title: Kommissionens forordning (EF) nr. 792/98 af 15. april 1998 om fastsættelse af det maksimale restitutionsbeløb ved udførsel af hvidt sukker i forbindelse med den 34. dellicitation under den løbende licitation omhandlet i forordning (EF) nr. 1408/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

text: 16. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 114/7 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 792/98 af 15. april 1998 om fastsættelse af det maksimale restitutionsbeløb ved udførsel af hvidt sukker i forbindelse med den 34. dellicitation under den løbende licitation omhandlet i forordning (EF) nr. 1408/97 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1599/ 96 (2), særlig artikel 17, stk. 5, andet afsnit, litra b), og og den forventede udvikling p(cid:134) markedet for sukker i Fællesskabet og p(cid:134) verdensmarkedet; efter gennemgang af tilbuddene bør de bestemmelser, der er nævnt i artikel 1, fastsættes for den 34. dellicitation; Forvaltningskomit(cid:130)en for Sukker har ikke afgivet udta- lelse inden for den af formanden fastsatte frist (cid:190) ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1408/97 af 22. juli 1997 om en løbende licitation med henblik p(cid:134) fastsættelse af en eksportafgift og/eller eksportrestitution for hvidt foranstaltes dellicitationer med henblik p(cid:134) eksport af dette sukker; sukker (3), i henhold til bestemmelserne i artikel 9, stk. 1, i forord- ning (EF) nr. 1408/97, fastsættes der i p(cid:134)kommende tilfælde for den p(cid:134)gældende dellicitation et maksimalt restitutionsbeløb især under hensyntagen til situationen Artikel 1 For den 34. dellicitation for hvidt sukker, ifølge forord- ning (EF) nr. 1408/97, fastsættes maksimumseksportresti- tutionen til 46,741 ECU/100 kg. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 16. april 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 15. april 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 177 af 1. 7. 1981, s. 4. (2) EFT L 206 af 16. 8. 1996, s. 43. (3) EFT L 194 af 23. 7. 1997, s. 16


title: Komission asetus (EY) N:o 792/98, annettu 15 päivänä huhtikuuta 1998, valkoisen sokerin vientituen enimmäismäärän vahvistamisesta asetuksessa (EY) N:o 1408/97 tarkoitetun pysyvän tarjouskilpailun osana järjestettävää 34. osittaista tarjouskilpailua varten

formats: pdf print

text: 16. 4. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 114/7 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 792/98, annettu 15 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1998, valkoisen sokerin vientituen enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132)n vahvistamisesta asetuksessa (EY) N:o 1408/97 tarkoitetun pysyv(cid:132)n tarjouskilpailun osana j(cid:132)rjestett(cid:132)v(cid:132)(cid:132) 34. osittaista tarjouskilpailua varten EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon sokerialan yhteisest(cid:132) markkinaj(cid:132)rjeste- lyst(cid:132) 30 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1599/96 (2), ja erityisesti sen 17 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan b alakohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) valkoisen sokerin vientimaksujen ja/tai vientitukien m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)miseksi j(cid:132)rjestett(cid:132)v(cid:132)st(cid:132) pysyv(cid:132)st(cid:132) tarjouskilpailusta 22 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1408/97 (3) nojalla t(cid:132)m(cid:132)n sokerin vienti(cid:132) varten j(cid:132)rjestet(cid:132)(cid:132)n osittaisia tarjouskilpailuja, asetuksen (EY) N:o 1408/97 9 artiklan 1 kohdan s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)sten mukaan varten vahvistetaan tarvittaessa vientituen enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132), ottaen tarjouskilpailua kyseist(cid:132) erityisesti huomioon yhteis(cid:148)n ja maailmanmarkkinoiden sokerin markkinatilanne ja sen odotettavissa oleva kehitys, tarjousten tarkastelun j(cid:132)lkeen olisi 34. tarjouskilpailusta annettava 1 artiklassa tarkoitetut s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)kset, ja sokerin hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheen- johtajansa asettamassa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ajassa, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Vahvistetaan vientituen enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ksi asetuksen (EY) N:o 1408/97 nojalla j(cid:132)rjestetyss(cid:132) valkoisen sokerin 34. tarjouskilpailussa 46,741 ecua sadalta kilogrammalta. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 16 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 15 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 177, 1. 7. 1981, s. 4 (2) EYVL L 206, 16. 8. 1996, s. 43 (3) EYVL L 194, 23. 7. 1997, s. 16


title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa- Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om udviklingen i folkesundhedspolitikken i Det Europæiske Fællesskab

eurovoc_concepts:
action programme
disease prevention
health care system
public health

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 15. 04. 1998 KOM(1998) 230 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET om udviklingen i folkesundhedspolitikken i Det Europæiske Fællesskab Resumé i sin Kommissionen fastsatte rammerne for en indsats på folkesundhedsområdet meddelelse af 24. november 1993. Heri beskrives den strategi, som skulle følges, og de foranstaltninger, som Kommissionen ville foreslå med henblik på at efterkomme EF- traktatens artikel 129. Inden for disse rammer er der fremsat forslag til otte programmer på folkesundhedsområdet. Fem er under gennemførelse, og de øvrige er til behandling i Europa-Parlamentet og Rådet under proceduren for fælles beslutningstagning. Det er nu nødvendigt at overveje, om de gældende rammer fortsat er tilfredsstillende og kan anvendes i forbindelse med en række nye forhold af stor betydning, som f. eks. nye trusler mod sundheden og større pres på sundhedssystemerne samt Fællesskabets udvidelse og Amsterdam-traktatens nye bestemmelser om folkesundheden. Endvidere haster det med at få taget rammerne op til fornyet overvejelse, for de fleste af de gældende programmer udløber i eller omkring år 2000 og der skal i nær fremtid fremsættes en række forslag. I denne meddelelse beskrives først forskellige udviklingstendenser i sundhedstilstanden og i forbindelse med i Fællesskabet samt principper og krav sundhedssystemerne folkesundhedsforanstaltninger på fællesskabsniveau. Overvejelserne har ført til den konklusion, at selvom principperne og filosofien bag meddelelsen fra 1993 om rammerne for en indsats på folkesundhedsområdet fortsat er relevante, så er det nødvendigt at tage både prioriteter, strukturer og metoder op til grundig overvejelse med henblik på omformulering. Endelig indeholder meddelelsen et forslag til en ny EU-politik på folkesundhedsområdet, som tager udgangspunkt i en indsats på følgende tre områder: • Forbedring af information med henblik på at udbygge folkesundheden. • Hurtig reaktion på trusler mod sundheden. • Forbedring af sundhedsdeterminanter via sundhedsfremme og sygdomsforebyggelse. Spørgsmål i forbindelse med udvidelsen og integration af sundhedsmæssige krav i Fællesskabets andre politikker behandles inden for alle tre områder. Kommissionen har til hensigt at fremsætte konkrete forslag til den nye politik, når Amsterdam-traktaten er ratificeret. I mellemtiden er det så håbet, at de ideer, der er beskrevet i denne meddelelse, vil fremme en bred debat om Fællesskabets fremtidige politik på folkesundhedsområdet. -2 Indhold 1. INDLEDNING-FORMÅL OG SIGTE 2. SUNDHEDSTILSTANDEN I DEN EUROPÆISKE UNION 3. MEDLEMSSTATERNES UDFORDRINGER PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET 3. 1 Udgifterne på sundhedsområdet 3. 2 Demografiske tendenser 3. 3 Teknologisk og anden udbudsbetinget udvikling 3. 4 Ændringer inden for sundhedssystemer 3. 5 Borgernes forventninger og bekymringer 3. 6 Beskæftigelse 4. UDFORDRINGERNE I UDVIDELSEN OG DEN INTERNATIONALE DIMENSION 4. 1 Udvidelsen 4. 2 Den internationale dimension 5. FÆLLESSKABETS ROLLE PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET 5. 1 Det gældende retsgrundlag 5. 2 Fællesskabets rolle 5. 3 Udviklingen i Fællesskabets aktiviteter på folkesundhedsområdet siden Maastricht 5. 4 Erfaringer med gennemførelsen af rammerne fra 1993 5. 5 Ny udvikling på fællesskabsplan 6. EN FREMTIDIG FÆLLESSKABSPOLITIK PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET 6. 1 Hovedområde 1: Bedre information med henblik på at udbygge folkesundheden - 3- 5 5 7 7 7 8 8 8 9 9 9 10 11 11 12 12 14 15 16 17 6. 2 Hovedområde 2: Hurtig reaktion på trusler mod sundheden 6. 3 Hovedområde 3: Forbedring af sundhedsdeterminanter via sundhedsfremme og sygdomsforebyggelse 6. 4 Fællesskabspolitikkens indvirkning på sundheden 7. VEJEN FREM 8. KONKLUSIONER 19 20 22 23 24 4- 1. INDLEDNING- FORMÅL OG SIGTE 1. Siden november 1993 har Fællesskabet strategi på folkesundhedsområdet. Dette var en følge af ratificeringen af Maastricht-traktaten, som udtrykkeligt gav Fællesskabet udvidede beføjelser på dette område. Der er en række grunde til, at denne strategi nu grundlæggende trænger til at blive revideret: en overordnet fulgt • For det første har erfaringerne med gennemførelsen af den eksisterende folkesundhedsstrategi vist en række mangler ved den nuværende fremgangsmåde; • for det andet er der på nogle punkter sket en ny udvikling med hensyn til sundhedstilstanden og sundhedsvæsenerne, som det ikke var muligt at forudse i 1993; • for det tredje har både Rådet, Europa-Parlamentet og de vigtigste aktører på sundhedsområdet stillet klare krav til Kommissionen om at fremsætte forslag til en ny folkesundhedspolitik, der sætter Fællesskabet i stand til at tage de nye udfordringer op; • for det fjerde har Kommissionen selv forpligtet sig til at prioritere sundhedspolitikken højere; • for det femte indebærer udvidelsesprocessen nye udfordringer på sundhedsområdet; og • endelig indebærer Amsterdam-traktaten en styrkelse af bestemmelserne vedrørende folkesundhedsområdet. Det er blevet ganske særligt presserende at få udformet en ny politik. For at man kan blive i stand til at fremlægge konkrete forslag til nye foranstaltninger snarest muligt efter ratificeringen af Amsterdam-traktaten, er det nødvendigt, at man nu fastlægger rammerne for en debat om de generelle politiske retningslinjer. Desuden vil de fleste af de eksisterende folkesundhedsprogrammer udløbe i eller omkring år 2000. Det betyder, at de nye forslag skal være færdige i så god tid, at der ikke bliver et tomrum i Fællesskabets politik på dette vigtige område. 3. Som en indledning på denne debat gøres der i denne meddelelse rede for resultaterne af en undersøgelse af de igangværende aktiviteter og der udstikkes nye politiske retningslinjer på folkesundhedsområdet, hvor vægten er lagt på bestræbelserne for at forbedre sundheden og behovet for at fokusere på et begrænset antal prioriterede opgaver, samtidig med at fremgangsmåden skal være tilstrækkelig fleksibel til, at man straks kan reagere på nye farer og nye udfordringer på sundhedsområdet. SUNDHEDSTILSTANDEN I DEN EUROPÆISKE UNION Indbyggerne i EU lever i dag længere og sundere end nogensinde tidligere. En række indikatorer såsom forventet gennemsnitslevetid, børnedødelighed og moderdødelighed bekræfter denne tendens. Dette skal man dog ikke slå sig til tåls med. Én ud af hver fem indbyggere dør stadig i en for ung alder, ofte på grund af sygdomme, der kunne have været forebygget. Nye farer for sundheden, især smitsomme sygdomme, dukker op. Der er en foruroligende forskel på de enkelte samfundsklassers sundhedstilstand. Desuden skaber den længere gennemsnitslevealder i sig selv problemer, bl. a. en markant stigning i • 5- aldersbetingede sygdomme, eksempelvis Alzheimers sygdom. 4. Den europæiske befolknings sundhedstilstand er generelt set bedre end nogensinde før. År efter år lever EU-borgerne længere. Siden 1970 er den forventede levetid på fødselstidspunktet for kvinder i Fællesskabet steget 51/2 år og for mænd næsten 5 år. En pige, som blev født i 1995, kan forvente at blive et godt stykke over 80 år, og en dreng næsten 74. I perioden 1970-1992 blev børnedødeligheden mere end halveret til under 10 pr. 1000 levendefødte, og forskellene mellem medlemsstaterne blev mindre. Samtidig faldt moderdødeligheden markant til 7 pr. 100 000 levendefødte. 5. De vigtigste dødelige sygdomme i det forrige århundrede, f. eks. kopper, kolera og mæslinger, udgør ikke længere den trussel, de gjorde engang. Opfindelse og almindelig anvendelse af vacciner og antibiotika har medvirket hertil, og det samme gælder bedre hygiejne samt miljømæssige og sociale forhold. Men det ville dog på grundlag af disse resultater være findes alvorlige sundhedsproblemer i Fællesskabet. forkert at konkludere, at der længere ikke 6. For det første er niveauet for præmatur dødelighed, dvs. død før det 65. leveår, fortsat højt, og mere end en femtedel af alle dødsfald er præmature. Hvert år dør mere end 600 000 i alderen 35-64, særlig på grund af livsstilsrelaterede sygdomme: fire ud af ti dør af kræft, tre ud af ti af kardiovaskulære sygdomme og næsten én ud af ti som følge af ulykker eller selvmord. Adfærdsmønstre, som grundlægges i barndom og ungdom, f. eks. rygning, begrænset motion, dårlig ernæring, indebærer en stor risiko for, at folk rammes af de pågældende sygdomme som voksne. Endvidere anfører ca. 22 millioner mennesker på 16 år og derover, at de er alvorligt hæmmet i deres daglige aktiviteter på grund af "kroniske fysiske eller mentale sundhedsproblemer. 7. For det andet opstår der nye sundhedsrisici som følge af f. eks. nye sygdomme såsom nye varianter af Creutzfeldt-Jakobs sygdom (CJD), aviær influenza, Ebola hæmoragisk feber, udbredelsen af levnedsmiddelbårne infektioner, tidligere smitsomme sygdomme, som dukker op igen, særlig tuberkulose, og det tiltagende problem med resistens over for antibiotika. AIDS giver fortsat anledning til bekymring. Problemerne vil blive forværret med øget rejsevirksomhed og større mobilitet i befolkningerne. 8. For det tredje er der stor forskel på sundhedstilstanden både i medlemsstaternes befolkninger og inden for forskellige befolkningsgrupper i de enkelte lande. Som et slående eksempel, der er relateret til alder og køn, kan det anføres, at dødeligheden som følge af trafikulykker i aldersgruppen 15-34 år er tre gange højere for mænd end for til kvinder. Den samfundsøkonomisk stilling. Lavere samfundsklasser er hele livet udsat for væsentligt større sundhedsrisici. Dødeligheden og sygdomsfrekvensen er derfor betydeligt højere i de lavere samfundsklasser. For eksempel i Det Forenede Kongerige kan et barn, som i dag fødes af forældre i en af de højeste samfundsklasser, forvente at leve 5 år længere end et barn fra en lavere samfundsklasse. sundhedstilstanden er muligvis forskel på relateret største 9. For det fjerde er en af følgerne af længere forventet levetid i Fællesskabet en stigning i antallet af personer, som lider af alderdomsrelaterede sygdomme, særlig kræft, kardiovaskulære sygdomme, fysiske handicap og mentale sygdomme, såsom Alzheimers 6- sygdom og andre neuro-degenerative sygdomme. Det skønnes, at 8 millioner mennesker i Fællesskabet vil lide af Alzheimers sygdom i år 2 000. Stigningen i antallet af personer, som lider af sådanne sygdomme, vil få store konsekvenser for tjenesteydelserne på det sociale og det sundhedsmæssige område. 3. MEDLEMSSTATERNES UDFORDRINGER PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET Presset på sundhedsvæsenerne i medlemsstaterne går i modsatte retninger. Stigende omkostninger på grund af demografiske faktorer, ny teknologi og befolkningens stigende krav trækker i én retning. Reformer af systemerne, større effektivitet og øget konkurrenceevne trækker i en anden retning. Medlemsstaterne er nødt til at håndtere disse modsat rettede tendenser, men må samtidig hele tiden have for øje, at sundheden er af stor betydning for menneskers trivsel og at sundhedsvæsenerne spiller en vigtig økonomisk rolle. 3. 1 Udgifterne på sundhedsområdet 10. I de sidste tredive år har udgifterne på sundhedsområdet inden for Fællesskabet omtrent fordoblet deres andel af BNP og udgør nu 5-10% i de forskellige medlemsstater. Dette er betydeligt mindre end i USA (over 14%). Medlemsstaterne har derfor gennemført en lang række strukturreformer og besparelsesforanstaltninger med henblik på at gøre deres sundhedssystemer mere effektive. Behovet for at begrænse de stigende udgifter på sundhedsområdet og optimere omkostningseffektiviteten inden for denne sektor skal ses på baggrund af den generelle begrænsning af de offentlige udgifter. Flere faktorer, som både påvirker udbud af og efterspørgsel efter tjenesteydelser på sundhedsområdet, har medvirket til at øge udgifterne. De vigtigste faktorer behandles nedenstående. 3. 2 Demografiske tendenser 11. På grund affaldende fødselstal og længere forventet levetid bliver Fællesskabets befolkning ældre. I år 2020 vil der være 40% flere, som er 75 år og derover, end i 1990. Det vil sandsynligvis øge efterspørgslen efter tjenesteydelser på sundhedsområdet og endvidere nødvendiggøre ændringer i den måde, tjenesteydelserne er organiseret og struktureret på. 12. Med flere indbyggere på over 80 og 90 år vil der blive lagt øget pres på tjenesteydelser på sundhedsområdet, og særlig på social omsorg. Det skønnes, at udgifterne til tjenesteydelser på sundhedsområdet vil stige med mindst 1-3% af BNP i løbet af de næste 30 år alene som følge af demografiske ændringer1. Problemet vil blive forværret med nedgangen i familiernes størrelse og det stigende antal små husholdninger og husholdninger med enlige fædre eller mødre, for konsekvenserne heraf vil sandsynligvis til omsorg for ældre reduceres. blive, at familiemedlemmers Tjenesteydelser på det sundhedsmæssige og sociale område vil skulle indrettes efter disse ændringer. Det vil blive sværere at besvare spørgsmålet om, hvordan de stigende udgifter traditionelle bidrag D. Franco, T. Munzi, Ageing and fiscai policies in the EU, European Economy 1997:4. ændringer. Det vil blive sværere at besvare spørgsmålet om, hvordan de stigende udgifter skal finansieres, for det samlede afhængighedsforhold (forholdet mellem afhængige og arbejdstagere) vil sandsynligvis blive større sammenlignet med nu. 3. 3 Teknologisk og anden udbudsbetinget udvikling 13. Udbudsfaktorerne er mindst lige så vigtige for de samlede udgifter på sundhedsområdet som efterspørgselsfaktorerne. I de seneste årtier er der sket en langt større udvikling på det medicinske område end hidtil, og det har været en væsentlig årsag til stigende udgifter. Eksempelvis koster nyskabende lægemidler normalt langt mere end de lægemidler, der allerede findes. Dog er der for mange af de nuværende behandlinger ikke belæg for, hverken at de gavner sundhedstilstanden eller at de er mere omkostningseffektive. Det tyder på, at der skal lægges større vægt på at evaluere interventioner på sundhedsområdet. Edb-behandling og oprettelse af netværk, herunder brug af telematik på sundhedsområdet, kan medvirke til at reducere udgifterne, særlig til forvaltning. 3. 4 Ændringer inden for sundhedssystemer 14. Medlemsstaterne står over for en række fælles problemer med finansiering, organisation og forvaltning af deres sundhedssystemer. Der bliver i stigende grad lagt vægt på at hæve den almindelige standard, samtidig med at udgifterne på sundhedsområdet skal begrænses, og der skal sikres valuta for pengene. Parallelt hermed påvirkes sundhedssystemerne i lighed med andre områder inden for økonomien af den globalisering, der finder sted inden for handel og industri, af øget konkurrence samt af udbygningen af Fællesskabets indre marked. De forskellige initiativer inden for forvaltning på sundhedsområdet ("managed care") samt udviklingen inden for medicin, der er bevist at have en virkning ("evidence-based medicine"), inden for kvalitetssikring og inden for vurdering af sundhedsteknologi er en reaktion på denne udvikling. 3. 5 Borgernes forventninger og bekymringer 15. Tjenesteydelser på sundhedsområdet skal afspejle nuværende og forventede behov på nationalt og lokalt plan og være afpasset efter befolkningens krav, prioriteter og bekymringer. I den forbindelse er det opmuntrende at konstatere en tendens i medlemsstaterne til at være mere opmærksom på befolkningens synspunkter, når tjenesteydelserne planlægges og præsteres. Borgerne har nu ikke blot mulighed for at give deres mening til kende om udviklingen inden for tjenesteydelserne, de inddrages også i stigende omfang i prioriteringen. 16. Selvom regeringerne og sundhedsmyndighederne skal respektere og imødekomme offentlighedens legitime forventninger, så kan øget inddragelse af offentligheden lægge yderligere pres på tjenesteydelser og budgetter, for befolkningen er utilbøjelig til at acceptere rationering eller nedskæringer i ydelserne på deres niveau. I henhold til en Eurobarometer-undersøgelse, som blev foretaget for nylig, er kun 5% af befolkningen i i de offentlige udgifter på Fællesskabet indstillet på acceptere en nedgang 8- sundhedsområdet. I modsætning hertil ønskede 50% højere udgifter2. Offentlighedens tilfredshed med sundhedssystemer er normalt afhængig af udgiftsniveauet. 17. 1 forbindelse med sundhedspolitikken skal der tages hensyn til endnu et vigtigt forhold, nemlig den indvirkning, som moderne tilberedning af mad og praksis i landbruget har. Nye teknikker, som feks. gensplejsning af levnedsmidler og fødevarebestråling, problemer i forbindelse med "naturlige" fødevarer og øget udbud af "fast food" giver anledning til bekymring i befolkningen, som kræver, at der fastlægges en politik på området. 3. 6 Beskæftigelse fra 1996 er mere end 10% af de beskæftigede ansat 18. Forholdet mellem beskæftigelse og sundhed omfatter langt mere end arbejdsløshedens indvirkning på sundhedstilstanden. Sundhedssektoren er en vigtig arbejdsgiver, den forbruger varer og spiller en ledende rolle inden for forskning og udvikling. Sektoren yder derfor et centralt bidrag til den samfundsøkonomiske udvikling. I henhold til oversigten i over arbejdsstyrken sundhedssektoren. Denne sektor er en af de sektorer, der er vokset hurtigst i 1990erne, med en tilvækst på i gennemsnit lidt under 3% pr. år. Endvidere reducerer arbejdsløshed de samlede midler, der står til rådighed for tjenester på sundhedsområdet. Det skyldes, at en stor del af midlerne til sundheds- og socialbeskyttelsessystemerne i mange lande er forbundet med af sundhedssystemet og besparelsesforanstaltninger er det derfor vigtigt at tage hensyn til den eventuelle indvirkning på sundheds- og sikkerhedsspørgsmål samt på økonomien som helhed. indtægtsrelaterede bidrag. Når man overvejer reformer UDFORDRINGERNE I UDVIDELSEN OG DEN INTERNATIONALE DIMENSION Situationen på sundhedsområdet i landene i Central- og Østeuropa kan vanskeligt sammenlignes med situationen i det nuværende EU. Generelt er den forventede gennemsnitslevealder lavere og sundhedstilstanden er dårligere i disse lande. De har færre ressourcer til rådighed til at forbedre denne situation. Udvidelsen kommer også til at få konsekvenser for sundhedssystemerne i de nuværende medlemsstater, særligt på grund af den frie bevægelighed. Der bliver behov for at bistå ansøgerlandene med at tilpasse sig Fællesskabets politik på dette område. Det er også nødvendigt at samarbejde med internationale organisationer, herunder WHO, om sundhedsmæssige spørgsmål for at kunne imødegå de sundhedsmæssige farer globalt set. 4. 1 Udvidelsen 19. Ved udbygningen af politikken på folkesundhedsområdet skal der tages hensyn til følgerne af, at Fællesskabet udvides mod Central- og Østeuropa. Sundhedsproblemerne i de pågældende lande er væsentligt forskellige fra dem i de nuværende medlemsstater og er ofte sværere at løse. Ansøgerlandenes vigtigste indikatorer for sundhedstilstanden kan vanskeligt sammenlignes med medlemsstaternes. Som det generelt er tilfældet med Eurobarometer 44. 3, foretaget i begyndelsen af 1996. lavindkomstlande med dårligere udbyggede sundhedsvæsener, står ansøgerlandene over for potentielt alvorlige problemer med smitsomme sygdomme. Ansøgerlandene har, med undtagelse af Cypern, færre ressourcer til rådighed på sundhedsområdet. Deres sundhedssystemer har brug for en grundig reform, som skal forbedre den samlede i effektivitet, overensstemmelse med den relevante fællesskabslovgivning. samt for en række specifikke ændringer, der skal bringe dem 20. Det er endvidere et spørgsmål, hvilke følger udvidelsen kan få for sundhedstilstanden og sundhedssystemerne i de nuværende medlemsstater. Den fri bevægelighed for produkter, særlig visse lægemidler og blodprodukter samt medicinske midler, skaber problemer med hensyn til sikkerhed og kvalitetskontrol samt prisfastsættelse. 21. Kommissionen yder allerede støtte til ansøgerlandene for at sikre, at de er i stand til at gennemføre Det Europæiske Fællesskabs lovgivning på sundhedsområdet, f. eks. via Phare-programmet og strukturelle instrumenter. Endvidere får ansøgerlandene nu adgang til at deltage i Fællesskabets programmer på folkesundhedsområdet, hvilket vil hjælpe dem med at tilpasse sig til Fællesskabets politik på dette område. Der vil blive behov for oplysninger om tendenserne på sundhedsområdet og inden for sundhedsdeterminanter i ansøgerlandene samt om tiltrædelsens mulige følger for deres og de nuværende medlemsstaters sundhedssystemer. 4. 2 Den internationale dimension 22. Politik og aktioner på folkesundhedsområdet skal imødekomme ændringer i den internationale dimension. Sundhedsspørgsmål spiller en vigtig rolle i forbindelse med Fællesskabets relationer med tredjelande, dets udviklingssamarbejde og humanitære bistand. Sundhedsproblemer i tredjelande kan få indvirkning på sundheden i Fællesskabets befolkning. Det er derfor nødvendigt at udbygge de initiativer, som tager sigte på global epidemiologisk overvågning, og mekanismer, som gør det muligt at reagere hurtigt på trusler mod sundheden, samt at hjælpe udviklingslande med at forbedre deres sundhedssystemer. På indeværende tidspunkt finder der en række sundhedsrelaterede aktiviteter sted, f. eks. inden for rammerne af Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, inden for samarbejdet mellem Det Europæiske Fællesskab og middelhavslandene og inden for rammerne af G7. Endvidere drøfter en EU-US taskforce samarbejde om global overvågning af og reaktion på smitsomme sygdomme. Der vil blive taget hensyn forbindelse med Fællesskabets politik på folkesundhedsområdet. resultaterne til i 23. Endvidere er internationale organer, særlig Verdenssundhedsorganisationen (WHO), Verdensbanken, FN's fond (UNFPA), Europarådet og for befolkningsaktiviteter Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), aktive inden for deres respektive kommissorier på mange af de områder, der kommer i betragtning her. Der samarbejdes med WHO på flere vigtige områder, f. eks. om sundhedsoplysninger og systemer for tilsyn med sundheden samt om smitsomme sygdomme. WHO er i øjeblikket i færd med at ajourføre sine internationale sundhedsbestemmelser og mål om "Sundhed for alle" og skulle være færdig i år 2000. Disse bestemmelser og mål vil sandsynligvis påvirke medlemsstaternes planer på sundhedsområdet, og der vil blive taget hensyn hertil i forbindelse med Fællesskabets politik. Verdensbanken spiller en vigtig rolle i forbindelse med støtte til udbygning af tjenesteydelser på sundhedsområdet i Central- og Østeuropa. Der er også et øget samarbejde med UNFPA om gennemførelsen af aktionsprogrammet 10 under Den Internationale Konference om Befolkningsudviklingen (Kairo 1994). OECD har udarbejdet dokumentation og oprettet en database om tjenesteydelser og udgifter på sundhedsområdet. Europarådet arbejder flere områder, som vedrører folkesundhed, og beskæftigelser sig i den forbindelse bl. a. med lægemidler, narkotika og bio-etiske spørgsmål. inden for 5. FÆLLESSKABETS ROLLE PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET Fællesskabet har efterhånden fået en stadig større rolle at spille på folkesundhedsområdet, især efter ratificeringen af Maastricht-traktaten. Heri fik Fællesskabet den særlige opgave af fremme sundhedsbeskyttelse og sygdomsforebyggelse. I medfør herafer der udarbejdet otte særskilte programmer på sundhedsområdet og iværksat en række andre aktiviteter. Disse aktiviteter spænder fra programmer om kræft, om AIDS og om bekæmpelse af narkotikaafhængighed og til rapporter om sundhedstilstanden i EU og henstillinger om i mange andre af blodsikkerhed. Desuden er sundhedsaspektet også indarbejdet Fællesskabets politikker. Udviklingen i de seneste to år, hvor der bl. a. er dukket nye smitsomme sygdomme op, har bidraget til at skabe ny og større lydhørhed over for vigtigheden af en sundhedspolitik på fællesskabsplan 5. 1 Det gældende retsgru ndlag 24. Det Europæiske Fællesskab har beskæftiget sig med sundhedsspørgsmål i fire årtier. Der henvises både til sundhed i Traktaten om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og i Euratom-traktaten, og traktaterne indeholder flere bestemmelser, f. eks. om begrænsning af fri bevægelighed for varer af sundhedsårsager og om arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Med Den Europæiske Fællesakt blev der inddraget flere områder med sundhedsrelateret arbejde, såsom et omfattende forskningsprogram og udarbejdelse af lovgivning om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Men det var først med Maastricht-traktaten og dens nye bestemmelser om folkesundhed, at Fællesskabet fik mulighed for at udarbejde en sammenhængende strategi på folkesundhedsområdet. Artikel 3, litra o) gav Fællesskabet et nyt mål, nemlig at yde et "bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau", og det omfatter alle Fællesskabets politikker. I traktatens artikel 129 afstikkes så rammerne for de aktiviteter, Fællesskabet skal gennemføre på folkesundhedsområdet for at nå målet. 25. Artiklens vigtigste bestemmelser er som følger: • Fællesskabet bidrager til virkeliggørelsen af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte deres indsats. • Fællesskabets indsats for sundhedsbeskyttelse skal være rettet mod forebyggelse af sygdomme. • Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet skal navnlig være rettet mod de alvorligste sygdomme, herunder narkotikamisbrug. • På disse områder samarbejder Fællesskabet med andre organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed. - il - Artiklen åbner mulighed for vedtagelse af tilskyndelsesforanstaltninger, men uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, og henstillinger. Endelig hedder det, at kravene til sundhedsbeskyttelse skal indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder. 27. Der er flere andre sundhedsrelaterede artikler i traktaten ud over artikel 129 (feks. artikel 39 og 43 - landbrugspolitik; artikel 75, stk. 1, litra c) - transportsikkerhed; artikel 100 og 100 A- tilnærmelse af lovgivninger om det fælles marked; artikel 129 A - forbrugerbeskyttelse; artikel 130 F - forskning, artikel 130 R - miljø, osv. ). Domstolen3 har bekræftet, at Fællesskabets mål i traktatens artikel 3, litra o), som går ud på at yde et bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, gælder for alle de områder inden for Fællesskabets politik, som har indvirkning på sundheden. 28. Umiddelbart efter at Maastricht-traktaten var trådt i kraft, fremlagde Kommissionen en meddelelse om rammerne for en indsats på folkesundhedsområdet. Heri beskrives udfordringerne på sundhedsområdet, sundhedstilstanden og tendenser i medlemsstaterne. Der lægges vægt på at forbedre sundhedsdeterminanter og årsagerne til sygdomme, og der gives en oversigt over kriterier for prioritering i forbindelse med Fællesskabets indsats. Filosofien bag denne meddelelse og de synspunkter, den giver udtryk for, er fortsat relevante i dag. 5. 2 Fællesskabets rolle 29. Meddelelsen fra 1993 omfatter en række kriterier, som skal sikre, at Fællesskabets aktioner på folkesundhedsområdet fuldt ud respekterer nærhedsprincippet og principperne om proportionalitet og gennemskuelighed, og at det arbejde, der iværksættes, sikrer en merværdi i forhold til medlemsstaternes aktiviteter. Det er altafgørende, at de pågældende kriterier fortsat opfyldes, når aktioner defineres og gennemføres. 5. 3 Udviklingen i Fællesskabets aktiviteter på folkesundhedsområdet Maastricht siden Handlingsplaner • 30. På grundlag af analysen i meddelelsen fra 1993 foreslog Kommissionen at udarbejde otte handlingsplaner på folkesundhedsområdet. Fem af disse er vedtaget. Handlingsplanerne vedrørende AIDS og andre smitsomme sygdomme, om kræft, om narkotikamisbrug og om sundhedsfremme4 har været gældende siden 1996; den femte juni 19975. handlingsplan vedrørende Handlingsplanen vedrørende narkotikamisbrug er forbundet med andre politiske og foranstaltninger, herunder oprettelsen af Det Europæiske lovgivningsmæssige Sammen med og Narkotikamisbrug. for Narkotika Overvågningscenter sundhedsovervågning blev vedtaget i 3 Jf. Sag C-180/96R, Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, Samling af afgørelser 1996, I- 3903. 4 EFT L 95 af 16. 4. 1996, s. 16, EFT L 19 af 22. 1. 1997, s. 25, EFT L 95 af 16. 4. 1996, s. 9, EFT L 95 af 16. 4. 1996, s. l. 5 EFTL 193 af 22. 7. 1997, s. l. 12 medlemsstaterne er der vedtaget en fælles metode til bekæmpelse af efterspørgsel efter og udbud af narkotika, og den tager form af en handlingsplan for Den Europæiske Union vedrørende bekæmpelse af narkotikamisbrug6. I 1997 fremsatte Kommissionen forslag til Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af afgørelser om de resterende tre handlingsplaner om forureningsrelaterede sygdomme, forebyggelse af personskader og sjældne sygdomme7. De er fortsat til behandling. 31. Over de pågældende programmer ydes der støtte til mange projekter, som bl. a. omfatter følgende områder: udveksling af informationer og personale, uddannelse, pilotprojekter, informationskampagner, etablering af netværk mellem organisationer og eksperter. Endvidere udarbejdes der retningslinjer og praktiske henstillinger på flere områder, herunder screening for kræft, osteoporose, sund ernæring samt ungdom og alkohol. Programmerne tager sigte på at skabe en merværdi som følge af Fællesskabets indsats, ved at der gennemføres aktiviteter, som de enkelte medlemsstater ikke selv kan gennemføre på tilfredsstillende måde, som gennemføres bedst i fællesskab, eller som er et supplement til medlemsstaternes aktiviteter. Initiativer på andre områder 32. Ud over handlingsplanerne er der også gennemført arbejde på andre områder i forbindelse med de rammer, der blev udstukket i 1993. For det første har Kommissionen fremsat forslag om oprettelse af et EU-netværk til kontrol med og overvågning af smitsomme sygdomme8. For det andet er der taget nye initiativer om tobaksrygning, herunder en meddelelse om Fællesskabets nuværende og foreslåede rolle i bekæmpelsen af tobaksmisbruget9 og fastlæggelse af Rådets fælles holdning til tobaksreklamer. For det tredje er der opnået enighed om en strategi vedrørende blodsikkerhed og selvforsyning med blod, som omfatter et forslag fra Kommissionen til en henstilling fra Rådet om blod- og plasmadonorers egnethed og screening af donorblod10. For det fjerde er der gennemført en samlet undersøgelse af ikke-ioniserende stråling, og i den forbindelse er Kommissionen i færd med at udarbejde forslag til Rådets henstillinger. For det femte udarbejdes der regelmæssigt en række rapporter, bl. a. om sundhedstilstanden i Fællesskabet11 og om transmissible spongiforme encephalopatier, bl. a. med oplysninger om indberettede tilfælde af Creutzfeldt-Jakobs sygdom i Fællesskabet. Der bliver udarbejdet årlige rapporter om krav om sundhedsbeskyttelse i andre politikker12. En lang 6 KOM (94) 234, endelig udg. af 23. 6. 1994. JS. UJVL (V4j ZJ4, enaeng uag. ai ^j. o. iyv4. 7 KOM(97) 266, endelig udg. af 4. 6. 1997, KOM (97) 178, endelig udg. af 14. 5. 1997, KOM (97) 225, endelig udg. af 26. 5. 1997. 8 KOM(96) 78 endelig udg. af 7. 3. 1996. 9 KOM(96) 609 endelig udg. af 18. 12. 1996. 10 KOM(97) 605 endelig udg. af 17. 11. 1997. 11 KOM(95) 357 endelig udg. af 19. 7. 1995 og COM(97) 224 af 22. 5. 1997. 12 KOM(95) 196 endelig udg. af 29. 5. 1995. KOM(%) 407 endelig udg. af 4. 9. 1996 og KOM()() 34 endelig udg. af 27. 1. 1998. - 13 - række af Fællesskabets politikker har konsekvenser for sundheden og har endog en sundhedsrelateret målsætning, der er traktatfæstet. Disse rapporter giver en oversigt over de foranstaltninger, der gennemføres som led i disse politikker. For eksempel har Kommissionen forelagt sit andet ændrede forslag til det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (1998-2002). En af de prioriterede opgaver i dette forslag er at fokusere Fællesskabets forskningspolitik på specifikke emner, hvilket f. eks. inden for sundhedsområdet kan være forholdet mellem sundhed, miljø og ernæring, kontrol med virussygdomme, befolkningens aldring. Ligeledes bidrager Kommissionens Fælles Forskningscenter til kampen mod kræft. 5. 4 Erfaringer med gennemforeisen af rammerne fra 1993 33. Kommissionen har helt fra begyndelsen regnet med at skulle tage rammerne på folkesundhedsområdet op til fornyet overvejelse i lyset af erfaringer og tendenser på sundhedsområdet i Fællesskabet. Denne revision skal ikke blot omfatte en vurdering af, hvor godt handlingsplanerne har virket, men også af i hvilket omfang de har medvirket til at opfylde traktatens mål. Det skal endvidere vurderes, hvorvidt de prioriteter, der er fastsat i forbindelse med rammerne og rammernes struktur og balance har vist sig at være effektive, og hvorvidt de også vil være hensigtsmæssige fremover. 34. I 1993 besluttede Kommissionen at undlade at fremsætte forslag om en overordnet plan på folkesundhedsområdet. En af grundene hertil var, at man ikke ville risikere alvorlige forsinkelser i forbindelse med gennemførelsen af de nye retsforskrifter som følge af uoverensstemmelser mellem medlemsstaterne med hensyn til prioriteringen. Kommissionen besluttede i stedet at fremsætte forslag til otte særskilte handlingsplaner. Med denne fremgangsmåde har det været muligt at undgå nogle af de faldgruber, man forventede i forbindelse med en enkelt plan, men der er opstået uforudsete problemer: • Fremgangsmåden har medført en betydelig administrativ byrde, for hver plan har sit eget "blandede" udvalg og har komplicerede regler og strukturer; • Fremgangsmåden har en begrænset fleksibilitet, hvilket gør det vanskeligt at reagere på situationer, som ikke er omfattet af de gældende planer, og på ændringer inden for Fællesskabets eller medlemsstaternes prioriteter; • Der er kun stillet et begrænset budget til rådighed for de enkelte planer, hvilket giver anledning til betænkeligheder med hensyn til, om eventuel merværdi som følge af Fællesskabets indsats, maksimeres; • Da hver handlingsplan har sin egen uafhængige strategi og arbejdsplan, er det i praksis vanskeligt at koordinere planerne, og der er risiko for overlapning mellem aktiviteter, og for at de samme aktiviteter gennemføres under forskellige handlingsplaner. 35. Et andet problem i forbindelse med gennemførelsen af handlingsplanerne er, at planerne fokuserer på projekter, som organisationer på området indgiver til bedømmelse. Det medfører for det første, at midlerne spredes på et ret stort antal projekter, hvoraf nogle ikke er relevante for alle medlemsstater. Virkningen ville måske have været større, hvis der var ydet støtte til færre bæredygtige aktioner af stort omfang. Med organisationer, som indgiver projekter, der afspejler deres ønsker, er det for det andet vanskeligt at sikre, at man når handlingsplanernes og de nationale strategiers mål. - 1 4- 5. 5 Ny udvikling på fællesskabsplan 36. I de sidste to år har udviklingen på flere områder medvirket til at skabe en ny bevidsthed om, at det er vigtigt med sundhedspolitik på fællesskabsplan, og til at tage aktiviteterne på sundhedsområdet op til fornyet overvejelse. I den pågældende periode har der været stigende interesse i medlemsstaterne for at tilrettelægge fælles aktiviteter på EU-plan for på den måde at få støtte til at klare ovennævnte udfordringer på sundhedsområdet. 37. BSE-krisen har vist, at der er behov for en mere integreret fremgangsmåde på sundhedsrelaterede områder. For bedre at kunne behandle de forskellige spørgsmål, som blev rejst i forbindelse med BSE-krisen, besluttede Kommissionen at omorganisere og udbygge de afdelinger, der beskæftiger sig med forbrugerpolitik og sundhedsbeskyttelse, og at indføre et nyt system med videnskabelige komitéer. Et af hovedformålene med den omstrukturering har været at adskille tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning samt inspektion fra udarbejdelse af retsforskrifter13. De nye komitéers kommissorium vil omfatte videnskabelig rådgivning om spørgsmål vedrørende folkesundhed. 38. Det udvidede retsgrundlag for Fællesskabets aktiviteter på folkesundhedsområdet i Amsterdam-traktaten er udtryk for større enighed om, at det er vigtigt med en fællesskabsindsats på dette område. Selvom den nye traktat endnu ikke er ratificeret, er det til dens bestemmelser på folkesundhedsområdet, for de indebærer en ændring af artikel 129 (artikel 152 i den nye traktat). Kommissionen har til hensigt at udnytte de muligheder, som den nye traktat giver, mest muligt. Men det bliver nødvendigt at overveje nøje, hvilken virkning de får. i denne forbindelse nødvendigt at henvise kort 39. De væsentligste ændringer anføres nedenstående: • Bestemmelserne om andre politikkers til begyndelsen af artiklen, og her understreges det, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter. indvirkning på sundheden er flyttet Der er foretaget visse ændringer i den del, som vedrører målene for Fællesskabets aktioner, og de omfatter foranstaltninger med henblik på "forbedring af folkesundheden" og aktioner, der skal "forebygge sygdomme hos mennesker" samt "imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed". Aktioner på narkotikaområdet skal fokusere på at "begrænse narkotikarelaterede helbredsskader". Der er to tilføjelser til stk. 4, som vedrører beslutningsprocessen: - I stk. 4, litra a) hedder det, at Fællesskabet kan vedtage "foranstaltninger til fastsættelse af en høj standard for kvaliteten og sikkerheden af organer og stoffer læses i af menneskelig oprindelse, blod og blodprodukter". Dette skal 13 Jf. Kommissionens meddelelse om forbrugersundhed og levnedsmiddelsikkerhed, KOM (97) 183 af 30. 4. 97. 15 i stk. 5, hvor det hedder, at sammenhæng med den anden sætning foranstaltningerne - ikke berører nationale bestemmelser om donation eller medicinsk anvendelse af organer og blod. I stk. 4, litra a) fremhæves det også, at medlemsstaterne strengere kan beskyttelsesforanstaltninger, hvis de ønsker det. opretholde vedtage eller - Med 4, stk. litra og plantesundhedsområdet, der direkte har til formål at beskytte folkesundheden" ind under artiklens anvendelsesområde (og derfor ind under proceduren for fælles beslutningstagning). "foranstaltninger veterinær- falder på b) • Stk. 4, litra c) bevarer den nuværende formulering med hensyn til tilskyndende foranstaltninger, dvs. at bestemmelsen udtrykkeligt udelukker "nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser". 6. EN FREMTIDIG FÆLLESSKABSPOLITIK PÅ FOLKESUNDHEDSOMRÅDET Den rolle, som Fællesskabet skal spille på folkesundhedsområdet, skal udvikles, så den svarer til de nye udfordringer, de ændrede omstændigheder og den større vægt, der lægges på folkesundhed i udkastet til Amsterdam-traktaten. Med udgangspunkt i disse faktorer og erfaringerne fra de nuværende aktiviteter mener Kommissionen, at en fremtidig politik bør omfatte en indsats på tre hovedområder: • Bedre information med henblik på at udbygge folkesundheden, • hurtig reaktion på trusler mod sundheden, • forbedring af sundhedsdelerminanter via sundhedsfremme og sundhedsfare bygge Ise. Med en indsats på disse tre hovedområder vil Fællesskabet også være i stand til at tage udfordringerne i forbindelse med udvidelsen op på en effektiv måde og reagere på sundhedskrav i andre politikker. 40. En række hændelser, bl. a. udbruddet af visse smitsomme sygdomme, har givet folkesundheden på fællesskabsniveau en tydeligere profil, men en ny politik kan ikke baseres på kortsigtede hensyn og engangsfænomener, uanset hvor vigtige de er. I stedet skal politikken have et langsigtet perspektiv og en række tydelige prioriteter samt hensigtsmæssige redskaber til at sikre gennemførelse. 41. Der kan ikke fremsættes formelle forslag til en politik, inden den nye traktat er ratificeret, men det er på indeværende tidspunkt hensigtsmæssigt at overveje, hvordan hovedlinjerne i en fællesskabspolitik på sundhedsområdet kan blive, og hvordan de eventuelt kan videreføre Fællesskabets nuværende indsats. Kommissionen er klar over, at der i den forbindelse er behov for en bred debat, hvor de øvrige institutioner og andre interesserede parter kan deltage. Den har til hensigt at fremsætte forslag på baggrund af resultaterne af en sådan debat, så snart Amsterdam-traktaten er trådt i kraft. - 1 6- 42. Som fremhævet ovenfor er principperne og filosofien bag meddelelsen fra 1993 om folkesundhed fortsat af relevans. Men de tendenser, der er beskrevet ovenfor, gør det nødvendigt med en væsentlig omlægning af den nuværende fremgangsmåde. En fællesskabspolitik på folkesundhedsområdet bør have visse karakteristika. Den bør sikre, at der gøres bedst mulig brug af de begrænsede ressourcer, der er til rådighed på fællesskabsplan. Den bør lægge vægt på at forbedre sundheden og på fremskridt på sundhedsområdet og være koncentreret om et begrænset antal prioriteter. Den bør være tilstrækkelig fleksibel til at reagere omgående på nye trusler mod sundheden og nye tendenser. Vigtigst af alt bør politikken komme EU-borgernes bekymringer i møde og være troværdig og overbevisende, således at borgerne er klar over, at der findes effektive foranstaltninger på at opnå et højt sundhedsbeskyttelsesniveau. som gør det muligt fællesskabsplan, 43. På grundlag af ovenstående analyse mener Kommissionen, at en fremtidig politik bør omfatte en indsats på tre hovedområder: • bedre information med henblik på at udbygge folkesundheden, • hurtig reaktion på trusler mod sundheden, • forbedring af sundhedsdeterminanter via sundhedsfremme og sygdomsforebyggelse. Med en indsats på disse tre hovedområder vil Fællesskabet være i stand til at tage udfordringerne i forbindelse med udvidelsen op på en effektiv måde og reagere på sundhedskrav i andre politikker. 6. 1 Hovedområde 1: Bedre information med henblik på at udbygge folkesundheden 44. Skal Fællesskabets muligheder for at gennemføre effektive og bæredygtige aktioner på folkesundhedsområdet forbedres, er det af afgørende betydning med et forsvarligt informationssystem og en infrastruktur, som muliggør analyse og udarbejdelse af politikker. Fællesskabets handlingsplan vedrørende sundhedsovervågning udgør et første skridt ved at definere fælles sundhedsrelaterede indikatorer; indsamling og udveksling af data ved hjælp af telematisk dataudveksling, som er udviklet inden for ordningen for dataudveksling mellem administrationer (IDA)14, samt mulighed foretage undersøgelser og analyser. Dette vil også medføre en mere ajourført database og en bedre i forbindelse med udarbejdelsen af analytisk evne til at formidle sundhedspolitik på Fællesskabsplan og i medlemsstaterne. informationer for at 45. Med udgangspunkt i aktiviteterne under handlingsplanen og resultaterne heraf bør der så udvikles et overordnet struktureret fællesskabssystem til indsamling, analyse og formidling af informationer. Systemet vil også blive anvendt til evaluering og vurdering, til at foretage sammenligninger medlemsstaterne imellem og med tiltrædelseslandene og andre lande, og til at udarbejde fremtidige scenarier og opstille prognoser over kapacitet. Under dette hovedområde vil der blive fokuseret på to relaterede områder, nemlig 14 Rådets afgørelse 95/468/EF, EFT L 269 af 11. 11. 1995, s. 23. 17- tendenser i forbindelse med sundhedstilstand og sundhedsindikatorer og udviklingen inden for sundhedssystemer. Sundhedstilstand 46. Der kan tænkes at blive gjort en indsats på følgende områder: • Tendenser og mønstre i den demografiske udvikling, sygdomsfrekvens og dødelighed og væsentlige sundhedsdeterminanter. Analyser kunne omfatte forskellige sygdomme, herunder fysiske og mentale sygdomme, særlige befolkningsgrupper, f. eks. børn og ældre, tendenser i sundhedsrelateret viden, holdninger og adfærd og kønsspecifikke spørgsmål. • Uligheder på sundhedsområdet, herunder forskelle mellem befolkningsgrupper, for så vidt angår sundhedsdeterminanter, sygdomsfrekvens og dødelighed samt vurdering af interventioner med henblik på at mindske forskellene. Analyser kunne også omfatte spørgsmål som adgang til tjenesteydelser på sundhedsområdet, anvendelsen heraf og resultaterne for sundheden. • Andre emner kunne være forholdet mellem sundhedstilstand og samfundsøkonomiske f. eks. social udelukkelse, migration og beskæftigelse, samt mellem faktorer, sundhedstilstand og miljø. Sundhedssystemer 47. Følgende områder kunne blive omfattet: • Tendenser i sundhedstilstanden og sundhedsdeterminatorer og deres indvirkning på tjenesteydelser og interventioner på sundhedsområdet samt på udgifterne på sundhedsområdet, f. eks. ændringer i mønstre for udskrivning af recepter på lægemidler og følgerne af demografiske tendenser, særlig befolkningens aldring. • Udviklingen i sundhedssystemer, herunder reformer, fordeling af ressourcer og indvirkning på følger, herunder deres og deres besparelsesforanstaltninger sundhedstilstanden. • Tendenser i udgifterne til og finansieringen af sundhedssystemer, herunder offentlige og private forsikringers rolle. • Sundhedssektoren som en produktionsfaktor i samfundet, herunder dens rolle som en større arbejdsgiver. Der kan f. eks. foretages undersøgelser af markedsmekanismernes indvirkning, måling af behov for tjenesteydelser; beregning og begrænsning af omkostninger og udgifter; konkurrence mellem private og offentlige tjenesteydelser og udviklingen inden for omsorgsforvaltning. • Prioriteter på sundhedsområdet, herunder prioriteringsmekanismer, samt befolkningens holdninger og bekymringer med hensyn til sundheden og sundhedssystemernes effektivitet. 48. På informationsområdet, som både dækker sundhedstilstand og sundhedssystemer, tjenesteydelser på ville der blive lagt stor vægt på optimal praksis inden for - 1 8- forebyggelse, diagnosticering forbindelse med sikkerhed, produktivitet og sundhedsområdet, dvs. de bedste eksempler på ved fremgangsmåder forskellige omkostningseffektivitet i f. eks. behandling, og sundhedsfremme, bekostningseffektiviteten ved screeningsprogrammer, undervisningsprogrammer på sundhedsområdet, nødtjenester og nye lægemidler. Indsatsen ville have til formål at fremme og samle aktiviteter inden for bevisbaseret medicin, kvalitetssikring og forbedring, vurdering af interventioners hensigtsmæssighed og vurdering af teknologi på sundhedsområdet. Der ville blive ydet støtte til koordinering af arbejdet på disse områder, og koordineringen ville blive formaliseret med henblik på at samle ekspertise fra centrene i medlemsstaterne, at indsamle og udveksle information, at fremme internationale undersøgelser og at forbedre formidlingen af resultater. i medlemsstaterne 49. Et andet tværgående emne ville være følgerne af udviklingen i Fællesskabet og af Fællesskabets politikker og aktioner, herunder socialbeskyttelse af vandrende arbejdstagere og personer, som bevæger sig inden for Fællesskabet; udnyttelse af forskningsresultater; anvendelse af teknologi, anvendelse af strukturfonde; den endelige gennemførelse af det indre marked og indførelse af en fælles valuta; følgerne af anden fællesskabslovgivning på områder som f. eks. sundhed og sikkerhed, lægemidler og inden for sundhedssektoren og medicinske midler, fri bevægelighed for ansatte konkurrence. Endvidere ville der skulle lægges særlig vægt på at skaffe oplysninger og sørge for analyser og vejledning af relevans for udvidelsesprocessen. 50. For at en sådan fællesskabsordning og dens forskellige elementer skal kunne fungere effektivt, skal den i sidste ende baseres på netværk, som medlemsstaterne ville være forpligtet til at bidrage til ved at indsamle, behandle og formidle data og tage hensyn til resultaterne af analyser og evaluering. Endvidere vil det være af afgørende betydning at rapportere om opfølgningen af henstillinger, som eventuelt vedtages. 51. En fællesskabsordning af denne slag ville indebærer flere store fordele: de indsamlede data ville være sammenlignelige, overordnede, ajourført og af høj kvalitet; informationerne ville blive ajourført; ordningens resultater ville være forbundet med udarbejdelse og gennemførelse af politik på sundhedsområdet. Ordningen ville derfor være forskellig fra diverse informations- og rapporteringsordninger, der nu findes, som f. eks. dem, der er oprettet af WHO og OECD. 6. 2 Hovedområde 2: Hurtig reaktion på trusler mod sundheden 52. Et andet hovedområde bør omfatte oprettelse af et EU-system til overvågning, tidlig advarsel og hurtig reaktion. Der har for nylig været eksempler på udbrud af sygdomme, f. eks. pest, hæmoragisk feber og aviær influenza, som har nødvendiggjort hurtig konsultation og aktion på fællesskabsplan. En indsats på dette hovedområde ville indebære, at der oprettes et system, som kan anvendes i forbindelse med fremtidige udbrud. Systemet ville gøre det muligt at reagere hurtigt og hensigtsmæssigt på trusler mod sundheden, som kan opstå på et hvilket som helst tidspunkt. Det ville forudsætte koordineringsmekanismer på fællesskabsplan. Indsatsen ville komme til at omfatte overvågning, hurtig analyse og undersøgelse af specifikke problemer eller spørgsmål, herunder i givet fald med besøg på stedet. Formålet ville for det første være at identificere farerne og evaluere de sandsynlige konsekvenser for sundheden og andre forhold og for det andet at afgøre, om der skulle gøres en indsats, og i givet fald hvilken form for indsats, 19 der ville være nødvendig for at forvalte de givne risici for sundheden og formidle informationer til sundhedsmyndighederne og i givet fald til videre kredse. 53. I 1996 fremsatte Kommissionen et forslag til et europæisk netværk til overvågning af og kontrol med smitsomme sygdomme15. Det vil udgøre rammerne, som vil sætte Fællesskabet og medlemsstaterne i stand til at koordinere deres fremgangsmåde ved overvågning af og kontrol med udbrud. Hvis netværket skal fungere effektivt, må medlemsstaterne garantere, at de relevante overvågnings- og aktionsorganer og - myndigheder i deres lande samarbejder i fuld udstrækning inden for netværket. Forslaget er i øjeblikket til behandling i Rådet og Europa-Parlamentet, og det forventes at blive vedtaget i den nærmeste fremtid. Netværket kan måske bruges som model for yderligere fællesskabsmekanismer. Kommissionens forslag til et handlingsprogram om sjældne sygdomme16, som nu er til behandling, omfatter aktioner vedrørende grupper af tilfælde af sjældne sygdomme, som kunne videreføres i denne bredere sammenhæng. sjældne at omfatte sundhedskrav sygdomme også 54. Indsatsen på dette hovedområde ville yderligere kunne udvides til ud over smitsomme og forbindelse med levnedsmiddelsikkerhed, plantesundhedsmæssige og veterinære spørgsmål, zoonoser, blod- og organsikkerhed, miljøfarer, sundhedsrisici som følge af kemiske stoffer og forgiftning og bivirkninger aflægemidler og medicinske midler. Der kunne måske desuden blive tale om at spille en rolle i forbindelse med hurtig reaktion på bekymringer over påstande om sundhedsfare i forbindelse med nye produkter eller procedurer. Med reagere indsatsen på dette hovedområde ville det endvidere blive muligt at hensigtsmæssigt på de udfordringer, som melder sig i de stater, der tiltræder Unionen. i 55. På nogle af disse områder, levnedsmiddelsikkerhed og veterinærspørgsmål, findes der allerede varslingssystemer og systemer til hurtig reaktion på EU-plan. Ved en eventuel yderligere indsats på disse områder inden for dette hovedområde skal der knyttes an til disse systemer og tages fuldt ud hensyn til dem. inden f. eks. for 56. Under arbejdet bør der gøres brug af optimal rådgivning, herunder fra eksperter, som samarbejder med Fællesskabet inden for systemet med rådgivende videnskabelige komitéer, samt af ekspertise i internationale organisationer og tredjelande. Opgaven går ud på at formidle informationer og råd inden for et meget kort tidsrum. Vigtigst af alt er det, at aktiviteterne bakkes fuldt op af de relevante myndigheder i medlemsstaterne i et samarbejde hermed. 6. 3 Hovedområde 3: Forbedring af sundhedsdeterminanter via sundheds fremme og sygdomsforebyggelse 57. I Maastricht-traktatens artikel 129 lægges der vægt på forebyggelse af sygdomme, særlig de alvorligste sygdomme, mens der i Amsterdam-traktaten lægges vægt, at Fællesskabets indsats skal være rettet mod at forbedre folkesundheden og forebygge sygdomme hos mennesker samt imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed. Den politik, der skal føres på dette område, bør derfor omfatte aktioner, som 15 Jf. fodnote 11. 16 KOM (97) 225, endelig udg. af 26. 5. 1997. - 2 0- tager sigte på at forbedre sundhedsdeterminanterne via sundhedsfremme samt effektive aktioner til sygdomsforebyggelse. 58. Sundhedsfremme har til formål at sætte mennesker i stand til at kontrollere sundhedsdeterminanterne bedre og således forbedre helbredet. Sundhedsfremme omfatter aktioner, som tager sigte på at forbedre den enkeltes viden og muligheder, og aktioner, som har til formål at ændre sociale, økonomiske og miljømæssige forhold, således at de medvirker til at forbedre den enkeltes sundhed og folkesundheden. Sygdomsforebyggelse er ligeså vigtig. Sygdomsforebyggelse omfatter mange aktiviteter, f. eks. vaccination, sikkerhedsforanstaltninger og -regler, screening og testning af målpopulationer. 59. Som følge af den vægt, der lægges på forebyggelse i bestemmelserne i artikel 129, vedrører seks af de otte foreslåede handlingsplaner på folkesundhedsområdet forebyggelse af sygdomme og skader. til og via aktiviteter sundhedsfremme 60. Den nye politik skal indebære, at sundhedsdeterminanterne forbedres både via vidtfavnende til sygdomsforebyggelse, og den bør understøttes med tværgående aktioner og de instrumenter, som traktaten giver mulighed for at anvende, ikke kun på sundhedsområdet, men også inden for andre sektorer. Det er nødvendigt at overveje nærmere, hvilke emner der helt præcist skal behandles under dette hovedområde, f. eks. hvilke determinanter der skal forbedres, hvilke sygdomsspecifikke aktioner der skal gennemføres, og hvordan prioriteterne skal se ud i forbindelse med sundhedsfremme. Det centrale spørgsmål er, i hvilken udstrækning de nuværende aktioner afspejler tendenserne på sundhedsområdet og ændringer i sygdomsmønstre. specifikke aktioner 61. Det skal bl. a. overvejes: • Hvordan der kan lægges større vægt på at behandle sygdomme, som bliver stadig vigtigere som følge af den aldrende befolkning, særlig Alzheimers sygdom og andre mentale sygdomme; • hvordan indsatsen med hensyn til ernæring og overvægt kan styrkes; • om der skal lægges mere vægt på kardiovaskulære sygdomme; • hvordan bestemmelserne i den nye traktat om begrænsning af narkotikarelaterede helbredsskader skal gennemføres; • om der skal lægges større vægt på sundheden inden for specifikke befolkningsgrupper, f. eks. socialt udstødte, unge og børn eller kvinder; • hvordan EU-borgere kan sikres adgang rådgivning på sundhedsområdet, når de bevæger sig til en anden medlemsstat for at arbejde, studere eller tilbringe deres fritid der og hvordan man kan udvide partnerskaber med uddannelsesinstitutioner; informationer og til • hvordan strategier skal tilpasses for at tage hensyn til de specifikke problemer, der er forbundet med tiltrædelseslandene. - 2 1- fordel ved også 62. Ser man bort fra detaljerne i den indsats, der skal gøres på dette hovedområde, kan følgende konkluderes om struktur og mål. For det første synes der ikke at være nogen særlig til sundhedsfremme og fremover at splitte aktioner sygdomsforebyggelse op i en række særskilte programmer. Ved at samle aktioner på en sammenhængende måde og evaluere dem grundigt inden for fælles rammer gøres der bedre anvendelse af ressourcerne. For det andet bliver det nødvendigt at ændre det nuværende til til forhold mellem aktioner sundhedsfremme og de ressourcer, der bevilges hertil. sygdomsforebyggelse og aktioner 63. Det bliver også nødvendigt at overveje en række spørgsmål vedrørende de praktiske erfaringer med gennemførelsen af de igangværende aktiviteter: • Bør aktiviteterne hovedsagelig tage sigte på den brede befolkning, specifikke målgrupper, ansatte inden for sundhedsområdet eller specialiserede organisationer? • Bør projekterne hovedsagelig findes via offentlige indkaldelser af forslag eller begrænsede udbud, særlig som svar på strategiske overvejelser? • Bør der lægges særlig vægt på vidtfavnende aktiviteter, som omfatter alle medlemsstater, eller på små, regionale eller lokalt baserede aktiviteter? • Bør der lægges mere vægt på langsigtede bæredygtige projekter, som sandsynligvis vil føre til oprettelse af varige strukturer? 64. Det kan efterhånden allerede konkluderes, at der bør lægges mere vægt på aktioner, som er til støtte for udarbejdelse og gennemførelse af politikker, herunder aktioner, som vedrører udtænkning og afprøvning af strategier og metoder til intervention. Dette arbejde vil nødvendigvis skulle baseres på informationer i form af resultater fra Fællesskabets af informationssystem formidle nødvendigt interventioner, forskningsresultater vedrørende feks. optimal praksis og effektive sygdomsårsager og determinanters indvirkning på sundheden hurtigst mulig, således at de kan anvendes inden for dette hovedområde. Derfor bliver det påkrævet med koordinering mellem forskningsprojekter på sundhedsområdet og sundhedsfremme og forebyggelse. På samme måde bliver der også behov for arbejde, som tager sigte på at analysere den virkning, som politikken på andre områder har på sundhedsrelateret adfærd og holdninger. sundhedsområdet. Det på er 6. 4 Fællesskabspolitikkens indvirkning på sundheden 65. Kommissionen har udarbejdet en række procedurer som svar på traktatens bestemmelse om, at "de krav, der findes på sundhedsområdet, indgår som led i Fællesskabets politik på andre områder". Procedurerne omfatter foranstaltninger, der skal sikre, at de afdelinger i Kommissionen, som er ansvarlige for folkesundhed, konsulteres om alle sundhedsrelaterede forslag; oprettelse af en fællesgruppe for sundhed, som skal udgøre spørgsmål af generaldirektoraterne imellem, og udarbejdelse af en årsrapport om integration af krav på sundhedsområdet i Fællesskabets politikker. sundhedsrelaterede drøftelse forum større for et 66. Det har imidlertid vist sig at være svært at efterkomme traktatens bestemmelse om at holde "opsyn med sundheden" på alle de områder, som Fællesskabets politik omfatter, og at udarbejde og anvende en hensigtsmæssig metode. I den nye traktats artikel understreges det, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau både ved - 2 2- af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter. De fastlæggelsen og gennemførelsen beskrevne hovedområder ville gøre det lettere at opfylde kravene i traktaten mere effektivt på forskellige måder, som supplerer hinanden gensidigt. vedrørende feks. transportpolitik, • På grundlag af den informationsbase, der oprettes under informationssystemet, kunne der foretages en gennemgang af Fællesskabets politik og omfattende flerårige uddannelse programmer og forskning, landbrugspolitik, ungdomsanliggender, indvirkning på konkurrence og sundhedsdeterminanter, sigt. lang Gennemgangen kunne omfatte en vurdering af en given politik eller aktion, inden den vedtages. Det ville være muligt at overvåge en politik eller aktion nærmere under gennemførelsen, og derefter kunne indvirkningen gøres til genstand for en dybtgående og i givet fald uafhængig evaluering. få en væsentlig sundhedssystemer på som kan sundhedstilstand og strukturfonde, levnedsmiddelpolitik, industripolitik, • Særlige foranstaltninger og aktioner i forbindelse med sundhedsrisici, som opstår hurtigt, ville falde ind under anvendelsesområdet for mekanismerne til hurtig reaktion. om Emnerne og folkesundhedsmæssige plantesundhedsforanstaltninger. retsforskrifter veterinær- levnedsmiddelsikkerhed, dette aspekter område ved omfatte kunne inden for • Særlige foranstaltninger og aktioner, som har betydning for viden, holdninger og adfærd, feks. tendenser i forbindelse med tobak, alkohol, narkotika, levnedsmidler og reklame, ville blive undersøgt og vurderet under det hovedområde, som omfatter sundhedsdeterminanter. 67. Det vil kræve nærmere overvejelser at få fastlagt nøjagtigt, hvilke midler der skal udarbejdes til at gennemføre de forskellige aktiviteter. Det bliver måske feks. nødvendigt at opstille kriterier og fastlægge specifikke fremgangsmåder, feks. retningslinjer til brug ved vurdering og checklister, som kan anvendes til at måle udviklingen inden for enhver sundhedsrelateret politik. Sådanne midler kan også anvendes til at vurdere virkningen af aktiviteterne på folkesundhedsområdet. 7. VEJEN FREM 68. Kommissionen mener, at det både er nødvendigt at debattere de ideer om en fremtidig politik, der er præsenteret i denne tekst, og hvordan politikken bør gennemføres. Et centralt spørgsmål er, hvilke juridiske midler, der skal anvendes til at sikre, at politikken kombinerer tilskyndelses- og lovgivningsforanstaltningerne fra den nye traktat på en effektiv måde. Der skal træffes foranstaltninger med henblik på overgangen fra de nuværende programmer og retsforskrifter til en ny politik. Flere forhold gør det til en særdeles vanskelig opgave: de nuværende programmer på folkesundhedsområdet har deres eget til handlingsplaner er endnu ikke vedtaget; de fællesskabsmidler, der står til rådighed for aktioner på folkesundhedsområdet, er bundet til de gældende handlingsplaner; aktioner under de nuværende og foreslåede programmer, som skulle fortsætte under den nye politik, ville skulle omgrupperes og tildeles midler, som afspejler deres relative betydning; endelig får det foreslåede netværk for overvågning af og kontrol med smitsomme sygdomme sit eget retsgrundlag. retsgrundlag og udløber på forskellige tidspunkter; tre forslag 23 69. Den nye politik kan formaliseres på to måder. En løsning ville være at vedtage et enkelt "rammeinstrument", hvilket ville indebære, at der derefter skulle vedtages særskilte instrumenter for hvert hovedområde. Denne løsning ville have den fordel, at der skabes en enkelt finansiel ramme, og at midlerne fordeles på hovedområderne, men også den ulempe, at det er nødvendigt med beslutningstagning og administrative strukturer på to niveauer. Den anden løsning ville være at vedtage et særskilt retsgrundlag for hvert hovedområde uden et overordnet instrument. Det ville forudsætte en underforstået enighed om, hvor mange midler der tildeles hvert område. 70. Uanset hvilken løsning, man vælger, skal der være en vis fleksibilitet i behandlingen af uforudsete problemer og fordelingen af ressourcer mellem hovedområderne. Der skal også være mulighed for at indføre bindende bestemmelser om f. eks. indsamling af data, når netværkene og andre planlagte strukturer er oprettet og helt på plads. Inden for de områder, hvor der i henhold til artikel 152 og andre sundhedsrelaterede artikler i Amsterdam-traktaten skal gennemføres harmoniseringsforanstaltninger, vil Fællesskabet kunne vedtage bindende instrumenter, uanset hvordan programmet end opbygges eller finansieres. 71. Arbejdsprogrammet eller arbejdsprogrammerne på de forskellige hovedområder kunne variere fra år til år, som det nu ville være mest hensigtsmæssigt. På den måde ville det være muligt at afgrænse fællesskabsprogrammernes overordnede mål, anvendelsesområder og struktur helt klart, samtidig med at der blev givet mulighed for en vis fleksibilitet med hensyn til indholdet. 8. KONKLUSIONER 72. Denne meddelelse indeholder ikke formelle forslag til en ny fællesskabspolitik på folkesundhedsområdet. Meddelelsen har derimod til formål at give et overblik over de spørgsmål, som skal besvares, når den fremtidige politik skal fastlægges. Kommissionen er nået til den konklusion, at det er nødvendigt med en ny politik på folkesundhedsområdet for at kunne udbygge det, der allerede er opnået, samtidig med at der tages behørigt hensyn til tendenserne på sundhedsområdet og ændringerne inden for Fællesskabet. Kommissionen har til hensigt at fremsætte konkrete forslag til den nye politik, når Amsterdam-traktaten er ratificeret. I mellemtiden er det så håbet, at de ideer, der er beskrevet i denne meddelelse, vil fremme en bred debat om, hvilken vej Fællesskabets politik på folkesundhedsområdet skal følge ind i det næste årtusinde. 24 ISSN 0254-1459 KOM(98) 230 endelig udg. DOKUMENTER DA 05 15 04 10 Katalognummer : CB-CO-98-262-DA-C ISBN 92-78-35239-X Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg otf <


title: Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om godkännande av ett program för gemenskapsåtgärder 1999-2003 avseende sjukdomar orsakade av miljöförorening inom ramen för insatser på folkhälsoområdet

eurovoc_concepts:
action programme
air quality
disease prevention
public health

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 15. 04. 1998 KOM(1998) 231 slutlig 97/0153 (COD) Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT om godkännande av ett program för gemenskapsåtgärder 1999-2003 avseende sjukdomar orsakade av miljöförorening inom ramen för insatser på folkhälsoområdet (framlagt av kommissionen enligt artikel 189a. 2 i EG-fördraget) MOTIVERING (1) (2) Det ursprungliga förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om godkännande av ett program för gemenskapsåtgärder avseende sjukdomar orsakade av miljöförorening antogs av kommissionen den 4 juni 19971. Ekonomiska och sociala kommittén2 och Regionkommittén3 yttrade sig positivt om det ursprungliga förslaget från kommissionen. (3) Mot bakgrund av Europaparlamentets yttrande som antogs den 11 mars 1998 lägger kommissionen nu fram ett ändrat förslag till beslut i enlighet med artikel 189a. 2 i fördraget. Texten innehåller ändringar som gör programmets åtgärder tydligare och mer omfattande. (4) Europaparlamentet har antagit tolv ändringar av vilka kommissionen kan godta fyra (nr 7 i dess helhet och nr 3, 9 och 10 delvis). (5) De ändringar kommissionen inte kan godta kan grupperas på följande sätt: (a) (b) (c) Ändringar som hänför sig till Amsterdamfördraget, vilket ännu ratificerats (nr 1 och 2). inte Ändringar som i alltför hög grad ökar omfattningen av de föreslagna åtgärderna (nr 4, 11, 12 och 13). Ändringen i budgeten (nr 5). I budgetplanen, så som den ser ut för närvarande, finns inte utrymme för det belopp Europaparlamentet föreslår. På grund av osäkerheten om framtida budgetplaner kan kommissionen inte godkänna en finansiell ram som för varje år av programmet överstiger det belopp som i det ursprungliga förslaget anslagits för 1999, programmets första verksamhetsår. (d) En ändring som inte stämmer överens med de formuleringar som använts i tidigare beslut om folkhälsoprogram (nr 6). 1 EGT C 214, 16. 7. 97. s. 7-10. 2 Yllnuidc avgivet den 29 oktober 1997. EGT C 19. 21. 1. 98. s. 6-8. 3 Yttrande avgivet den 20 november 1997. EGT C 64. 27. 2. 98. s. 91-95. - 2- Forslag till Europaparlamentets och rådets beslut om godkännande av ett program for gemenskapsåtgärder 1999-2003 avseende sjukdomar orsakade av miljöförorening inom ramen för insatser på folkhälsoom rådet URSPRUNGLIGT FORSLAG ANDRÅT FÖRSLAG EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅO HAR BESLUTAT FÖLJANDE beaktande med om av upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 129 i detta, Fördraget med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande yttrande, av Regionkommitténs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 189b i fördraget, och med beaktande av följande: 1. Sjukdomar orsakade av miljöförorening får en allt större betydelse i hela Europeiska gemenskapen och föranleder allmän oro. 2. I enlighet med artikel 3 o i fördraget skall gemenskapens inbegripa gemenskapsinsatser som bidrar till att en hög hälsoskyddsnivå uppnås. verksamhet inom 3. 1 artikel 129 fastställs uttryckligen gemenskapens detta behörighet område när det gäller att främja samarbete mellan medlemsstaterna och vid behov stödja deras verksamhet, samt att främja samordning av deras riktlinjer och program och stödja samarbete med tredje land och behöriga internationella organisationer på folkhälsoområdet. Gemenskapsåtgärder bör vara av sjukdomar och främjande av hälsofostran och information. förebyggande inriktade på 4. Enligt artikel 130r i fördraget skall gemenskapens åtgärder i fråga om miljön bidra till skyddet av människors hälsa. exponering, 5. I förebyggande av sjukdomar orsakade av miljöfbrorening skall det inte endast ingå inriktade på källorna till och åtgärder halterna för förorenande ämnen samt på minskad också folkhälsoåtgärder inriktade på befolkningen för att ge enskilda individer möjlighet att minska exponeringen och lindra skadliga effekter på hälsan. Insamling av uppgifter om hälsoeffekter och om exponering bör ske parallellt med insamling av uppgifter om luftburna föroreningars halter. utan församlade 6. Rådet och medlemsstaternas hälso- och i rådet, sjukvårdsministrar, uppmanade genom resolutionen av den 11 november 199P kommissionen att i nära samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter undersöka vilka kunskaper och i erfarenheter medlemsstaterna, och internationella organisationer mot bakgrund av sambandet mellan hälsa och miljö. finns gemenskapen tillgängliga som 7. Det har fastställts att sjukdomar orsakade av miljöförorening utgör ett prioriterat inom för gemenskapsåtgärder område ramen för åtgärder på folkhälsoområdet2. 8. 1 sin resolution (A4-03II/95) om handlingsprogram socialt medelfristigt 1995-19973 bad parlamentet kommissionen att genom lämpligt förfarande framlägga det handlingsprogram om sjukdomar orsakade inom av miljöförorening som planerats kommissionens om folkhälsan. rammeddelande 9. I enlighet med subsidiaritetsprincipen far åtgärder på områden där gemenskapen inte ensam har kompetens, såsom åtgärder vad gäller av miljöförorening, vidtas av gemenskapen endast om och i den utsträckning som dessa, på grund av deras omfattning och sjukdomar orsakade 1 EGT nr C 304. 23. M. 1991. s. 5. 2 KOM(93) 559 slutlig. 3 E G T n r C 3 2. 5. 2. 1996. s. 15. -A- verkningar, bättre kan genomföras på gemenskapsnivå. i det föreslagna åtgärderna 10. De nuvarande programmet kommer att leda till ett mervärde på gemenskapsnivå genom att de sammanför åtgärder som redan har vidtagits relativt isolerat på nationell nivå, samt genom att de kompletterar varandra med viktiga resultat för gemenskapen som helhet, bidrar till att stärka solidariteten och sammanhållningen inom gemenskapen och leder till upprättande av normer och standarder för det bästa tillvägagångssättet. Samarbetet behöriga 11. internationella på folkhälsoområdet och med tredje land bör utvecklas. med organisationer 12. Programmet kommer att bidra till att gemenskapens mål som anges i artikel 129 uppnås genom att ge stöd för att förbättra kunskaperna om och förståelsen av sjukdomar orsakade av miljöförorening samt en större spridning av information om dem, deras samband med miljöfbroreningar och förebyggande av dem, genom att säkerställa att uppgifter om dessa frågor i högre grad kan jämföras och genom att utveckla kompletterar gemenskapens befintliga program och onödigt åtgärder, dubbelarbete undviks samtidigt åtgärder som som 1994 antog 13. Den 20 december Europaparlamentet, och kommissionen ett modus vivendi om genomförandebestämmelser för lagstiftning enlighet med som har godkänts förfarandet i artikel 189b i fördraget. rådet i den som utgör 14. Detta beslut föreskriver en finansiell ram viktigaste utgångspunkten för den budgetansvariga årliga myndigheten under i 1 budgetfbrfarandet Europaparlamentets, och kommissionens deklaration av den 6 mars 1995. det punkt rådets enligt 5- 15. Gemenskapens budgetplan gäller fram till 1999 och kommer därefter att revideras. 16. Finansieringsramen för programmets fyra sista år (2000-2003) skall avgöras i detalj efter det att framtida finansiella mål upprättats. 17. För att öka programmets värde och verkningar bör en fortlöpande granskning ske av de åtgärder som vidtagits, särskilt vad gäller deras effektivitet och huruvida de uppställda målen uppfyllts, med inriktning på nödvändiga ändringar. att vid behov göra 18. Detta program bör ha en varaktighet av fem år för att man skall ha tillräcklig tid att genomföra de åtgärder genom vilka de uppställda målen skall nås. HÄRIGENOM FORESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Programmets upprättande 1. Ett program för gemenskapsåtgärder mot sjukdomar orsakade, eller förvärrade av miljöförorening, nedan kallat "detta program", antas härmed för perioden 1 januari 1999 till 31 december 2003 inom ramen för verksamhet på folkhälsoområdet. framkallade av en säkerställandet 2. Detta programs mål skall vara att bidra till hög hälsoskyddsnivå mot sjukdomar orsakade förbättra av miljöfbrorening genom att kunskaperna om och för hälsorisker orsakade av miljöförorening och hur de skall beaktas, särskilt vad gäller astma i andra andningsorganen samt allergier. förståelsen sjukdomar och 3. De åtgärder som skall genomföras inom ramen för detta program och deras specifika mål anges i bilagan under följande rubriker: 1. Åtgärder informationen orsakade av miljöförorening om för att förbättra sjukdomar att för förbättra 1. Åtgärder informationen sjukdomar orsakade av miljöförorening och en klar definition av det stora antal om -6 sjukdomar 2 Riskperceplion och riskhantering vad gäller sjukdomar orsakade av miljöförorening. 3. Andningsorganens sjukdomar och allergier Artikel 1 Genomförande 1. Kommissionen skall i nära samarbete med medlemsstaterna säkerställa att de åtgärder som anges i bilagan genomförs. 2. Kommissionen skaH samarbeta med institutioner och organisationer som är »fctiva på området avseende sjukdonw orsakiée av mi^oförcvrenmg Ai"lih<l 3 1. Fiftansteringsramen för genomförande av detta program för 1999 skall i enlighet med nuvarande finansiella mål vara 1,3 miljoner ecu. Finansieringsramen för programmets fyra sista år (2000-2003) skall avgöras i detalj efter det att framtida finansiella mål upprättats. 2. Det årliga anslagen skall fastslås av budgetmyndigheten i enlighet med de finansiella målen. Artikel 4 Överensstämmelse och komplementaritet Kommissionen skall säkerställa att det råder överensstämmelse och komplementaritet mellan de åtgärder som skall genomföras inom ramen för detta program och andra relevanta och åtgärder. gemenskapsprogram Artikel 5 Kommitté 1. Vid genomförandet av detta program skall kommissionen bistås av en rådgivande kommitté, nedan kallad "kommittén", som består av företrädare från medlemsstaterna. för Ordförande företrädare är kommissionen. 2. Kommissionens skall förelägga kommittén förslag till åtgärder som skall vidtas, särskilt avseende företrädare a) kriterier och förfaranden för urval och finansiering av projekt inom ramen för detta program, b) utvärderingsförfarande. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning. skall protokollföras Yttrandet och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att fa sin uppfattning tagen till protokollet. Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats. från informera kommittén företrädare skall 3. Kommissionens om regelbundet förslag eller gemenskapsinitiativ och genomförande av program inom andra områden som är av betydelse för att målen i detta program skall uppnås. kommissionen Artikel 6 Internationellt samarbete 1. Vid genomförande av detta program skall samarbete med tredje land och med behöriga internationella organisationer på folkhälsoområdet utvecklas. 2. 1 detta program skall de associerade länderna i Centraleuropa kunna delta i enlighet med de villkor som fastställs i de hörande eller associeringsavtal tilläggsprotokoll i om gemenskapsprogram. I detta program skall Cypern och Malta kunna delta med stöd av tilläggsanslag enligt samma regler som tillämpas för EFTA-länderna i enlighet med förfaranden som skall fastställas i samråd därtill medverkan med dessa länder. Artikel 7 Kontroll och utvärdering säkerställa 1. Kommissionen skall vid genomförandet av detta beslut vidta nödvändiga åtgärder för att och fortlöpande utvärdering av detta program och i samband med detta beakta de allmänna och särskilda mål som anges i artikel 1 och i bilagan. övervakning 2. Kommissionen skall under detta en programs utvärdering för Europaparlamentet och tredje år lägga tram 3. Kommi-ssiotten in en stutrafsport till Europaparlamentet och rådet när hela detta program genomförts. lämna skall skall olika rapporter verksamhetsområden, innehålla 4. Dessa gemenskapsfinansiering information om om inom komplettering med övriga åtgärder som anges om utvärderingsresultat. Kommissionen skall till dessa också Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén. rapporter artikel sända samt 4, i BILAGA SPECIFIKA MÅL OCH ÅTGÄRDER ÅTGÄRDER I. ATT FÖRBÄTTRA INFORMATIONEN OM AV SJUKDOMAR MILJÖFÖRORENING ORSAKADE FÖR Mål: Att bidra till att öka kunskaperna om den roll som miljöföroreningama spelar i uppkomst och förvärrande av sjukdomar - inom Europeiska gemenskapen och om grunden för och effektiviteten av förebyggande åtgärder. ÅTGÄRDER ATT FÖR I. INFORMATIONEN OM FÖRBÄTTRA SJUKDOMAR AV MILJÖFÖRORENrNG OCH EN KLAR DEFINITION AV DET STORA ANTAL SJUKDOMAR ORSAKADE vad i, att fastslå särskilt jämföra prioriteringar i olika delar gemenskapen, Att för fastställande av de sjukdomar som specifika miljöföroreningar antas ha del sjukdomarnas förekomst och/eller utbredning samt deras förhållande till uppgifter om av miljöfaktorer Europeiska att undersöka kvaliteten på uppgifterna och att fastställa vilka uppgifter som gäller saknas, långsiktiga effekter och möjliga synergi effekter mellan miljöföroreningar, att analysera och tillgängliga uppgifter om granska dessa miljöföroreningars toxikologi fastställa och i brister jämföra dessa kunskaperna, att inklusive uppgifter insamlingsmetoder, definitioner och kriterier som använts samt det sätt som uppgifterna i analyserna, vid bestämning av vilka åtgärder som skall vidtas och vid information till allmänheten. används på att i, att fastslå jämföra prioriteringar i olika delar gemenskapen, Att för fastställande av de sjukdomar som specifika miljöföroreningar antas ha del sjukdomarnas förekomst och/eller utbredning samt deras förhållande till uppgifter om av miljöfaktorer Europeiska att undersöka kvaliteten på uppgifterna och att fastställa vilka uppgifter som saknas, att analysera och granska tillgängliga uppgifter om dessa miljöfbroreningars toxikologi och att fastställa brister i kunskaperna, att jämföra dessa uppgifter inklusive insamlingsmetoder, definitioner och kriterier som använts samt det sätt som uppgifterna i analyserna, vid bestämning av vilka åtgärder som skall vidtas och vid information till allmänheten. används på till bidra att Att jämförbarheten mellan som används vid åtgärder genom informationsutbyte sjukdomar förbättra uppgifter förebyggande stödja att avseende av orsakade -10- miljöförorening samt förebyggande av dessa, inbegripet kostnads- och intäktsanalyser gäller vad åtgärdernas effektivitet. II. OCH RISKPERCEPTION MED RISKHANTERING BEAKTANDE AV SJUKDOMAR ORSAKADE AV MILJÖFÖRORENING Mål: Att öka kunskapsnivån och förståelsen för hälsorisker orsakade samt av och varseblivning, hantering av dessa. miljöförorening bedömning 3. 4. Att stödja åtgärder inriktade på att 3. förbättra allmänhetens kunskaper om risker och bedömning och hantering av dem samt att främja av allmänhetens hälsorisker av miljöförorening i hela gemenskapen. varseblivning orsakade Att stödja åtgärder inriktade på att förbättra allmänhetens kunskaper om risker och bedömning och hantering av dem samt att främja kunskapen om beteenden, livsstilar och matvanor som kan minska risken för sjukdomar orsakade av miljöförorening. höja främja åtgärder Att och informationsutbyte om metoder för att och opinionsbildarnas kunskapsnivå om bedömningen hälsorisker av orsakade av miljöförorening. allmänhetens i främja åtgärder Att och att informationsutbyte förbättra allmänhetens kunskap om den effekt olika politiska strategier far och på miljöföroreningar folkhälsan. syfte III. ANDNINGSORGANENS SJUKDOMAR ALLERGIER OCH Mål: Att stödja åtgärder inriktade på att förebygga och minska förekomsten av dessa sjukdomar. 5. Att bidra till att allmänheten och särskilda grupper far information om dessa sjukdomar och de agenser som har del stödja utvecklingen av olika sätt att stärka informations och insatser för kampanjer, att stödja stödgrupper självbehandling eller i för personer med i dem, att sjukdomar samordna 11 6. andningsorganen eller allergier. Att bidra till jämförelse av olika utbildningsinitiativ som används för att bekämpa dessa sjukdomar, med inriktning på att främja de bästa lösningarna, genomgång av de vidtagna åtgärdernas effektivitet, bl. a. kostnads- och intäktsanalyser. 12 ISSN 1024-4506 KOM(98) 231 slutlig DOKUMENT SV 05 15 14 01 Katalognummer : CB-C0-98-244-SV-C ISBN 92-78-33003-5 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg /s


title: Review of energy efficient technologies in the refrigeration systems of the agrofood industry.

eurovoc_concepts:
cold store
energy technology


title: Verordnung (EG) Nr. 794/98 der Kommission vom 15. April 1998 mit Durchführungsbestimmungen zur Gewährung der Beihilfe für die private Lagerhaltung von Pecorino Romano

eurovoc_concepts:
private stock
sheep's milk cheese
storage premium

formats: html pdf print

text: L 114/14 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 16. 4. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 794/98 DER KOMMISSION vom 15. April 1998 mit Durchf(cid:129)hrungsbestimmungen zur Gew(cid:132)hrung der Beihilfe f(cid:129)r die private Lagerhaltung von Pecorino Romano DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 804/68 des Rates vom 27. Juni 1968 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorganisa- tion f(cid:129)r Milch und Milcherzeugnisse (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 1587/96 (2), insbesondere auf Artikel 9 Absatz 3 und Artikel 28, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Gem(cid:132)ß der Verordnung (EWG) Nr. 508/71 des Rates vom 8. M(cid:132)rz 1971 zur Festlegung der Grundregeln f(cid:129)r die Gew(cid:132)hrung von Beihilfen f(cid:129)r die private Lagerhaltung von lagerf(cid:132)higen K(cid:132)sesorten (3) kann die Gew(cid:132)hrung einer Beihilfe f(cid:129)r die private Lagerhaltung namentlich f(cid:129)r K(cid:132)sesorten beschlossen werden, die aus Schafsmilch hergestellt werden und deren Reifungszeit mindestens sechs Monate betr(cid:132)gt, wenn ernste St(cid:148)rungen des Markt- gleichgewichts durch eine saisonale Lagerung beseitigt oder vermindert werden k(cid:148)nnen. Das Produktionsvolumen des K(cid:132)ses Pecorino Romano ist saisonal unterschiedlich. Daraus ergibt sich zeitweilig die Anh(cid:132)ufung von Lagerbest(cid:132)nden, die schwer absetzbar sind und das Risiko eines Preisdrucks nach sich ziehen k(cid:148)nnen. Es empfiehlt sich daher, f(cid:129)r diese Mengen auf eine saisonale Lagerung zur(cid:129)ckzugreifen, wodurch diese Lage verbessert werden kann, da den Erzeugern die notwendige Zeit gelassen wird, um Absatzm(cid:132)rkte zu finden. Hinsichtlich der Durchf(cid:129)hrungsbestimmungen f(cid:129)r diese Maßnahme empfiehlt es sich, die daf(cid:129)r vorgesehenen H(cid:148)chstmengen sowie die Laufzeit der Vertr(cid:132)ge zu bestimmen anhand des tats(cid:132)chlichen Bedarfs am Markt und der Lagerf(cid:132)higkeit der jeweiligen K(cid:132)sesorten. Dar(cid:129)ber hinaus ist es notwendig, die Bestimmungen des Lagerver- trages (cid:129)ber die Identifizierung des K(cid:132)ses und (cid:129)ber die Kontrolle der Best(cid:132)nde, f(cid:129)r die eine Beihilfe gew(cid:132)hrt wird, festzulegen. Die Beihilfe muß unter Ber(cid:129)cksichti- gung der Lagerkosten und der voraussichtlichen Entwick- lung der Marktpreise festgesetzt werden. In Artikel 1 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 1756/93 der Kommission vom 30. Juni 1993 zur Festlegung der maßgeblichen Tatbest(cid:132)nde f(cid:129)r den landwirtschaftlichen im Milchsektor (4), zuletzt ge(cid:132)ndert Umrechnungskurs durch die Verordnung (EG) Nr. 420/98 (5), ist der im Rahmen der Beihilfemaßnahmen f(cid:129)r die private Lagerhal- (1) ABl. L 148 vom 28. 6. 1968, S. 13. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 21. (3) ABl. L 58 vom 11. 3. 1971, S. 1. (4) ABl. L 161 vom 2. 7. 1993, S. 48. (5) ABl. L 52 vom 21. 2. 1998, S. 21. tung im Milchsektor anzuwendende Umrechnungskurs festgelegt. Unter Ber(cid:129)cksichtigung der mit der Kontrolle erwor- benen Erfahrung sollten die diesbez(cid:129)glichen Vorschriften, insbesondere hinsichtlich der vorzulegenden Gesch(cid:132)ftspa- piere und der an Ort und Stelle durchzuf(cid:129)hrenden (cid:154)ber- pr(cid:129)fungen, genauer gefaßt werden. Wegen dieser neuen Anforderungen sollten die Mitgliedstaaten vorsehen k(cid:148)nnen, daß die Kontrollkosten ganz oder teilweise zu Lasten des Vertragsinhabers gehen. Es empfiehlt sich sicherzustellen, daß die betreffenden Einlagerungen ohne Unterbrechung fortgesetzt werden. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Milch und Milcherzeugnisse — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 F(cid:129)r die private Lagerhaltung von in der Gemeinschaft hergestelltem K(cid:132)se der Sorte Pecorino Romano, der die in den Artikeln 2 und 3 genannten Voraussetzungen erf(cid:129)llt, wird eine Beihilfe f(cid:129)r 15 000 Tonnen gew(cid:132)hrt. Artikel 2 (1) Die Interventionsstelle schließt nur dann einen Lagervertrag ab, wenn folgende Voraussetzungen erf(cid:129)llt sind: a) Die K(cid:132)separtie, die Gegenstand eines Lagervertrags ist, besteht aus mindestens zwei Tonnen. b) Der K(cid:132)se ist mindestens 90 Tage vor dem im Vertrag jedoch nach dem angegebenen Einlagerungsdatum, 1. November 1997, hergestellt worden. c) Der K(cid:132)se ist einer Pr(cid:129)fung unterzogen worden, die ergeben hat, daß er die unter Buchstabe b) genannte Voraussetzung erf(cid:129)llt und als K(cid:132)se erster Qualit(cid:132)t eingestuft werden kann. d) Der Lagerhalter verpflichtet sich, — die Zusammensetzung der unter Vertrag stehenden Partie w(cid:132)hrend der Dauer des Lagervertrags nicht Interventionsstelle zu ohne Genehmigung der ver(cid:132)ndern. Vorbehaltlich der Einhaltung der Bedingung hinsichtlich der je Partie festgesetzten Mindestmenge kann die Interventionsstelle die (cid:142)nderung genehmigen, wenn sie sich aufgrund der seiner Feststellung, daß die Verschlechterung Qualit(cid:132)t eine weitere Lagerung nicht zul(cid:132)ßt, auf die Auslagerung oder den Austausch dieses K(cid:132)ses beschr(cid:132)nkt. 16. 4. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 114/15 Im Fall der Auslagerung bestimmter Mengen i) gilt der Vertrag als nicht ge(cid:132)ndert, wenn die genannten Mengen mit Genehmigung der Interventionsstelle ausgetauscht werden; ii) gilt der Vertrag als von Anfang an (cid:129)ber die verbliebene Menge abgeschlossen, wenn die genannten Mengen nicht ersetzt werden. Die durch diese (cid:142)nderung gegebenenfalls entste- henden Kontrollkosten gehen zu Lasten des Lager- halters; — Bestandsb(cid:129)cher zu f(cid:129)hren und der Interventions- stelle jede Woche die Eing(cid:132)nge der Vorwoche sowie die voraussichtlichen Ausg(cid:132)nge zu melden. (2) Der Lagervertrag a) wird schriftlich geschlossen und legt den Beginn der vertraglichen Lagerung fest. Der fr(cid:129)hestm(cid:148)gliche Termin ist der Tag nach der Einlagerung der K(cid:132)se- partie, auf die sich der Vertrag bezieht; b) wird nach der Einlagerung der K(cid:132)separtie geschlossen, auf die sich der Vertrag bezieht, sp(cid:132)testens jedoch 40 Tage nach Beginn der vertraglichen Lagerung. Artikel 3 (1) Eine Beihilfe wird nur f(cid:129)r K(cid:132)se gew(cid:132)hrt, der in der Zeit vom 1. Mai bis 31. Dezember 1998 eingelagert worden ist. (2) Die Zahlung der Beihilfe erfolgt binnen einer Frist von h(cid:148)chstens 90 Tagen, die vom letzten Tag der vertrag- lichen Lagerhaltung an berechnet wird. Artikel 5 (1) Die Mitgliedstaaten sorgen daf(cid:129)r, daß die im Hinblick auf die Beihilfezahlung zu erf(cid:129)llenden Bedin- gungen eingehalten werden. (2) Der Vertragsinhaber h(cid:132)lt f(cid:129)r die mit der Kontrolle der Maßnahmen beauftragten einzelstaatlichen Beh(cid:148)rden alle Unterlagen zur Verf(cid:129)gung, die es ihnen bez(cid:129)glich der privat eingelagerten Erzeugnisse erm(cid:148)glichen, insbeson- dere folgendes zu (cid:129)berpr(cid:129)fen: a) Eigentum zum Zeitpunkt der Einlagerung; b) Ursprung und Herstellungsdatum des K(cid:132)ses; c) Einlagerungstag; d) Vorhandensein im Lagerhaus; e) Tag der Auslagerung. (3) Der Vertragsinhaber oder gegebenenfalls an seiner Stelle der Gesch(cid:132)ftsf(cid:129)hrer des Lagerhauses f(cid:129)hrt eine Bestandsbuchhaltung, die im Lagerhaus zur Verf(cid:129)gung zu stehen hat und der folgendes zu entnehmen ist: a) Kennzeichnung der privat eingelagerten Erzeugnisse nach den Vertragsnummern; b) Tag der Ein- und der Auslagerung; Es wird keine Beihilfe gew(cid:132)hrt, wenn die vertrag- (2) liche Lagerzeit weniger als 60 Tage betr(cid:132)gt. c) Anzahl der Teilst(cid:129)cke und ihr Gewicht je Partie; d) Stelle, an der die Erzeugnisse im Lagerhaus gelagert (3) Der Betrag der Beihilfe darf den einer vertraglichen Lagerzeit von 180 Tagen entsprechenden Betrag nicht (cid:129)berschreiten, wobei diese Lagerzeit vor dem 31. M(cid:132)rz 1999 beendet sein muß. Abweichend von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe d) erster Gedankenstrich kann der Lagerhalter nach Ablauf des in Absatz 2 genannten Zeit- raums von 60 Tagen eine unter Vertrag stehende Partie ganz oder teilweise auslagern. Die Menge, die ausgelagert werden darf, betr(cid:132)gt mindestens 500 kg. Die Mitglied- staaten k(cid:148)nnen diese Menge jedoch bis auf zwei Tonnen erh(cid:148)hen. Der Tag des Beginns der Auslagerung der K(cid:132)separtie, die Gegenstand des Lagervertrags ist, geh(cid:148)rt nicht zur vertrag- lichen Lagerzeit. Artikel 4 (1) Der Beihilfebetrag wird wie folgt festgesetzt: a) 100 ECU je Tonne f(cid:129)r die Fixkosten; b) 0,35 ECU je Tonne je Tag der vertraglichen Lagerhal- tung f(cid:129)r die Lagerungskosten; c) 0,65 ECU je Tonne je Tag der vertraglichen Lagerhal- tung f(cid:129)r die Finanzkosten. sind. (4) Die gelagerten Erzeugnisse m(cid:129)ssen sich leicht iden- tifizieren lassen und je Vertrag getrennt gelagert sein. Der unter den Vertrag fallende K(cid:132)se wird besonders markiert. Unbeschadet der Anwendung (5) 2 Absatz 1 Buchstabe d) nehmen die zust(cid:132)ndigen Stellen bei der Einlagerung Kontrollen vor, um insbesondere die Beihilfef(cid:132)higkeit der gelagerten Erzeugnisse sicherzu- stellen und einem Austausch von Erzeugnissen w(cid:132)hrend der vertraglich vorgesehenen Lagerdauer vorzubeugen. von Artikel (6) Die mit der Kontrolle beauftragte einzelstaatliche Beh(cid:148)rde (cid:129)berpr(cid:129)ft a) ohne Vorank(cid:129)ndigung das Vorhandensein der Erzeug- nisse im Lagerhaus. Die entnommene Probe muß repr(cid:132)sentativ sein und sich auf mindestens 10 % der auf eine Beihilfemaßnahme zur privaten Lagerhaltung entfallenden Gesamtvertragsmenge erstrecken. Diese (cid:154)berpr(cid:129)fung betrifft außerdem die (cid:154)berpr(cid:129)fung der in Absatz die Kontrolle des tats(cid:132)chlichen Gewichts und die Art der Erzeugnisse sowie ihre Kennzeichnung. Die bezeich- neten k(cid:148)rperlichen Kontrollen erstrecken sich auf mindestens 5 % der der (cid:154)berpr(cid:129)fung ohne Vorank(cid:129)n- digung unterzogenen Menge; genannten Bestandsbuchhaltung, 3 L 114/16 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 16. 4. 98 b) das Vorhandensein der Erzeugnisse am Ende der vertraglich vorgesehenen Lagerdauer. (7) (cid:154)ber die nach den Abs(cid:132)tzen 5 und 6 durchge- f(cid:129)hrten Kontrollen ist ein Bericht zu erstellen, in dem folgendes anzugeben ist: — Datum der (cid:154)berpr(cid:129)fung; — Dauer der (cid:154)berpr(cid:129)fung; — durchgef(cid:129)hrte Maßnahmen. Der Kontrollbericht muß von der zust(cid:132)ndigen Person unterzeichnet und vom Vertragsinhaber und gegebenen- falls vom Gesch(cid:132)ftsf(cid:129)hrer des Lagerhauses gegenge- zeichnet werden. (8) Werden bei 5 % und mehr der einer Kontrolle unterzogenen Erzeugnismengen Unregelm(cid:132)ßigkeiten fest- gestellt, wird die Kontrolle auf eine gr(cid:148)ßere, von der zust(cid:132)ndigen Stelle zu bestimmende Probe ausgedehnt. Die Mitgliedstaaten teilen diese F(cid:132)lle der Kommission innerhalb von vier Wochen mit. (9) Die Mitgliedstaaten k(cid:148)nnen vorsehen, daß die Kontrollkosten ganz oder zu Lasten des Vertragsinhabers gehen. teilweise Artikel 6 Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission zum 15. Dezember 1998 mit: a) die K(cid:132)semengen, die Gegenstand von Lagervertr(cid:132)gen gewesen sind; b) gegebenenfalls die Mengen, f(cid:129)r die die in Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe d) genannte Genehmigung erteilt worden ist. Artikel 7 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Ver(cid:148)f- fentlichung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemein- schaften in Kraft. Sie gilt ab 1. Mai 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 15. April 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission