title: Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter

eurovoc_concepts:
International Energy Agency
crude oil
petroleum product
security of supply
storage of hydrocarbons

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 14. 04. 1998 KOM(1998) 221 slutlig 98/0137 (CNS) Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EKG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (framlagt av kommissionen) INNEHÅLLSFÖRTECKNING Motivering • Bakgrund • Försörjningstryggheten • Den inre energimarknaden • Områden med föreslagna förbättringar • Slutsatser Förslag till ett rådsdirektiv om ändring av direktiv 68/414/EEG • Bilaga - Tabeller - diagram ^^^^^^^^^^^^^^S S- '•:•••. ':'! S: '^-. ^-. oy:^ x'SyKKvSS-y. i Bakgrund 1. De nuvarande systemen i Europeiska unionen för obligatorisk lagerhållning är utformade på grundval av rådets direktiv 68/414/EEG, enligt vilket alla medlemsstater är ålagda att hålla oljelager för samtliga tre huvudkategorier av produkter (bensin, mellandestillat och eldningsoljor) på en minsta nivå motsvarande 65 dagars inhemsk förbrukning baserad på det närmast föregående kalenderåret. 1972 höjdes miniminivån till 90 dagars förbrukning (rådets direktiv 72/425/EEG), en nivå som gäller än idag. Medlemsstaterna gavs frihet att efter egna önskemål inrätta egna lagringssystem för att uppfylla direktivet. 2. Skälen som ligger till grund för antagandet av direktiv 68/414/EEC kan sammanfattas såhär: a) Avbrott i oljeförsörjningen hotar den ekonomiska verksamheten. Det är därför önskvärt att medlemsstaterna förfogar över lager som gör att de klarar problem i form av försörjningsavbrott och kan hantera krisen ifall den skulle nå ett kritiskt skede. b) Det kan vara önskvärt att ingripa under en kris, eftersom det finns risk för prisspekulation på marknaden när oljeförråden börjar sina. Ur ekonomisk synpunkt är det därför klokt av myndigheterna att ha möjlighet att minimera eller eliminera effekterna av en försörjningskris genom uttag ur sina beredskapslager. c) Det faktum att medlemsstaterna förfogar över en betydande buffert är i sig ett effektivt avskräckningsmedel som kan verka avhållande på dem som skulle kunna vara frestade att åstadkomma en försörjningskris eller spekulera i en sådan: genom blotta existensen av beredskapslagren avvärjs krisen. 3. De första bestämmelser om lagerhållning som antogs av rådet grundas på artikel 103 i fördraget (allvarliga försörjningsproblem för vissa varor). I ett större sammanhang kom huvudmålen i ovannämnda gemenskapslagstiftning att delas även av OECD-länderna när de 1974 antog Internationella energiprogrammet (IEP) och därigenom inrättade Internationella energiorganet (IEA). Både gemenskapens och IEAs bestämmelser bildar ett ramverk, inom vilket man, trots en del tekniska skillnader, tillämpar samma principer om försörjningstrygghet för att skapa förutsättningar för en trovärdig och flexibel hantering av oljeförsörjningskriser ifall behovet skulle uppstå. 4. 5. 6. 7. Sedan sjuttiotalet finns ett antal faktorer för handen som visar att man behöver se över gemenskapens lagstiftning om skyldighet att hålla oljelager: liberaliseringen av ekonomierna och näringslivets föränderliga mönster i fråga om tillgång och efterfrågan på olja, införandet av den inre energimarknaden samt den planerade utvidgningen av Europeiska unionen till att omfatta nya medlemsstater. Tidigare försök att uppdatera och anpassa delar av direktiv 68/414/EEG (ändrat genom direktiv 72/425/EEG) har inte varit framgångsrika. Det allra senaste försöket1 blev omkullsprunget av händelser såsom 1990 års Gulfkris. Intresset försköts i riktning mot åtgärder för att mildra effekterna av en oljeförsörjningskris och mot ett stärkande av gemenskapens representation i IE A. Därefter återgick kommissionen till att utreda förebyggande åtgärder, närmare bestämt i fråga om oljelager, i syfte att anpassa de ovannämnda direktiven till den senaste utvecklingen inom försörjningstryggheten. Parallellt med detta har under de senaste åren tio länder från Central- och Östeuropa2 plus Cypern ansökt om medlemskap i gemenskapen. En av förutsättningarna för medlemskap är att ansökarlandet uppfyller gemenskapens "regelverk". De flesta ansökarländerna har redan inlett arbetet med att införliva gemenskapens direktiv om oljelager med sin nationella lagstiftning. En workshop som kommissionen nyligen genomförde3 visade att skyldigheten att bygga upp beredskapslager motsvarande 90 dagars förbrukning (baserat på närmast föregående år) innebär en svår uppgift, som lägger en stor ekonomisk börda på dessa länder. Eftersom man räknar med en kraftig ökning av oljeförbrukningen i de här länderna, är det av central betydelse att de inför ändamålsenliga lagerhållningssystem som är öppna för insyn. Idag är gemenskapens och medlemsstatemas uppgift att gå i spetsen genom att anta och genomföra ändamålsenliga, öppna och förenliga modeller för lagerhållning för att inrätta ett sammanhängande ramverk, som medlemsstaterna kan använda när de bygger upp beredskapslager och utformar system för uttag ur lagren. Ett sådant ramverk måste för allas bästa vara grundat på en uppdaterad gemenskapslagstiftning. Gruppen för oljeförsörjning (Oil Supply Group, OSG), en grupp av nationella experter från de femton medlemsstaterna, vilken inrättats genom rådets direktiv 73/238/EEG4, har under kommissionens ledning nyligen gjort en översyn av frågor som rör skyldigheten att hålla oljelager. Det arbetet, det samråd med branschen som genomförts parallellt och en utredning utförd 1997 pekar på önskvärdheten av att förbättra rådande lagstiftning (rådets direktiv 68/414/EEG, ändrat genom direktiv 72/425/EEG) för att a) i samtliga medlemsstater tillgodose behovet av ändamålsenliga, tillförlitliga och förenliga system och bestämmelser för lagerhållning så att man vid behov kan vidta lämpliga samordnade åtgärder, 1 KOM(90) 514 slutlig, 22. 11. 90. 2 Bulgarien, Estland, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern. 3 TAIEX, workshop anordnad av DG XVII och DG XV (TAEX) i Bryssel 1. 7. 97. 4E G T L 2 2 8, 16. 8. 1973, s. 1. b) tillgodose behovet av öppenhet och insyn i lagerhållningssystemen och av likvärdiga förutsättningar på den inre oljemarknaden. 8. Mot bakgrund av detta, grundat på artikel 103a i fördraget, behandlas i det föreliggande förslaget till direktiv frågor rörande försörjningstryggheten i relation till den inre energimarknaden. Försöriningstrvggheten 9. 10. 11. 12. 13. Försörjningstryggheten är fortfarande en central fråga för gemenskapen. Eftersom gemenskapen även i fortsättningen kommer att vara starkt beroende av oljeimport och prognoserna pekar på en stor efterfrågan på olja även i andra delar av världen, råder det ett behov av fortsatt vaksamhet på såväl kort som lång sikt. över tre fjärdedelar av de kända oljetillgångarna i världen är belägna i områden med risk för instabilitet, och därigenom understryks det fortsatta behovet av åtgärder, vid behov anpassade till förändrade marknadsförhållanden, för att hantera risken för plötsliga försörjningsavbrott som skulle vara ytterst skadliga för världens och gemenskapens ekonomier. Huvudmotivet för att hålla beredskapslager är behovet av att täcka risker knutna till försörjningsavbrott, en princip som också delas av IEA. Risken för ett mycket allvarligt hot mot gemenskapens oljeförsörjningstrygghet anses vara av en annorlunda karaktär idag än längre tillbaka. Förhållandena har förändrats från krissituationer eller deras förstadier, som förekom för tjugotalet år sedan när försörjningskällorna och marknaderna för råolja och oljeprodukter var betydligt mindre utspridda, mindre öppna för insyn och mindre ändamålsenliga än de är idag. 5 Även om den exakta karaktären hos hotet mot oljetillgången kan variera i tiden, innebär betydelsen av en stabil och tryggad oljeimport till gemenskapens ekonomier att beredskapslagren även i fortsättningen kommer att vara en nyckelfaktor i regeringarnas politik. Behovet av vaksamhet är mer akut om man tänker på trenderna och skeendena i den geopolitiska miljön och på konkurrenssituationen under senare tid i vilka man måste ta hänsyn till den globala tillgången och efterfrågan på olja. Den trend som konstaterats i oljebranschen sedan slutet av åttiotalet och som går i riktning mot sänkta kostnader genom att man håller minsta möjliga oljelager förväntas fortsätta och bli mer markant i framtiden. Sedan 1980 har oljeindustrins lager gått ned med ungefår 25 förbrukningsdagar. Det är bara inrättandet och vidmakthållandet av statligt kontrollerade lager som i viss mån har motverkat den nedåtgående trenden. Trenden i riktning mot sådana lager har emellertid bromsats upp på nittiotalet i och med att allt färre och färre regeringar verkar vara övertygade om behovet av att hålla beredskapslager. i en miljö som blir allt mer I och med att oljebranschen har utvecklats konkurrensutsatt, med ett minskande antal "nationella" bolag till följd av omfattande privatiseringsprogram, är bolagen inta kommersiella förhållningssätt i fråga om hur affärerna skall bedrivas. De blir mer och mer obenägna att gå med på att de har ett "strategiskt" ansvar för att vidmakthålla flödet av olja till slutanvändare ifall det uppstår ett internationellt försörjningsavbrott. i fard med att i ökande utsträckning 5 KOM(96) 143: "Kommissionens arbetsdokument om situationen vad gflller oljetillgång, -raffinering och marknader inom Europeiska gemenskapen". lager har Minskningen av bolagens fråga i (t. ex. överskottskapaciteten distributionsterminaler, varigenom den samlade effektiviteten förbättrats) och nedskärningar av "egenförvaltade" lager6. två raffinaderier skett om former: och i sänkning av och i verksamheten lager- 14. 15. 16. 17. 6 7 Användningen av förfaringssättet med s. k. "delegerade"7 lager, som praktiseras av branschen men också av vissa lagerhållningsorgan, har ökat under senare år, framför allt som en billigare lösning för att uppfylla lagerhållningsskyldigheten, både på nationell nivå och på gemenskapsnivå. Eftersom de "delegerade" lagren vanligtvis är driftslager gemensamma för flera företag, är de svårare att identifiera och styra. Det gör att förbrukarnas tillgång till dem vid försörjningsavbrott kan ifrågasättas. Lagrens "användbarhet" vid avbrott i oljeförsörjningen och regeringarnas befogenheter att utöva kontroll över lagren är frågor som är nära förbundna med varandra och som behandlas både på EU-nivå och inom IEA/OECD8. 1995 lade kommissionen inför rådet fram en modell för integrerade åtgärder inom energiområdet i sin vitbok "En energipolitik för Europeiska unionen"9. Betydelsen av en tryggad energiförsörjning för gemenskapen bekräftades på nytt i det dokumentet genom att försörjningstryggheten placerades jämsides med konkurrensförmåga och miljöskydd som de tre pelarna för energipolitiken i Europeiska unionen. Gemenskapens beroende av olja utifrån hanteras bäst genom spridda försörjningskanaler, utveckling av internationella förbindelser med oljeproducenter samt genom bestämmelser rörande oljelager och åtgärder för att minska svårigheterna som orsakas av knapphet i oljeförsörjningen. Alla åtgärder och bestämmelser som planeras inom ovanstående områden måste ligga i linje med gemenskapens inre marknad. Genom att återigen betona betydelsen av en tryggad oljeförsörjning, bekräftade rådet i slutsatserna från sitt möte i december 1996 det faktum att "gemenskapen även fortsättningsvis kommer att vara starkt beroende av oljeimport, och att det finns ett fortsatt behov av vaksamhet på såväl kort som lång sikt", eftersom "över tre fjärdedelar av de kända oljetillgångarna i världen är belägna i riskområden". Vidare underströk rådet "det fortsatta behovet av att vidmakthålla befintliga åtgärder, såsom lagerhållningssystem och tillvägagångssätt för krishantering, vilka vid behov kan anpassas till förändrade marknadsförhållanden. "l ° När det gäller genomförandet av gemenskapens lagstiftning kontrollerar kommissionen regelmässigt och med jämna mellanrum nivån på lagren i medlemsstaterna. Det sker genom det rapporteringssystem som infördes genom direktiv 68/414/EEG, kompletterat med annan statistik där så är möjligt. Som en följd av den processen har kommissionen kommit till slutsatsen att flera medlemsstater i fråga om de tre huvudkategorierna av "Egenförvaltade" eller "kommersiella" lager: se definitionerna i bilagan. "Delegerade lager", "kuponglager" eller "konsignutionslager": se definitionerna i bilagan. K "Framtida strategier för IEA. s krislagcr", IEA/SI«Q(97)7/REV1, 1. 10. 97, och "Rapport till styrelsen om frågor rörande IEA. s krislager", IEA/SEQ(97)42, 5. 11. 97. 9 KOM(95) 682 slutlig, 13. 12. 95. 10 Rådets slutsatser om "Kommissionens arbetsdokument om situationen vad gäller oljetillgång, -raffinering och -marknader inom Europeiska gemenskapen" (PRES/96/356, 3. 12. 96). oljeprodukter under flera månader inte har förmått upprätthålla den miniminivå på lagren som de enligt lagen är skyldiga att ha11 18. IEA:s ministerstyrelse bekräftade vid sitt möte i maj 1997 på nytt att frågan om en tryggad oljeförsörjning kvarstår som en viktig angelägenhet, oaktat oljemarknadernas utveckling i riktning mot större konkurrens, insyn och effektivitet, särskilt mot bakgrund av framtidsutsikterna i form av ökat importberoende och den ökande koncentrationen av de återstående oljetillgångarna i Mellanöstern. Styrelsen drog slutsatsen att det inte finns något skäl att känna tillfredsställelse. Det som råder är i stället ett behov av att öka ansträngningarna att skapa förutsättningar för flexibla och eventuella krissituationer genom att hålla trovärdiga krishanteringssystemen helt i takt med tiden, liksom ansträngningarna att bibehålla eller - i länder med svag lagerställning - höja lagernivån. sätt att agera i 19. I den berörda ständiga gruppen, vars verksamhet ingår som en del i IEA:s övervakning av oljelagrens nivåer, har flera IEA-länder pekats ut för att de inte uppfyller sin skyldighet att hålla minimilager. 20. Med utgångspunkt i ovan beskrivna sammanhang och tillämpat pä tryggandet av oljeförsörjningen föreslår kommissionen ändringar av direktiv 68/414/EEG. Syftet med ändringarna är inte att ändra de grundläggande principerna för gemenskapens lagerhållningssystem. Syftet är i stället att förbättra och anpassa arbetssätten i systemet i huvudsak baserat på vissa allmänna grundläggande kriterier och krav för lagerhållning, att reda ut vissa frågor och att förenkla bestämmelserna där sa är i de föreslagna förbättringarna är att se till att möjligt. Huvudinriktningen när det uppstår beredskapslagren försörjningsproblem och att medlemsstaterna besitter de rättsliga och administrativa befogenheterna för att utöva kontroll över lagren så att de kan göra uttag ur dem när det behövs. av medlemsstaterna disponeras helt Den inre energimarknaden 21. 22. 1 ' 12 Införandet av den inre marknaden och upprättandet av ett område utan inre gränser innebär att varor kan förflyttas frän en medlemsstat till en annan utan rättsliga, tekniska, administrativa och skattemässiga hinder. Det innebär också att den börda som lagerhållningen innebär bärs gemensamt av alla medlemsstater, i en anda av gemenskapssolidaritet och på ett rättvist, öppet och ändamålsenligt sätt. Liberaliseringen av oljemarknaderna innebär att nationella marknader inte far likvärdiga upprätthållas med handelshinder. Därför är det nödvändigt med förutsättningar grundade på öppenhet och insyn i marknaden och neutrala villkor för alla aktörer, och detta är ett grundläggande kriterium pä en välfungerande inre energimarknad. Det är av central betydelse alt detta kriterium uppfylls av alla nationella i gemenskapen, vare sig de är "centraliserade" ("strategiska" lager under kontroll av ett organ eller en sammanslutning eller av regeringen) eller "decentraliserade" ("företags- eller branschlagcr")12. Principen är att lagerhällningssystem Jttinförelseperiod: 1. 1. 1995-1. 7. 1997. "Centraliserade" respektive "decentraliserade" lagerhällningssystem förklaras närmare i bilagan. lagerhållningssystemen inte får hindra aktörer att skaffa sig tillträde till marknaden eller att lämna den. De får heller inte hindra den fria rörligheten för oljeprodukter, inom gemenskapen. 23. Ett antal aktörer på marknaden hävdar att de inte behandlas lika jämfört med sina konkurrenter på marknaden, eftersom olikheter i behandlingen kan uppstå p. g. a. a) b) c) d) att lagerhållningsskyldigheten tillämpas på ett illa avvägt sätt på de olika typerna av marknadsaktörer, felavvägd fördelning av lagerhållningskostnaderna mellan dem som är skyldiga att hålla beredskapslager, att bara en del av industrins driftslagcr används som "delegerade" lager, eftersom vissa aktörer kan göra så, medan andra inte kan det p. g. a. annorlunda organisation och verksamhet, att inhemska raffinaderier påtvingar importörer och återförsäljare orättvisa villkor så att de förra kan dra fördel av "delegerad" lagerhållning, långfristiga inköpskontrakt med raffinaderierna. t. ex. genom krav pä att teckna 24. Med rådande bestämmelser kan olikheter i behandlingen också uppstå mellan ä ena sidan marknadsaktörer, som är etablerade i en medlemsstat men som genom särskilda avtal mellan regeringar har rätt att lagra olja i en annan medlemsstat (artikel 6. 2 i direktiv 68/414/EEG), och å andra sidan aktörer i en medlemsstat där ett sådant förfaringssätt är förbjudet. Dessa avtal har emellertid alltid ansetts vara ett praktiskt sätt att förbättra den inre marknadens funktion i oljebranschen, samtidigt som en medlemsstat kan utöva kontroll över lager som befinner sig utanför dess territorium. Det är medlemsstaternas regeringar som beslutar om huruvida olja skall lagras i en annan medlemsstat, men de måste ändå väga in följande faktorer i beslutet: 25. 26. a) Den ekonomiska verkligheten hos en gränslös inre marknad, där varor obehindrat skall kunna förflyttas från en medlemsstat till en annan. b) Oljebolagens behov av att bedriva verksamhet på ett europeiskt plan och att som en följd av detta sänka kostnaderna och optimera lagerhållningsskyldigheterna. Arbetsgången för att träffa sådana regeringsavtal kan innebära en tung administrativ börda på regeringarna, beroende på de inhemska förvaltningssystemen i respektive medlemsstat. Syftet med de föreslagna ändringarna av direktiv 68/414/EEG är att täcka ett minimum av gemenskapsomfattandc krav. Medlemsstater som uppfyller dessa krav bör kunna träffa avtal utan större svårighet, förutsatt att de också själva internt utarbetar enklare förfaranden för samma sak. inom den Genom att man i de föreslagna förändringarna av direktiv 68/414/EEG tar hänsyn till ovanstående punkter åstadkoms de nödvändiga förbättringarna av gemenskapens lagringssystem till försörjningstryggheten hindras. Vad beträffar den inre marknaden är de föreslagna förändringarna finnas lagerhållningssystem öppna för insyn för att skapa bättre likvärdiga förutsättningar för marknadsaktörerna i gemenskapen. inre marknaden, utan att hänsynstaganden inriktade på att det i varje medlemsstat skall Områden med föreslagna forbättringar Förbättringar av gemenskapslagstiftningen föreslås i följande delar:13 27. Minskad lagerhållningsskvldighet för medlemsstater med inhemsk oljeutvinning: inom Medlemsstater som utvinner olja landet har vid beräkning av lagerhållningsskyldigheten rätt att från sin inhemska förbrukning subtrahera den inhemska utvinningen upp till en viss procentgräns. Vid översynen av denna fråga tog man bland andra aspekter upp de berörda regeringarnas rättsliga och administrativa befogenheter att styra användningen av sina lager och sin oljeutvinning om det skulle behövas i ett oljekrisläge. Med hänsyn till att det är bara Förenade kungariket och Danmark som har nytta av en utvidgning av detta undantag, skulle procentgränsen kunna höjas till 25 %. 1 själva verket motsvarar den inhemska oljeutvinningen hos dessa två huvudproducenter i gemenskapen 25 % av de tre senaste årens sammanlagda oljeförbrukning i EU-1514. Den undantagna procentandelen dras från den "genomsnittliga dagliga inhemska förbrukningen". Det betyder i praktiken att lagerhållningsskyldigheten fortfarande är 90 dagar för alla medlemsstater. 28. Statistikrapportering - beräkning av inhemsk förbrukning: För att åstadkomma enhetlighet måste man i alla medlemsstater följa gemensamma grundregler vid beräkning och statistikrapportering av lagren. Därför är det nödvändigt att anta definitioner och tillvägagångssätt som redan tidigare överenskommits på gemenskapsnivå15 och internationell nivå (Eurostat, OECD/IEA, FN)16 i fråga om oljeförbrukning, och att i konsekvens därmed fullt ut tillämpa det tillvägagångssätt som praktiseras av en mycket stor majoritet av medlemsstaterna, nämligen att räkna in det internationella flyget i den inhemska förbrukningen. Den här åtgärden kommer att åtföljas av separat redovisning av "jetbränsle av fotogentyp", där förbrukningen växer snabbt, dock utan att det införs någon särskild skyldighet i fråga om den produkten. 29. Kvaliteten på lagerhållningssvstemen - offentlig tillsyn av lager: a) i fråga om oljeförsörjning ökar med bättre kvalitet på Tryggheten lagerhållningssystemen. Det är viktigt att medlemsstaterna förfogar över beredskapslagren utan inskränkning om svårigheter skulle uppstå. För att detta skall bli verklighet måste lagren hela tiden vara tillgängliga och åtkomliga. Sådana kriterier uppfylls med bättre verkan i medlemsstater som har de 13 Uppställda i samma ordning som i det bifogade förslaget till direktiv. 14 1994, 1995 och 1996. 15 "Energy - Glossarium", 1991, Eurostat. 16 "Oil Annual Questionnaire" (årlig oljeenkät), QUEST/OIL/1/REV1, enkätformulär antaget gemensamt av Eurostat, EEA och Förenta nationerna. b) c) rättsliga och administrativa befogenheterna som krävs för att de skall kunna lägga beredskapslager och förfaranden för uttag ur dem under sin kontroll, detta för att kunna utnyttja lagren när och på de platser de behövs mest. Det behövs ändamålsenliga rutiner för redovisning och styrning, kombinerade med ett system för beivran av överträdelser, där det ingår påföljder mot dem som inte uppfyller sin lagstadgade lagerhållningsskyldighet. Generellt gäller att lagerhållningssystemen bör vara rättvisa och att de inte får ge upphov till diskriminering, öppenhet och insyn bidrar till att man slipper diskriminering och skapar rättvisa villkor på marknaden. Med öppna system kan aktörerna göras medvetna om sina rättigheter och skyldigheter eftersom kostnaden för den obligatoriska oljelagerhållningen är redovisad och känd. Därför måste en sådan redovisning vara så exakt som möjlig. Under alla omständigheter är lagerhållningskostnaden en del av produktens slutpris på marknaden. De ovannämnda kriterierna tillämpas likadant på alla lager, vare sig de befinner sig inom den egna staten eller någon annanstans inom gemenskapen. Erfarenheten har visat att kriterierna kan uppfyllas bättre och med mindre svårigheter i medlemsstater, i vilka man inrättat lagerhållningssystem där samtliga eller en stor del av lagren står under överinseende eller direkt kontroll av regeringen (åtta medlemsstater har "lager under kontroll av ett organ eller en sammanslutning" och/eller "strategiska lager"17 under regeringens kontroll; andra stater är i fard med att planera införande av liknande system18). Särskilt i sådana medlemsstater där lagerhållningen sköts av ett särskilt organ eller en särskild sammanslutning, som äger hela eller en stor del av det totala beredskapslagret, innebär det ingen större svårighet att uppfylla gemenskapens lagerhållningsskyldighet - dessa medlemsstater har under senare år haft en trygg lagernivå på 90 dagar eller mer. Man har konstaterat att de sammanlagda inrättandet av sådana lagerhållningsorgan. Den viktigaste orsaken till det är att lager, som står under kontroll av organ, vanligtvis byggs upp ovanpå branschens driftslager, som under alla omständigheter ändå existerar för branschens verksamhet. lagren ökar som en följd av De lageransvariga sammanslutningarna eller organen delar vanligtvis upp kostnaden för lagerhållningsskyldigheten på de anslutna företagen, som kan vara raffinaderier eller andra oljeföretag, genom en fastställd avgift för lagerhållningsskyldigheten som räknats fram för var och en av dessa två kategorier av företag. Den finansieringsformen är att föredra. Även om den i allmänhet garanteras av staten, är den inte beroende av statsbudgeten, som kan drabbas av beslut orsakade av andra situationer än avbrott i oljeförsörjningen. De lageransvariga sammanslutningarna eller organen kan bygga upp ett nära partnerskap mellan staten och branschen, vilket är nödvändigt för skötseln och utnyttjandet av beredskapslager och av avgörande betydelse för en välfungerande och effektiv oljemarknad. 17 Begreppen finns definierade i bilagorna. 18 Italien är det senaste exemplet: i februari 1998 framlades en ny lag för inrättande av ett lagerhållningsorgan. 10 30. Statistikrapportering - omräkningsmetoder och rapporteringstidpunkter a) b) i innebär att Flexibiliteten form av råolja och lagren kan hållas mellanprodukter och/eller i form av slutprodukter. Beslut i denna fråga hanteras bättre på lokal nivå beroende på respektive medlemsstats marknadsbehov och strategiska beslut. För att förenkla omräkningen av råolja till produktekvivalenter föreslås att man frångår en av omräkningsmetoderna och behåller de andra två som ger tillräckligt utrymme för val mellan råolja och färdiga oljeprodukter i fråga om lagerhållningen. Rapporteringstidpunkterna anpassas till dem som Internationella energiorganet kommissionen månadsvisa följer. Medlemsstaterna statistiksammandrag med uppgift om de lager som fanns i slutet av respektive månad. Sammandraget skall skickas in senast den 25 :e i den andra månaden efter den som skall redovisas. Den årliga förbrukningen, som lagernivåerna baseras på, föreslås justeras den 31 mars varje år. tillställa skall 31. Lager som hålls i medlemsstater utanför den egna staten: a) De enskilda medlemsstaternas regeringar har, om de så önskar, rätt att hålla beredskapslager i andra stater inom gemenskapen genom att upprätta ramavtal med respektive staters regeringar. På så sätt kan den aktuella staten täcka en del av eller hela sin lagerhållningsskyldighet genom utlandslagring. Vid beslut om upprättande av sådana ramavtal - som innebär klarsignal för efterföljande kontrakt mellan företag att hålla sina lager på annan plats i gemenskapen än i det egna till beskaffenheten hos lagerhållningssystemen i "värdstaten". Vid fell av försörjningssvårigheter måste medlemsstaten, som lagt ut sitt lager, kunna begära och erhålla hemsändning av sina lager för att kunna göra uttag ur dem för förbrukarnas behov. - bör man ta hänsyn landet Ramavtalet föreslås bli utökat med följande bestämmelser: i) Bestämmelser om lagrens tillgänglighet och hemtagning och om kontrollen över dem. ii) Bestämmelser om lagerrapportering. iii) Rambestämmelser för "delegerade" lager som lagts upp i enlighet med ett avtal. Bestämmelserna är inriktade på a) hemtagning av lager, b) "delegeringsperiodens" längd, c) identifieringen av lagren. b) För att övervakningen av läget i gemenskapen skall fungera effektivt måste lagerrörelser mellan medlemsstater rapporteras till kommissionen (en praxis som följs redan idag). Vidare måste kommissionen hållas underrättad om förhållandet huruvida det i de enskilda fallen finns eller saknas regeringsavtal. 11 32. Påföljder vid överträdelse: Det införs ett påföljdssystem som medlemsstaterna kan använda mot företag som inte följer lagstiftningen om beredskapslager. Hur systemet skall tillämpas blir en fråga för respektive medlemsstaters regeringar. Påföljderna måste vara verkningsfulla, svara mot överträdelsens grovhet och verka avskräckande. Slutsatser Mot bakgrund av ovanstående föreslår kommissionen att rådet antar ett direktiv med ändringar av rådets direktiv 68/414/EEG. * Kommissionen kommer att med jämna mellanrum rapportera till rådet om läget och förändringar i fråga om beredskapsoljelag ren. I de rapporterna kommer det att finnas med statistiska analyser av lagernivåerna i gemenskapen och anvisningar om hur de skall tolkas, närmare uppgifter om enskilda regeringsavtal om lagerhållning i en medlemsstat utanför den egna samt andra uppgifter av betydelse för direktivets genomförande. 12 FOrslas till rådets direktiv om Ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 103a. 1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och med beaktande av följande: Den 20 december 1968 antog rådet ett direktiv^ om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter. Råolja och petroleumprodukter som importeras har fortfarande en viktig roll i gemenskapens energiförsörjning. Varje svårighet, även om den är tillfällig, som leder till att leveranserna av dessa produkter begränsas, eller till att deras pris stiger avsevärt på de internationella marknaderna, skulle kunna vålla allvarliga störningar i gemenskapens ekonomiska verksamhet. Gemenskapen bör därför vara i stånd att upphäva eller i vart fell minska de skadeverkningar som skulle kunna uppstå i sådana fall. Det är nödvändigt att uppdatera direktiv 68/414/EEG så att det anpassas till den verklighet som råder på gemenskapens inre marknad och till utvecklingen på oljemarknaderna. 19 EGT L 308, 23. 12. 1968, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv 72/425/EEG (EGT L 291, 28. 12. 1972, s. 154). 13 Genom direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 197320 fettade rådet beslut om lämpliga åtgärder, däribland uttag ur oljelager, som skall vidtas om det uppstår svårigheter i fråga om leveranser av råolja och petroleumprodukter till gemenskapen. Medlemsstaterna har påtagit sig liknande skyldigheter i avtalet om ett "Internationellt energiprogram"21. Det är viktigt att öka tryggheten i oljeförsörjningen. Lagerhållningen av olja måste vara organiserad så att den inre marknaden fungerar väl. Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte den fullständiga tillämpningen av fördraget, och då särskilt bestämmelserna om den inre marknaden och konkurrens. I enlighet med subsidiaritetsprincipen och principen om proportionalitet enligt artikel 3b i fördraget, går det lättare att på gemenskapsnivå uppnå målet att upprätthålla en hög nivå av försörjningstrygghet för olja i gemenskapen genom säkra system, som är öppna för insyn och som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna, och som samtidigt överensstämmer med bestämmelserna om den inre marknaden och om konkurrens. Detta direktiv är därför begränsat till att bara omfatta de minimikrav som är nödvändiga för att uppnå detta mål, och det sträcker sig inte utöver vad som behövs för detta syfte. Lagren måste stå till medlemsstaternas förfogande då det uppstår svårigheter med oljeförsörjningen. Medlemsstaterna måste ha befogenheter att styra användningen av lagren så att de utan dröjsmål kan göras tillgängliga inom de områden där behovet av oljeleveranser är störst. Lagerhållningen måste vara organiserad så att lagrens tillgänglighet och förbrukarnas tillgång till dem säkerställs. Lagerhållningsystemen bör bygga på öppenhet och insyn för att säkerställa att den börda som lagerhållningsskyldigheten innebär fördelas rättvist och utan att någon 20EGTL228, 16. 8. 1973, s. 1. 21 Senast ändrat den 7 augusti 1992. 14 diskrimineras. Kostnaden för att hålla oljelager bör därför redovisas i slutpriset på de oljeprodukter som säljs på marknaden i fråga. I syfte att organisera lagerhållningen på ovan angivna sätt får medlemsstaterna använda sig av ett system med en lagerhållare i form av en sammanslutning eller ett organ, som skall förvalta alla eller en del av de lager som utgör den obligatoriska lagermängden. Eventuell överskjutande del bör förvaltas av raffinaderier och andra marknadsaktörer. Partnerskap mellan staten och branschen är nödvändiga för att lagerhållningssystemen skall fungera effektivt och säkert. En stor inhemsk utvinning bidrar i sig till försörjningstrygghet. För medlemsstater med inhemsk oljeutvinning kan utvecklingen på oljemarknaden motivera en högre maximal nedsättning av lagringsskyldigheten i fråga om olja. Det är lämpligt att införa tillvägagångssätt som gemenskapen och medlemsstaterna redan följer inom ramen för sina internationella åtaganden och avtal. På grund av förändringar i oljeförbrukningsmönstret har bränsle för det internationella flyget blivit ett viktigt inslag i denna förbrukning. Denna olja ingår som en del av den inhemska förbrukningen. Det råder ett behov av att anpassa och förenkla gemenskapens system för statistisk rapportering av oljelager. Oljelager kan i princip hållas var som helst i gemenskapen, och därför är det lämpligt att göra det enklare att upprätta lager utanför det egna landets gränser. Det är nödvändigt att beslut om att hålla lager utanför det egna landets gränser fattas av regeringen i medlemsstaten i fråga i enlighet med dess behov och med hänsyn till försörjningstryggheten. För "delegerade" lager behövs utförligare bestämmelser för att garantera att de är tillgängliga och åtkomliga när det uppstår försörjningssvårigheter. Det är lämpligt att bygga ut den offentliga förvaltningens tillsyn av lagren och att inrätta verkningsfulla system för kontroll och verifiering av lagren. För införandet av ett sådant kontrollsystem behövs även ett påföljdssystem. Genom rådets direktiv 72/425/EEG av den 19 december 1972 höjdes antalet förbrukningsdagar, som anges i artikel 1 första stycket i direktiv 68/414/EEG, från 65 till 90, och fastlades bestämmelser för genomförandet av denna ökning. Genom det 15 föreliggande direktivet ersätts bestämmelserna i direktiv 72/425/EEG, och det senare måste därför upphävas. Det är lämpligt att rådet med jämna mellanrum informeras om läget beträffande beredskapslagren i gemenskapen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 16 Artikel 1 Direktiv 68/414/EEG ändras på följande sätt: 1) Artikel 1 skall ersättas med följande: "Artikel 1 1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 7, inom Europeiska gemenskapens territorium alltid hålla sina lager av petroleumprodukter på en nivå som för varje kategori av petroleumprodukter, enligt förteckningen i artikel 2, motsvarar minst 90 dagars genomsnittlig, daglig inhemsk förbrukning under närmast föregående kalenderår. 2. Den del av den inhemska förbrukningen som täcks av petroleumprodukter baserade på utvinning inom den berörda medlemsstaten får vid beräkning av lagringsskyldigheten dras av med högst 25 % från nämnda förbrukning. " 2) Artikel 2 skall utgå. 3) Artikel 3 skall betecknas artikel 2 och skall utökas med följande stycke: "Fartygsbunkrar för utrikes sjöfart skall inte ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen. Bränsle för internationellt flyg skall ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen. " 17 4) Artikel 3 skall därefter införas enligt följande: "Artikel 3 1. Lager som hålls i enlighet med artikel 1 skall stå till medlemsstaternas oinskränkta förfogande om det uppstår svårigheter med att erhålla oljeleveranser. Medlemsstaterna skall sörja för att de har de rättsliga befogenheterna att bestämma över användningen av lagren vid sådana omständigheter. Vid alla andra tidpunkter skall medlemsstaterna sörja för att dessa lager är tillgängliga och åtkomliga, och de skall inrätta system för identifiering, redovisning och kontroll av lagren. 2. Medlemsstaterna skall sörja för att rättvisa och icke-diskriminerande villkor tillämpas i deras lagerhållningssystem. Kostnaden för att hålla lager i enlighet med artikel 1 skall redovisas i de berörda oljeprodukternas slutpris enligt förfaringssätt som bygger på öppenhet och insyn. I det fall lagren hålls uteslutande av kommersiella företag får lagerhållningskostnaden redovisas i form av ett riktvärde. 3. För att kunna uppfylla kraven i punkt 1 och 2 får medlemsstaterna besluta att använda sig av ett särskilt organ eller en särskild sammanslutning med uppdrag att förvalta alla eller en del av lagren. Två eller flera medlemsstater kan besluta att använda sig av ett gemensamt organ eller en gemensam sammanslutning för lagerhållningen. 1 så fall skall de gemensamt ansvara för de skyldigheter som följer enligt detta direktiv. " 18 5) Artikel 4 skall ersättas av följande: "Artikel 4 Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna ett statistiksammandrag över de lager som finns i slutet av varje månad, upprättat enligt artiklarna 5 och 6 och med uppgift om det antal genomsnittliga förbrukningsdagar som dessa lager motsvarar baserat på förbrukningen under närmast föregående kalenderår. Sammandraget skall överlämnas senast den 25 :e dagen i den andra månaden efter den månad som sammandraget avser. Uppgiften om årlig förbrukning, som lagerhållningsskyldigheten baseras på, skall uppdateras den 31 mars varje år. I statistiksammandraget skall lager av flygfotogen särredovisas under kategori II. " 6) Artikel 5 skall ersättas med följande: "Artikel 5 Obligatoriska lager enligt artikel 1 får hållas i form av råolja, halvfabrikat och färdiga produkter. I det statistiksammandrag av lagren som föreskrivs i artikel 4, skall färdiga produkter redovisas med sin verkliga vikt. Råolja och halvfabrikat skall redovisas fördelade på produktkategorierna i proportion till de mängder av varje produktkategori som under närmast föregående kalenderår framställts i den berörda statens raffinaderier, eller baserat på kvoten mellan den totala mängden av de produkter som omfattas av lagringsskyldigheten och som under närmast föregående kalenderår tillverkats i den berörda staten, och den totala mängden råolja som använts under det året. Detta 19 förfaringssätt får tillämpas på högst 40 % av den totala lagringsskyldigheten för den första och andra kategorin (motorbensin och tunn eldningsolja) och på högst 50 % för den tredje kategorin (tjocka eldningsoljor). Blandningsprodukter får, när de är avsedda för bearbetning till de färdiga produkter som anges i artikel 2, tjäna som ersättning för de produkter för vilka de är avsedda. " 7) Artikel 6 skall ändras enligt följande: a) Punkt 1 skall ersättas med följande: "1. Vid beräkning av nivån på de minimilager som föreskrivs i artikel 1, skall i statistiksammandraget endast räknas in de mängder som hålls i enlighet med artikel 3. " b) Punkt 2 skall ersättas med följande: "2. För genomförande av detta direktiv får lager, enligt särskilda avtal mellan regeringar, upprättas inom en stats territorium för företag som är etablerade i en annan medlemsstat. I dessa fall får inte medlemsstaten, på vars territorium lagren hålls enligt ett sådant avtal, hindra att de överförs till den andra medlemsstaten, för vars räkning lagren hålls enligt samma avtal. Den förstnämnda medlemsstaten skall kontrollera dessa lager i enlighet med förfarandena i avtalet men får inte räkna in dem i sitt statistiksammandrag. Den medlemsstat för vars räkning lagren hålls får räkna in dem i sitt statistiksammandrag. Jämte det statistiksammandrag som föreskrivs i artikel 4 skall varje medlemsstat överlämna en redogörelse till kommissionen om de lager som hålls på medlemsstatens territorium för en annan medlemsstats räkning, liksom om de lager som hålls i andra medlemsstater för den förstnämnda medlemsstatens räkning. I båda fallen skall redogörelsen innehålla uppgift om var förråden är belägna, lagrade mängder och produktkategorier (eller uppgift om att det rör sig om råolja). 20 Förslag till de avtal som nämns i första stycket skall överlämnas till kommissionen, som får lämna sina kommentarer till de berörda regeringarna. När avtalen väl har ingåtts skall de anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna om dem. Varje medlemsstat som beslutar att inte hålla lager i en annan medlemsstat enligt ett sådant avtal skall underrätta kommissionen om skälen till ett sådant beslut. Avtalen skall uppfylla följande villkor: - De skall avse råolja samt alla petroleumprodukter som omfattas av detta direktiv. - De måste innehålla villkor och tillvägagångssätt för lagerhållning som är inriktade på att trygga kontrollen av lagren och deras tillgänglighet. - De skall närmare ange de förferanden som skall användas för att kontrollera och identifiera de föreskrivna lagren. - De skall normalt gälla under obegränsad tid. - De skall, om en part kan säga upp avtalet, föreskriva att sådan uppsägning inte skall gälla i händelse av en försörjningskris, och att kommissionen under alla förhållanden skall erhålla förhandsinformation om uppsägning sker. När lager, upprättade enligt sådana avtal, inte ägs av det företag, det organ eller den sammanslutning som har skyldighet att hålla lager, utan har delegerats till företaget, sammanslutningen eller organet av ett annat företag eller organ eller av en annan sammanslutning, måste följande villkor uppfyllas: - Det företag, den sammanslutning eller det organ som delegerat lagren måste ha kontraktsenlig rätt att komma i besittning av dessa lager under delegcringsperioden. Sättet för att fastställa priset för ett sådant tillbakaskaffende måste överenskommas mellan de berörda parterna. - Minsta delegeringsperiod skall vara 90 dagar. - Uppgifter om var förråden är belägna, lagrade mängder och produktkategorier (eller uppgift om att det rör sig om råolja) måste anges. " 21 c) Punkt 3 andra stycket skall ersättas med följande: "Följaktligen gäller särskilt att följande mängder inte skall tas med i statistiksammandraget: inhemsk råolja som ännu inte utvunnits; mängder som skall användas till bunkring av fartyg i utrikes sjöfart; mängder i direkt transitering, frånsett de i punkt 2 angivna lagren; mängder i rörledningar, i tankbilar och tankvagnar på järnväg, i tankar hos återförsäljare samt hos små förbrukare. Mängder som innehas av försvarsmakten och mängder som innehas av oljebolag för försvarsmaktens räkning skall inte heller tas med i statistiksammandraget. " 8) Artikel 6a skall därefter införas enligt följande: "Artikel 6a Medlemsstaterna skall införa alla nödvändiga bestämmelser och vidta alla nödvändiga åtgärder för att sörja för kontrollen och tillsynen av lagren. De skall inrätta system för verifiering av lagren i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. " 9) Artikel 6b skall därefter införas enligt följande: "Artikel 6b Medlemsstaterna skall bestämma de påföljder som skall tillämpas vid överträdelse av de nationella bestämmelser som införts i enlighet med detta direktiv, och de skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att sörja för tillämpningen av dessa bestämmelser. Påföljderna måste vara verkningsfulla, stå i proportion till överträdelsens grovhet och verka avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 31 december 1999, och snarast möjligt anmäla efterföljande ändringar av dem. " 22 Artikel 2: Direktiv 72/425/EEG skall upphöra att gälla från och med den 31 december 1999. Artikel 3: 1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1999 anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari år 2000. 2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Artikel 4: Kommissionen skall med jämna mellanrum rapportera till rådet om läget beträffande beredskapslagren i gemenskapen enligt kraven i direktiv 68/414/EEC. Den första rapporten skall lämnas till rådet under det andra året efter det datum som fastställs i artikel 3. 1. Artikel 5: Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 23 BILAGA 2U INNEHALLSFÖRTECICNING • Definitioner Frågor som behandlats under de samråd kommissionen genomfort • Oljeförsörjningsgruppen ("The Oil Supply Group", OSG) • Kontakter med branschen • Utredningen "Obligatoriska oljelager i Europeiska unionen" • Viktiga punkter till stöd för de föreslagna ändringarna av direktiv 68/414/EEG • Driftslager och system för bcredskapslagerhåtlning • Offentlig tillsyn och kontroll • Centraliserade eller decentraliserade lagerhållningssystem • Finansiering • Rapportering och lagerberäkningar • Inhemsk oljeutvinning • Grundläggande kriterier för lagerhållning i<r Tabeller och diagram: Tabeller översikt av lagstiftning och system för obligatorisk lagerhållning i gemenskapen Jämförelse av system för obligatorisk lagerhållning i gemenskapen Översikt av lagerhållare i form av organ och sammanslutningar i gemenskapen Bilaterala avtal mellan medlemsstater i Europeiska unionen - läget i februari 1998 Månadsvist statistiksammandrag om oljelager i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 68/414/EEG Lager som hålls enligt bilaterala avtal Utvecklingstendenser för oljelager Utvecklingstendenser för förbrukningen av oljeprodukter 1970-1995 Oljelagersituationen i EU-15 per den 1. 10. 1997 (i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 68/414/EEG) Europeiska unionen - inhemsk oljeutvinning 1995 Förenade kungariket - utvecklingen av tillgång och efterfrågan på olja 1970-1995 Danmark - utvecklingen av tillgång och efterfrågan på olja 1970-1995 Förenade kungarikets och Danmarks inhemska oljeutvinning och den inhemska bruttoförbrukningen i EU-15 1992-1996 EU - försäljningen av jetbränsle 1994 EU - fartygsbunkrar för internationell sjöfart, försäljning 1995 DIAGRAM Utvecklingstendenser för lager och förråd av olja i världen EU-15 - sammanlagd import av råolja EU-15 - import av råolja uppdelat på ursprungsländer Utvecklingstendenser för förbrukningen av petroleumprodukter i EU-15 Utvecklingstendenser för förbrukningen av mellandestillat i EU-15 Ärlig ökning av jetbränslcförukningen i EU-15 uppdelat på länder Ländervis jämförelse av försäljningen i EU-15 av fartygsbunkrar till internationell sjöfart Ländervis jämförelse av den inhemska oljeutvinningen i EU-15 h DEFINITIONER 1. 2. 3. Genom tydliga definitioner uppnår man överensstämmelse och gemensamma referensramar. Nedanstående definitioner är avsedda att fungera som stöd vid diskussioner om lager och lagerhållningsfrågor. Eftersom lager normalt hålls för att trygga någon form av försörjning, används "beredskapslager" som generell term för alla oljelager som hålls för att kunna utnyttjas vid oljekriser. Termen "obligatoriskt lager" avser beredskapslagernivåns undre gräns på 90 dagars förbrukning som stadgas i gemenskapslagstiftningen. 4. Beredskapslagren kan delas in i följande kategorier: 4. 1. 4. 2. "Strategiska lager" - lager som förvaltas helt separat under statlig kontroll och som finansieras centralt via statsbudgeten (t. ex. den strategiska oljereserven i USA och statligt ägda beredskapslager i Tyskland och Japan). av officiella lagcransvariga organ "Lager under kontroll av ett organ eller en sammanslutning" som står under eller förvaltning och kontroll sammanslutningar (ibland förvaltas de helt och hållet separat av ett oberoende organ, ibland av oljebolag med ansvaret hos ett centralt organ eller en central sammanslutning) och som finansieras genom en avgift uppdelad på de anslutna marknadsaktörerna. (Exempel: ELG i Österrike, FDO i Danmark, NES A i Finland, CPSSP/SAGESS i Frankrike, EBV i Tyskland, NORA i Irland, COVA i Nederländerna och CORES i Spanien. ) 1 medlemsstater med lager som står under kontroll av ett organ eller en sammanslutning, utgör dessa lager i en del av de obligatoriska gemenskapslagstiftningen. lager som hålls enligt skyldigheten 4. 3. "Företags- eller branschlager" är lager som förvaltas direkt av oljebranschen. 5. Dessutom kan man definiera begrepp av mer teknisk karaktär för att tydliggöra de olika typerna av lager: 5. 1. 5. 2. "Minsta tekniska driftslager" eller "Minsta tekniska driftsbehov" ("Technical Minimum Operating Stocks, "T-MOS", respektive "Technical Minimum Operating Requirement", "T-MOR") är lager som krävs för att hälla oljeindustrins anläggningar i funktionsdugligt skick (det rör sig om olja i raffinaderisystem, rörledningar etc). Utan denna mängd olja skulle man vara tvungen att stänga anläggningen, även om dessa volymer faktiskt skulle kunna avlägsnas fysiskt, en möjlighet som dock är starkt ifrågasatt. "Minsta normala driftslager" eller "Minsta normala driftsbehov" ("Normal Minimum Operating Stocks, "N-MOS", respektive "Normal Minimum Operating Requirement", "N-MOR") är lager som oljeindustrin behöver utöver T-MOS (se ovan) för att kunna sköta normal drift. Med det senare avses verksamhet som kan bedrivas utan tecken på att knapphet (pressade driftsförhållanden) uppkommer i försörjnings- eller distributionssystem. N- 2> MOS motsvarar den nivå på lagren vid (eller under) vilken de första tecknen dyker upp som visar att det föreligger problem med att upprätthålla den normala försörjningsfunktionen. Denna nivå bestäms i stor utsträckning av den samlade effektiviteten hos försörjningssystemet. "Kommersiella" (eller "egenförvaltade") lager är lager som oljebranschen håller ovanpå toppen av de minsta "normala" driftslagren. De används för den dagliga driften och efter marknadsförhållanden (bolagens finansiella läge och policy för lagerhållning, uppfattningar om försörjningstrygghet, förväntade prisförändringar etc). för handelsändamål, som kan variera "Delegerade lager" (eller "konsignationslager". alternativt "kuponglager") är lager som står under teknisk förvaltning av en aktör eller ett organ i utbyte mot ett certifikat (kupong). Förvaltningen sker på uppdrag av en annan aktör eller ett annat organ som på så sätt uppfyller hela eller en del av sin lagstadgade lagerskyldighet. 5. 3. 5. 4. 6. I det här dokumentet menas med det breda begreppet "driftslager" lager som är MOS- eller MOR-lager (både tekniska och normala) och potentiellt "kommersiella" lager enligt beskrivningen ovan. Alla andra lager räknas som "icke-driftslager". dvs. extra lager som hålls för att uppfylla en lagstadgad skyldighet. Förekomsten av dessa lager dikteras av hänsyn till försörjningstryggheten och inte av kommersiellt grundade beslut. FRÅGOR SOM BEHANDLATS UNDER DE SAMRÅD SOM KOMMISSIONEN GENOMFÖRT Olieförsöriningsgruppen 7. 8. 9. Oljeförsörjningsgruppen ("The Oil Supply Group", OSG), en grupp av nationella experter som inrättades genom rådets direktiv 73/238/EEG rörande åtgärder för att trygga oljeförsörjningen, har under de sistlidna två åren gått igenom de flesta frågor som rör skyldigheten att hålla beredskapslager. Alla medlemsstater lade fram sina synpunkter på tillämpningen av de olika bestämmelserna i rådets direktiv 68/4I4/EEG (ändrat genom rådets direktiv 72/425/EEG) med tonvikten på rättsliga, tekniska och administrativa problem och på möjliga lösningar som planeras. Gruppen tog också upp de konsekvenser som genomförandet av den inre marknaden har på oljeförsörjningstrygghcten och följderna av utvecklingen på oljemarknaderna. Genom OSG:s arbete har man uppnått en bättre förståelse mellan medlemsstaterna sinsemellan och mellan medlemsstaterna och kommissionen. Man har också uppnått samförstånd eller fastställt en gemensam grundval för hur man ska agera vidare i alla de frågor som gåtts igenom. Resultatet av genomgången kan sammanfattas så här: 9. 1. Medlemsstaterna måste vara i stånd att kontrollera användningen av lagren vid en försörjningskris. Det är därför nödvändigt att de besitter rättsliga och administrativa maktmedel för att utöva kontroll över de obligatoriska lagren u och för att verifiera deras nivåer och kvalitet. Den offentliga tillsynen varierar ganska avsevärt från en medlemsstat till en annan beroende på den förvaltningsorganisation som inrättats för att utöva tillsyn eller kontroll över beredskapslager eller för att förvalta dem. I allmänhet har alla medlemsstater befogenheter att genomföra kontroller, men sätten att kontrollera lagrens mängder och kvalitet, liksom de påföljder som kan bli aktuella, varierar från en medlemsstat främst stickprovskontroller, i andra föredrar man revisioner, beskattningsåtgärder, statistiska korsreferenser eller kombinationer av dessa metoder. Det är viktigt att inspektörerna vid behov kan kontrollera den fysiska existensen och tillgängligheten av lagren och kvaliteten på dem, eftersom detta rapporteras skriftligen. flera medlemsstater används till en annan: i 9. 2. 9. 3. 9. 4. 9. 5. Skulle det framkomma att ett lager ligger på en nivå under den lagstadgade, måste ett överträdelseförfarande inledas, som leder till påföljder av ekonomisk karaktär mot det företag som inte uppfyller sin skyldighet. De straff som medlemsstaterna tillgriper måste vara verkningsfulla, stå i proportion till överträdelsens grovhet och ha avskräckande effekt. OSG menade att den offentliga tillsynen och kontrollen över lagren är centrala punkter som måste finnas med i den framtida gemenskapslagstiftningen. Avtal mellan regeringar om utläggning av obligatoriska oljelager i annan medlemsstat än den egna (artikel 6 i direktiv 68/414/EEG) - även benämnda bilaterala avtal - är enligt OSG ett praktiskt sätt att skapa ett rättsligt ramverk för lagringskontrakt mellan företag i den inre marknadens medlemsstater. Därigenom finns det en minimigaranti för att medlemsstaten, som lagt ut lagret i utlandet, vid fall av försörjningssvårigheter kan begära hemtagning av sina lager för att göra uttag ur dem för förbrukarnas behov. Sådana avtal kan också ingås multilateralt. Arbetsgången för att träffa sådana avtal kan emellertid innebära en tung administrativ börda för medlemsstaterna. OSG har föreslagit att kommissionen formulerar ett minimum av gemenskapsomfattande krav som skulle bidra till att banta ned de existerande administrativa förfarandena. Vidare har OSG föreslagit att kommissionen förtydligar eller förstärker vissa delar av de bilaterala avtalen. 9. 6. I avtalen måste man beakta • • • medlemsstaternas behov av att behålla beslutsrätten i frågor som rör behovet, genomförbarheten och möjligheten av att lagra olja i en annan medlemsstat, och i så fall hur stor andel av beredskapslagret som skall lagras där, den ekonomiska verkligheten hos gemenskapens inre marknad, där varor obehindrat skall kunna förflyttas från en medlemsstat till en annan, oljebolagens behov av att fungera i en konkurrensutsatt omgivning. 9. 7. Enligt OSG. s experter måste avtalen innehålla bestämmelser som, utöver vad som föreskrivs i direktiv 68/414/EÉG, skulle omfatta följande: Î3 9. 8. 9. 9 • • • • Avtalets giltighetstid. Rambestämmelser för "delegerade" lager. Bestämmelser om hemtagning, verifiering och rapportering av berörda lager. Bestämmelser om kontrollen över lagren och om deras tillgänglighet. Förenade kungariket, en av de två nettoexportörerna av olja inom EU, har begärt att landet skall ha rätt till större nedsättning av skyldigheten att hålla inhemsk beredskapslager. En minskad skyldighet för medlemsstater med oljeutvinning att hålla beredskapslager är en kontroversiell fråga. Möjligheter och förhållanden som skulle kunna berättiga en sådan minskning (högst 15 % nedsättning är tillåten enligt direktiv 68/414/EEG) diskuterades i OSG, och där ingick frågan om den tillgängliga reservkapaciteten för råoljeutvinning. OSGs experter ansåg att frågan är av politisk karaktär, och som sådan bör den lösas på politisk nivå. Genom direktiv 68/414/EEG är vissa kategorier av driftslager, och lager som av tekniska skäl inte går att redovisa, undantagna (artikel 6. 3) från det obligatoriska lagret (som omfattar 90 dagars förbrukning). Vid genomgången av sambandet mellan obligatoriska beredskapslager och driftslager framkom att det rådde olika förhållningssätt till frågan i medlemsstaterna. Frågan om driftslagret skall placeras för sig ("segregerat") bland de samlade beredskapslagren eller sammanblandat med dem, är direkt eller indirekt förbunden med lagrens tillgänglighet och åtkomlighet i M av en försörjningskris, och i vissa medlemsstater har det här blivit en "gråzon" med avseende på fördragets bestämmelser om den inre marknaden och konkurrens. Enligt OSG s experter måste man, om man beslutar att skilja lagren åt, ta hänsyn till de kostnader detta för med sig jämfört med den fördel man uppnår i fråga om lagerhållningsskyldighetcn. Lagren är avsedda för lokala förekomster av oljebrist men också för större avbrott i oljeförsörjningen, och varje medlemsstat har utformat sitt system för lagerhållning utifrån sina egna prioriteringar. Det är av central betydelse att medlemsstaterna är i stånd att ställa lager till förbrukarnas förfogande när det behövs. En del experter i OSG ansåg att lager som hålls inom industrins driftsystem och dess distributionskanaler kan göras snabbt tillgängliga för förbrukning. Dessutom kostar det inte så mycket att upprätthålla dem. Andra stödde uppfattningen att en stor andel av lagren inom industrins driftsystem inte kan göras tillgängliga, eftersom de behövs för industridrift som eljest skulle upphöra eller utsättas för hård press om sådana lager minskar eller försvinner helt. Om man finge undanta så mycket av driftslagren som möjligt från de obligatoriska lagren skulle lagrens tillgänglighet förbättras. Det skulle också göra det lättare att kontrollera dem genom stickprovskontroller. Dessa medlemmar av OSG föreslog att "icke-driftslager", dvs. lager andra än driftslager, skall skötas av ett icke-kommersiellt lagerhällningsorgan eller av själva statsmakten. 3o 9. 10 9. 11 9. 12 Ett alternativt förslag, som lades fram av en del experter, är att avgränsa enbart de lager som finns utöver driftslagren, utan att därför nödvändigtvis göra en exakt beräkning av driftslagren. Denna avgränsade mängd skulle då inte få användas av ägaren för hans egna driftsbehov, och därför skulle den alltid finnas tillgänglig för frisläppande vid en oljeförsörjningskris. Behandlingen av drivmedel för internationell sjöfart och internationellt flyg i direktiv 68/414 följer internationella statistiska regler och konventioner (Eurostat, EEA och FN). Vid genomgången av denna fråga gick en stor majoritet av medlemsstaterna med på att bibehålla status quo, dvs. att vid beräkning av närmast föregående års förbrukning räkna bort den internationella sjöfarten och räkna in det internationella flyget. Två medlemsstater påpekade att de p. g. a. en intensiv säsongsbunden turistverksamhet normalt brukar registrera en högre förbrukning för flyget som gör att deras lagerskyldighet ökar. Flvgfotogen (jetbränsle) är en produkt vars betydelse växer över hela världen. Förbrukningen har varit i snabbt stigande under de senaste åren. För närvarande räknas flygfotogen in bland "mellandestillaten". Kommissionen har bett OSG att se över läget, och då särskilt på nytt utreda om det är möjligt att lägga flygfotogen i en införs1. Diskussionerna separat kategori för vilken lagerhållningsskyldighet utmynnade inom separat produktkategorin för att uppnå en bättre statistisk redovisning, och de flesta medlemsstater ansåg att ett införande av lagerhållningsskyldighet för flygfötogen inte föreföll nödvändigt för tillfallet. flygfotogen skulle kunna rapporteras i att Beträffande beräkning och rapportering av lager till kommissionen har OSG föreslagit en förenkling av den andra och tredje metoden för omräkning av råolja till produktekvivalenter. OSGs experter kunde utan större svårigheter enas om att avskaffa den föråldrade andra metoden i enlighet med kommissionens förslag. Vissa experter krävde att man skulle behålla den tredje metoden, som gynnar lager i form av slutprodukter. Kommissionen hade nämligen föreslagit att även den tredje metoden skulle avskaffas. Kontakter med branschen 10. Kommissionen har haft regelbundna samråd om lagerfrågor med de två viktigaste branschorganisationerna med verksamhet på gemenskapsnivå: Europia ("European Petroleum Industry Association", en branschorganisation för företag inom den europeiska petroleumindustrin), som företräder bolag med raffineringskapacitet, och UPEI, "Union Pétrolière Européenne Indépendante" ("Oberoende europeiska petroleumförbundet"), som företräder anläggningar, handlare, utan importörer raffineringskapacitet. marknadsförare, distributörer och 11. Europia stöder uppfattningen att ansvaret för beredskapslager skall ligga på samhället eller staten i stort, och att kostnaden för dem skall bäras av 1 Se även kommissionens ursprungliga förslag från 1964: II/KOM(64) 406 slutlig, 28. 10. 64. 3 / samhället eller staten2. Europia menar att man inte skall bygga ytterligare lagringsanläggningar utan i stället utnyttja de befintliga. Flexibilitet är en springande punkt för branschen och något som bör vägas in i större utsträckning när man reviderar gemenskapslagstiftningen. Bilaterala avtal bör främjas och tillämpas inom hela gemenskapen, eftersom lagren måste kunna hållas överallt på den inre marknaden. Kostnaderna för lagerhållning måste redovisas på ett öppet sätt. 12. UPEI ger starkt stöd åt åsikten att obligatoriska lager, som hålls uteslutande för beredskapsändamål, skall hållas åtskilda3. UPEI ger starkt stöd åt tanken att man i varje medlemsstat inrättar ett centralt organ eller en central sammanslutning eller byrå, som skulle äga hela eller större delen av det obligatoriska beredskapslagret, ansvara för organisationen och förvaltningen av det nationella lagerhållningssystemet i respektive medlemsstat samt tillgodose behovet av öppenhet och insyn i fråga om kostnaderna och av likvärdiga villkor för alla aktörer på marknaden. Utredningen "Obligatoriska oljelager i Europeiska unionen" 13. 14. 15. i uppdrag åt EMC (Energy Market Kommissionen gav 1996-1997 Consultants, Förenade kungariket) att i samarbete med OPAL (Oil Price Assessments, Förenade kungariket) göra en utredning där man skulle gå igenom de viktigaste frågorna rörande obligatoriska lager sedda i sammanhang med den rådande gemenskapslagstiftningen, den praxis medlemsstaterna följer, marknadsförändringar och de följder stärkandet av den inre marknaden har på lagerhållningssystemen. Man listade och undersökte områden som behöver klarläggas, möjliga eller potentiella bristfalligheter samt diskrepanser som skulle kunna ha betydelse för effektiviteten i kapaciteten för uttag ur lagren i fall av en försörjningskris. Utredningen var inriktad på en jämförande analys av de olika system och modeller för lagerhållning som införts och följs i de 15 medlemsstaterna, en översyn av det minsta driftsbehovet (MOR) ställt i relation till lagrens tillgänglighet samt trenderna för oljeförbrukningen och lagerhållningssystemen under perioden 1970-1996. Genom utredningen bekräftades den trend som kunnat observeras i oljebranschen sedan slutet av åttiotalet, nämligen att man sänker kostnaderna genom att hålla minsta möjliga oljelager. Denna trend förutspås fortsätta och förstärkas i framtiden. Sedan 1980 har oljeindustrins lager i OECD-länderna sjunkit med omkring 25 förbrukningsdagar. Exempelvis från 1992 till slutet av 1996 sjönk dessa lager med sex dagar. De samlade bolagslagren (med både de strategiska lagren och de lager som sköts av ett organ eller en sammanslutning borträknade) i Europa har sjunkit från 68 dagars totalförbrukning i slutet av 1994 till omkring 64 dagars totalförbrukning i slutet av 1995 och under 1996. Oljebolagen håller i ökande utsträckning på att gå över till kommersiella Europias dokument "Compulsory Stocks Obligations (CSO) for Oil and Petroleum Products Principles" ("Skyldigheter i fråga om obligatorisk lagerhållning av olja och petroleumprodukter principer"). 3 "Memorandum on Stock-holding issues" ("Memorandum om lagerhållningsfrågor"), 1997. 12- förhållningssätt när det gäller var och hur de skall bedriva sin affärsverksamhet. Därför är de obenägna att acceptera att de har ett "strategiskt" ansvar för att vidmakthålla oljeflödet till slutanvändarna i fall av ett internationellt försörjningsavbrott. Bantningen av bolagens lager har tagit sig (tex. på raffinaderier och lager- och mstributionsterminaler, varigenom man ökar den samlade effektiviteten i verksamheten) och bantningar av "egenförvaltade" lager. sänkningar av överskottskapacitet två uttrycksformer: 16. inställning Att regeringarna uppenbarligen håller på att ändra till beredskapslager återspeglas av den ökande viljan att utnyttja sådana lager vid förstadier till kriser. IEA utnyttjade en del av beredskapslagren under Gulfkrisen i januari 1991, även om man officiellt inte erkände någon knapphet på tillgången. Samordnat uttag ur lagren före en oljeförsörjningskris eller i ett tidigt skede av den är en trend som skulle kunna bli regel under de kommande åren. Därför är höga lagernivåer absolut nödvändiga för att ett land skall kunna delta i ett sådant samordnat lageruttag. 17. I utredningen satte man särskilt fingret på sju frågor: och distributionsanläggningar 17. 1 I fråga om enhetligheten mellan systemen för obligatorisk lagerhållning gör de flesta medlemsstater i dag ingen åtskillnad mellan olika typer av tillämpar produktions- obligatoriska krav på minsta lagerhållning. Men eftersom de minsta driftslagren (MOS) varierar åtskilligt mellan olika aktörer (i synnerhet mellan raffinaderier och distributörer), synes det vid en första anblick som att man genom ett enhetligt krav på 90 dagars minimilager lägger ett större extra lagerhållningskrav på de aktörer som har ett litet behov av lager för "eget bruk" än på dem som har ett stort behov för "eget bruk". Enligt utredningen kommer den här frågan sannolikt att bli mer framträdande i framtiden. när de 17. 2 I fråga om lager som för en medlemsstats räkning hålls i en annan medlemsstat än den egna genom avtal mellan regeringar råder det för närvarande bristande överensstämmelse mellan de modeller som tillämpas i de enskilda medlemsstaterna. Sex stater accepterar inga sådana "utlagda" lager, medan andra sätter tak för de volymer som får lagras utomlands i andra medlemsstater. Enligt utredningen kommer den här frågan att bli viktigare med tiden, eftersom vissa delar av de rådande begränsningarna för sådan lagerhållning tycks stämma dåligt överens med fördragets bestämmelser om den inre marknaden. Det är viktigt att uppnå samförstånd om ramen för sådana avtal, samtidigt som man ser till att lagren går att verifiera fysiskt. I utredningen föreslogs att kommissionen skall inrätta en "clearingcentral" för övervakning av läget i fråga om lager som hålls i enlighet med avtal mellan regeringar. 17. 3 I utredningen gjordes en åtskillnad i fråga om branschens minsta driftslager (MOS), nämligen mellan å ena sidan "tekniska" MOS, dvs. lager utan vilka industrianläggningarna skulle tvingas stänga igen, och å andra sidan "normala" MOS, dvs. lager som skulle kunna göras tillgängliga i sista hand vid en kris efter att man tömt de "kommersiella" lagren. För gemenskapen som helhet kom man i utredningen fram till 3 :> uppskattningen att det "normala" MOS genomsnittligt ligger i ett område motsvarande 25-30 dagars förbnikning men att den varierar mellan stater och bolag. Ingen siffra gavs för det "tekniska" MOS, men det uppskattas vara högre än de 10 % "indisponibla" lager som fastställts av IEA. 17. 4 Man kom i utredningen fram till att det finns en risk för bristande överensstämmelse såtillvida att flera medlemsstater inte räknar in all i närmast föregående års försäljning av förbrukning. I samtliga medlemsstater är försäljning till internationell sjöfart undantagen vid beräkning av de obligatoriska lagren, medan det internationella flyget skall tas med när man beräknar förbrukningen internationellt jetbränsle 17. 5 Den betydande ökningen sedan 1970 av den inhemska olieutvinningen i gemenskapen (som nu motsvarar 27 % av gemenskapens samlade förbrukning) ger enligt utredningen en del motiv för att hävda att det nuvarande taket på 15 % nedsättning bör höjas för medlemsstater som är självförsörjande, men det är svårt att fastställa en ny bestämd procentgräns. 17. 6 Ytterligare ett förslag i utredningen gick ut pä att man i vissa medlemsstater skulle skärpa av kontrollen och tillsynen av obligatoriska lager genom att t. ex. införa inspektionsåtgärder i form av tätare stickprovskontroller. Det verkar finnas ett samband såtillvida att sträng kontroll och tillsyn åtföljs av tillfredsställande lagemivåer, och dålig eller bristfällig kontroll och tillsyn åtföljs av otillfredsställande lagernivåer. Länder med mindre stränga bestämmelser (ofta också sådana med decentraliserade system) tenderar att ha svårare att uppfylla sin lagringsskyldighet. H VIKTIGA PUNKTER TILL STÖD FÖR DE FÖRESLAGNA ÄNDRINGARNA AV DIREKTIV 68/414/EEG Driftslager och system for beredskapslagerhållning 1. I teorin bör obligatoriska beredskapslager inte sammanblandas med eller innehålla driftslager (dvs. minsta tekniska driftslager + minsta normala driftslager + handelslager), eftersom de senare är avsedda för processdrift och handel. Påståendet att driftslager samtidigt kan vara den beredskapsbuffert som behövs vid ett avbrott i oljeförsörjningen är mycket tveksamt. Vid en oljeförsörjningskris skulle inte bara myndigheterna vilja lägga beslag på denna olja för förbrukarnas räkning inom landet, utan branschen skulle bli benägen att bygga upp större lager. En sammanblandning av driftslager med beredskapslager kan i oljeförsörjningen och äventyra effektiviteten vid lageruttag. Det finns inga garantier för att lagren kan göras tillgängliga och ställas till myndigheternas förfogande i medlemsstaterna när det behövs i ett krisläge. för sämre innebära trygghet risk IEA tog upp frågan på nytt 1997 när man undersökte vilken nivå de "användbara" lagren har vid en oljeförsörjningskris efter borträkning av det minsta driftsbehovet (MOR)4. Enligt EIAs analys behövs huvuddelen av branschens (bolagens) lager för verksamhetsdrift, och storleken på de beredskapslager som är tillgängliga i ett krisläge tycks vara lägre än man vanligtvis trott, även om mätningen inte kan göras med någon större grad av exakthet. Det råder emellertid stora olikheter mellan OECD-länderna, och det är bara en återspegling av lokala verksamhetsvillkor och lokal lagstiftning. I IEA-dokumentet kommer man fram till att alla statliga lager och lager som förvaltas av någon form av organ eller sammanslutningar är tillgängliga med en hög grad av tillförlitlighet. Det är tänkbart att oljebolag av kommersiella skäl är ovilliga att frisläppa ens den användbara delen av sina lager om de räknar med att krisen kommer att förvärras och oljepriserna stiga. 2. Sammanblandade lager för alla ändamål - processdrift och krisberedskap - gör det svårare att särskilja lagringskostnaderna, och därigenom blir de mindre öppet redovisade. Det är mycket svårt, ja ibland omöjligt, för raffinaderiföretag (som i allmänhet håller stora mängder av sådana lager) att skilja mellan kostnader för lager som hålls uteslutande i beredskapssyfte och kostnader för lager som är avsedda för normal verksamhet (processdrift och handel). Därför blir det svårt och ibland omöjligt att klart särskilja kostnaderna för beredskapslager och dela upp dem på de aktörer som har skyldighet att hålla sådana lager. För att kunna driva kommersiell verksamhet på en marknad måste en aktör i allmänhet förete bevis beträffande lager som sköts direkt av honom själv, eller indirekt genom "delegering" av lagerskyldigheten till en annan aktör som håller lagren för den ägande aktörens räkning i utbyte mot kupongcertifikat som tjänar som bevis på de delegerade lagrens existens. En hyresavgift betalas som ersättning. Icke-raffinerande företag, som har små eller inga lager, eftersom deras behov för driften är lägre (i allmänhet 10-15 dagars minsta "normalt" driftslager) jämfört med raffinaderiföretag (i allmänhet med 4 Se dokumentet IEA/GB(97)52: "IEA Emergency Reserve Issues" ("Frågor inom IEA om beredskapslager") av den 2 december 1997. ii' över 40 dagars minsta "normalt" driftslager), hyr extra lagringskapacitet från de senare, och för detta betalar de en avgift i utbyte mot kupongcertifikat. Denna process kan under vissa förhållanden, som beror även på strukturen hos respektive marknad, innebära att de icke-raffinerande företagen drabbas av en konkurrensnackdel, eftersom raffinaderilagren till stor del blandas samman i samma korg. Enligt ett resonemang skulle denna avgift under vissa omständigheter också kunna betraktas som ett partiskt stöd till raffinaderiernas driftslager från andra aktörer, som normalt konkurrerar med raffinaderiföretagen på samma marknad. Enligt ett annat resonemang däremot kan det ovan beskrivna kupongsystemet hjälpa de icke-raffinerande företagen att uppfylla lagerhållningsskyldigheten och därigenom att komma in på eller hålla sig kvar på den marknad de annars de kunde ha blivit utestängda från. Man kan hävda att problem i samspelet mellan raffinerande och icke-raffinerande företag i allmänhet är vanligare på marknader, där man gynnar sammanblandade lager i vilka beredskapslagren inte är tydligt åtskilda, eftersom de blandas med lager för driftsändamål. Lösningen skulle kunna vara, som nämnts ovan, att redovisa lagerhållningskostnaderna och dela upp dem jämnt mellan aktörerna, enligt objektiva kriterier, och på det sättet skapa de likvärdiga förutsättningar som krävs för att den inre marknaden skall fungera väl. samråd med branschen har det Genom framkommit att aktörer med raffineringskapacitet i gemenskapen tycks bli mer och mer ovilliga att ta på sig kostnaderna för en lagerhållningsskyldighet som är större än deras driftsbehov. De skulle hellre vilja se att denna extra börda lastas över på "samhället eller staten"5. Eftersom deras huvudmålsättning är konkurrensförmåga på världsmarknaderna, tenderar oljebolagen att banta ned sina driftslager för att sänka och rationalisera kostnaderna. De efterlyser också större flexibilitet som skulle kunna ge dem möjlighet att hålla lager varhelst de kan uppnå stordriftsfördelar på den inre marknaden så att de på så sätt kan sänka kostnaderna. Detta är berättigade krav från våra dagars marknadsaktörer, och det behövs en modell som kan tillgodose dem utan att sänka gemenskapens försörjningsberedskap mot avbrott i oljeleveranserna. Av i huvudsak ekonomiska skäl låter de flesta medlemsstater sina lager rotera, och det gör att en del av deras obligatoriska beredskapslager förr eller senare kommer att användas i handeln och kommersiell verksamhet. Den utsträckning i vilken detta sker beror på hur de aktuella lagerhållningssystemen är uppbyggda organisatoriskt. Systemen är utformade för att passa särdragen och behoven i de enskilda medlemsstaterna, förutsatt att medlemsstaternas regeringar har de rättsliga och administrativa befogenheterna att lägga obligatoriska lager och förfaranden för lageruttag under sin kontroll när det behövs, och att skicka lagren dit där de behövs mest. Lagerhållningssystemen måste vara sådana att det hela tiden finns garanti för att lagren är tillgängliga och åtkomliga för förbrukarna, och att de upprätthålls genom system öppna för insyn, där lagerhållningskostnaderna är redovisade och kända för marknadens aktörer. En lämplig modell för medlemsstaterna och branschen (både för raffinerande och icke raffinerande företag) är därför att basera lagerhållningssystemen på reellt partnerskap och samarbete med hjälp av insynsöppna och ändamålsenliga system, genom vilka man åstadkommer att alla lager verkligen står till regeringarnas förfogande i fall av försörjningssvårigheter. Vid alla andra tidpunkter kan man genom regelmässig tillsyn över lagren säkerställa deras tillgänglighet och åtkomlighet. Kravet på öppenhet skulle, 3. 4. 5. Europia-dokument som nämnts i ett tidigare kapitel. 34 6. i ett första steg, innebära att kostnaderna för beredskapslagerhållningen redovisas i varje medlemsstat där så ännu inte varit fallet. i inrättat länder som har Erfarenheterna fram till våra dagar visar i allmänhet att ovanstående villkor är lättare att uppfylla lagerhållare av formen organ eller sammanslutning, som skall förvalta och äga hela eller större delen av det obligatoriska lagret. Man har märkt att när ett medlemsstaterna inrättar ett sådant organ som ägare till en betydande del av det obligatoriska lagret, har den samlade lagermängden uttryckt i antal dagar ökat. Det beror delvis på omständigheten att oljebolagen fortsätter att hålla driftslager för eget behov. Jämte dessa lager finns alltså lager som står under kontroll av ett särskilt organ, och därigenom ökar de samlade lagermängderna, och försörjningsberedskapen blir bättre. Lagerhållningsorganen drivs vanligtvis utan vinstsyfte och håller lager utanför den verksamhetsbedrivande och kommersiella sfären. Det är självklart att behovet av att omsätta de lagrade oljeprodukterna inte utesluter att dessa lager, som inte är avsedda förnyas genom de för den processanläggningar som normalt används för driftslager. i allmänhet merparten av verksamhetsdriften, skulle behöva löpande sina Offentlig tillsyn och kontroll 7. 8. Offentlig tillsyn och kontroll är frågor som är nära kopplade till sambandet mellan driftslager och beredskapslager. Genom direktiv 68/414/EEG ställs de obligatoriska lagren till medlemsstaternas fulla disposition vid en oljeförsörjningskris, och därför måste den nationella lagstiftningen vara sådan att medlemsstaternas regeringar i sådana fall har möjlighet att lägga lagren under sin kontroll. Ett antal medlemsstater har befogenhet att som en sista utväg tillgripa rekvirering av lagren som en sista utväg. Andra medlemsstater besitter inte sådana befogenheter och baserar sin kontroll över lager och lageruttag på frivilligt samarbete mellan staten och bolag, sammanslutningar eller andra organ, som är de faktiska lagerhallarna. Det är viktigt att åstadkomma likvärdiga nivåer av offentlig tillsyn och kontroll av lagren i alla medlemsstater och på så sätt se till att förbrukarna verkligen har tillgång till lagren vid alla tidpunkter. Det senare är särskilt viktigt i fall då en medlemsstat håller en del av sitt obligatoriska lager i andra medlemsstater och när lagren är "delegerade" till andra aktörer. Genom regelmässig kontroll av mängderna och kvaliteten i lagren kan man garantera att lagren är disponibla och kan styras vid avbrott i oljeförsörjningen. Av olika skäl (tekniska, administrativa eller ekonomiska) är det inte alltid lätt för myndigheterna att genomföra regelmässiga kontroller av lagren, och det är ännu svårare att genomföra i stickprovskontroller. gemenskapslagstiftningen beträffande kontrollen av lagren. Det är därför nödvändigt att i den reviderade gemenskapslagstiftningen infora en artikel som uttryckligen behandlar kontroll av lagren och påföljder för dem som inte uppfyller sin skyldighet. Dessutom grundval rättslig ingen finns det Centraliserade eller decentraliserade lagerhållningssvstem 9. Medlemsstatemas obligatoriska beredskapslager förvaltas på många olika sätt. Som lagerhållare fungerar i huvudsak 2f • • • oljebolag, raffinaderier, marknadsaktörer, handlare, marknadsförare och andra vinstdrivande företag (decentraliserade system), staten (centraliserade system), gemensamma byråer eller liknande organ speciellt inrättade för ändamålet (centraliserade system). Det är av stor vikt att medlemsstaterna vid tillämpningen av sina system för obligatorisk lagerhållning uppfyller vissa grundläggande kriterier för lagerhållning. Det bästa sättet att göra detta är att inrätta system som skapar förutsättningar för ett partnerskap mellan den offentliga förvaltningen och det privata näringslivet. De gynnsammaste villkoren för ett sådant partnerskap skapas i lagerhållningssystem med blandad karaktär, dvs. i system av blandad centraliserad och decentraliserad natur. En del av fördelarna och nackdelarna hos dagens olika system beskrivs kortfattat nedan. Lager med staten som ensam laserhållare 10. Fördelar: Lagren står under medlemsstatens direkta kontroll. Lagren är åtskilda och hålls fristående från den verksamhetsbedrivande sektorn. Det går lätt att när som helst fastställa och kontrollera lagrens placering, kvalitet och mängd genom inspektioner. Lageruttagen kontrolleras till 100 % av staten 11. Nackdelar: Kostnaderna läggs uteslutande på den offentliga budgeten. Risk för problem med överdriven byråkrati. Risk för brist på teknisk sakkunskap. Insikten om (snabba) marknadsförändringar kan ifrågasättas. Lagren hålls vid sidan av normala distributionskanaler eller saknar förbindelse med dem. Svårigheter att uppfylla produktspecifikationer. Det är möjligt att göra lageruttag för att öka de offentliga inkomsterna, även vid tillfallen då det inte råder någon oljeförsörjningskris. ir Lager med oljebranschen som ensam laserhållare 12. Fördelar: Lagren är bättre anpassade till marknadens behov för verksamhetsdriften. Åndamålsenligare och billigare organisation av lagren. Lättare att uppfylla rätta produktspecifikationer. Lagren ligger i eller i närheten av distributionskanaler. 13. Nackdelar: Det är svårt att garantera, säkerställa och verifiera lagrens tillgänglighet och existens. Det är svårt att garantera, säkerställa och verifiera lagrens kvalitet. Svårt med stickprovskontroller, särskilt när det gäller sammanblandade lager. Risk för diskriminering av icke-raffinerande företag, särskilt sådana som har begränsade eller är helt utan lagringsanläggningar. Risk för orättvis kostnadsfördelning mellan marknadsaktörer. Staten har svårigheter med att initiera och styra lageruttag. Risk för ett stort antal "delegerade" lager, som det är svårt eller omöjligt att identifiera och vilkas tillgänglighet vid en försörjningskris varken är säker eller garanterad. Lager med ett organ eller en sammanslutning som lagerhållare 14. Fördelar: Det går lätt att fastställa lagrens placering, kvalitet och mängd. Lagrens tillgänglighet går lätt att kontrollera genom stickprovskontroller. Lageruttagen initieras, styrs och genomförs under statens överinseende och kontroll i samarbete och partnerskap med de verksamhetsbedrivande bolagen. Lättare att eliminera risken för diskriminering av mindre aktörer. Kostnaderna och finansicringssätten är öppet redovisade (aktörerna känner till avgifterna i förväg). Lätt att åstadkomma en rättvis fördelning av kostnaderna. ^5 • • Det går effektivare att bemästra svårigheter som uppstår i samband med införandet av bilaterala lagerhållningssystem. Framtida förändringar i lagstiftningen går snabbare att tillämpa. 15. Nackdelar: • • • • Risk för byråkrati i verksamheten, såvida inte storleken på organisationen hålls nere. Risk för brist på teknisk sakkunskap, såvida inte experter från branschen medverkar i organisationen. Risk för att lagren inte är ordentligt kopplade till befintliga försörjningssystem, såvida man inte upprättat partnerskap med branschen. Organens eller sammanslutningarnas förvaltnings- och driftskostnader är höga, särskilt när verksamheten startar (inköp av olja, nya cisterner etc). Den sistnämnda nackdelen kan dock delvis uppvägas genom kostnadstäckning genom en typ av inteckningslån, där lånebetalningarna normalt täcks genom en speciell avgift, som fördelas vidare på dem som är anslutna till organet. Finansiering 16. Finansieringen av de obligatoriska lagren bekostas av slutförbrukaren och är inräknad i slutpriset på de aktuella produkterna. Den principen grundas på omständigheten att slutförbrukaren är den som drar nytta av de här lagren vid en försörjningskris. Beroende på vilket in finansieringskostnaden direkt i priset på slutprodukten, eller så räknas den in i en särskild avgift, där lagerhållningskostnaden är lätt att urskilja. lagerhållningssystem som lägger oljebolaget införts Rapportering och lagerberäkningar 17. 18. Rapportering av obligatoriska lager sker i form av ett statistiskt sammandrag som medlemsstaternas myndigheter med jämna mellanrum skickar in till kommissionen. I direktiv 68/414/EEG finns tekniska detaljbestämmelser, för var och en av de tre produktkategorierna, för beräkning och rapportering av lager. Statistiken visar att förbrukningen av vissa produkter har gått ned i gemenskapen pä senare år, särskilt i fråga om produkter i kategori III. Men å andra sidan har förbrukningen av andra produkter gått upp, i synnerhet i fråga om bensin, dieselbränsle och flygfotogen, vilket är en återspegling av de senaste årens förändringar på marknaden. Andra produkter har vuxit i betydelse (gasol och nafta), och förbrukningen av dem kommer att vara betydande i framtiden6. 6 "Compulsory Oil Stocks in the European Union" ("Obligatoriska oljelager i Europeiska unionen"), huvudrapporten, s. 45-51. 19. Det faktum att det i flera medlemsstater införts system som skiljer sig åt leder till bristande enhetlighet, och det försvårar statistisk jämförelse. Betydelsen av tillförlitliga lageruppgifter är uppenbar, och det är nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra dem. Åtgärderna syftar till att • få fram enhetligare och bättre överensstämmande uppgifter medlemsstaterna och på så sätt göra datarapporteringen mer jämförbar, från • betona betydelsen av vissa oljeprodukter som förutspås få hög förbrukning i framtiden - de tre kategorier av oljeprodukter som anges i direktiv 68/414/EEG motsvarade marknadens behov vid just den tidpunkten. 20. Således föreslås följande handlingslinjer: • • • • • • • • • Att låta direktiv 68/414/EEG vara som det är och i samtliga medlemsstater låta olja för internationell sjöfart ("för utrikes sjöfart") vara undantagen från beräkningen av förbrukningen. Att i direktiv 68/414/EEG uttryckligen införa dagens praxis7 och i samtliga medlemsstater räkna in oljan för det internationella flyget i den inhemska förbrukningen. Att redovisa mängden (och motsvarande antal dagar) av flygfotogen separat inom kategori II, utan att införa någon skyldighet. Att slopa metod II för omräkning av råolja till produktekvivalenter. Att justera den årliga förbrukningen (som utgör underlag för beräkning av lagernivån) på ett bestämt datum varje år, t. ex. vid mars månads utgång, i samtliga medlemsstater. Att beräkna förbrukningen under närmast föregående år på ett enhetligt sätt i samtliga medlemsstater. Att ålägga medlemsstaterna att tillställa kommissionen statistiksammandraget med kortare tidsfrist än för närvarande efter utgången av den månad uppgifterna avser. Att alltid använda samma rapportformulär, som kan uppdateras. Att följa förändringar på marknaden, särskilt vad gäller förbrukningen av olika oljeprodukter i Europa och världen, i syfte att undersöka utbredningen av de produktkategorier som är angivna i rådets direktiv. Inhemsk olieutvinning 21. Följderna av en procentuell sänkning av lagerhållningsskyldigheten för en medlemsstat är inte alltid lätta att bestämma. Både genom OSGs experter och genom en färsk Praxis som följs av Europeiska gemenskapens statistikkontor och OECD/IEA. 22. 23. 24. 25. utredning om obligatoriska lager har man fått fram vissa parametrar som kan leda fram till lösningar. För att åstadkomma enhetlighet, och i enlighet med vad som redan är föreskrivet i direktiv 68/414/EEG och den praxis som följs av det stora flertalet medlemsstater, är det lämpligt att den procentuella nedsättningen beräknas på basis av den inhemska förbnikningen uttryckt i ton och inte i dagar. 1968 fanns det inga tekniska underlag som gav stöd för en maximal nedsättning på 15 %. Eftersom de tekniska underlagen sannolikt inte är tillräckliga för att fastställa en ny nedsättningsprocent, kan denna fråga lösas bättre på politisk nivå. Man kan i sammanhanget väga in också det faktum att den inhemska oljeutvinningen i de två viktigaste oljeproducerande staterna i gemenskapen - Förenade kungariket och Danmark - motsvarar 25 % av de senaste tre årens samlade oljeförbrukning i EU-15. Den samlade inhemska oljeutvinningen i EU-15 motsvarar 27 % av EU:s samlade oljeförbrukning. GRUNDLÄGGANDE KRITERIER FOR LAGERHÅLLNING Genom att uppfylla vissa grundläggande kriterier för lagerhållning kan man öka effektiviteten, om medlemsstaternas lagerhållningssystem. insynen och enhetligheten fråga i De obligatoriska oljelagren i gemenskapen måste hela tiden ligga på nivån 90 dagars inhemsk genomsnittsförbrukning framräknad på basis av närmaste föregående är för var och en av de tre kategorierna av petroleumprodukter. Dessa lager måste uppfylla följande kriterier: • • • • • • Stå helt till medlemsstaternas disposition att användas om det skulle uppstå svårigheter med att skaffa fram oljeleveranser. Vara tillgängliga och åtkomliga för förbrukning. Skötas på ett sådant sätt att de fortlöpande kan identifieras, redovisas och kontrolleras vid varje tidpunkt. Göra det möjligt att på ett öppet sätt urskilja lagerhållningskostnadcrna i slutpriset på de aktuella oljeprodukterna. Överensstämma helt med principen om likvärdiga förutsättningar för alla marknadsaktörer vilken följer av bestämmelserna i fördraget. Ta hänsyn till den fria rörligheten för varor som varande en realitet på den gränslösa inre marknaden. <*L Tabeller och diagram ^l Översikt av lagstiftning och system för obligatorisk lagerhållning i gemenskapen FOretag soot Antal fSretag S p ec fiSr nytiUkomna Minimivoty- mer/-lager Miaimi- skyidlghet. Organisation Agare ,Osterrike Centr. (ELG) Företag Decentr. ET Daatmark Centr. (FDO) Företag Finland Centr. (NES A) Staten Fraakrike %skiand Grekland Centr. fCPSSP SAGESS) Centr. ( E B V- statl. stråt, lagen Decentr. Staten företag Offentligrärtshgt bolag ET Irland Centr. (NORA) Staten Italieo Laxembarg Decentr. (centr. föreslaget) Decentr. ET ET Organets andel 300 000 ton (14 dagar, 15%) ET 62 dagar (80 %) ( l , 3 M t o n) 1 Mton (50 dagar, 55 %) 54 % (51 dagar) (9 Mton) 80 dagar (84 %) (21. 6 Mton) ET 70 dagar (78%) (270 000 ton) ET ET Importorer Raffmaderier + importorer Producenter + raffmad. + imp. Importorer Importorer Raffinaderier + produktimp. Prod. markn. bol. + importorer Importorer + storforbrukare Kraftbolag Raff. , markn. bolag Importorer Nederilnd. Centr. (COVA) lMiHiil:': Decentr. "Si^iK-;- Centr. (CORES) :. fl|^erlili:,;";:;:'. ; Decentr. (NUTEK ansvarigt i Decentr. kungariket Statskontrollerad stiftelse ET 3 million tons (82 dagar, 79 %) ET Raffinaderier + importorer Importorer Offentligränsi:g: bolag ET »statl. myndighet i ET 33 dagar ( 3 7 %, 3 Mton) ET ET Markn. bolag ^ storforbrukare Raffinad. + imp. ~ forbrukare Raffinaderier + marknadsbolag ET : Ej tillämpligt. EU 3 : Direktivets tre produktkatei i, l ^ t t k t e M J ;, ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ f e% E U3 Avgift (ELG) E U3 E U3 EU 3 + raolja EU 3+jetbransle E U3 E U3 E U3 E U3 E U3 E U3 Ingen (pris- tillagg) Avgift (FDO, men f. n. noil) Avgift Avgift (CPSSP) Avgift (EBV) Ingen Avgift Ingen Ingen (pris- tillagg) Avgift EU 3+jetbransle Nej E U3 EU 3 + gasol Avgift (CORES) Ingen E U3 Ingen Nej Nej (6-7 000 tons lager till mars 97) Nej 27,5 °o (100 dagar) 25% (91 dagar) 90 dagar Ja (volymer pa 5-20 000 ton ar) Ja (kapacitet 400-1 000 m3) Nej 3 manader (dvs. 91 dagar) 26% (91 dagar) 95 dagar Nej? (tankvol. i landet) Nej Nej Nej Ja (volymer pa 500 liter Nej Nej 90 dagar 90 dagar 90 dagar 90 dagar 90 dagar- 120 dagar (90 dagar jet) 90 dagar Ja (volymer pa 50 000 m3 an Ja (volymer pa 50 000 toa ar) 25% (91 dagar) 76. 5 dagar (15 %nedsattn. ) Alia importorer (6 storre bolag) 60 Ja (3 manader) Nej Nej Ja (50 % av skyldigheten) Nej Nej Ja (3 manader) Nej Ja(25 % a\' importen) Ja Nej Nej Ja Nej Nej 35 4 100 120 25 25 150 17 10 15 30 90 50 Tabeil Jämförelse av system för obligatorisk lagerhållning i gemenskapen 1 Datum for uppdatering Ticknlng Alltjetbransle m e d r i k n as > NedsSttning f. inhemskutv. FCrdelning av raolja K r a v pa pfacering Bilaterala avtat P r o c e a t a a d^ u t o m I a n d s || rr——*-»——— | f | | p a de ;::. iki|:|rpller Osterrike 1 april Kalender Belgien 1 april Kalender Nej (inte för minnimilager) Nej 1 0% Ingen Alt. 1 (<20 %} Alt. 1 Danmark 1 juli Kalender Finland 1 juli Kalender Frankrike Rullande 12 mån. Tyskland 1 april Kalender Grekland 1 april Kalender Irland 1 juli Kalender Italien 1 april maj Kalender Luxemburg 1 januari Kalender Neder- landerna Portugal 1 april Kalender Rullande 12 mån. Spanien Rullande 12 mån. Sverige 1 juli Kalender FQjrenade kungariket 1 juli Kalender Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja? (en del ej medräknat?) Nej? (planerar medräkning) Ja Ja Ja Ja Ja 1 5% (maximum) Ingen 3% 3 % 3 % ingen 6% Alt. 3 Alt. 1 Alt. 1 Alt. 1 Alt. 1 Alt. 2 Alt. 1 Ingen Ingen raolja 1 4% Ingen 1 % Jngen 15 % (maximum) Alt. 1 Alt. 2 Alt. 3 Alt. 3 Alt 2 Nej Nej Nej Nej Ja(CPSSP regionvis) Ja (15 dagar EBV regionvis) Nej Nej Ja (lager vid anlaggningar) Nej Nej Nej Ja (en del nara forbrukare) Nej Nej J a ( < 3 0% utomlands) Ja Ja J a ( < 1 0% utomlands) Ja Nej Ja Ja i < 10 % utomlands) Ja(<50 % utomlands) Ja (COVA) Nej Nej Ja Noll 20% 1% 2% 6% Noll 30% 1% 50% 20% Noll Noll Ja Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Jar Nej Ja «¥) % utomlands) 11% Nej Ja Nej Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja Ja? Ja Ja? Ja Ja Ja Tabeil 7. Jämförelse av organ och sammanslutningar for lagerhållning i gemenskapen Organ eDer sammanslutning Sammansattning och styrelserepresentation Lagervolymer somags/halls Andel av skyldigheten Fordeln. raolja/ produkter Avgift (for bensin) Osterrike ELG Belgien Danmark Finland Saknas FDO NESA OMV + 5 andra större bolag (rapporterar till ekonomiministeriet) 0,3 milj. ton 14 % (13 dagar) Enbart raolja Företrädare för 5 större bolag och från andra mindre bolag samt en statlig representant från ekonomiministeriet Handels- och industriministeriet 1,3 milj. ton 80 % (62 dagar) 8 % raolja 1,0 milj. ton 55 % (50 dagar) 30 % raolja Frankrike CPSSP/SAGESS Tyskland EBV CPSSP: 9 repr. för oljebranschen, 2 oberoende experter, 2 statliga repr. SAGESS: repr. från 7 raff. bolag och 4 icke-raff. bolag + 3 statliga repr. 3 statliga repr. , 3 repr. från raffinaderibranschen och 3 repr. från import- och handelsbolag (5 milj. ton MAD) 3,9 milj. ton 21,6 milj. ton produktekvival. 30 % (29 dagar) 24 % (23 dagar) 84 % (80 dagar) Alia produkter Alia produkter 31 % raolja ELG tar ut lagr. avg. 6,5 ecu/m3 Ingen (avskaffad t. v. ) 6,9 ecu/m3 avgift pa forsaljningen 3,9 ecu/m3 heltackande avgift till CPSSP 4,5 ecu/m3 avgift till EBV Grekland Irland Italien Luxemburg Neder- landerna Portugal Saknas NORA Saknas (Föreslaget) Saknas COVA Saknas Spanien CORES Sverige Forenade kungariket Saknas Saknas Dotterbolag till INPC, f. n. med fristående status; en av de fyra direktörerna är representant för staten 0,3 milj. ton 78 % (70 dagar) 76 % raolja 5,1 ecu/m3 forsaljningsavgift 5-9 styrelsemedlemmar utsedda av ekonomiministeriet och finansministeriet 2,9 milj. ton Hela enl. IEA:s miniminiva 51 % raolja 5,7 ecu/m3 forsaljningsavgift Ordförande och 2 direktörer utsedda av industri- och energiministeriet + 3 repr. från raff. bolag och 2 repr. från icke-raff. bolag 3,0 milj. ton 33 % (30 dagar) Alia produkter 5,8 ecu/m3 heltackande avgift till CORES — i —= Tabell 3 Läget i februari 1998 Oljelager - bilaterala avtal mellan medlemsstater i Europeiska unionen EU&IS - m^ DK i*A*. J$fc*. FR i R L. •-'-JUL-; * L1*&4U. m^. :. KKLSsfc, vSBfc* ^'iStefc **< i£^m^ - : ^ t e- 1 1 1 1 3 1 1 2 Lux 1 3 1 Belgien Danmark Tyskland Grekland Spanien Frankrike Irland Italien Luxemburg Nederiandema Portugal 1 1 1 1 1 Oe- 3 1 2 Lux 1 1 3 2ir! 2 Lux 4 2 i rl 2 Lux , 3 + 4 4 1 ! 4 3 + 4 4 t Fdrenade kungarike 3 + 4 3 + 4 3 + 4 1 3 + 4 Osterrike Sverige Finland 1 Obs! Tabellen kan läsas både vågrätt + lodrätt. Förklaringar till slfferbetecknlncama I tabriten 1. Reciprokt avtal enligt artikel 6 i rådets öVeMrv 68/414. 2. Asymmetriskt avtai med angivande av v * ai land som disponerar de oljelager som iagts ut i en annan medlemsstat enhgt artikel 6 i rådets direktiv 68/414/EEG 3. Informent överenskomna vilkor för kortare öd Cgentlemens' agreements"). 4. Redprokt avtal haller på att utredas eller förhandlas fram. 3 + 4 3 + 4 3 + 4 1 3 + 4 4 1 4 1 1. Månatligt statistiksammandrag om oljelager i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 68/414/EEG av den 20. 12. 1968 Land: Datum: Slutlig 1 000 ton KoM Kol2 Kol3 Kol4 Kol 5=Kol 2+3 Kol 6 Kol 7=Kol5/Kol 6 Lager av råolja och halvfabrikat (X) Bidrag från råolja och halvfabrikat (XX) Lager av slutprodukter (A) Bilaterala lager som halls i andra medlemsstater for egen rakning (B) Totalt fdr slutprodukter GenomsnitUig dagsfdrbrukning foregaendear Lagerniva uttryckt i antal dagar med foregaende ars fdrbrukning -G* Kategorier Produkter Råolja och halvfabrikat Motorbensin och flygbränslen Fotogen och bränslen av fotogentyp Tunn eldningsolja, dieselbränsie I. II. III. Tjocka eldningsoljor TOTALT (X) Lagren av råolja och halvfabrikat som hålls i andra medlemsstater för det egna landets räkning måste medräknas. Lagren av råolja och halvfabrikat som hålls i det egna landet för andra medlemsstaters räkning får inte medräknas. (XX) Ange vilken av de tre metoderna som nämns i artikel 5 i rådets direktiv som har valts för omräkning av råolja och hafvfatxttat till petroteumproduktekvfvalenter Metod nr. (A) Lagren av slutprodukter som hålls i andra medlemsstater för det egna landets räkning måste medräknas. Lagren av slutprodukter som hålls i det egna landet för andra medlemsstaters räkning får inte medräknas. (B) Dessa uppgifter finns redan medräknade i kolumnerna 1 och 3. Tabell 5 LAGER SOM HÄLLS ENLIGT BILATERALA AVTAL (formulär som används av medlemsstaterna i enlighet med direktiv 68/414/EEC) Land: Datum: A) Lager som hälls pä det egna landets territorium för ett annat lands rakning 1 000 ton Land Kaoija ocn halvfabrikat Kategori I MotorDensin ocn flygbränslen Kate gori II Kategori III Fotogen Tunn eldningsoija, dieselbrSnsle Tjocka eldningsoljor T6TALT B) Lager utomlands enligt nationell skyldighet 1000 ton Land Kaoija ocn halvfabrikat Kategori I MotorDensin ocn flygbränslen Kateg ori II Fotogen i unn eianingsoija, dieselbrgnsle Kategori III Tjocka eldningsoljor TOTALT Tabell 5a <t3 TOTALT EU-1S "] | 1 1978 1979 , 1980 I I i j 1981 ————— I i Kalla: EMC, baserat pa data frin EG och D3A samt pa uppgifter fian medlemsstatema - -- I I I I I Utvecklinestendenser for olielaeer (inklusive statlie a strategtoka laser) som hills ok det eena terrttoriet ! • 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Lager (miljoner ton, genomsnittsnivå, siffror för tidigare är delvis urjDskattninear friorda av EMO Raolja, eh 62,1 63,4 73,6 73. 9 68,5 60,6 58,4 53. 6 57,1 59,0 57,3 58,3 61. 0 58,6 58. 7 59,9 58,8 57,6 56,3 Motorbeni Tunn eldn Tjock eldr^ Totalt, proj i 14,0 39,3 35,0 102,9 14,7 39,2 38,3 106,7 16,9 47,7 40,0 121,7 16,6 43,7 38,3 115,0 16,5 37,7 34,9 103,7 16,5 34,8 29,8 97,7 16,9 33,4 27. 8 93. 4 15,9 30,3 25,6 86,3 16,3 31,9 25,4 88. 4 Lager total 164,9 170,1 195,3 188,9 172,2 158 3 151. 8 139,9 145,5 i j | , I ] I i I I. 17,4 32,6 27,0 91,3 150,3 j I I ! Lager uttryckt t antal förbrukningsdagar (beräknat på sammanlagd oljeförbrukning under föregående år. inklusive bunkerforsälinine) I Råolja, etc I '• i Motorbensin Tunn eldn. olja, diese Tjock eldningsolja Totalt, produkter > ! ' i 34 55 67 59 57 i 39 62 80 60 64 42 61 81 63 66 * 42 61 74 66- 64 v ! 39 i 1 : 1 39 61 71 64 I 63 62 68 70 63 l i 36" 1 , 1 57 61 66 58 i 39 , 59" 62 75 60 ! i 39 i , j 60 60 80 60 I Totalt antal dagar 91,1 102,4 108,4 106,4 102 5 102. 2 93,4 98,6 98,4 17,2 33,1 26,2 90,1 18,0 32,4 24,6 88,4 18. 1 33,2 26,5 91. 7 19,1 34,6 25,9 93,0 19. 6 36. 0 24,6 93,9 19,7 35,2 25,1 93,7 20,2 36,9 23,2 94,0 20,1 36,8 24,3 96,7 19,9 34,8 22,2 90,7 147,4 146,7 152,7 151,6 152,6 153,6 152. 7 154,3 147,0 I j 39 I | 58 I 63 I 83 i 58 ! i i 1 I 36 60 63 76 57 —. 37 59 64 82 58 37 58 62 81 59 1 ! I H 37 58 60 77 57 i 36 59 61 78 56 36 61 63 75 57 35 62 62 80 58 33 61 57 73 54 96,2 93,9 97,2 95. 2 93. 0 92,2 92. 4 92,6 86,8 % av lagren sammanlagt I Råolja, lag Produkter, 37,6% 62,4% ' I ' i ; i ,. ,. •. I i 1 - - 37,3% 62,7% 1 37,7% I 62,3% 39,1% 60,9% 39,8% 60. 2% | 38. 3% i 61,7% i 38. 5% | 61,5% ' 38,3% 61,7% 39. 3% 60,7% 39,2% 60,8% ! i 38,9% ! i 61,1% 39,7% 60,3% ! ,! 39,9% >i 60,1% 38,6% | 61. 4%. 38. 5% 61. 5% 39,0% 61,0% 38,5% 61,5% 37,3% 62,7% 38,3% 61,7% Tabell 6 EUR-15 TOTALT Källor: EG och IEA Utvecklingstendenser för oljeförbrukningen 1000 ton 1980 1970 1975 1985 1990 1995 Motorbensin 70088 85102 100010 101045 118044 118250 Dieselbränsle Tunna eldningsoljor o. d. Dieselbränsle och tunna eldnings oljor, totalt Jetbränsle Fotogen 29516 137482 166998 36008 147535 183543 50718 143289 194007 60818 120816 181634 86748 103871 190619 108512 101435 209947 12094 8126 16869 6825 17851 4167 19327 3628 26367 3746 31927 4477 Mellandestillat, totalt 187218 207237 216025 204589 220732 246351 Tjock eldningsolja 212073 212020 199349 104679 89481 88550 Direktivets 3 kategorier (EU-3) totalt 469379 504359 515384 410313 428257 453151 INHEMSK FÖRBRUKNING, TOTALT 580400 611900 623599 520269 549523 586430 Bunkrar: dieselbränsle, tunn eldningsolja Bunkrar: tjock eldningsolja Fartygsbunkrar, totalt 6572 30381 36953 6116 30968 37084 6263 24846 31109 6943 20564 27507 7765 27018 34783 8383 27007 35390 Inhemsk oljeutvinning 17007 16205 95893 150607 118449 157730 Utvinning i % av inhemsk förbrukning 2,9% 2,6% 15,4% 28,9% 21,6% 26,9% Mellandestillatens andelar Dieselbränsle Tunna eldningsoljor o. d. Jetbränsle Fotogen Kat. I i % av direktivets 3 kat. (EU-3) Kat. II i % av direktivets 3 kat. (EU-3) Kat III i % av direktivets 3 kat. (EU-3) 15,8% 73,4% 6,5% 4,3% 14,9% 39,9% 45,2% 17,4% 71,2% 8,1% 3,3% 16,9% 41,1% 42,0% 23,5% 66,3% 8,3% 1,9% 29,7% 59,1% 9,4% 1,8% 39,3% 47,1% 11,9% 1,7% 44,0% 41,2% 13,0% 1,8% 19,4% 41,9% 38,7% 24,6% 49,9% 25,5% 27,6% 51,5% 20,9% 26,1% 54,4% 19,5% EU-3 i % av totalmängden Fartygsbunkrar i % av totalmängden 80,9% 6,4% 82,4% 6,1% 82,6% 5,0% 78,9% 5,3% 77,9% 6,3% 77,3% 6,0% Motorbensin, årlig ökning i % Dieselbränsle, årlig ökning i % Tunn eldningsolja o. d. , årlig ökning i % Dieselbränsle och tunn eldningsolja, årlig ökn. i % Jetbränsle, årlig ökning i % Fotogen, årlig ökning i % Mellandestillat, årlig ökning i % Tjock eldningsolja, årlig ökning i % l. i % Direktivets 3 kat. (EU-3), årlig ökning i % Inhemsk förbrukning, årlig ökning i % Fartygsbunkrar, årlig ökning i % 4,0 4,1 1,4 1. 9 6,9 -3,4 2,1 0,0 1,4 1,1 0,1 3. 3 7,1 -0,6 1,1 1,1 -9,4 0,8 -1,2 0,2 3,7 -3,4 -1,3 1. 6 -2,7 -1,1 -12,1 0,4 0,4 -4,5 -3,6 3,2 7,4 -3,0 1,0 6,4 0,6 1,5 -3,1 0,9 1,1 0,0 4,6 -0,5 2,0 3,9 3,6 2,2 -0,2 1. 1 1. 3 -3,5 -2,4 4,8 0,3 Tabell 7 M OLJELAGERSITUATIONEN IEU-15 per den 1. 10. 1997 KATEGORI! KATEGORI H KATEGORI JU TOTALT Antal föifciul^ nin* 1000 ton Antai fÖTbrak- 1 000 ton l&foBSk- Antal rorbruk- 1000 ton lOOötos Belgien Danmark Tyskland Grekland Spanien Frankrike Irland Italien Luxemburg Nederländerna Portugal^ Förenade kungariket* Österrike Sverige Finland EU-15 ro 99 114 123 92 105 103 91 78 89 176 112 78 138 95 125 106 705 513 9868 729 2600 4499 273 3763 124 2033 596 4 807 688 1095 631 32 924 91 112 110 82 91 108 87 87 82 215 100 59 95 122 124 102 2 661 1317 20 699 1509 5 562 12 102 717 6 151 261 4 287 1087 5 367 1231 2 094 1393 163 545 186 107 182 149 185 89 76 5 213 131 217 251 314 193 857 1 172 3 449 802 3 019 1764 634 6 526 17 2 033 1047 3 542 1002 2 535 917 101 163 119 90 109 110 111 86 83 262 113 81 133 156 140 4 223 3 002 34 016 3 040 11 181 18 365 1624 16 440 402 8 353 2 730 13 716 2 921 5 724 2 941 66 438 165 29 316 113 128 678 (x) Per den 1. 9. 1997. * Medlemsstaternas lagringsskyldighet: 90 dagar. (Förenade kungariket: -15 %. KATEGORI I: Motorbensin och flygbränsle av bensintyp- KATEGORI B*: Tunn eldningsolja, dieselbränsle, fotogen och jetbränsle (flygfotogen). KATEGORI UT: Tjocka eldningsoljor. Tabell 8 Europeiska unionen - inhemsk oljeutvinning 1995 Miljoner ton Källa: EG och IEA 9,7 % 97,7 % 3,3 % 2,9 % 3,3 % 5,7 % 13,6% 1,4% 157,6% 26,9 % Österrike Belgien Danmark Finland Frankrike Tyskland Grekland Irland Italien Luxemburg 1,1 9,2 2,9 3,9 0,5 5,4 Nederländerna 3,5 Portugal Spanien Sverige Förenade kungariket TOTALT 0,8 130,5 157,7 (a) Råolja, kondensat, jordgaskondensat (NGL). 11,4 20,2 9,4 10,0 89,7 136,4 13,8 5,6 94,4 1,7 25,7 13,2 55,2 17,0 82,8 586,4 Tabell 9 £1 Förenade kungariket - utvecklingen av tillgång och efterfrågan på olja 1970-1995 Miljoner ton Källor: EG och IEA v* 197S 1970 »i 1980 '•" 1985 1990 i Sammanlagd oljeutvinning 0,2 1,8 Inhemsk förbrukning 95,9 86,7 80,5 79,7 127,7 91,6 130,5 77,4 81,0 82,8 Utvinning/förbrukning 2% 101% 165% 113% 158% Import av råolja 100,4 89,0 46,7 därav från Norge från övriga stater 100,4 89,0 46,7 35,6 0,6 35,0 52,7 20,0 32,5 48,0 24,7 23,3 Import/förbrukning 105% 103% 59% 46% 65% 58 Export av råolja därav till USA och Kanada 40,2 9,2 83,0 16,6 57,0 19,0 81,2 30,6 Tabell 10 ^ Danmark - utvecklingen av tillgång och efterfrågan på olja 1970-1995 Miljoner ton Källor: EG och IEA Sammanlagd oljeutvinning - Inhemsk förbrukning 17,7 0,1 14,9 0,3 13,5 2,9 10,6 6,0 8,3 9,2 9,4 Utvinning/förbrukning % 2% 27% 72 % 98 % Import av råolja 10,0 därav från Norge f. d. Sovjetunionen Mellanöstern 6,2 7,9 - 0,4 6,1 6,8 - 1,2 1,7 5,1 - 0,7 1,1 4,8 1,4 0,6 1,7 6,7 4,0 1,8. Import/förbrukning 35 % 41 50 % 48 % 58 % 71 % Tabell 10a <0 Förenade kungarikets och Danmarks inhemska oljeutvinning och den inhemska bruttoförbrukningen i EU-15 Miljoner ton 1992 1993 1994 1995 1996 Utvinning av raolja och flytande naturgas (LNG) Forenade kungariket Danmark Fdrenade kungariket + Danmark 94,2 7,8 99,4 8,3 126,4 130,2 131,6 9,1 9,2 102,0 107,7 135,5 139,4 10,3 141,9 Inhemsk bruttoforbrukning 540,2 534,8 537,2 547,7 553,6 iEU-15 Forenade kungarikets + Danmarks oljeutvinning som andel av den inhemska brattofbrbrukningen iEU-15 18,9 % 20,1 % 25,2 % 25,5 % 25,6 % Källor: Statistik från Eurostat och OECD/IEA. Tabell 11 •54 Europeiska unionen - försäljning av jetbränsle 1994* Miljoner ton '' * "' V Österrike Belgien Danmark Finland Frankrike Tyskland Grekland Irland Italien Luxemburg Nederländerna Portugal Spanien Sverige Förenade kungariket TOTALT 0,2 0,1 0,1 0,1 0,8 0,6 0,5 < 0,1 0,1 0,9 0,4 2,2 Källa: IEA '. ¥>, ', ! v i I * ^ j'FJife3j:: i" fe'4 * 0,2 0,8 0,6 0,2 3,6 5,2 0,8 0,4 0,2 2,1 0,5 1,9 0,4 5,1 »2s t 0,4 0,9 0,7 0,3 4,4 5,8 1,3 0,4 2,8 0,2 2,2 0,6 2,8 0,8 7,3 30,9 +6,8 % -0,7 % +2,1 % -8,9 % +4,1 % +2,4 % -3,1 % +9,1 % +6,8 % +5,8 % +10,6% +0,9 % +7,1 % +8,1 % +3,1 % +3,9 % - Siffror saknas/ej tillämpligt < Mindre än 100 000 ton Anm. : Uppdelningen av jetbränsleförsäljningen mellan utrikes- och inrikesflyg är behäftad med viss osäkerhet beroende på svårigheten att definiera dessa flygkategorier på ett stringent sätt. Tabell 12 S? Europeiska unionen - fartygsbunkrar för internationell sjöfart, försäljning 1995 Miljoner ton Källor; EG och I E A" V. -• jfeFartygshuttkrai Sammanlagd inhemsk förbrukning gffihaliande bunfcrar/inhemsk' fftrh^knjng EU_5 l | i ) öi RFO? TQTALT qïH)± RFO* TOTAL} JGDOT -1IPO/TOTALT- Österrike Belgien 0,7 3,2 FOR • ii "™*"""'-»n 4,2 9,5 2,0 2,5 9,1 IV Danmark 0,6 1,0 1,6 4,1 0,9 7,7 15% 128 % 111 0/ 25% 2 1% Finland Frankrike Tyskland Grekland Irland Italien Luxemburg 0,1 0,2 0,5 1,0 0,1 0,6 - 0,1 2,2 1,6 2,6 0,1 1,9 - 0,2 2,4 2,1 3,6 0,2 2,5 - Nederlanderna 2,3 9,3 11,6 3,7 1,6 7,6 3% 6% 3% 40,8 6,4 67,4 1 % 34 % 4% 61,0 9,5 106,5 1 % 17% 2% 24,7 30,9 77,5 5,0 2,1 3,2 1,3 0,9 5,9 0,1 1,2 12,1 20 % 8 1% 30 % 5,3 1,7 J /O ? °A _ J 3,8 39%) 8% 6% - 775 % 4% 7 0/ - 84 % Portugal Spanien Svenge Forenade kungariket 0,2 0,8 0,2 1,1 0,3 2,5 0,9 1,4 0,5 3,3 1,1 Z ,3 3,1 4,0 9,6 6 % 7% 5% 18,2 10,9 41,1 4 % 23 % X /o 5,3 2 9 13,2 4 % 31 % 8 % 21,3 11,1 64,6 5 % 13% 4% TOTALT 8,4 27,0 35,4 209,9 88,5 453,1 4% 31 % 8% Tabell 13 1 GDO = Lätt eldningsolja och diesel (Gasoil and Diesel Oil). 2 RFO = Tung eldningsolja (Residual Fuel Oil). 3 EU 3 = Samtliga tre produktkategorier i direktivet. S K Utvecklingstendenser för lager och förråd av olja i världen Lagrad mängd vid respektive årsslut (i antal förbrukningsdagar) 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 H Sammanlagda lager pä foretag (inklusive flytande lager) • Statliga beredskapslager Diagram 1 Î3 EU 15: Sammanlagd import av råolja Miljoner ton FJFrånOECD- länderi Europa • Frän icke- OECD länder utanför 1970 1975 1980 1985 1990 1995 EU 15: Import av råolja uppdelad på ursprungsländer %av hela importen 1970 1975 1980 1985 1990 1995 HF. d. Sovjet • Algeriet •Libyen DNigeria •Mellanöstern Diagram 2 c Utvecklingstendenser för förbrukningen av petroleumprodukter inom EU-15 Miljoner ton Sammanlagd inhemsk förbrukning Sammanlagt för direktivets tre kategorier (EU-3) Mellandestlllat (kategori II) Motorbensin (kategori I) « Tjock eldningsolja (kategori III) 1970 1975 1980 1985 1990 1995 Utvecklingstendenser för förbrukningen av mellandestillat inom EU-15 250, Sammanlagd förbrukning av mellandestlllat Dieselbränste Tunn eldningsolja Jetbränsle Fotogen Diagram 3 1970 1975 1980 1985 1990 1995 €\ Årlig ökning av dieselbränsleförbrukningen inom EU-15 uppdelat på länder 1990-1995, %per år Förenade kungariket Danmark Belgien Österrike EU-15 TOTALT -10% -5% 0% +5% +10% +15% Diagram 4 c^ Ländervis jämförelse av försäljningen inom EU-15 av fartygsbunkrar till den internationella sjörfarten d "L. kungariket IjP Sverige Bunkerförsäljning uttryckt i procent av den sammanlagda förbrukningen av de tre produktkategorierna (EU-3) i direktivet Nederländerna Fartygsbunkrar fflr internationell sjdfart Miljoner ton 1970 1995 0,0 dsterrike 2,7 Belgien 0,5 Danmark 0,1 Finland 3,9 Frankrike 4,2 Tyskland 0,5 Grekland 0,2 Irland 6,9 Italian 0,0 Luxemburg 8,7 Nederlflnderna 0,7 Portugal 2,0 Spanien Sverige 1,2 Fdrenade kungarlket 5,5 37,0 EU-15 TOTALT 0,0 3,9 1,6 0,2 2,4 2,1 3,6 0,1 2,5 0,0 11,6 0,5 3,2 1,1 2,5 35,4 EU-15 TOTALT fcLfal 40% 60% 80% 100% Diagram 5 ^3 Ländervis jämförelse av den inhemska oljeutvinningen inom EU-15 Inhemsk oljeutvinning i procent av sammanlagd inhemsk förbrukning Förenade 1 kungariket Sverige Oljeutvinning, miljoner ton 1970 2,8 Osterrike 0,0 Danmark 2,9 Frankrike 7,5 Tyskland 0,0 Grekland 1,5 Italien 1,9 Nederlanderna Spanien 0,2 Fdrenade kungariket 0,2 1995 1,1 9,2 2,9 3,9 0,5 5,4 3,5 0,8 130,5 EU-15 TOTALT 17,0 157,7 —i 1 0% 20% 40% 60% 80% 100% 120% 140% 160% 1 1 1 1 1 1 Diagram 6 ÉV KONSEKVENSANALYS FÖR SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG i dagens globala ekonomi måste vara 1. Att det här är en fråga för gemenskapen är uppenbart i den meningen att gemenskapen i stånd att skydda medlemsstaternas ekonomiska intressen när de hotas av avbrott i oljeförsörjningen. Lagerhållningssystemen organiseras på gemenskapsnivå för att de skall bli enhetligare, ändamålsenligare och öppnare och för att de skall överensstämma med gemenskapens solidaritetsprincip. lagringsskyldigheten. Oberoende 2. Förslaget kommer att påverka företag som raffinerar, importerar och distribuerar råolja och petroleumprodukter i gemenskapen. Idag svarar raffinaderierna för huvuddelen av importörer och återförsäljare har ett alltmer ökande intresse i försäljningen av petroleumprodukter och därigenom i den lagringsskyldighet som är knuten till denna försäljning. Bland de små och medelstora företagen som berörs finns importörer, återförsäljare och cisternlagerhållare. Dessa aktörers antal och storlek varierar mellan de olika medlemsstaterna. lagerhållare, 3. Företag som handlar med petroleumprodukter måste följa de nationella i. Generellt gäller, att i bestämmelser som gemenskapsdirektivet resulterar medlemsstater där lagren hålls uteslutande av företag (branschlager) är det marknadsaktörerna som sörjer för att det hålls lager för 90 dagar baserat på närmast föregående års oljeförbrukning. I medlemsstater med lager som hålls uteslutande - eller till större delen - av en lagerhållare i form av ett organ eller en sammanslutning, är lagringsskyldigheten vanligtvis fördelad lika på de aktörer som är anslutna till organet eller sammanslutningen. 4. De tillämpningsföreskrifter som kommer att införas av varje medlemsstat för sig kan ge stora ekonomiska effekter på företagen. Sysselsättningen kommer normalt inte att påverkas. Framväxten av nya företag kan påverkas: genom det föreslagna direktivet sörjs det för att lagerhållningssystemen bygger på öppenhet och insyn, att marknadsaktörerna kan verka med lika förutsättningar i gemenskapen och att varje form av diskriminering undviks. Sådana system förväntas ge företagen ökad konkurrenskraft. 5. Maximal hänsyn har tagits till de små och medelstora företagens speciella situation. Målet är att ha effektiva lagerhållningssystem som bygger på öppenhet och insyn. Modellen med ett inrättande av särskilda lagerhållningsorgan (som redan finns i flera medlemsstater) och redovisningen av lagerhållningskostnaden syftar till att skapa större öppenhet och konkurrensneutralitet på marknaden. Dessa senare lösningar gynnar små och medelstora företag inom oljehandel och oljelagring. Subsidiaritetsprincipen torde tala för att genomförandet av dessa lösningar bör lämnas till medlemsstaterna. 6. UPEI: Union Pétrolière Européenne Indépendante (europeisk sammanslutning av oberoende oljeföretag som inte bedriver raffinaderiverksamhet). Europia: European Petroleum Industry Association (europeisk branschorganisation för petroleumindustrin med raffinaderiverksamhet). ^ ISSN 1024-4506 KOM(98) 221 slutlig DOKUMENT SV 12 10 06 Katalognummer : CB-CO-98-235-SV-C ISBN 92-78-33136-8 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg U