title: Euroopan oikeusasiamies - Vuosikertomus 1997

eurovoc_concepts:
European Ombudsman
activity report

text: 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/1 I (Tiedonantoja) EUROOPAN OIKEUSASIAMIES VUOSIKERTOMUS 1997 (98/C 380/01) Strasbourgissa 20. huhtikuuta 1998 JOSÉ MARÍA GIL-ROBLES GIL-DELGADO Euroopan parlamentin puhemies rue Wiertz B—1047 Bryssel Arvoisa Puhemies, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 138 e artiklan 1 kohdan ja oikeusasiamiehen tehtä- vien suorittamista koskevista määräyksistä ja yleistä ehdoista annetun Euroopan parlamentin päätöksen 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti toimitan täten kertomukseni vuodelle 1997. JACOB SÖDERMAN, Euroopan oikeusasiamies C 380/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 SISÄLLYSLUETTELO 1 EUROOPAN OIKEUSASIAMIEHEN ALKUSANAT. 2 KANTELUT OIKEUSASIAMIEHELLE. 2. 1 Oikeusasiamiehen työn oikeudellinen perusta. 2. 2 Kanteluiden käsittely. 2. 2. 1 Euroopan oikeusasiamiehen toimivalta. 2. 2. 2 Kanteluiden ottaminen tutkittavaksi. 2. 2. 3 Tutkimusten perusteet. 2. 3 Kanteluiden tutkiminen. 2. 4 Ohjaus muiden laitosten puoleen sekä siirrot. 2. 5 Päätökset oikeusasiamiehen tutkimuksen jälkeen. 3 PÄÄTÖKSET TUTKIMUKSEN JÄLKEEN. 3. 1 Ei hallinnollista epäkohtaa. 3. 1. 1 Euroopan parlamentti. Päätös tehtävistä vapauttamisesta henkilöstösääntöjen 41 artiklan nojalla. Valituksen käsittely. 3. 1. 2 Euroopan parlamentti, Euroopan komissio, tilintarkastustuomioistuin, alueiden komitea sekä talous- ja sosiaalikomitea. Actio popularis -kantelu: palvelukseenottokilpailujen ikärajat. 3. 1. 3 Euroopan unionin neuvosto. Palvelukseen ottaminen: kilpailusta sulkeminen. 3. 1. 4 Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio. Syrjintä avoimissa kilpailuissa. Palvelukseen ottaminen: työkokemuksen arviointi ja vastaamisen laiminlyönti. 3. 1. 5 Euroopan komissio. Harjoittelijoiden valinta: pääsy ”siniseen kirjaan”. Kieltäytyminen hyväksymästä Norsunluurannikolta peräisin olevaa EUR 1 -todistusta. Palvelukseen ottaminen: suullinen valintamenettely. Vapaa liikkuminen: komissiolle esitettyjen valitusten käsittely. Väliaikaisen toimihenkilön ottaminen palvelukseen. Sopimuksen päättyminen. Komission asetuksen tulkinta. Varhaiseläkkeellä olevien henkilöiden oikeus liikkua vapaasti. Palvelukseen ottaminen: kilpailuun osallistujilta vaadittu koulutustaso. Tarjouspyyntö: menettely. Phare-alihankintasopimuksen irtisanominen: komission vastuu. Evätty oikeus tutustua asiakirjaan. Väitetty viivästys tuen maksamisessa. Tiedonsaantipyynnön käsittely komission edustustossa. Sopimus Algeriassa annettavasta teknisestä avusta. Kolmannesta maasta saadun tutkintotodistuksen tunnustamisen laiminlyönti. Sivu 6 9 9 10 10 15 16 16 17 17 19 19 19 19 20 21 21 23 23 24 24 25 27 27 28 31 31 35 37 38 40 41 43 44 46 47 50 51 53 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/3 Tutkintotodistuksen tunnustaminen: valituksen käsittely komissiossa. Hankkeen rahoittaminen MED-URBS-ohjelman mukaisesti. Komission edustuston kohtelu. Väliaikaisten työntekijöiden palvelukseen otto. Euroopan radionavigointijärjestelmät: täytäntöönpanon laiminlyönti. Maatalous: ruisjauhon toimittamista koskevat tarjoukset. Valittaminen päätöksestä olla pidentämättä yliopistojen välistä ohjelmaa. Henkilöstö: ylimääräisen palkan maksaminen. Kehitysyhteistyö: trooppisia sademetsiä koskevan budjettikohdan mukaisia varoja koskeva hakemus. Valitukseen vastaamisen väitetty laiminlyönti. Henkilöstö: hallinnon maksama korvaus. Palvelukseen ottaminen: varallaololuetteloon merkityn henkilön oikeudet. Komission virkamiehen jättäminen ylentämättä. Henkilöstö: sananvapaus. Autojen tuonti toiseen jäsenvaltioon: komissiolle tehdyn valituksen käsittely. Palvelukseen ottaminen: avoimesta kilpailusta sulkeminen. Komissiolle tehdyn valituksen käsittely. Alv-vapautus tarjotuista palveluista komission kanssa sopimuksen tehneelle taholle. Palvelukseen ottaminen: varallaololuettelon voimassaolon päättyminen. Asiantuntijoille maksettavien korvausten verotus. Sopimuksen saajien valinta tarjouskilpailussa. Kiistanalainen palvelukseen ottaminen. Copernicus-ohjelman puitteissa esitetyn hakemuksen hylkääminen. Italialaisista passeista perittävää vuotuista veroa koskeva komission tutkimus. Tarjouksen hylkääminen. Tarjouspyynnön ratkaisumenettely Pakistanissa. Kiista virkamiehen palkkaluokituksesta. Kieltäminen osallistumasta kilpailuun. 3. 1. 6 Tuomioistuin. Palvelukseen ottaminen: hakijoiden valintaperusteet avoimessa kilpailussa. 3. 2 Kantelija luopui kantelusta. 3. 2. 1 Euroopan komissio. Vastauksen viipyminen valituksen tekijöille. Palvelukseen ottaminen: virheelliset tiedot. Polkumyynnin vastaiset maksut. Tutkimus: kieltäytyminen antamasta tietoja. 3. 3 Asian käsittely lopetettiin muista syistä. 3. 3. 1 Euroopan parlamentti. Parlamentin suorittama irtisanominen. Sivu 55 57 58 58 59 60 61 62 63 64 64 65 66 68 70 71 72 73 74 75 76 77 79 79 80 82 83 85 86 86 88 88 88 88 88 88 89 89 89 C 380/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 3. 3. 2 Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio. Yhteisön veron pidättäminen freelance-tulkeilta. 3. 3. 3 Euroopan komissio. Espanjan viranomaisten kieltäytyminen kansanterveyden alan tutkintojen tunnustami- sesta. Väitetty syrjintä kokeessa. Henkilöstö: paikallisen työntekijän eläkeoikeudet. 3. 3. 4 Tilintarkastustuomioistuin. Hyväksyttävyys: aikarajan ylittäminen. 3. 4 Toimielin sopi asian. 3. 4. 1 Euroopan parlamentti. Palvelukseen ottaminen: kielisyrjintä. Sulkeminen tarjouskilpailusta. Harjoittelijoille maksettavat summat. Ilmoittaminen Euroopan parlamentille esitetyn vetoomuksen vastaanottamisesta. 3. 4. 2 Neuvosto. Oikeus- ja sisäministerien neuvoston esityslistaluonnosten säilyttäminen. 3. 4. 3 Euroopan komissio. Jättäminen vastaamatta kirjeisiin. Jättäminen vastaamatta kirjeisiin. Sosiaaliturvamaksuihin liittyviä esteitä koskevan valituksen käsittely. Rikkomismenettelyjä koskevien asiakirjojen julkistaminen. Jättäminen vastaamatta kirjeisiin. Henkilöiden vapaa liikkuminen: komissiolle tehdyn valituksen käsittely. Tiedonsaantipyyntö. Kirjeeseen vastaamisen laiminlyönti. 3. 4. 4 Euroopan lääkearviointivirasto (EMEA). Eläinten lääkkeiden kirjaaminen EMEAn luetteloon. 3. 5 Sovintoratkaisut. 3. 5. 1 Euroopan komissio. Palvelukseen ottaminen: kilpailuissa menestyneiden hakijoiden nimien ja pistemäärien julkistaminen. Sivu 89 89 89 89 90 90 91 91 91 91 91 91 92 92 93 93 94 94 95 96 96 97 98 98 99 99 99 99 99 99 Palkan maksamisen ja matkakulujen korvaamisen viipyminen. 102 Käännöspalvelujen maksun viivästyminen. 103 3. 6 Oikeusasiamiehen kriittinen huomautus. 104 3. 6. 1 Euroopan komissio. 104 Riittävien tarkastusten suorittamisen laiminlyönti ennen BRE-edustajan nimittämistä. 104 Komission toimenpiteet portugalilaisten tullivirkailijoiden auttamiseksi sisämarkkinoiden voimaantulon jälkeen. 107 Palvelukseen ottaminen: perusteettomat ja suhteettomat toimenpiteet hakijaa vastaan. 109 Riittämätön tiedotus ulkopuoliselle henkilökunnalle sen asemasta. 111 Vastuu yhteisön rahoittamista hankkeista: ”LIFE”-ohjelma. 113 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/5 Sivu Maksujen ja korvausten suorittamisen viivästyminen ja jättäminen vastaamatta kirjeisiin 114 Väite direktiivin rikkomisesta: komissiolle jätetyn valituksen käsittely. 116 Komission vastuu ”välittäjänä toimivista järjestöistä”. 117 Palvelukseen ottaminen: arviointiperusteet ja tarkastajien nimien ilmoittaminen. 120 Palvelukseen ottaminen: menettelyt avoimessa kilpailussa. 122 Palvelukseen ottaminen: hakijalle annettavat tiedot. 124 Evätty oikeus tutustua asiakirjoihin. 125 Palvelukseen ottaminen: valitus valintalautakunnan päätöksestä. 126 Tutkintotodistuksen tunnustaminen: valituksen epäasianmukainen käsittely. 127 Konsultin valinta Tacis-hankkeen toteutukseen. 129 Henkilöstö: asiantuntijan virheellinen luokittelu. 131 Terveydentilaa koskevan vaitiolovelvollisuuden jättäminen kunnioittamatta. 132 Avoimuuden puute kilpailun järjestämisen yhteydessä. 134 Kilpailun järjestämistä koskeva arvostelu. 136 Lääkärikulujen korvaaminen. 139 3. 7 Oikeusasiamiehen omasta aloitteesta toteutetut tutkimukset. 139 Kilpailun järjestäminen. 139 Komission hallintomenettelyt sen käsitellessä valituksia jäsenvaltioiden syyllistymisestä yhteisön lain rikkomiseen. 4 SUHTEET EUROOPAN PARLAMENTTIIN, EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTOON JA EUROOPAN KOMISSIOON. 140 143 4. 1 Euroopan parlamentti ja vetoomusvaliokunta. 143 4. 2 Euroopan komissio. 144 4. 3 Euroopan unionin neuvosto. 146 5 SUHTEET KANSALLISIIN OIKEUSASIAMIEHIIN JA VASTAAVIIN ELIMIIN. 146 5. 1 Yhteysverkosto. 146 5. 2 Yhteistyö kanteluiden käsittelyssä. 146 5. 3 Yhteistyö alueellisten oikeusasiamiesten ja vastaavien elinten kanssa. 147 5. 4 Euroopan kansallisten oikeusasiamiesten tapaaminen. 147 6 TIEDOTUSTOIMINTA. 148 6. 1 Merkittävät tapahtumat vuonna 1997. 148 6. 2 Konferenssit ja tapaamiset. 149 6. 3 Muut tapahtumat. 154 6. 4 Julkaisut. 156 6. 5 Suhteet tiedotusvälineisiin. 156 LIITTEET. 158 A. B. C. Tilastotietoja Euroopan oikeusasiamiehen toiminnasta vuonna 1997. 158 Oikeusasiamiehen talousarvio. 161 Oikeusasiamiehen henkilöstö. 162 C 380/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 1 EUROOPAN OIKEUSASIAMIEHEN ALKUSANAT Tämä on Euroopan oikeusasiamiehen kolmas vuosikertomus — kuitenkin vasta toinen, joka kattaa kokonaisen toimintavuoden. Virasto on vielä kehittymässä, mutta vuonna 1997 pys- tyimme jo käynnistämään enemmän tutkimuksia oikeusasiamiehen omasta aloitteesta, saatta- maan useampia tapauksia perusteltuun päätökseen ja saavuttamaan kantelijoiden kannalta suotuisampia tuloksia. Onnistuimme pääsemään sovintoratkaisuun kolmessa tapauksessa, ja ensimmäinen erityiskertomus esitettiin Euroopan parlamentille. Vuonna 1997 vihimme käyttöön Strasbourgin päätoimipaikkamme pienimuotoisessa juhlatilai- suudessa ja saatoimme avata toimiston Brysselissä. Hyväksyin täytäntöönpanoa koskevat säännökset oikeusasiamiehen ohjesäännön 14 artiklan mukaisesti. Lisäksi jäsenvaltioiden kan- sallisten oikeusasiamiehen virastojen ja vastaavien elinten kanssa luotiin yhteyshenkilöver- kosto. TIEDOTTAMINEN KANSALAISILLE HEIDÄN KANTELUOIKEUDESTAAN Toimikauteni alusta 1. syyskuuta 1995 olen omistanut huomattavan osan ajastani tiedotukselle: Euroopan kansalaisille on välitetty tietoa heidän oikeudestaan kannella oikeusasiamiehelle sekä siitä, milloin oikeusasiamiehelle voi kannella, ja siitä, miten kantelu tehdään. Edistääkseni kansalaisten mahdollisuuksia saada tietoa olen ollut säännöllisesti yhteydessä ja yhteistyössä kansallisten oikeusasiamiesten virastojen ja vastaavien elinten sekä Euroopan parlamentin tiedotustoimistojen ja Euroopan komission edustustojen kanssa jäsenvaltioissa. Kaikista näistä on saatavilla tiedotusaineistoamme, muun muassa lomake, jolla kantelun voi tehdä. Yhteistyö kaikkien näiden elinten kanssa on ollut koko ajan myönteistä. Voidaksemme tarjota kansalaisille tietoa nopeammin ja tehokkaammin olemme lisäksi avanneet omat kotisivumme Internetiin parlamentin kotisivujen yhteyteen. Annamme sivuillamme yleistie- toa kanteluoikeudesta ja toiminnastamme. Olemme myös välittäneet Euroopan lehdistölle tietoa yleisesti kiinnostavista päätöksistä tai aloitteista sekä esitelleet oikeusasiamiehen työtä lukuisissa erikoislehdissä. Olen vieraillut unionin jäsenvaltioissa tehdäkseni oikeusasiamiehen työtä paremmin tunnetuksi. Vain Portugalissa en ole vielä vieraillut, mutta aion vierailla siellä huhtikuussa 1998. Vierailu järjestetään yhteistyössä Lissabonissa toimivan Euroopan parlamentin tiedotustoimiston sekä Portugalin kansallisen oikeusasiamiehen kanssa. Kun suhteutetaan oikeusasiamiehelle tulleiden kanteluiden määrä kunkin jäsenvaltion väkilu- kuun, saadaan karkea kuva siitä, miten tiedotuskampanja on onnistunut (katso liite A). Maiden välillä on selviä eroja. Jos ei oteta huomioon Belgiaa, Luxemburgia ja Suomea (kussakin näistä kanteluiden määrälle on oma selityksensä), näyttää siltä, että pienistä maista Irlannissa Euroo- pan oikeusasiamies tunnetaan hyvin, kun taas Itävallasta ja Ruotsista kanteluita on tullut vähemmän. Mitä tulee suuriin maihin, tiedotuskampanja on onnistunut paremmin Espanjassa ja Ranskassa kuin Saksassa ja Italiassa. Vuonna 1997 oikeusasiamiehelle tehtiin 1 181 uutta kantelua. Tämä merkitsee 40 prosentin kasvua kanteluiden määrään vuonna 1996. Myös niiden kanteluiden määrä, jotka on voitu ottaa tutkittavaksi, on kasvanut, vaikkakin selvästi hitaammin. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/7 Tiedotuksen alalla on edelleen paljon tehtävää. Oletan, että Euroopan parlamentilla ja vetoo- musvaliokunnalla on samoja ongelmia tiedon välittämisessä vetoomuksen tekemisestä. Erona on se, että suhteellisen rajoitetun toimivaltani vuoksi — se rajoittuu yhteisön toimielimiin ja laitoksiin — minun on yleisen kampanjoinnin sijasta keskityttävä tavoittamaan ne, joilla saattaa olla todellista syytä valittaa Euroopan hallinnosta. Vuoden 1998 kuluessa oikeusasiamiehen tiedotuskampanjan kohteena ovat kansalaiset ja elimet, jotka ovat tekemisissä Euroopan yhteisön hallinnon kanssa. Paneudumme tiiviimmin siihen, miten Internetiä voidaan käyttää sekä suorassa kanssakäymisessä kansalaisten kanssa että välittämään eurooppalaisille tiedotus- toimistoille ja järjestöille tietoa oikeudesta kannella oikeusasiamiehelle. Näyttää myös olevan tärkeää keskittyä enemmän alueelliselle tasolle niissä jäsenvaltioissa, joissa rakenne on hajaute- tumpi. Tiedotustoimintamme yhteydessä olisi myös välitettävä tietoa kansalaisten oikeudesta esittää vetoomuksia Euroopan parlamentille. AVOIMUUTTA KOSKEVAT ALOITTEET Perustamissopimuksen 138 e artikla antaa oikeusasiamiehelle mahdollisuuden käynnistää tutki- muksia joko omasta aloitteestaan tai kanteluiden perusteella. Olen toimivaltani puitteissa käyttänyt valtuuksiani tehdä tutkimuksia omasta aloitteestani pyrkiessäni edistämään avoi- muutta ja käynnistänyt kolme tutkimusta asioissa, joissa kanteluiden määrä viittasi siihen, että kansalaiset ovat yleisesti tyytymättömiä. Vuonna 1997 käynnistettiin ja saatettiin päätökseen tutkimus, joka koski Euroopan komission menettelyitä, kun se käsittelee kansalaisten valituksia yhteisön lain rikkomuksista, joihin jäsenvaltiot syyllistyvät. Tutkimus on esitetty tässä kertomuksessa (katso luku 3). Parlamentti piti tutkimusta tervetulleena päätöslauselmassaan, joka koski komission neljättätoista vuosiker- tomusta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (esittelijä Astrid Thors). Toinen tutkimus, jonka tarkoituksena on avoimuuden edistäminen, koskee menettelyitä, joita yhteisön toimielimet käyttävät palvelukseen oton yhteydessä. Tämä tutkimus käynnistettiin marraskuussa 1997, ja se jatkuu edelleen. Lisäksi käynnistin kesäkuussa 1996 omasta aloitteestani tutkimuksen asiakirjojen julkisuudesta. Esitin 14:lle yhteisön toimielimelle ja laitokselle 20. joulukuuta 1996 suositusluonnoksia, joiden mukaan niiden pitäisi antaa ja asettaa yleisön saataville asiakirjojen julkisuutta koskevat säännöt. Suositusluonnokset ja niiden perustelut esitettiin yksityiskohtaisesti vuoden 1996 vuosikertomuksessa. Toimielinten ja laitosten reaktioita suositusluonnoksiin käsitellään oikeusasiamiehen erityisker- tomuksessa Euroopan parlamentille. Esitin sen puhemies Gil-Roblesille 15. joulukuuta 1997. Koska kyseessä on ensimmäinen Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön mukainen erityisker- tomus, ehdotin että sitä käsiteltäisiin samanlaisessa menettelyssä kuin vuosikertomusta. Jotta suhtautuminen oikeusasiamiehen työhön olisi taatusti yhdenmukaista ja tehokasta, olisi äärimmäisen tärkeää, että se Euroopan parlamentin valiokunta, joka vastaa suhteista oikeusasi- amieheen, käsittelisi myös kaikki kertomukset, joita oikeusasiamies ohjesääntönsä mukaisesti parlamentille esittää. Jos jokin kertomus edellyttää erityisasiantuntemusta, tämä voidaan luon- nollisesti hankkia sopivalla tavalla, kuten pyytämällä lausunto toiselta valiokunnalta. Sekaan- nusten välttämiseksi olisi avuksi, jos parlamentti harkitsisi työjärjestykseensä täsmennystä, jolla määritellään, miten oikeusasiamiehen vuosi- ja erityiskertomuksia käsitellään. C 380/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 TYÖN TULOKSET Kunakin oikeusasiamiehen viraston toimintavuotena on tähän mennessä saavutettu kansalaisten kannalta myönteisempiä tuloksia. Tänä vuonna toimielinten sopimien tapausten määrä on lisääntynyt, ja on päästy ensimmäisiin sovintoratkaisuihin. Vielä parempiin tuloksiin on pääs- tävä tulevana vuonna, jotta tuloksia voidaan pitää tyydyttävinä. Brysselin toimisto on avuksi sellaisissa aikaavievissä tehtävissä kuin asiakirjojen tutkiminen ja neuvotteleminen sovintoratkai- suista. Hyvää hallintotapaa koskevien menettelysääntöjen hyväksyminen ja julkaiseminen var- masti nostaisi toimielinten hallintokäytäntöjen laatua ja parantaisi niiden suhteita Euroopan kansalaisiin. Vaikka virasto on pystynyt tekemään nopeasti päätöksen siitä, voidaanko uudet kantelut ottaa tutkittavaksi, sekä ohjaamaan kantelijat tarvittaessa muiden toimivaltaisten toimielinten puoleen ja vaikka se on pystynyt käsittelemään huomattavasti enemmän tutkittavaksi hyväksyttyjä kanteluita ja käynnistämään useampia tutkimuksia omasta aloitteestaan, joidenkin tutkittavaksi otettavien kanteluiden käsittely on viivästynyt. Tavoitteena olisi oltava, että kantelun edellyttämät tutkimukset suoritetaan ja kansalaiselle ilmoitetaan tuloksesta vuoden kuluessa, jolleivat erityiset syyt vaadi pitempää tutkimusta. Vuoden 1997 lopussa tätä tavoitetta ei ollut saavutettu noin 30 tapauksessa. Tämä johtuu osaksi siitä, että toiminnan käynnistäminen vaati odotettua enemmän hallinnollista työtä, mutta myös siitä, että henkilöstöä tarvitaan selkeästi lisää. Lisähenkilöstön tarvetta korostavat myös uudet vastuualueet, joita Amsterdamin sopimus merkitsee Euroopan oikeusasiamiehelle. Toivon, että tähän vastataan riittävästi vuosien 1999 ja 2000 talousarviomenettelyissä. Päätöslauselmassaan oikeusasiamiehen vuosikertomuksesta 1996 Euroopan parlamentti toi esiin tarpeen määritellä ”hallinnollinen epäkohta”. Sitouduin vastaamaan tähän, ja tämän vuosikerto- muksen toisessa luvussa esitetään määritelmä, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden kansallis- ten oikeusasiamiesten ja vastaavien elinten kokemukset. Yhteistyöhenkinen ja myönteinen ilmapiiri, johon olen viitannut aikaisemmissa vuosikertomuk- sissani, on jatkunut vuonna 1997 ja toivon, että Euroopan kansalaiset voivat nauttia avoimem- masta ja inhimillisemmästä eurooppalaisesta hallinnosta. Jacob SÖDERMAN 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/9 2 KANTELUT OIKEUSASIAMIEHELLE Euroopan oikeusasiamiehen tärkein tehtävä on tutkia kanteluita hallinnollisista epäkohdista yhteisön toimielin- ten ja laitosten toiminnassa. Mahdolliset hallinnolliset epäkohdat tulevat oikeusasiamiehen tietoon pääasiassa Euroopan kansalaisten tekemien kantelujen välityksellä. Oikeusasiamiehellä on myös mahdollisuus suorittaa tutki- muksia omasta aloitteestaan. Kaikki Euroopan kansalaiset tai jäsenvaltioissa asuvat kolmannen maan kansalaiset voivat kannella oikeusasi- amiehelle. Kannella voivat myös yritykset, yhdistykset ja muut elimet, joilla on rekisteröity toimipaikka unionissa. Kantelun voi tehdä oikeusasiamiehelle joko suoraan tai Euroopan parlamentin jäsenen välityksellä. Oikeusasiamiehelle tehtyjen kanteluiden käsittely on jul- kista, jollei kantelija pyydä luottamuksellista käsittelyä. On tärkeää, että oikeusasiamies toimii mahdollisimman avoimesti, jotta Euroopan kansalaiset voivat seurata ja ymmärtää hänen työtään, sekä ollakseen hyvänä esimerk- kinä muille. ohjesäännön mukaisesti (1). Ohjesäännön 14 artiklassa määrätään täytäntöönpanoa koskevien säännösten hyväk- symisestä. Koska Euroopan oikeusasiamiehen viraston toiminnasta oli vuonna 1996 kokemuksia vasta rajoite- tusti, täytäntöönpanosäännökset annettiin aluksi suuntaa- antavina ja väliaikaisina 4. syyskuuta 1996. Oikeusasi- amies ilmoitti tuolloin Euroopan parlamentin vetoomus- valiokunnalle ja työjärjestysvaliokunnalle, että hän oli omaksunut täytäntöönpanosäännökset väliaikaisina ja suuntaa-antavina ja että muodolliset ja pysyvät täytän- töönpanosäännökset annettaisiin vuoden 1997 kuluessa. Oikeusasiamies antoi 16. lokakuuta 1997 muodolliset ja pysyvät täytäntöönpanosäännökset, jotka tulivat voimaan 1. tammikuuta 1998. Euroopan parlamentin vetoomusva- liokunnalle ja työjärjestysvaliokunnalle tiedotettiin lopul- listen säännösten omaksumisesta. Täytäntöönpanosään- nösten teksti julkaistiin kaikilla virallisilla kielillä oikeus- asiamiehen verkkosivuilla (http://www. euro-ombudsman- eu. int). Teksti on myös saatavilla oikeusasiamiehen viras- tosta. Virallisessa lehdessä julkaistiin ilmoitus, jossa tie- dotettiin täytäntöönpanosäännösten omaksumisen ja jul- kaisemisen yksityiskohdista. Vuonna 1997 oikeusasiamies tutki 1 412 tapausta. 1 181 näistä oli uusia vuonna 1997 tulleita kanteluja. Yksittäi- set kansalaiset olivat lähettäneet näistä 1 067, yhdistykset 57 ja yritykset 38. Euroopan parlamentin jäsenet välitti- vät 17 kantelua. 227 tapausta siirtyi vuodelta 1996. Oikeusasiamies käynnisti myös omasta aloitteestaan neljä tutkimusta. Täytäntöönpanosäännökset koskevat oikeusasiamiehen viraston sisäistä toimintaa. Jotta ne muodostaisivat kan- salaisten kannalta ymmärrettävän ja hyödyllisen asiakir- jan, ne käsittävät myös jonkin verran muita toimielimiä ja laitoksia koskevaa aineistoa, joka sisältyy jo oikeusasi- amiehen ohjesääntöön. Kuten oikeusasiamiehen vuosikertomuksessa 1995 todet- tiin, vetoomusvaliokunta ja oikeusasiamies ovat sopineet kantelujen ja vetoomusten keskinäisistä siirroista tarvitta- essa. Vuoden 1997 kuluessa 2 vetoomusta siirrettiin vetoomuksen tekijän suostumuksella oikeusasiamiehelle käsiteltäviksi kanteluina. Kantelun tekijän suostumuksella 13 kantelua siirrettiin Euroopan parlamentille käsiteltä- viksi vetoomuksina. Lisäksi 86 tapauksessa oikeusasi- amies kehotti kantelun tekijää esittämään vetoomuksen Euroopan parlamentille (katso liite A, tilastot). Täytäntöönpanosäännösten 13 artiklassa tarkistetaan ja kootaan yhteen määräykset, jotka koskevat Euroopan oikeusasiamiehen hallussa olevien asiakirjojen julkisuutta. Aikaisemmin määräykset kanteluihin liittyvien asiakirjo- jen julkisuudesta sisältyivät suuntaa-antaviin täytäntöön- panosäännöksiin, kun taas muiden asiakirjojen julki- suutta koskevat määräykset sisältyivät oikeusasiamiehen 24. maaliskuuta 1997 tekemään erilliseen päätökseen. 2. 1 OIKEUSASIAMIEHEN TYÖN OIKEUDELLINEN PERUSTA Oikeusasiamies hoitaa tehtäviään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 138 e artiklan ja oikeusasiamiehen Vuoden 1997 kuluessa parlamentin työjärjestysvaliokunta esitti tarkistuksia työjärjestyksen 161 artiklaan (esittelijä Brian Crowley). Oikeusasiamies osallistui valiokunnan kokoukseen 24. syyskuuta, jolloin keskusteltiin ehdote- (1) Euroopan parlamentin päätös 94/262/EHTY, EY, Euratom oikeusasiamiehen tehtävien hoitamista koskevasta ohjesään- nöstä ja hänen tehtäviensä hoitamista koskevista yleisistä ehdoista, tehty 9. maaliskuuta 1994, EYVL L 113, 1994, s. 15. C 380/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tuista tarkistuksista. Työjärjestysvaliokunnan kokouk- sessa 4. marraskuuta 1997 hyväksyttiin yksimielisesti mietintö parlamentin työjärjestyksen 161 artiklan tarkis- tamisesta. Se ei tullut parlamentin täysistuntokäsittelyyn vuonna 1997. Euroopan parlamentin työjärjestys ei sisällä erityisiä mää- räyksiä siitä, miten parlamentti käsittelee Euroopan oikeusasiamiehen vuosi- ja erityiskertomuksia. Jos tällai- sia määräyksiä pidetään tarpeellisina, oikeusasiamies esit- tää mielellään tätä koskevan ehdotuksen työjärjestyksen 161 artiklan 1 kohdan nojalla. 2. 2 KANTELUIDEN KÄSITTELY Kaikki oikeusasiamiehelle tulevat kantelut rekisteröidään ja niiden lähettäjälle ilmoitetaan kantelun vastaanotosta. Vastaanottoilmoituksessa kantelijalle kerrotaan kantelun käsittelymenettelystä, ja siinä kerrotaan kantelua käsitte- levän lakimiehen nimi ja puhelinnumero. Seuraavaksi tutkitaan, kuuluuko kantelu oikeusasiamiehen toimival- lan piiriin. 2. 2. 1 EUROOPAN OIKEUSASIAMIEHEN TOIMIVALTA Oikeusasiamiehen toimivalta on määritelty EY:n perusta- missopimuksen 138 e artiklassa. Sen mukaan hänellä on valtuudet ottaa vastaan kanteluita unionin kansalaisilta sekä niiltä luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä, joiden asuinpaikka tai sääntömääräinen kotipaikka on jossakin jäsenvaltiossa. Kantelut voivat koskea yhteisön toimielinten ja laitosten toiminnassa ilmenneitä hallinnol- lisia epäkohtia, lukuun ottamatta yhteisön tuomioistui- men ja yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui- men toimintaa lainkäyttöeliminä. Kantelu ei siten kuulu oikeusasiamiehen toimivaltaan, jos 1) kantelija ei ole henkilö, jolla on oikeus tehdä kan- telu, 2) kantelu ei koske yhteisön toimielintä tai laitosta, 3) kantelu koskee yhteisön tuomioistuimen ja yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimintaa lainkäyttöeliminä, tai 4) kantelu ei koske mahdollista hallinnollista epäkoh- taa. Koska kantelu tuli henkilöltä, joka ei ollut unionin kan- salainen eikä asunut unionin jäsenvaltiossa, se ei kuulu- nut oikeusasiamiehen toimivallan piiriin. Oikeusasiamies ehdotti kantelijalle, että tämä kääntyisi suoraan asiasta vastaavan komission jäsenen puoleen, ja ilmoitti tälle osoitteen, johon tämä voisi kirjoittaa. (Kantelu 1017/97/OV) Marokon kansalainen kirjoitti oikeusasiamiehelle marok- kolaisesta osoitteesta ja kanteli siitä, että hänet oli karko- tettu Ranskasta ilman oikeuskäsittelyä sen jälkeen, kun Pariisin poliisiviranomaiset olivat peruuttaneet hänen oleskelulupansa. Koska kantelu tuli henkilöltä, joka ei ollut unionin kan- salainen eikä asunut unionin jäsenvaltiossa, se ei kuulu- nut oikeusasiamiehen toimivallan piiriin. Oikeusasiamies tiedotti kantelijalle yleisesti edellytyksistä, joiden vallitessa asiaa voitaisiin käsitellä Euroopan ihmis- oikeuskomissiossa. Huomaa: Vaikka kantelija olisikin edelleen oleskellut Ranskassa, kantelu ei kuitenkaan olisi kuulunut oikeus- asiamiehen toimivallan piiriin, koska se ei koskenut yhteisön toimielintä tai laitosta. (Kantelu 978/97/XD) Esimerkkejä kanteluista, jotka eivät koske yhteisön toimielintä tai laitosta Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen haki yritystoi- minnan edistämiskeskukselta (BIS) tukea yrityksen käyn- nistämistä varten. Hän kanteli oikeusasiamiehelle siitä, että hakemus ei ollut johtanut tulokseen, koska keskus oli sen käsittelyn yhteydessä syyllistynyt epäsäännönmu- kaisuuksiin. Kenellä on oikeus kannella? Yhdysvalloissa asuva Turkin kansalainen kanteli oikeus- asiamiehelle tavasta, jolla Euroopan komissio oli käsitel- lyt Turkin hakemusta liittyä Euroopan unionin jäse- neksi. BIS, jota vastaan kantelu tehtiin, on osa Euroopan yritys- ja innovaatioverkostoa, joka koostuu erilaisista yritystoi- mintakeskuksista eri puolilla yhteisöä. Yhteisö tukee näi- den keskusten perustamista ja kehittämistä sekä taloudel- lisesti että teknisellä avulla. Itse keskukset perustuvat kuitenkin paikallisviranomaisten, kauppakamareiden, am- mattikuntia edustavien järjestöjen, ammattijärjestöjen, rahoituslaitosten, yliopistojen, tutkimuskeskusten, yritys- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/11 ten ja vastaavien paikallisten eturyhmien kaltaisten elin- ten julkiseen ja yksityiseen kumppanuuteen. Komissio ei ole edustettuna niiden hallintoelimissä. Oikeusasiamies ilmoitti siksi kantelijalle, että Euroopan yritys- ja innovaatioverkoston yrityskeskukset eivät ole yhteisön toimielimiä tai laitoksia. (Kantelu 947/97/HMA) Toinen oikeusasiamiehen toimivaltaa koskeva kysymys nousi esiin, kun käsiteltiin kuutta neuvostoa vastaan tehtyä kantelua, toimittaja Tony jotka brittiläinen Bunyan oli esittänyt hallituksista riippumattoman ”State- watch”-järjestön puolesta marras- ja joulukuussa 1996. Kantelut koskivat neuvoston vastauksia Bunyanin pyyn- töihin saada tutustua ”kolmannen pilarin” toimintaa kos- keviin asiakirjoihin. (”Kolmas pilari” on epävirallinen termi, jota käytetään viitattaessa Euroopan unionista teh- dyn sopimuksen VI osaston mukaiseen oikeus- ja sisäasi- ain yhteistyöhön). Euroopan molekyylibiologian laboratorion entinen työte- kijä kanteli oikeusasiamiehelle laboratoriosta. Kantelija väitti, että häntä oli kohdeltu huonosti ja ahdisteltu, ja että hän oli loukkaantunut, koska työpaikan turvallisuus- toimet olivat puutteelliset. Kun oikeusasiamies oli päättänyt, että kuusi kantelua kuuluivat hänen toimivaltaansa ja että tutkimukselle oli perusteita, hän välitti ne neuvostolle tammikuussa 1997. Maaliskuussa 1997 neuvosto lähetti vastauksen, jossa kiistettiin oikeusasiamiehen olevan toimivaltainen käsitte- lemään näitä kanteluita. Laboratorio perustettiin Euroopan molekyylibiologiakon- ferenssin yhteyteen. Siihen kuuluu tällä hetkellä 16 valti- ota. Sopimuksen laboratorion perustamisesta allekirjoitti vuonna 1973 alun perin kymmenen valtiota: Alanko- maat, Israel, Italia, Itävalta, Ranska, Ruotsi, Saksan liitto- tasavalta, Sveitsi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta. Siten laboratoriota ei ollut perustettu yhteisön perusta- missopimuksilla tai yhteisöjen antamilla säädöksillä, eikä yhteisö vastannut sen rahoituksesta. Oikeusasiamies ilmoitti siksi kantelijalle, että laboratorio ei ole yhteisön toimielin tai laitos. (Kantelu 374/15. 01. 96/MV/UK/PD) Oikeusasiamies kirjoitti neuvostolle 15. huhtikuuta 1997 ja vahvisti alkuperäisen päätöksensä, jonka mukaan kan- telut kuuluivat hänen toimivaltaansa, ja uudisti lausunto- pyyntönsä kantelujen asiasisällöstä. Neuvosto noudatti oikeusasiamiehen pyyntöä 20. kesäkuuta 1997 (1). Neuvoston väite, että oikeusasiamies ei ollut toimivaltai- nen käsittelemään Bunyanin kanteluita, perustui ilmeisesti kahteen olettamukseen: 1 oikeusasiamiehen toimivalta ei ulotu neuvoston toi- miin kolmannen pilarin puitteissa, Euroopan komission virkamies kanteli oikeusasiamiehelle Woluwen Eurooppa-koulusta Brysselissä. 2 kyseisten kantelujen aiheena olivat neuvoston toimet kolmannen pilarin puitteissa. Kantelu koski päätöksiä, jotka luokkaneuvosto ja koulun kurinpitoneuvosto olivat tehneet ja jotka koskivat hänen poikaansa. Kantelija väitti, että oppilaalla tai vanhem- milla ei ollut puolustautumisoikeutta. Hän arvosteli myös Eurooppa-koulun valitusjärjestelmää ja väitti, että oli epäoikeudenmukaista, että luokkaneuvosto käsitteli pää- töksiä, jotka oli tehty sen omasta päätöksestä. Kun oikeusasiamies vahvisti aikaisemman päätöksensä, jonka mukaan hän oli toimivaltainen käsittelemään kan- teluita, hän totesi, että jälkimmäinen olettamus oli vir- heellinen. Siksi hänen ei tarvinnut ottaa kantaa ensimmäi- seen olettamukseen. Oikeusasiamies päätti, että kantelu ei kuulunut hänen toimivaltansa piiriin, koska se ei koskenut yhteisön toi- mielintä tai laitosta. Vaikka komissiolla oli jossain mää- rin yleistä vastuuta, koska se oli edustettuna koulujen johtokunnissa ja vastasi suuresta osasta budjettia, sitä ei voitu pitää vastuussa sisäiseen hallintoon liittyvistä kysy- myksistä. (Kantelu 989/97/OV) Oikeusasiamies muistutti, että kantelut koskivat sitä, miten neuvosto vastasi asiakirjapyyntöihin. Pyynnöt oli (1) Yhden Bunyanin kantelun käsittely lopetettiin vuonna 1997 toimielimen sovittua asiasta (katso luvusta 3 kohdasta 3. 4. 2, jakso ”Oikeus- ja sisäministerien neuvoston esityslistaluon- nosten säilyttäminen”). Vuoden 1997 lopussa oikeusasiamies tutki edelleen muita viittä kantelua. C 380/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tehty sen päätöksen (1) mukaisesti, jonka neuvosto on tehnyt oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin, ja neuvosto väitti soveltaneensa tuota päätöstä pyyntöjen käsittelyssä. Neuvoston päätös oikeudesta tutustua asi- akirjoihin tehtiin Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen 151 artiklan mukaisesti. Tuomioistuin vahvisti tuomi- ossaan asiassa Alankomaat vastaan neuvosto (2), että pää- töksellä on yhteisön lakia koskevana kysymyksenä oikeu- dellisia vaikutuksia kolmansia osapuolia kohtaan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi päätöstä asiassa Carvel ja Guardian Newspapers vastaan neuvosto (3). Tämä asia koski muun muassa oikeutta tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät neuvoston toimin- taan kolmannen pilarin puitteissa. Kun otetaan huomioon Euroopan unionista tehdyn sopi- muksen L artiklassa määrätyt tuomioistuimen toimivallan rajoitukset, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei olisi ollut toimivaltainen käsittelemään Carvel-asian tätä näkökohtaa, jos kolmannen pilarin mukaisia toimia kos- kevien neuvoston asiakirjojen julkisuus olisi itse kuulunut kolmannen pilarin piiriin. Tuomioistuin kuitenkin oli toimivaltainen asiassa. Oikeudesta tutustua asiakirjoihin tehdyn neuvoston pää- töksen oikea tulkinta ja soveltaminen on sen vuoksi yhteisön lain piiriin kuuluva asia eikä kolmannen pilarin puitteissa käsiteltävä asia, vaikka kyseiset asiakirjat kos- kisivatkin kolmannen pilarin mukaisia toimia. Mikä on hallinnollinen epäkohta Päätöslauselmassaan oikeusasiamiehen vuoden 1996 vuo- sikertomuksesta Euroopan parlamentti kannusti oikeus- asiamiestä hyödyntämään täysipainoisesti hänelle perusta- missopimuksissa annettua toimivaltaa tutkia yhteisön toi- mielinten ja laitosten toiminnassa ilmeneviä hallinnollisia epäkohtia. Päätöslauselmassa viitattiin tässä yhteydessä myös tarpee- seen määritellä selkeästi, mitä tarkoittaa hallinnollinen epäkohta. Oikeusasiamiehen vuosikertomuksessa vuodelta 1995 hallinnollinen epäkohta määritellään seuraavasti: Epäkohdasta on selvästikin kyse, jos yhteisön toimielin tai laitos ei toimi perustamissopimusten ja sitä sitovien yhteisön säädösten mukaisesti tai se ei noudata yhteisön tuomioistuimen tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen luoman lainsäädännön periaatteita. Euroopan oikeusasiamiehen on esimerkiksi otettava huomioon artiklan F vaatimus sopimuksessa Euroopan unionista. Sen mukaan yhteisön toimielinten ja laitos- ten on pidettävä arvossa perusoikeuksia. Huonoa hallintoa ovat monet muutkin asiat, esimer- kiksi: — hallinnolliset epäkohdat — laiminlyönnit — toimivallan ylitys, harkintavallan väärinkäyttö — huolimattomuus — menettelyvirheet — epäoikeudenmukainen menettely — virheet toiminnassa tai epäpätevyys — syrjintä — tarpeettomat viivästykset — tiedon puute tai kieltäytyminen antamasta sitä. Luetteloa ei ole tarkoitettu tyhjentäväksi. Kansallisten oikeusasiamiesten kokemukset osoittavat, että on parempi olla pyrkimättä mahdollisten epäkohtien jous- tamattomaan määrittelyyn. Termin avoin luonne onkin yksi niistä seikoista, jotka erottavat oikeusasiamiehen aseman tuomarin asemasta. Johonkin epäkohdan raja on kuitenkin vedettävä. Tut- kittavaksi ei oteta kanteluita päätöksistä, jotka ovat luonteeltaan pikemmin poliittisia kuin hallinnollisia; näitä ovat esimerkiksi kantelut Euroopan parlamentin tai sen elinten poliittisesta toiminnasta, kuten vetoo- musvaliokunnan päätöksistä. Oikeusasiamiehen tehtä- viin ei myöskään kuulu tutkia yhteisöjen säädösten, kuten asetusten ja direktiivien, sisällöllisiä ansioita. Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ei määritellä hallinnollista epäkohtaa. Parlamentin annettua edellä mainitun päätöslauselmansa oikeusasiamies päätti siksi pyrkiä esittämään täsmällisemmän määritelmän vuoden 1997 vuosikertomuksessaan. Tämä hallinnollisen epäkohdan määritelmä hyväksyttiin mietinnössä, jonka Euroopan parlamentti antoi oikeusasi- amiehen vuosikertomuksesta 1995. Se hyväksyttiin myös Euroopan kansallisten oikeusasiamiesten kokouksessa syyskuussa 1997. (1) Päätös 93/731/EY, (EYVL L 340, 31. 12. 1993, s. 43). (2) Asia C-58/94, päätös 30. huhtikuuta 1996. (3) Asia T-194/94, tuomio 19. lokakuuta 1995. Jotta tätä määritelmää voitaisiin täydentää, kansallisia oikeusasiamiehiä ja vastaavia elimiä pyydettiin ilmoitta- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/13 maan Euroopan oikeusasiamiehelle, mitä hallinnollisella epäkohdalla ymmärretään heidän jäsenvaltioissaan. Saaduista vastauksista käy ilmi, että määritelmä on poh- jimmiltaan seuraava: Hallinnollisesta epäkohdasta on kyse, kun julkinen elin ei toimi sitä sitovan määräyksen tai periaatteen mukai- sesti. toiminut sitä sitovien määräysten ja periaatteiden mukai- sesti, hänen ensimmäinen ja olennaisin tehtävänsä on väistämättä todeta, onko se toiminut lainmukaisesti. Tätä tehtävää suorittaessaan oikeusasiamies pitää aina mieles- sään sen, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lain merkityksen ja tulkinnan osalta, kuten oikeusasi- amiehen vuosikertomuksessa 1995 todettiin. Oikeusasi- amies ei EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklan mukaisesti myöskään voi suorittaa tutkimuksia, kun epäi- lyksenalaisia seikkoja käsitellään tai on käsitelty oikeu- denkäynnissä. Pari huomautusta on tarpeen tämän määritelmän joh- dosta. Ensinnäkin joidenkin oikeusasiamiesten toimivaltaa on nimenomaisesti rajoitettu tehtävistä säätävässä kansalli- sessa laissa. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusasiamiestä (Parliamentary Commissioner for Admi- nistration) koskevassa lainsäädännössä säädetään, että hän ei normaalisti käsittele kanteluita, jos oikeussuojakei- non käyttö on mahdollista (1). Oikeusasiamies luonnolli- sesti rajoittaa hallinnollisia epäkohtia koskevia tutkimuk- siaan tämän mukaisesti. Tällaiset rajoitukset eivät kuiten- kaan ole osa ”hallinnollisen epäkohdan” normaalia mer- kitystä, koska muutoin niitä ei tarvitsisi mainita erikseen. Siten esimerkiksi Tanskan oikeusasiamiehen virasto, joka toimi inspiraation lähteenä Euroopan oikeusasiamiehen virastoa luotaessa, ei tunne mitään tällaisia rajoituksia, ja Euroopan neuvoston määritelmän mukaan oikeusasiamie- hen rooliin kuuluu, että hän tarkastelee jälkikäteen hal- linnollisten toimenpiteiden lainmukaisuutta (2). Toiseksi erityiset määräykset ja periaatteet, jotka sitovat julkisia elimiä, vaihtelevat kulloisenkin maan valtio- sääntö-, oikeus- ja hallintopuitteiden mukaisesti. Mää- räykset ja periaatteet eivät myöskään ole staattisia. Ne muuttuvat ja kehittyvät lainsäätäjän, tuomioistuinten, oikeusasiamiehen ja itse hallinnon työn myötä. Siksi voisi olla avuksi lisätä joitakin lisähuomautuksia jotka ovat sitovia ja periaatteista, niistä säännöistä Euroopan yhteisön yhteydessä. Oikeusvaltioperiaate Laki on lähtökohtana kaikkien niiden Euroopan unionin toimielinten ja laitosten työlle, jotka on perustettu perus- tamissopimuksilla tai niiden mukaisesti. Kuten tuomiois- tuin on monessa yhteydessä korostanut, Euroopan yhteisö on oikeudellinen yhteisö. Kun Euroopan oikeus- asiamies siten tutkii, onko yhteisön toimielin tai laitos (1) Parliamentary Commissioner Act 1967, osasto 5 (2). (2) The Administration and You: a handbook, 1996 s. 44. Jotkut Euroopan oikeusasiamiehelle osoitetut kantelut nostavat esiin kansalliseen lainsäädäntöön liittyviä kysy- myksiä. Erityisesti silloin, kun kantelu koskee kantelijan ja yhteisön toimielimen välistä sopimussuhdetta, sopi- mukseen sovelletaan kyseisen kansallisen lain säännök- siä. Monissa jäsenvaltioissa oikeusasiamies ei käsittele sopi- muskiistoja joko niiden yleisten ominaisuuksien vuoksi, joita tällaisilla sopimuksilla on kansallisen lain mukaan, tai siksi, että oikeusasiamiehen toimivallasta säätävässä laissa nimenomaisesti suljetaan sopimusasiat toimivallan ulkopuolelle. Kuten vuosikertomuksessa 1995 todettiin, Euroopan oikeusasiamiehen tehtävänä on osaksi vähentää oikeudenkäynneistä syntyvää työtä edistämällä sovinto- ratkaisuja ja tekemällä suosituksia, jotka tekevät oikeus- käsittelyn tarpeettomaksi. Euroopan oikeusasiamies käsit- telee siksi kanteluja, jotka koskevat sopimussuhteisiin liittyviä hallinnollisia epäkohtia. Hän ei kuitenkaan pyri määrittelemään, onko jompi- kumpi osapuoli rikkonut sopimusta. Tätä kysymystä voi- taisiin käsitellä tehokkaasti ainoastaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa, jolla olisi mahdollisuus kuulla osapuol- ten argumentit kyseisestä kansallisesta lainsäädännöstä ja arvioida mahdollisista asiakysymyksistä esitettyjä ristirii- taisia todisteita. On kuitenkin hyvän hallintotavan mukaista, että jos julkinen viranomainen joutuu yksityi- sen osapuolen kanssa kiistaan sopimuksesta, sen pitäisi aina pystyä esittämään oikeusasiamiehelle johdonmukai- nen selvitys toimintansa oikeudellisista perusteista ja sel- vittämään, miksi se pitää sopimukseen liittyvää kantaansa perusteltuna. Hyvän hallintotavan säännöt ja periaatteet Se, mitä hyvä tai huono hallinto käytännössä merkitsee, on tavallisesti määritelty ja konkretisoitu tapauksien poh- jalta. Asiaa voidaan selvittää myös antamalla säädös tai menettelysäännöt, jotka koskevat hyvää hallintotapaa, C 380/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kuten on tehty monissa jäsenvaltioissa. Vetoomusvali- okunnan toimintaa vuosina 1996—1997 käsitelleen mie- tinnön esittelijä, Euroopan parlamentin jäsen Roy Perry (1) on tehnyt merkittävän aloitteen, kun hän ehdotti, että yhteisön toimielimille ja laitoksille laadittai- siin säännöt siitä, mitä on hyvä hallintotapa. Euroopan komission pääsihteeri ilmoitti oikeusasiamiehelle kokouk- sessa Strasbourgissa 21. lokakuuta 1997, että komissio on ryhtynyt laatimaan tällaisia virkamiehiinsä sovelletta- via sääntöjä. Tällaisia aloitteita on pidettävä erittäin tervetulleina. Hyvän hallintotavan säännöt julkaistussa muodossa antaisivat virkamiehille tietoa siitä, millaista palvelua hei- dän olisi annettava kansalaisille, ja kansalaisille tietoa siitä, mitä he voivat odottaa. Ne parantaisivat siten sekä hallintotyön laatua että suhteita kansalaisiin. ja esimerkkejä Euroopan oikeusasiamiehen virasto on siksi toiminut komission pääsihteerin apuna valmistelutyössä ja toimit- tanut tietoja jäsenvaltioista saaduista kokemuksista sekä kommentoinut luonnostelun alkuvai- heessa noudatettuja periaatteita. Oikeusasiamies toimitti pääsihteerille erityisesti Tanskan lain julkishallinnosta (1985) ja Suomen hallintomenettelylain (1982), jotka molemmat sisältävät yksityiskohtaisia säännöksiä menet- telyistä, kuten vastausten perustelemisesta, oikeudesta tulla kuulluksi ja velvollisuudesta antaa tietoa muutok- senhausta. Oikeusasiamies toimitti pääsihteerille kopiot myös Portu- galin hallintomenettelymääräyksistä (1991) sekä hallin- non ja yleisön suhteita koskevasta tuoreesta ranskalai- sesta lakiluonnoksesta, joka sisältää säännöksiä vastaan- ottoilmoituksesta, velvollisuudesta välittää kirjeenvaihto toimivaltaiselle yksikölle, vastausten määräajoista sekä oikeudesta esittää kirjallisia ja suullisia huomautuksia ennen päätöstä. Lisäksi hän toimitti lausunnon periaat- teista, jotka sisältyvät Yhdistyneen kuningaskunnan ”Ci- tizen’s Charter” -asiakirjaan, sekä Irlannin ja Hongkon- gin oikeusasiamiesten laatiman luettelon hyvän hallintota- van piirteistä sekä muuta aiheeseen liittyvää aineistoa. Hallinnollisen epäkohdan rajat Vuosikertomuksen tämän jakson päätteeksi voi olla eduksi selvittää hallinnollisen epäkohdan rajat ensinnä (1) A4-0190/97. hallinnollisen harkintavallan käytön ja toiseksi parlamen- tin poliittisen työn suhteen. Kun yhteisön toimielin tai laitos hoitaa sille perustamisso- pimuksissa tai niiden mukaisesti annettuja tehtäviä, sillä voi olla lailliset valtuudet valita kahdesta tai useammasta toimintamallista. Jos komissio esimerkiksi katsoo, että jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille EY:n perustamissopimuk- sen mukaan kuuluvaa velvollisuutta, se voi tarvittavien menettelyvaiheiden jälkeen viedä asian tuomioistuimeen perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti. Tämä on harkintavaltaa, ja komissiota ei siksi voida vaatia käyn- nistämään rikkomismenettelyä tuomioistuimessa. Oikeusasiamies ei pyri kyseenalaistamaan harkinnanva- raisia hallinnollisia päätöksiä, jos kyseinen toimielin tai laitos on toiminut sillä laillisesti olevien valtuuksien mukaisesti. Näitä valtuuksia rajoittaa yleisesti tuomiois- tuimen oikeuskäytäntö, jonka mukaan hallinnollisten viranomaisten on esimerkiksi toimittava johdonmukai- sesti ja hyvässä uskossa, vältettävä syrjintää, noudatettava suhteellisuuden, yhdenvertaisuuden ja oikeutettujen odo- tusten periaatteita sekä kunnioitettava ihmisoikeuksia ja perusvapauksia (2). Vaikka EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklassa nimenomaan suljetaankin oikeusasiamiehen toimivallan ulkopuolelle tuomioistuimen toiminta lainkäyttöelimenä, siinä ei mainita Euroopan parlamentin poliittista työtä. Perinteinen pohjoismainen oikeusasiamiehen virasto on kuitenkin asetettu valvomaan julkista hallintoa kansan- edustuslaitoksen puolesta, ei valvomaan kansanedustus- (2) Tässä yhteydessä keskeinen on myös Euroopan neuvoston suositus N:o R (80) 2, jossa todetaan, että harkintavaltaansa käyttäessään hallinnollinen viranomainen: 1) ei pyri muihin päämääriin kuin niihin, joita varten sille on annettu toimivaltaa, 2) toimii objektiivisesti ja puolueettomasti ottaen huomioon vain kyseisen asian kannalta relevantit seikat, 3) noudattaa epäoikeudenmukaisen syrjinnän välttämiseksi periaatetta, jonka mukaan kaikki ovat lain edessä yhden- vertaisia, 4) huolehtii siitä, että sen päätöksen mahdolliset kielteiset vaikutukset kohdistuvat tasapainoisesti henkilöiden oi- keuksiin, vapauksiin tai etuihin sekä sen tavoittelemaan päämäärään, 5) tekee päätöksensä ajassa, joka on kohtuullinen, kun otetaan huomioon kyseessä oleva asia, 6) noudattaa yleisiä hallinnollisia suuntaviivoja johdonmu- kaisesti ja ottaa samalla huomioon kulloisenkin asian erityispiirteet. Katso The Administration and You: a handbook, 1996, s. 362. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/15 laitoksen poliittista toimintaa. Muidenkaan jäsenvaltioi- den oikeusasiamiehet eivät ilmeisesti valvo parlament- tiensa poliittista työtä. Euroopan oikeusasiamies on siten jäsenvaltioille yhteistä valtiosääntöperiaatetta noudattaen päättänyt, että hän ei suorita tutkimuksia, jotka koskevat Euroopan parlamentin poliittista toimintaa. Tämä kysy- mys oli otettava esiin käytännössä, koska toiminnan varhaisvaiheessa oikeusasiamiehen virasto sai joukon kanteluja, joissa syytettiin Euroopan parlamentin vetoo- musvaliokuntaa hallinnollisesta epäkohdasta vetoomusten käsittelyssä. Koska valiokunta on poliittinen elin, joka käsittelee vetoomuksia, mikä on parlamentin poliittinen tehtävä, näiden kantelujen ei katsottu kuuluvan oikeus- asiamiehen toimivallan piiriin. Kantelu perustui seuraaviin seikkoihin. Tutkija oli vuonna 1990 suljettu kansallisuutensa vuoksi kilpailuista, jotka oli järjestetty yliopiston tutkijan virkojen täyttämi- seksi Rooman ”La Sapienza” -yliopiston oikeustieteelli- sessä tiedekunnassa ja Milanon ”Instituto Universitario Di Lingue Moderne” -laitoksessa. Hän valitti komissiolle maalis- ja kesäkuussa 1990 lähettämissään kirjeissä siitä, että hänen sulkemisensa kilpailuista loukkasi EY:n perus- tamissopimuksen 48 artiklaa. Oikeusasiamiehelle lähete- tyn kantelun mukaan komissio ei ollut ryhtynyt riittäviin toimenpiteisiin estääkseen syrjinnän, vaikka se olikin vas- tannut hänen kirjeisiinsä touko- ja heinäkuussa 1990. 2. 2. 2 KANTELUIDEN OTTAMINEN TUTKITTAVAKSI Oikeusasiamiehen toimivaltaan kuuluvan kantelun on täytettävä myös muita ehtoja, ennen kuin oikeusasiamies voi ottaa asian tutkittavakseen. Oikeusasiamiehen ohje- säännössä on esitetty seuraavat perusteet: 1) kantelusta on käytävä ilmi sen tekijä sekä kantelun kohde (ohjesäännön 2 artiklan 3 kohta) 2) oikeusasiamiehellä ei ole oikeutta puuttua tuomiois- tuimissa käsiteltäviin tapauksiin tai kyseenalaistaa tuomioistuinten päätöksiä (1 artiklan 3 kohta) 3) kantelu on tehtävä kahden vuoden kuluessa siitä päivämäärästä, jolloin sen perustana olevat tosiseikat tulivat kantelun tekijän tietoon (2 artiklan 4 kohta) 4) ennen kantelua on otettava hallintoteitse asianmukai- sella tavalla yhteyttä kyseisiin toimielimiin ja laitok- siin (2 artiklan 4 kohta) 5) jos on kyse kantelusta, joka koskee yhteisön toimi- elinten ja laitosten sekä niiden virkamiesten ja muun henkilöstön välisiä työsuhteita, kaikki mahdollisuudet sisäisten hallinnollisten hakemusten ja kanteluiden tekemiseen on pitänyt käyttää ennen kantelun teke- mistä (2 artiklan 8 kohta). Esimerkkejä kanteluista, joita ei voitu ottaa tutkittavaksi Oikeusasiamies päätti, että kantelua ei voitu ottaa tutkit- tavaksi, koska kantelija ei ollut ollut yhteydessä komissi- oon sitten heinäkuun 1990, eli seitsemään vuoteen, ennen kanteluaan oikeusasiamiehelle. Ohjesäännön 2 artiklan 4 kohdassa asetettu aikaraja oli siten ylitetty huomatta- vasti. (Kantelu 937/97/OV) Yritys kanteli oikeusasiamiehelle komissiota vastaan tar- jousmenettelystä, johon se oli osallistunut. Tarjouksessa käytettiin rajoitettua menettelyä, ja se koski diplomaatti- lähetysten ja muun postin kuljetuspalveluja. Kantelijan mukaan tilanne oli seuraava. Komissio pyysi yritystä esittämään tarjouksen ja asetti määräajaksi 29. syyskuuta 1997. Yritys pyysi 10. ja 24. syyskuuta lisätie- toja ja selvityksiä joistakin tarjousasiakirjojen näkökoh- dista. Komissio vastasi 19. ja 25. syyskuuta, että se ei voinut toimittaa pyydettyjä tietoja. Kantelijan mukaan kaikki, joilla oli hallussaan aikaisempi sopimus, hyötyivät siitä, että heillä oli enemmän tausta- tietoa. Yritys kanteli siksi oikeusasiamiehelle ja pyysi häntä selvittämään tilanteen. Vaikka kantelija oli ollut yhteydessä komissioon tarjous- pyyntömenettelyn aikana, ei ollut osoitettu, että yritys oli ilmoittanut komissiolle olevansa tyytymätön siihen, miten tarjouspyyntömenettely oli toteutettu, tai sen tulokseen. Oikeusasiamies päätti siksi, että kantelua ei voitu ottaa tutkittavaksi, koska yritys ei ollut ottanut komissioon yhteyttä hallintoteitse asianmukaisella tavalla, kuten ohje- säännön 2 artiklan 4 kohdassa määrätään. Lokakuussa 1997 kreikkalainen kansainvälisen oikeuden ja yhteisön oikeuden Ph. D -tutkija kanteli oikeusasiamie- helle Euroopan komissiota vastaan. Kantelijayritystä kehotettiin ottamaan yhteyttä komissi- oon ja tuomaan selvästi esiin kysymyksensä tarjouspyyn- C 380/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tömenettelystä. Jos se olisi tyytymätön komission vas- taukseen, se voisi sitten kannella oikeusasiamiehelle. (Kantelu 1136/97/IJH) 2. 2. 3 TUTKIMUSTEN PERUSTEET Oikeusasiamies voi käsitellä toimivaltaansa kuuluvia kan- teluja, jotka täyttävät tutkittavaksi ottamisen ehdot. EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklassa määrätään, että oikeusasiamies ”suorittaa tutkimukset, joita hän pitää perusteltuina”. Joissakin tapauksissa perusteita oikeusasi- amiehen tutkinnalle ei ehkä ole, vaikka kantelu teknisesti voitaisiin ottaa tutkittavaksi. Jos kantelu on jo ollut käsiteltävänä vetoomuksena Euroopan parlamentin ve- toomusvaliokunnassa, oikeusasiamies ei tavallisesti pidä perusteltuna käynnistää tutkimuksia, ellei uusia todisteita esitetä. Euroopan parlamentti oli 18. heinäkuuta 1996 asettanut EY:n perustamissopimuksen 138 c artiklan mukaisesti väliaikaisen tutkintavaliokunnan tutkimaan BSE-tapausta. Valiokunta tarkasteli sekä komission että neuvoston ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vastuuta. Valio- kunta julkaisi 7. helmikuuta 1997 kertomuksen (1), joka sisälsi komission arvostelua ja suosituksia tulevaisuuden varalle. Koska väliaikainen tutkintavaliokunta oli jo tutkinut komission vastuun BSE-asiassa, oikeusasiamies katsoi, että hänellä ei ollut perusteita tutkia kantelua, ja V:lle ilmoitettiin tästä. (Kantelu 143/97/JMA) 2. 3 KANTELUIDEN TUTKIMINEN Jos kantelussa väitetään vain, että kirjeeseen ei ole vas- tattu, oikeusasiamiehen virasto pyrkii selvittämään asian epävirallisesti puhelimitse. Jos toimielin tai laitos sen jälkeen lähettää viipymättä vastauksen kantelijalle, oike- usasiamies katsoo tavallisesti, että hänellä ei ole aihetta jatkotutkimuksiin, ja asian käsittely päätetään tästä syystä. Niistä 2 321 kantelusta, jotka kansliassa on rekisteröity siitä lähtien kun oikeusasiamies aloitti toimintansa, 14,9 prosenttia oli peräisin Ranskasta, 14,7 prosenttia Sak- sasta, 14 prosenttia Espanjasta, 12,5 prosenttia Yhdisty- neestä kuningaskunnasta ja 11 prosenttia Italiasta. Täy- dellinen erittely kantelujen jakautumisesta maittain on liitteessä A, tilastot, s. xx. Esimerkkejä kanteluista, joissa ei ollut perusteltua käynnistää tutkimusta Rouva S. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1997 siitä, että lausunnossa, jonka kaksi komission virkamiestä oli antanut Euroopan parlamentin vetoomusvaliokun- nalle, ei ollut tyydyttävästi selitetty ja perusteltu komis- sion näkemystä, että elinympäristödirektiiviä 92/43/ETY ei ollut rikottu Newburyn ohitustien tapauksessa. Koska kantelun asiakysymykset koskivat asiaa, joka oli jo vetoomusvaliokunnan tutkittavana kun se käsitteli New- buryn ohitustietä koskevia vetoomuksia, oikeusasiamies katsoi, että hänellä ei ollut perusteita tutkia kantelua, ja S:lle ilmoitettiin tästä. (Kantelu 646/97/IJH) Neiti V. kanteli oikeusasiamiehelle 10. helmikuuta 1997 komission toiminnasta BSE-taudin (”hullun lehmän tau- din”) yhteydessä. Hän syytti komissiota siitä, että se oli jättänyt huomiotta brittiläisten ja muiden eurooppalaisten tutkijoiden näkemykset. Vuonna 1997 kaikista kanteluista tutkittiin 97 prosenttia sen selvittämiseksi, kuuluiko kantelu oikeusasiamiehen toimivaltaan, täyttikö se tutkittavaksi ottamisen ehdot ja antoiko se aihetta tutkimuksiin. 27 prosenttia tutkituista kanteluista kuului oikeusasiamiehen toimivallan piiriin. Näistä 230 täytti tutkittavaksi ottamisen ehdot, mutta 34 ei antanut aihetta tutkimuksiin. Tutkimukset käynnistet- tiin siten 196 tapauksessa. Useimmat tutkimukseen johtaneista kanteluista koskivat Euroopan komissiota (80 %). Komissio on keskeisin yhteisön elin, joka tekee päätöksiä, joilla on suoranaisia vaikutuksia kansalaisiin. Siksi on normaalia, että se on kansalaisten kantelujen pääasiallinen kohde. Euroopan parlamenttia vastaan esitettiin 18 ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan 14 kantelua. Hallinnolliset epäkohdat, joista kanneltiin eniten, olivat avoimuuden puute (60 tapausta), syrjintä (42 tapausta), epätyydyttävät menettelyt tai puolustautumisoikeuden kunnioittamisen laiminlyönti (32 tapausta), epäoikeuden- mukaisuus tai vallan väärinkäyttö (23 tapausta), vältettä- (1) A4-0020/97, PE 220. 544/lop. /A. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/17 vissä ollut viivytys tai huolimattomuus (molemmat 22 tapausta), velvollisuuden täyttämisen varmistamisen lai- minlyönti, ts. Euroopan komissio on laiminlyönyt tehtä- vänsä ”perustamissopimusten vartijana” jäsenvaltioiden (14 suhteen tapausta). ja oikeudellinen virhe tapausta) (20 2. 4 OHJAUS MUIDEN LAITOSTEN PUOLEEN SEKÄ SIIRROT Jos kantelu ei kuulu oikeusasiamiehen toimivallan piiriin tai sitä ei voida ottaa tutkittavaksi, oikeusasiamies pyrkii aina neuvomaan kantelijalle toisen laitoksen, joka voi käsitellä kantelua. Mahdollisuuksiensa mukaan oikeusasi- amies siirtää kantelun suoraan toiselle toimivaltaiselle elimelle kantelijan suostumuksella, sillä edellytyksellä, että kantelu näyttää perustellulta. Vuonna 1997 opastusta annettiin 490 tapauksessa, joista useimmat liittyivät yhteisön oikeutta koskeviin kysymyk- siin. 254 tapauksessa kantelijaa kehotettiin tekemään kantelu kansalliselle tai alueelliselle oikeusasiamiehelle tai vastaavalle elimelle. Lisäksi 3 kantelua välitettiin kanteli- jan suostumuksella suoraan kansalliselle oikeusasiamie- helle ja yksi vetoomuksena kansalliselle kansanedustuslai- tokselle. 86:aa kantelijaa kehotettiin esittämään vetoomus Euroopan parlamentille, ja lisäksi 13 kantelua välitettiin kantelijan suostumuksella Euroopan parlamentille käsitel- täviksi vetoomuksina. 76 tapauksessa kantelijaa neuvot- tiin kääntymään Euroopan komission puoleen. Tämä luku sisältää joitakin tapauksia, joissa komissiota vastaan tehtyä kantelua ei voitu ottaa tutkittavaksi, koska komis- siota ei ollut lähestytty hallintoteitse. 73 tapauksessa kantelijaa kehotettiin ottamaan yhteyttä muihin elimiin. 2. 5 PÄÄTÖKSET OIKEUSASIAMIEHEN TUTKIMUKSEN JÄLKEEN Jos toimielin ei korjaa epäkohtaa eikä kantelija peruuta kanteluaan, oikeusasiamies jatkaa tutkimustaan. Jos tut- kimuksessa ei tule esiin hallinnollista epäkohtaa, kanteli- jalle sekä toimielimelle tai laitokselle ilmoitetaan asiasta ja käsittely lopetetaan. Jos oikeusasiamiehen tutkimukset paljastavat hallinnolli- sen epäkohdan, hän pyrkii sovintoratkaisuun poistaak- seen epäkohdan ja täyttääkseen kantelijan vaatimukset. Kokouksessaan Strasbourgissa 21. lokakuuta 1997 oike- usasiamies ja komission pääsihteeri Carlo Trojan sopivat, että epävirallinen tapaaminen voisi joskus olla asianmuk- ainen tapa pyrkiä sovintoratkaisuun tapauksissa, joissa komissio on osallisena. Jos sovintoratkaisu ei ole mahdollinen, tai jos siihen ei päästä, oikeusasiamies joko lopettaa asian käsittelyn ja antaa toimielimelle tai laitokselle kriittisen huomautuksen tai toteaa havainneensa hallinnollisen epäkohdan ja esit- tää suositusluonnoksia epäkohdan korjaamiseksi. Kriittistä huomautusta pidetään aiheellisena tapauksissa, joissa hallinnollisella epäkohdalla ei näytä olevan laajem- pia vaikutuksia ja joissa oikeusasiamiehen suorittama seuranta ei vaikuta tarpeelliselta. Tapauksissa, joissa seuranta on tarpeen (toisin sanoen kun on kyse vakavammista hallinnollisista epäkohdista tai tapauksissa, joilla on yleisiä vaikutuksia), oikeusasi- amies esittää toimielimelle tai laitokselle päätöksen, joka sisältää suositusluonnoksia. Oikeusasiamiehen ohjesään- nön 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti toimielimen tai laitoksen on tällöin annettava yksityiskohtainen lausunto asiasta kolmen kuukauden kuluessa. Tässä lausunnossaan se voi hyväksyä oikeusasiamiehen päätöksen sekä kuvata, millaisiin toimenpiteisiin se on ryhtynyt pannakseen suo- situkset täytäntöön. Kun oikeusasiamies päättää ryhtyä tutkimaan kantelua, kantelu ja mahdolliset liitteet lähetetään ensin lausuntoa varten kyseiselle yhteisön toimielimelle tai laitokselle. Kun ensimmäinen lausunto on saatu, se lähetetään kantelijalle huomautuksia varten. Joissakin tapauksissa toimielin tai laitos sopii itse asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Jos lausunto ja huomau- tukset osoittavat, että näin on tapahtunut, asian käsittely lopetetaan, koska ”toimielin on sopinut asian”. Joissakin tapauksissa kantelija päättää luopua kantelusta, ja käsit- tely lopetetaan tästä syystä. Jos yhteisön toimielin tai laitos ei vastaa tyydyttävästi suositusluonnokseen, 3 artiklan 7 kohdassa määrätään, että oikeusasiamies lähettää kertomuksen Euroopan par- lamentille ja kyseiselle toimielimelle tai laitokselle. Kerto- mus voi sisältää suosituksia. Se, että Euroopan oikeusasi- amiehellä on mahdollisuus esittää tällainen erityiskerto- mus, on korvaamatonta hänen työnsä kannalta. Jotkut kansalliset oikeusasiamiehet ovat kamppailleet pitkään saadakseen vastaavan mahdollisuuden. Erityiskertomuk- sia ei siten pitäisi esittää liian usein, vaan ainoastaan tärkeissä asioissa, joissa parlamentti voi ryhtyä toimenpi- teisiin auttaakseen oikeusasiamiestä oikeusasiamiehen ohjesäännön mukaisesti. C 380/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Oikeusasiamies esitti ensimmäisen erityiskertomuksen parlamentille 15. joulukuuta saatuaan päätökseen tutki- muksensa, johon hän oli ryhtynyt omasta aloitteestaan selvittääkseen yhteisön toimielinten ja laitosten hallussa olevien asiakirjojen julkisuutta (katso luku 4). 16 tapauksessa toimielin tai laitos sopi asiasta itse. Kah- dessa tapauksessa kantelija peruutti kantelunsa. 59 tapauksessa oikeusasiamiehen tutkimuksissa ei todettu hallinnollista epäkohtaa. Vuonna 1997 oikeusasiamies käynnisti 200 tutkimusta, 196 niistä kantelun johdosta ja neljä omasta aloittees- taan. Kriittisiä huomautuksia esitettiin toimielimille 21 tapauk- sessa. Sovintoratkaisuun päästiin kolmessa tapauksessa. Vuonna 1997 toimielimille ei annettu suosituksia. (Lisä- tietoja liitteessä A, tilastot). 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/19 3 PÄÄTÖKSET TUTKIMUKSEN JÄLKEEN 3. 1 EI HALLINNOLLISTA EPÄKOHTAA ollut syytä uskoa, että päätös vapauttaa hänet hänen tehtävistään olisi hänen kannaltaan muuta kuin äärim- mäisen suotuisa. 3. 1. 1 EUROOPAN PARLAMENTTI PÄÄTÖS TEHTÄVISTÄ VAPAUTTAMISESTA HENKILÖSTÖSÄÄNTÖJEN 41 ARTIKLAN NOJALLA Päätös kantelun 483/4. 3. 96/DG/L/KT johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Kantelu Rouva G. kanteli oikeusasiamiehelle 27. helmikuuta 1996 Euroopan parlamentin päätöksestä vapauttaa hänet teh- tävistään henkilöstösääntöjen 41 artiklan nojalla. Hän oli jo kannellut oikeusasiamiehelle samasta aiheesta 12. hel- mikuuta 1996. Tätä kantelua (424/14. 2. 96/DG/L/KT) ei ollut voitu ottaa käsiteltäväksi, koska kaikkia mahdolli- suuksia sisäisten hallinnollisten kanteluiden ja hakemus- ten tekemiseen ei ollut käytetty (oikeusasiamiehen ohje- säännön 2 artiklan 8 kohta). Tammikuun 1996 alussa Euroopan parlamentti ilmoitti G:lle päätöksestään vapauttaa hänet tehtävistään. Itse päätös oli päivätty 21. joulukuuta 1995, ja se tuli voi- maan 15. joulukuuta 1995. G. kirjoitti pääsihteerille arvostellen sitä, että päätös oli annettu tiedoksi kolmen viikon kuluttua sen tekemisestä ja että se vaikutti takautuvasti. Lisäksi hän huomautti, että hänet oli määrätty sairaslomalle helmikuuhun 1996 asti. Kantelija oli tyytymätön pääsihteerin vastaukseen ja teki uuden kantelun oikeusasiamiehelle. Päätös vapauttaa G. tehtävistään oli tehtävä vuoden lopulla, koska budjettivallan käyttäjä oli päättänyt pois- taa enintään 15 virkaa vuoden 1995 ohjelman kuluessa. Mitä tuli päätöksen takautuvuuteen, nimittävän viran- omaisen oli kuultava sekä pariteettikomiteaa että arvioin- tikomiteaa ennen kuin se päätti tehtävistä vapauttami- sesta. Nämä kuulemiset saatiin päätökseen 15. marras- kuuta 1995. G. pyysi 9. tammikuuta 1996, että tehtävistä vapauttami- sen päivämääräksi muutettaisiin 1. maaliskuuta 1996, lääkärin jotta hän voisi käyttää kokonaisuudessaan lokakuuta hänelle myöntämän 1995—29. helmikuuta 1996. sairasloma-ajan 24. Kun parlamentin vuoden 1996 henkilöstötaulukon sana- muoto mahdollisti toteuttamattomien tai käyttämättö- mien 41 artiklan mukaisten menettelyjen siirtämisen vuo- desta 1995 vuoteen 1996, henkilöstöyksikkö ehdotti, että päivä, jona päätös vapauttaa G. tehtävistään tulisi voi- maan, muutettaisiin 1. päiväksi helmikuuta 1996. Varain- hoidon valvoja kuitenkin katsoi, että asiaan vaikuttavat tekijät eivät antaneet aihetta muuttaa alkuperäistä pää- töstä. Euroopan parlamentin lausunto välitettiin G:lle, ja häntä kehotettiin esittämään siitä halutessaan huomautuksensa. Hän ei vastannut. Tutkimus Parlamentin lausunto Päätös Kantelu toimitettiin Euroopan parlamentille. Seuraavassa yhteenveto parlamentin lausunnosta: G. oli yksi niistä 34 virkamiehestä, jotka olivat heinä- kuussa 1994 ilmoittaneet luopuvansa vapaaehtoisesti, kun he olivat saaneet tietää ehdotuksesta vähentää vir- koja henkilöstösääntöjen 41 artiklan mukaisesti. Hän ei ollut tämän jälkeen ilmoittanut aikomustensa muuttumi- sesta yksikölleen tai hallinnolle. Siksi missään vaiheessa ei Henkilöstösääntöjen 41 artiklan 2 kohdan mukaan nimit- tävä viranomainen laatii luettelon tehtävistään vapautet- tavista virkamiehistä. Kaikki virkamiehet, jotka toimivat sellaisessa virassa, joita virkojen määrän vähentäminen koskee ja jotka ilmoittavat olevansa halukkaita luopu- maan tehtävistään, merkitään automaattisesti tähän luet- teloon. Virkamiehet, joiden nimi on tässä luettelossa, vapautetaan tehtävistään nimittävän viranomaisen pää- töksellä. C 380/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Oikeusasiamiehen käytettävissä olevien tietojen perus- teella vaikutti siltä, että G. halusi tulla vapautetuksi tehtävistään ja että Euroopan parlamentti uskoi vapautta- mispäätöksensä olevan hänen kannaltaan suotuisa. Oikeusasiamiehelle ei esitetty todisteita siitä, että Euroo- pan parlamentti olisi tässä tapauksessa rikkonut henkilös- tösääntöjä. Kävi myös ilmi, että parlamentti oli vastannut G:n pyyn- töön lykätä tehtävistä vapauttamispäätöksen voimaantu- lopäivää, mutta että varainhoidon valvoja katsoi, että asiaan vaikuttavat tekijät eivät antaneet aihetta muuttaa alkuperäistä päätöstä. Oikeusasiamiehelle ei esitetty todis- teita, jotka olisivat saattaneet kyseenalaiseksi varainhoi- don valvojan tavan käyttää harkintavaltaansa. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti asian käsittelyn. — Hallintokomitea kieltäytyi ilmoittamasta X:n poikaa purreiden lasten nimiä eikä koskaan selittänyt, mihin konkreettisiin toimiin lastentarhassa oli ryhdytty suh- teessa lapsiin, jotka purivat muita, ja suhteessa siihen, että samanlaisten tapausten toistuminen estettäisiin. Ohjesäännön 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti kantelu käsiteltiin kantelijan pyynnöstä luottamuksellisena. Tutkimus Parlamentin lausunto Kantelu välitettiin Euroopan parlamentille. Yhteenvetona parlamentin lausunnossa esitettiin seuraavaa: VALITUKSEN KÄSITTELY Päätös kantelun 130/97/HMA johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Tapauksessa ei ollut kyse huolimattomuudesta, koska kyseiset viranomaiset olivat käsitelleet valituksen yksityis- kohtaisesti. Asiakirjoista kävi ilmi, että hallintokomitean jäsen oli ollut todistamassa vastaavaa tapausta lastentar- hassa ja nähnyt, miten asia hoidettiin. Kantelu Herra X. kanteli helmikuussa 1997 Euroopan parlamen- tin ylläpitämän lastentarhan hallintokomiteaa vastaan. Puolentoista vuoden aikana muut lastentarhan lapset oli- vat kuudesti purreet X:n poikaa. X. oli ollut useasti yhteydessä lastentarhan johtajaan ja hallintokomiteaan ongelman ratkaisemiseksi. Hän valitti hallintokomitealle, että lastentarhan johtaja ei tehnyt mitään suojellakseen hänen poikaansa puremiselta vastaisuudessa. Hänen mie- lestään hallintokomitea ei käsitellyt hänen valitustaan asianmukaisesti. Kantelija esitti seuraavat syytökset: — Hallintokomitea oli toiminut huolimattomasti, kun se ei suojellut vaarassa olevia lapsia. — Valtaa käytettiin väärin nöyryytykseen ja uhkailuun. X. väitti, että hänelle oli kerrottu, että tässä tilan- teessa hänen tulossa olevaa vauvaansa ei ehkä otet- taisi lastentarhaan. — Tilanne oli epätasa-arvoinen ja syrjivä, kun lapsia, jotka purivat muita, kohdeltiin paremmin kuin lapsia, joita purtiin. X. väitti, että hänelle oli sanottu, että hän voi vapaasti ottaa poikansa pois lastentarhasta, jos hän ei ole tyytyväinen tilanteeseen. Nöyryytys- ja uhkailusyytökset olivat perusteettomia. Ei ollut mitään estettä sille, että X:n tuleva vauva pääsisi lastentarhaan. Vallan väärinkäyttöä koskevat syytökset liittyivät osaksi siihen, että hallintokomitea kieltäytyi hakemasta X:n pojalle siirtoa komission lastentarhaan. Siirtohakemuksiin sovelletaan tiukkoja määräyksiä, ja tällainen pyyntö on perusteltu ainoastaan tapauksessa, jossa hakija täyttää vaatimukset, jotka koskevat ensisijaista oikeutta lasten- tarhapaikkaan, ja parlamentin tarhassa ei ole paikkoja. Siksi ei ollut kyse vallan väärinkäytöstä. Lastentarhan johtaja antoi hallintokomitealle yksityiskoh- taisen selvityksen kuvatuista tapahtumista sekä henkilö- kuntansa politiikasta tällaisten tapausten selvittämisen suhteen. Näiden selvitysten pohjalta hallintokomitea ei katsonut syrjinnän tulleen näytetyksi toteen. Parlamentin mukaan X:ää ei ollut koskaan pakotettu ottamaan las- taan pois Eastman-lastentarhasta. Se, että X:n poikaa purreen lapsen nimeä ei paljastettu, oli perusteltua. Tätä politiikkaa noudatettiin, jotta vältyt- täisiin lastentarhassa olevien lasten vanhempien välisiltä mahdollisilta ikäviltä kohtauksilta, jotka vaikuttaisivat 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/21 kielteisesti kaikkiin osapuoliin. Asiaa käsiteltiin lastentar- han ja X:n poikaa purreen lapsen vanhempien kesken. Parlamentti totesi, että muilta osin X. oli saanut tietoa menettelyistä sekä kaikista hallintokomitean ja lastentar- han johtajan tekemistä päätöksistä. X:ää pyydettiin kes- kustelemaan asiasta lisää lastentarhan johtajan kanssa. että vanhempien suuttumus kohdistui häneen itseensä kuin muihin vanhempiin ja näiden lapsiin. Tämä luonteel- taan pedagoginen päätös ei ilmeisesti loukannut hyvän hallintotavan periaatteita. Kantelijan huomautukset X. vastasi, että vaikka hallintokomitea olisikin käsitellyt hänen valituksensa, tämä ei merkinnyt sitä, etteikö tutki- muksen sisällön ja tuloksen osalta olisi syyllistytty huoli- mattomuuteen. Hän vastusti sitä, että häntä ”kiellettiin” olemasta suo- raan yhteydessä poikaansa purreen lapsen vanhempiin. Hän väitti myös, että johtaja ei koskaan ollut ilmoittanut hänelle aikovansa puhua itse vanhempien kanssa eikä siitä, mihin konkreettisiin toimenpiteisiin oli ryhdytty ongelman ratkaisemiseksi. Uhkausten osalta X. pysyi väitteessään siitä, että hänen tulevaa vauvaansa oli uhattu olla hyväksymättä lastentar- haan näissä olosuhteissa. Päätös Hallintokomitean huolimatonta toimintaa koskevan väit- teen osalta oli ilmeistä, että komitea oli tutkinut valituk- sen ja tiedustellut lastentarhan johtajalta asiaa, jolloin oli suoritettu tutkimus, joka oli ilmeisesti hyvän hallintota- van periaatteiden mukainen. Vallan väärinkäyttöä koskevan väitteen osalta parla- mentti oli lausunnossaan todennut, että ei ollut mitään estettä kantelijan tulevien lasten hyväksymiselle lastentar- haan. Mitä tuli kantelijan pyyntöön, joka koski lapsen siirtoa komission lastentarhaan, ei vaikuttanut aiheelli- selta tutkia pitemmälle syitä miksi tämä pyyntö evättiin, koska lapsi oli tällä välin siirretty toiseen lastentarhaan. Syrjintäsyytöksen osalta oli ilmeistä, että lastentarhassa noudatettua pedagogiikkaa sovellettiin kaikkiin lapsiin samalla tavalla, joten syrjintää ei ilmennyt. Ei ollut todis- teita siitä, että kantelija oli pakotettu ottamaan lapsensa pois lastentarhasta. Mitä tuli siihen, että johtaja kieltäytyi hallintokomitean tukemana paljastamasta X:n poikaa purreiden lasten nimiä, tämä perustui pedagogisiin syihin. Lastentarhan johtaja oli ilmeisesti tietoinen siitä, että vanhemmat usein vastustavat tällaista päätöstä, mutta hän piti parempana, Asiakirjoista kävi ilmi, että kantelija oli saanut tietää, että lapsia, jotka purivat muita, rangaistiin lastentarhan nou- dattaman pedagogiikan mukaisesti, ja että johtaja keskus- teli näiden lasten vanhempien kanssa ongelman ratkaise- miseksi. Kantelijaa pyydettiin käymään asiasta lisäkeskus- teluja johtajan kanssa. Päätös olla paljastamatta, mihin konkreettisiin toimenpiteisiin oli ryhdytty, liittyi ilmeisesti työetiikkaan. Tämä luonteeltaan eettinen päätös ei ilmei- sesti loukannut hyvän hallintotavan periaatteita. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti asian käsittelyn. 3. 1. 2 EUROOPAN PARLAMENTTI, EUROOPAN KOMISSIO, TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN, ALUEIDEN KOMITEA SEKÄ TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEA ACTIO POPULARIS -KANTELU: PALVELUKSEENOTTOKILPAILUJEN IKÄRAJAT Päätös kantelun 1042/25. 11. 96/SKTOL/FIN/BB johdosta Euroopan komissiota, Euroopan parlamenttia, tilintarkastustuomioistuinta, alueiden komiteaa sekä talous- ja sosiaalikomiteaa vastaan Kantelu Herra B. kanteli oikeusasiamiehelle marraskuussa 1996 Suomen Käännöstoimistojen Liitto r. y. :n puolesta ikä- rajoista, joita käytettiin yhteisön toimielinten ja laitosten julkaisemissa kilpailuilmoituksissa ja erityisesti kilpailuil- moituksissa KOM/A/1029, EUR/LA/118 ja EUR/LA/119. Kantelijan mukaan kääntäjien ammattikunta katsoi, että yhteisön toimielinten nykyinen käytäntö syrji henkilöitä iän perusteella ja oli siten yhtäläisen kohtelun periaatteen ja mahdollisesti jopa Yhdistyneiden kansakuntien perus- kirjan vastainen. Kääntäjät katsoivat, että oli sitä huoles- tuttavampaa, että tämä käytäntö vallitsi Euroopan uni- onissa, joka korostaa vapaata kilpailua ja kansalaisten Eurooppaa. C 380/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 B. pyysi oikeusasiamiestä tutkimaan kaikkien ikärajojen laillisuuden ja toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet asian ratkaisemiseksi. tuisi kömpelömmäksi ja kalliimmaksi, eikä täytettä- vien paikkojen määrä samanaikaisesti lisääntyisi. Tutkimus Tilintarkastustuomioistuimen lausunto Kantelu välitettiin kyseisille toimielimille ja laitoksille. Tilintarkastustuomioistuin yhtyi 19. maaliskuuta 1997 annettuun komission lausuntoon. Komission lausunto Komission lausunnon alussa viitattiin tausta-asiakirjaa koskevaan lausuntoon, jonka se oli lähettänyt oikeusasia- miehelle 31. lokakuuta 1996. Alueiden komitea sekä talous- ja sosiaalikomitea Lisäksi komissio totesi, että ikärajojen soveltaminen kil- pailuissa on henkilöstösääntöjen mahdollistama vaihto- ehto, ja sitä voidaan soveltaa joustavasti olosuhteiden sekä kilpailujen erityistavoitteiden mukaisesti. Alueiden komitea sekä talous- ja sosiaalikomitea antoivat yhteisen lausunnon, jossa ne yhtyivät 19. maaliskuuta 1997 annettuun komission lausuntoon. Komissio selitti myös, että ikärajojen soveltaminen on ollut yksi tapa selvitä mahdollisten hakemusten suuresta määrästä. Päätös Lopuksi komissio totesi, että ikärajat eivät estäneet naisia hakemasta. Lisäksi uusia jäsenvaltioita koskeneiden kil- pailujen tulokset ovat osoittaneet, että ikä on tärkeä liikkuvuuteen vaikuttava tekijä. Parlamentin lausunto Parlamentti totesi, että yhteisön toimielinten järjestämissä avoimissa kilpailuissa hakijoille voidaan henkilöstösään- töjen mukaisesti asettaa ikäraja. On kulloistenkin nimit- tävien viranomaisten asia päättää oman arvostelukykynsä ja hyvän hallintoperiaatteen pohjalta, onko ikäraja perus- teltu. Parlamentti korosti, että kaikki toimielimet soveltavat palvelukseenottopolitiikassaan ikärajoja. Eri toimielimillä on seuraavia erilaisia syitä ikärajojen soveltamiseen: a) urarakenteen ylläpito b) vaikeudet soveltua monikulttuuriseen ja monikieliseen ympäristöön kaukana kotoa kasvavat iän myötä c) hallinto- ja rahoitusongelmat lisääntyisivät, jos ikära- jat poistettaisiin, koska palvelukseen ottaminen muut- 1. Ikärajat yhteisön toimielinten palvelukseenottopo- litiikassa 1. 1 Oli ilmeistä, että kaikki yhteisön toimielimet sovel- tavat pääsääntöisesti ikärajoja kilpailuihin hyväk- syttäviin hakijoihin. Tämä mahdollisuus annetaan henkilöstösääntöjen liitteessä III ja erityisesti sen 1 artiklan g kohdassa, jossa todetaan, että avointa kilpailua koskevassa ilmoituksessa on tarvittaessa määriteltävä ikärajan mahdolliset pidennykset silloin kun kyseessä on toimielimen henkilöstöön kuuluva henkilö, joka on työskennel- lyt toimielimessä yli vuoden pituisen ajan. ikäraja sekä 1. 2 Oli ilmeistä, että ikärajaa voidaan nostaa ainakin silloin, kun kyseessä ovat hakijat, jotka ovat suorit- taneet pakollista asepalvelusta tai huolehtineet elä- tettävänä olevasta lapsesta, joka on alle kouluikäi- nen tai kärsii vakavasta kehitysvammasta tai fyysi- sestä vammasta, sekä hakijat, joilla on fyysinen vamma. 1. 3 Toimielimet pitävät ikärajoja tärkeänä välineenä, jolla taataan oma virkamieskunta ja toimielinten lakisääteisten velvollisuuksien täyttäminen. Toimi- elinten periaatteena on ottaa henkilöstöä palveluk- seen alimpaan palkkaluokkaan, jolloin tämän peri- aatteen muutoksilla voisi olla kielteisiä vaikutuksia motivaation ja hyvän johtamisen kannalta. Komis- sion mukaan tutkimukset ovat osoittaneet, että 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/23 mitä korkeampi ikäraja, sitä selkeämpi maantieteel- linen epätasapaino. Lisäksi komissio väitti koke- muksen osoittaneen, että avoimiin A8-kilpailuihin osallistuu enemmän naisia kuin A7/6-kilpailuihin. 2. Euroopan oikeusasiamiehen omasta aloitteestaan yhteisön toimielinten palvelukseen ottamisessa tutkimus hänen ikärajojen soveltamisesta 2. 1 Euroopan oikeusasiamies on saanut useita kante- luita, joissa yhteisön toimielimiä syytetään hallin- nollisesta epäkohdasta, kun ne soveltavat ikärajoja ottaessaan palvelukseensa henkilöstöä. 2. 2 Tutkimukset, joita oikeusasiamies suoritti tämän kantelun ja useiden muiden ikärajojen soveltamista koskevien kanteluiden (jotka koskivat eri toimieli- miä) pohjalta, saivat oikeusasiamiehen tekemään sen johtopäätöksen, että olisi aiheellista suorittaa yleisempi tutkimus ikärajojen käytöstä. 2. 3 Oikeusasiamiehelle tulleiden kantelujen pohjalta oli ilmeistä, että toimielinten nykyisin soveltama ikära- jakäytäntö herätti huomattavaa tyytymättömyyttä Euroopan kansalaisten ja erityisesti uusien jäsen- valtioiden kansalaisten keskuudessa. 2. 4 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 138 e artiklan mukaisesti Euroopan oikeusasiamiehellä on valtuudet suorittaa omasta aloitteestaan tutki- muksia, jotka koskevat yhteisön toimielinten tai laitosten toimintaan liittyviä mahdollisia epäkohtia. Tämän määräyksen nojalla oikeusasiamies käyn- nisti omasta aloitteestaan 14. heinäkuuta 1997 tutkimuksen, ikärajojen käyttöä Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henki- löstön palvelukseen ottamisen yhteydessä. joka koskee 3. 1. 3 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO PALVELUKSEEN OTTAMINEN: KILPAILUSTA SULKEMINEN Päätös kantelun 725/16. 7. 96/GD/FR/KH johdosta neuvostoa vastaan Kantelu Herra D. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 siitä, että häntä ei ollut hyväksytty neuvoston järjestä- mään yleiseen kilpailuun (C/360). Hän oli läpäissyt kirjal- liset kokeet ja saanut 15. toukokuuta 1996 päivätyllä kirjeellä kutsun osallistua suullisiin kokeisiin Pariisissa 10. kesäkuuta 1996. Kirje oli lähetetty D:n osoitteeseen Marseillessa, jonka hän oli neuvostolle antanut. D. lähti Marseillesta Brysseliin 22. toukokuuta 1996 ja pyysi isäänsä toimittamaan postinsa hänelle. Soittaessaan van- hemmilleen 16. kesäkuuta hän sai kuulla, että hänelle oli saapunut kirje neuvostosta. Vasta kun hän sai kirjeen 20. kesäkuuta 1996, hän sai tiedon kutsusta suullisiin kokei- siin. Kun hän otti yhteyttä neuvostoon, hänelle ilmoitet- tiin, että valintalautakunta oli saanut työnsä päätökseen 17. kesäkuuta 1996. Kirjeessään lautakunnan puheenjohtajalle 21. kesäkuuta 1996 D. pyysi järjestämään ylimääräisen suullisen kokeen häntä varten. Hän perusteli pyyntöään muun muassa sillä, että hakijoihin tavallisesti sovellettavan ikärajan vuoksi hän ei voisi uudelleen osallistua yhteisön toimi- elinten järjestämiin kilpailuihin. Valintalautakunnan pu- heenjohtaja ilmoitti 25. kesäkuuta 1996 D:lle kirjallisesti, että lautakunta oli saanut työnsä päätökseen ja että hänet oli suljettu pois kilpailusta. JOHTOPÄÄTÖS Tutkimus Neuvoston lausunto Niiden tutkimusten valossa, joita Euroopan oikeusasia- mies on suorittanut tämän kantelun ja muiden ikärajojen käyttöä vastustavien kanteluiden johdosta, oli perusteltua käynnistää yleinen tutkimus ikärajojen käytöstä. Oikeusasiamiehen omasta aloitteesta käynnistettiin 14. heinäkuuta 1997 tutkimus, joka koskee ikärajojen käyt- töä yhteisön toimielinten palvelukseen ottamisessa. Tässä kantelussa esiin nostetut seikat otetaan huomioon omasta aloitteesta toteutettavassa tutkimuksessa. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Kantelu toimitettiin neuvostolle. Lausunnossaan neuvosto esitti seuraavaa: Jos D. olisi ottanut yhteyttä neuvoston pääsihteeristöön varhain 17. 6. 1996, lautakunta olisi ehkä vielä voinut saada hänet mukaan suullisiin kokeisiin. Varallaololuettelon laatimishetkestä lähtien kaikkien ha- kijoiden tasa-arvoisuuden periaate kuitenkin esti neuvos- toa käynnistämästä kilpailumenettelyä uudelleen järjestä- mällä suullisen kokeen vain D:tä varten. C 380/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan neuvoston lausuntoon D. piti kiinni alkuperäisestä kantelustaan. siä ja väliaikaisia toimenpiteitä, jotka hänen mieles- tään olivat henkilöstösääntöjen vastaisia. 3 Neuvosto ja komissio harjoittivat ikäsyrjintää, koska ne tavallisesti sovelsivat ikärajoja virkamiesten palve- lukseen ottamisen yhteydessä. Päätös Oikeusasiamies totesi, että neuvoston lausunnon mukaan kantelijan pyyntöön olisi voitu vastata myönteisesti, jos se olisi esitetty ajoissa. Pyyntö oli kuitenkin saapunut neuvostoon kilpailumenettelyn päättymisen jälkeen, ja sen hyväksyminen olisi merkinnyt menettelyjen käynnistä- mistä uudelleen. Hän pyysi poistamaan kaikki ikärajat kaikista yhteisön avoimista kilpailuista ja varmistamaan, että kansalaisuu- teen perustuvan syrjinnän kieltämisen periaatetta nouda- tetaan. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Tutkimus Oikeusasiamiehen lisähuomautukset Oikeusasiamies huomautti, että koska niin monet hänelle tulleet kantelut koskivat toimielinten soveltamia ikärajoja henkilöstön palvelukseenottamisessa, hän oli päättänyt käynnistää omasta aloitteestaan tutkimuksen, jossa tar- kastellaan tätä käytäntöä. 3. 1. 4 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO JA EUROOPAN KOMISSIO SYRJINTÄ AVOIMISSA KILPAILUISSA Päätös kantelun 851/3. 9. 96/ALC/ES/VK johdosta Euroopan komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan Kantelu Espanjalainen herra L. C. kanteli elokuussa 1996 oikeus- asiamiehelle väittäen, että komission ja Euroopan unionin neuvoston palvelukseenottojärjestelmissä ilmeni hallinnol- lisia epäkohtia. Kantelu välitettiin komissiolle ja neuvostolle. Komission lausunto Oikeusasiamiehen aikaisemman pyynnön johdosta komis- sio oli jo toimittanut lausuntonsa, joka koski yleistä kysymystä ikärajojen soveltamisesta. Se korosti, että toimielimet olivat soveltaneet yhteisön virkamiesten palvelukseen ottamiseen ikärajoja henkilös- tösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan mukaisesti. Koska useat Euroopan parlamentin jäsenet olivat kuiten- kin arvostelleet noita ikärajoja, komissio oli perusteelli- sesti arvioinut, miten ikärajojen poistaminen vaikuttaisi. Komission mielestä tärkeimmät ikärajojen puolesta puhu- vat syyt olivat seuraavat: 1) henkilöstöresurssien tasapainoisen hoitamisen kan- nalta parempien olosuhteiden takaaminen, 2) toimielinten virkamieskunnan maantieteellisen tasa- painon edistäminen ja Kantelija esitti kolme väittämää: 3) naisten hakemusten tukeminen. 1 Hän katsoi, että komission espanjaksi julkaistun kir- jasen ”La carrera en la Comisión de las Comunidades europeas” ja toimielimen todellisen palvelukseenotto- politiikan välillä vallitsi ero. 2 Kansalaisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän kiel- tämisen periaatetta oli rikottu, kun voimaan oli tullut 20 pävänä maaliskuuta 1995 annettu neuvoston ase- tus (EY) N:o 626/95 (1), jolla otettiin käyttöön erityi- (1) EYVL L 66/1, 24. 3. 1995, s. 1. L. C. :n kantelun yksityiskohtien osalta komissio totesi, että kantelijan mainitsemalla kirjasella ei ollut mitään oikeudellista arvoa, ja se oli tarkoitettu tiedotustarkoituk- siin. Mitä tuli kansalaisuuden perusteella tapahtuvan syr- jinnän kieltävän periaatteen rikkomiseen, neuvoston ase- tuksella (EY) N:o 626/95 otettiin käyttöön erityisiä ja tilapäisiä toimenpiteitä, joiden tavoitteena oli edistää uni- oniin 1. tammikuuta 1995 liittyneistä uusista jäsenvalti- oista kotoisin olevien virkamiesten palvelukseen otta- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/25 mista. Komissio korosti, että kantelija oli aikaisemmin lähettänyt Euroopan parlamentille samaa asiaa koskevan vetoomuksen (n:o 898/95). Vetoomusvaliokunta oli jo käsitellyt vetoomuksen ja päättänyt komission vastauksen valossa lopettaa asian käsittelyn. Neuvoston lausunto Neuvosto korosti ensinnäkin, että palvelukseenottopoli- tiikkansa täytäntöönpanossa toimielimen on otettava huomioon käytännössä saatavilla olevat virat sekä budjet- tirajoitukset. Toiseksi neuvoston asetuksella (EY) N:o 625/95, jolla otettiin käyttöön erityisiä ja väliaikaisia toimenpiteitä uusista jäsenvaltioista kotoisin olevien vir- kamiesten palvelukseen ottamisen edistämiseksi, ei rikottu kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämisen periaa- tetta. Kantelijan huomautukset L. C. väitti, että mahdollisuus soveltaa ikärajoja, mistä määrätään henkilöstösääntöjen liitteessä III olevassa 1 artiklassa, oli Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen ja Espanjan perustuslain vastainen. Väite, että iältään van- hemman uuden virkamiehen ylenemismahdollisuudet voi- sivat olla rajalliset, oli sivuseikka, koska kaikki eivät pitäneet uran aikana tapahtuvaa ylenemistä ensisijaisen tärkeänä. Lopuksi hän uskoi, että kaikkien jäsenvaltioi- den kansalaisten tasapuolista edustusta ei voitaisi saavut- taa pelkästään rajoittamalla pääsyä avoimiin kilpailuihin kansalaisuuden perusteella vaan pikemminkin edistämällä sitä, että nuo kilpailut olisivat yhtä avoimia kaikille unionin kansalaisille. Päätös Tutkimuksen perusteella oli ilmeistä, että kyseisestä esit- teestä kävi sekä esittämistavan että sisällön osalta sel- väksi, että sen tavoitteena ei ollut luoda oikeudellisia puitteita, jotka määrittelevät oikeuden päästä unionin virkamieheksi, vaan pikemminkin antaa yleistä tietoa toimielinten avoimista kilpailuista. Oikeusasiamies päät- teli, että vallitsevan tilanteen ja esitteen yleisen tavoitteen välisiä mahdollisia eroja ei voitaisi pitää hallinnollisena epäkohtana, johon komissio olisi syyllistynyt. keusasiamies katsoi siksi, että hänellä ei ollut aihetta tutkia asiaa enempää. Ikärajakysymys oli oikeusasiamiehen omasta aloitteesta 14. heinäkuuta 1997 käynnistetyn tutkimuksen aiheena, ja oikeusasiamies ei siksi pitänyt tarpeellisena tutkia tätä kantelua enempää. Kantelijalle kuitenkin ilmoitetaan omasta aloitteesta toteutettavan tutkimuksen tuloksesta. Tätä taustaa vasten Euroopan oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: TYÖKOKEMUKSEN ARVIOINTI JA VASTAAMISEN LAIMINLYÖNTI Päätös kantelun 940/11. 10. 96/AS/SW/BB johdosta Euroopan komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan Kantelu Neiti S. kanteli oikeusasiamiehelle lokakuussa 1996 työ- kokemuksen arvioinnista komission järjestämässä kilpai- lussa EUR/LA/75 sekä siitä, että neuvosto oli jättänyt vastaamatta hänen pyyntöönsä saada kopio hänen kilpai- lussa NEUVOSTO/LA/369 jättämästään korjatusta koe- paperista. S. oli suljettu avoimesta kilpailusta EUR/LA/75 sillä perusteella, että hänellä ei ollut vaadittua 12 vuoden työkokemusta. tarkisti päätöstään, S:n pyynnöstä valintalautakunta mutta pitäytyi alkuperäisessä päätöksessään. Myöhemmin S. kirjoitti valintalautakunnalle uudelleen ja väitti, että lautakunta ei ollut eritellyt, miten se oli arvioinut hänen työkokemuksensa. Lisäksi S. väitti, että hän ei ollut ollut tietoinen siitä, että työskentelyn kanssa samanaikaisesti suoritettuja opiskelujaksoja ei otettu huomioon. Siksi hän ei ollut lähettänyt opintoviikkotodistuksiaan vaan ainoas- taan todistuksen, josta kävivät ilmi kunkin aineen päätty- misajankohdat. Lopuksi S. oli laskenut, että hänen opin- toviikkotodistuksensa osoittivat, että hänellä oli vaadittu 12 vuoden työkokemus. S. pyysi valintalautakuntaa tar- kistamaan päätöstään uudelleen. Mitä tuli kansalaisuuden perusteella tapahtuvaan syrjin- tään, kantelija oli osoittanut Euroopan parlamentille samaa asiaa koskevan vetoomuksen, jota oli käsitelty vetoomusvaliokunnassa vetoomuksena n:o 858/95. Oi- Tammikuussa 1996 valintalautakunta vastasi ja ilmoitti tarkistaneensa päätöstään uudelleen. Lautakunta viittasi ilmoituksen kohtaan B. 3 ja virallisessa lehdessä C 219 A C 380/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 24. lokakuuta 1995 julkaistun hakulomakkeen kohtiin V. B. 2, VI. 2 ja XI, ja totesi, että näistä säännöistä ei sallittu poikkeuksia. Kilpailuilmoituksen teksti on oikeudellisesti sitova, ja valintalautakunnan on kunnioitettava sitä. Oikeusasiamiehelle osoittamassaan kantelussa S. väitti, että komissio ei ollut ilmoittanut työkokemuksen arvioin- nissa käyttämiään kriteerejä. Hän korosti, että hakijoiden tasa-arvoinen kohtelu edellytti, että valintalautakunta antaa tietoa arviointimenetelmistään. Helmikuussa 1996 S. lähetti neuvostolle kirjeen, jossa hän pyysi kopiota korjatusta englanninkielisestä koevas- tauksestaan, jonka hän oli antanut kilpailussa NEU- VOSTO/LA/369. Oikeusasiamiehelle osoittamassaan kan- telussa hän väitti, että hän ei koskaan ollut saanut vastausta kirjeeseensä. Tutkimus Kantelu välitettiin komissiolle ja neuvostolle. Neuvoston lausunto Yhteenvetona neuvosto esitti lausunnossaan seuraavaa: Tammikuussa 1996 S:lle ilmoitettiin, että hän ei voinut osallistua suullisiin kokeisiin, koska hänen tuloksensa kirjallisen kokeen osassa 3 olivat negatiiviset. Helmikuussa 1996 S. pyysi saada kopion kirjallisen kokeen korjatusta vastauksestaan. Valintalautakunnan puheenjohtaja antoi yksityiskohtaisen vastauksen hänen pyyntöönsä ja teki selkoa menettelyistä mutta kieltäytyi palauttamasta korjattua koepaperia. Lokakuussa 1996 S. ilmoitti oikeusasiamiehelle siitä, että neuvosto oli kieltäytynyt palauttamasta korjattua koepa- peria. Samana päivänä hän kirjoitti apulaispääjohtaja Brunmayrille vastausta pyytäen. Komission lausunto Lokakuussa 1996 kantelijalle lähetettiin jälleen 27. helmi- kuuta 1996 päivätyn kirjeen jäljennös. Yhteenvetona komissio esitti lausunnossaan seuraavaa: Korjattuja koepapereita koskee valintalautakunnan me- nettelyjen salassapitovelvollisuus, josta määrätään henki- löstösääntöjen liitteessä III olevassa 6 artiklassa. Kilpailuilmoituksen mukaan hakijoilla oli oltava vähin- tään kahdentoista vuoden ammattikokemus yliopistolli- sen tutkinnon suorittamisen jälkeen. Osallistujien suuri määrä tekisi korjattujen vastauksien kopioita koskevien pyyntöjen hyväksymisen harkitsemi- sen erittäin vaikeaksi. Kilpailuilmoituksessa määrättiin, että asianmukaisesti todennetut asiantuntija- tai kertauskurssit luetaan myös ammattikokemukseksi. Muiden harjoituskurssien tapauk- sessa niiden on oltava tasoltaan vähintään sellaisia kuin kilpailuun hyväksyminen edellyttää. Siten asiantuntija- tai kertauskurssit ja muut harjoituskurssit voidaan ottaa huomioon ammattikokemuksen laskemisessa. Jotta har- joittelu kuitenkin voidaan lukea kokemukseksi, sen on oltava kokopäiväistä. Sama sääntö koskee ammattikoke- musta. Jos harjoittelu toisin sanoen tapahtuu työssä olon aikana, sitä ei voida lisätä ammattikokemusjaksoon. Kil- pailuilmoituksen kohdan XI mukaisesti hakemukseen on liitettävä valokopiot, jotka osoittavat, että hakija täyttää ehdot. S:n ammattikokemus laskettiin hänen alun perin jättä- miensä hakemuksen ja asiakirjojen pohjalta. Kaiken kaik- kiaan hänen ammattikokemuksensa oli yksitoista vuotta ja kuusi kuukautta. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan S. esitti yhteenvetona seuraavaa: Työkokemuksen arvioinnin osalta hän katsoi edelleen, että kilpailuilmoituksessa ei mainittu, että työssä olon aikana hankittua lisäkoulutusta ei voitaisi lisätä ammatti- kokemukseen. Jos ilmoituksessa olisi selvästi ilmoitettu tästä, S. totesi, että hän olisi lähettänyt Tukholman yliopistosta saamansa opintoviikkotodistuksen jo avoi- meen kilpailuun EUR/LA/369 lähettämänsä alkuperäisen hakemuksen yhteydessä. Kun hän pyysi tarkistamaan päätöstä, jolla hänet oli suljettu edellä mainitusta kilpailusta, komission olisi pitä- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/27 nyt laskea hänen työkokemuksensa tarkistuspyyntöön oheistetun opintoviikkotodistuksen pohjalta. S. väitti, että jos hänen opintoviikkonsa otettaisiin huomioon, hän täyttäisi 12 vuoden työkokemusta koskevan vaatimuk- sen. Neuvoston 27. helmikuuta 1996 päivätyn kirjeen osalta S. totesi, että hän oli saanut kopion tuosta kirjeestä vasta lokakuussa 1996. Hän väitti, että neuvosto ei koskaan ollut lähettänyt hänelle ensimmäistä kirjettä. Hän pitäytyi pyynnössään saada kopio korjatusta koepaperistaan. Päätös 1. Työkokemuksen arviointi 1. 1 Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valinta- lautakunnilla on laaja harkintavalta. Tätä valtaa käyttäessään valintalautakuntien on kunnioitettava toimintansa oikeudellisia puitteita, joista määrä- tään kilpailuilmoituksessa. 1. 2 19. joulukuuta 1995 päivätyssä kirjeessään ja oikeusasiamiehelle antamassaan lausunnossa ko- missio tiedotti S:lle tavasta, jolla valintalautakunta oli arvioinut työkokemusta. Lisäksi lausunnossa täsmennettiin, miten hakijan työkokemus oli las- kettu. 1. 3 Kantelun johdosta toteutettujen oikeusasiamiehen tutkimusten pohjalta oli ilmeistä, että valintalauta- kunta oli toiminut ilmoituksen mukaisesti. 2. Jättäminen vastaamatta kirjeenvaihtoon 2. 1 Neuvosto toimitti oikeusasiamiehelle 27. helmi- kuuta 1997 päivätyn kirjeensä kopion. Tässä kir- jeessä neuvosto vastasi, että se ei pääsääntöisesti lähettänyt korjattujen koepaperien kopioita. 2. 2 Oikeusasiamies totesi, että ei ollut todisteita, jotka olisivat tukeneet kantelijan väitettä, jonka mukaan neuvosto ei koskaan ollut lähettänyt edellä mainit- tua kirjettä. 3. Korjatun koepaperin kopio 3. 1 Yhteisön lain nykytilanteessa ei ole oikeudellista perustaa katsoa, että neuvosto on millään tavoin velvollinen luovuttamaan korjatun koepaperin ko- pion sitä pyytävälle hakijalle. 3. 2 Oikeusasiamies on saanut useita kanteluita palve- lukseenotosta, erityisesti menettelyjen avoimuuden puutteesta. Kantelijat ovat muun muassa valitta- neet, että heille ei ole pyynnöstä luovutettu korjat- tujen koepaperien kopioita. 3. 3 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 138 e artiklan mukaisesti Euroopan oikeusasiamiehellä on valtuudet suorittaa omasta aloitteestaan tutki- muksia, jotka koskevat yhteisön toimielinten tai laitosten toimintaan liittyviä mahdollisia epäkohtia. Tämän määräyksen nojalla oikeusasiamies käyn- nisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koskee komission palvelukseen- ottomenettelyihin kuuluvaa salassapitoa. 3. 4 Tämän oman aloitteen osana oikeusasiamies tutkii, aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin, jotta kor- jatuista koepapereista voitaisiin luovuttaa kopiot hakijalle. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio tai neuvosto eivät olleet syyllistyneet hallin- nolliseen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. Lisähuomautuksia Koska oikeusasiamies oli saanut huomattavan määrän kanteluita, jotka koskivat avoimuuden puutetta yhteisön järjestämissä palvelukseenottokilpailuissa, toimielinten hän käynnisti omasta aloitteestaan asiaa koskevan tutki- muksen 7. marraskuuta 1997. 3. 1. 5 EUROOPAN KOMISSIO HARJOITTELIJOIDEN VALINTA: PÄÄSY ”SINISEEN KIRJAAN” Päätös kantelun 111/95/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra X. kanteli syyskuussa 1995 Euroopan oikeusasia- miehelle siitä, että komission harjoittelupaikkoja ei myön- netty ansioiden pohjalta vaan sen mukaan, kenellä oli oikeat suhteet korkeassa asemassa oleviin henkilöihin. Väitteidensä tueksi X. viittasi kahteen komissiolle osoitta- maansa hylättyyn harjoittelijahakemukseen. Hän piti mahdottomana ymmärtää, miten hän pääsi komission ns. ”siniseen kirjaan” ensimmäisellä kerralla, mutta ei toisella kerralla, jolloin hänen pätevyytensä oli huomattavasti parempi. C 380/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Ohjesäännön 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti kantelua käsiteltiin kantelijan pyynnöstä luottamuksellisena. Oli muistettava, että hallintoviranomaisella oli harkinta- valtaa määritellessään, täyttikö hakemus avointa paikkaa koskevat ehdot. Tutkimus Komission lausunto Oikeusasiamiehen tutkittua samaa kansallisuutta kuin X. edustaneiden muiden hakijoiden hakemukset ei vaikutta- nut siltä, että komissio olisi jättänyt huomiotta asetta- mansa kriteerit. Kantelu välitettiin komissiolle, joka totesi lausunnossaan X:n täyttävän tarvittavat hyväksymisvaatimukset harjoit- telijoita koskevien määräysten mukaisesti. Koska kunakin vuonna kuitenkin saatiin runsaasti hakemuksia, oli suori- tettava esivalinta, joka perustui hakijoiden todellisiin opintotuloksiin ja mahdollisiin opintoihin, jotka koskivat Euroopan yhdentymistä tai yhteisön lainsäädäntöä. X. väitti, että hänet oli merkitty sinisen kirjan täydentä- vään luetteloon, koska hän oli saanut suosituksen kor- kea-arvoiselta henkilöltä. Koska ei ollut esitetty mitään henkilötietoja, jotka koskivat tätä henkilöä tai sitä tai niitä henkilöitä, joihin vaikutusvaltaa oli väitteen mukaan käytetty, väitteen enemmälle tutkimiselle ei ollut perus- teita. Komissio totesi, että X. oli merkitty siniseen kirjaan erinomaisen ansioluettelonsa vuoksi ja että hän ei ollut täyttänyt vaatimuksia myöhemmässä vaiheessa. Lisäksi komissio korosti, että periaatteessa oli otettava huomioon maantieteellinen tasapaino sekä kunakin vuonna saatujen hakemusten määrä. Kantelijan huomautukset Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. KIELTÄYTYMINEN HYVÄKSYMÄSTÄ NORSUNLUURANNIKOLTA PERÄISIN OLEVAA EUR 1 -TODISTUSTA Päätös kantelun 187/17. 10. 95/FS/B/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Komission lausunto lähetettiin kantelijalle, joka pitäytyi kantelussaan. Kantelija lisäsi, että ainoastaan korkea- arvoisen henkilön suositus oli toisella hakukerralla autta- nut hänet lopulta sinisen listan täydennysluetteloon. Kantelu Lisätutkimukset Oikeusasiamies pyysi komissiolta lisätietoja menettelystä, jolla hakijat kirjattiin siniseen kirjaan. Lisäksi oikeusasi- amies pyysi kopioita muiden samaa kansallisuutta kuin X. edustavien hakijoiden hakulomakkeista arvioidakseen heidän pätevyysprofiiliaan. Komissio toimitti täydentävän lausunnon sekä kopiot muiden samaa kansallisuutta kuin X. edustavien hakijoi- den hakulomakkeista. Komissio korosti, että täydentävää luetteloa käytettiin hakemusten lisäarviointiin ja sitä hyö- dynnettiin teknisten virheiden ja painovirheiden korjaami- seen. Päätös Oikeusasiamies totesi, että hakijoihin sovelletut valintape- riaatteet, sellaisina kuin komissio oli ne toimittanut, eivät olleet perusteettomia. Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle lokakuussa 1995 B. NV -nimisen yrityksen puolesta. Kantelija totesi, että B. NV oli huhtikuussa 1994 ostanut Yhdistyneessä kunin- gaskunnassa toimivan välittäjän kautta pitkäjyväistä riisiä Norsunluurannikolta tuotavaksi yhteisöön. Riisiin, joka tuodaan Lome´n yleissopimusmaihin kuuluvalta Norsun- luurannikolta, sovelletaan alennettuja tuontimaksuja. B. NV esitti Belgian tulliviranomaisille EUR 1 -todistuk- sen osoitukseksi riisin alkuperästä. Tulliviranomaiset kui- tenkin epäilivät, että riisi ei ollut alun perin Norsunluu- rannikolta, ja kieltäytyivät hyväksymästä todistusta. Saa- dakseen riisin tullista B. NV antoi tulliviranomaisille takuun, joka oli 10 % lisätullimaksuista, jotka perittäi- siin, jos riisi ei ollut peräisin Norsunluurannikolta. Belgian tulliviranomaiset ottivat riisistä näytteitä kokeita varten ja ryhtyivät lisätutkimuksiin varmistaakseen EUR 1 -todistuksen oikeellisuuden. Maaliskuussa 1995 B. NV sai tietää, että Norsunluurannikon hallitus oli todentanut EUR 1 -todistuksen aitouden. B. NV pyysi sitten vapaut- tamaan antamansa takuun. Belgian tulliviranomaiset ilmoittivat B. NV:lle 28. heinäkuuta 1995 päivätyllä kirjeellään, että yhteisön petoksia tutkiva osasto kieltäytyi vapauttamasta takuita ja halusi jatkaa tutkimuksia. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/29 Kantelussaan oikeusasiamiehelle S. väitti, että koska todentamismenettely oli saatu päätökseen, B. NV:n anta- mat takuut olisi vapautettava. Hän totesi, että Norsun- luurannikon myöntämiä EUR 1 -todistuksia koskevien epäilysten pitäisi olla yhteisön viranomaisten ja Norsun- luurannikon hallituksen välinen asia. ”aihetta epäilyyn”, joka oikeuttaisi Lome´n sopimuksen mukaisiin todentamiseen ja varotoimenpiteisiin. Kantelija toi esille myös uutena kysymyksenä sen, että Belgian viranomaisten väitettiin viivytelleen, kun nämä olivat toimittaneet EUR 1 -todistuksen Norsunluuranni- kon viranomaisille todennettavaksi. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle tammikuussa 1996. Lau- sunnossaan komissio viittasi syihin, joiden vuoksi Belgian tulliviranomaiset ja komission yksiköt epäilivät, että riisi ei ollut peräisin Norsunluurannikolta. Lausunnossa todet- tiin myös seuraavaa: Vaikka Norsunluurannikolta saatu vastaus vahvisti todis- tuksen aitouden ja tavaroiden alkuperän, aikaisemmat kokemukset olivat osoittaneet, että Norsunluurannikon viranomaisten esittämiin vahvistuksiin ei aina voinut luot- taa ja että kyse oli usein todistuksen olemassaolon vahvis- tamisesta eikä tavaroiden alkuperän todentaminen. Lome´n yleissopimuksen pöytäkirjassa n:o 1 olevan 26 artiklan mukaisesti komissio pyysi Norsunluurannikon ja tarjoutui viranomaisia tutkimaan riisin alkuperän lähettämään yhteisön edustajia avustamaan tässä. Pyyntö tehtiin 22. kesäkuuta 1995 ja uusittiin 12. syyskuuta 1995. Lisätutkimukset Maaliskuussa 1997 Euroopan oikeusasiamies kirjoitti jäl- leen komissiolle tiedustellakseen, oliko Norsunluuranni- kon viranomaisten kanssa päästy ratkaisuun, ja jos ei, niin mihin muihin toimenpiteisiin komissio aikoi ryhtyä ratkaistakseen asian. Vastauksessaan komissio kertoi yksityiskohtaisesti jatko- toimistaan asian ratkaisemiseksi. Se mainitsi erityisesti AKT–EY-tulliyhteistyökomiteassa toukokuussa 1996 uu- delleen esitetyn yhteistyöpyynnön ja hallinnollisen yhteis- työmatkan marraskuussa 1996. Vastauksen mukaan yhteisön valtuuskunta (johon kuului komission ja Belgian tulliviranomaisten edustajia) ja Nor- sunluurannikon viranomaiset olivat edelleen erimielisiä asiasta. Koska myöhemmässä kirjeenvaihdossa ei saatu vastausta esitettyihin kysymyksiin, komission yksiköt veivät asian EY–AKT-tulliyhteistyökomiteaan. Vastauksessa päädyttiin seuraavaan johtopäätökseen: Vaikka ei ollutkaan todisteita siitä, että B. NV olisi osallistunut petokseen, EUR 1 -todistuksen aitoutta epäil- tiin edelleen voimakkaasti. Norsunluurannikon viranomaisten kanssa oli päästy kes- kusteluyhteyteen. He olivat pyytäneet ja saaneet lisätie- toja. Lausunto päättyi toivomukseen, että yhteys johtaisi asian ratkeamiseen lähitulevaisuudessa. Kantelijan huomautukset Komission lausunto toimitettiin S:lle huhtikuussa 1996. Hän kiisti huomautuksissaan EUR 1 -todistuksen aitoutta koskevat todisteet ja väitti, että ei voinut olla sellaista Komissio on saanut tietää, että Belgian viranomaiset ovat nostaneet B. NV:n maksamaa talletusta (suosi- tuimmuustullin ja muun kuin suosituimmuustullin väli- nen 10 prosentin ero nostettiin 100 prosenttiin). On Belgian toimivaltaisten viranomaisten asia tehdä johtopäätökset tästä asiasta. Belgian hallitus ei tällä hetkellä pysty antamaan maahantuojalle (B. NV) ilmoi- tusta tullivelasta, koska ei ole olemassa kiistattomia todisteita siitä, että riisi ei ole peräisin Norsunluuranni- kolta. Komissio voi vain jälleen kerran korostaa, että se käyttää toimivaltaansa tarkasti suojellakseen unionin taloudellisia etuja mahdollisimman tehokkaasti (omien varojen menetysten lisäksi on otettava huomioon AKT- maiden kanssa tehtyjen sopimusten soveltamiseen liitty- vät seikat). Se pahoittelee kuitenkin sitä, että vastoin toiveita, jotka heräsivät 3. huhtikuuta 1996 pidetyssä kokouksessa, Norsunluurannikon viranomaisten yh- teistyön taso on ollut riittämätöntä, niin kuin edellä on kuvattu. C 380/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Päätös 3. Komissio ja Norsunluurannikon viranomaiset 1. Alustavat huomautukset 1. 1 Yhteisön tullilainsäädännön täytäntöönpano ja tar- vittavat hallinnolliset menettelyt ovat kansallisten tulliviranomaisten vastuulla. Vaikka kansalliset tul- liviranomaiset panevat täytäntöön yhteisön lainsää- däntöä, ne eivät ole yhteisön toimielimiä tai laitok- sia, eikä niiden toimintaa voida alistaa Euroopan yhteisöjen oikeusasiamiehen tutkittavaksi. 1. 2 Oikeusasiamies ei siten ollut toimivaltainen tutki- maan kantelua siltä osin kuin se liittyi Belgian tulliviranomaisten hallinnolliseen toimintaan. Oi- keusasiamies ei varsinkaan voinut tutkia kantelijan väitettä, jonka hän esitti huomautuksissaan komis- sion lausuntoon, että Belgian tulliviranomaiset oli- sivat aiheettomasti viivytelleet välittäessään EUR 1 -todistuksen Norsunluurannikon viranomaisille varmistettavaksi. 1. 3 Tutkiessaan, oliko Euroopan komission toimin- nassa ilmennyt hallinnollisia epäkohtia, oikeusasia- mies ei voinut ratkaista kysymystä riisin alkupe- rästä. Tämän kysymyksen voi ratkaista toimivaltai- nen tuomioistuin, jolla on mahdollisuus kuulla todistajanlausuntoja ja arvioida keskenään ristirii- taista tieteellistä näyttöä. 2. Komission rooli 2. 1 Komission lausunnon perusteella sen toimivalta tässä asiassa perustuu kahteen lähteeseen: — sen osallisuuteen Lome´n yleissopimuksen pöy- täkirjassa n:o 1 olevalla 30 artiklalla peruste- tussa tulliyhteistyökomiteassa (1), joka käsitte- lee pöytäkirjan 26 artiklan 7 kohdan ja 27 artiklan 7 kohdan mukaisia kiistoja, 3. 1 Oikeusasiamiehen saatavilla olleiden todisteiden mukaan komissio oli: — pyytänyt Norsunluurannikon viranomaisia suo- rittamaan asianmukaiset tutkimukset yleissopi- muksen pöytäkirjassa n:o 1 olevan 26 artiklan mukaisesti, — pyytänyt hallinnollista yhteistyömatkaa Nor- sunluurannikolle ja osallistunut siihen, — ottanut asian esille useissa AKT–EY-tulliyhteis- työkomitean kokouksissa. 3. 2 Komission todisteiden mukaan se, että edellä tar- koitettu toiminta ei riittänyt ratkaisemaan ongel- maa, johtui Norsunluurannikon viranomaisten yh- teistyöhalun puutteesta. 3. 3 Komissio oli siten ilmeisesti käyttänyt täysin ne mahdollisuudet, jotka sillä oli toimia tässä kiistassa Lome´n sopimuksen määräysten mukaisesti. 4. Komissio ja Belgian tulliviranomaiset 4. 1 Komissio ei lausunnossaan kiistänyt väitettä, jonka mukaan komission yksiköt kieltäytyivät vapautta- masta B. NV:n maksamaa takuuta. Saatavilla ollei- den rajallisten todisteiden valossa näytti todennä- köiseltä, että käytännössä komission yksiköillä oli ratkaiseva rooli. 4. 2 Täyttäessään tehtäväänsä yhteisön talousarvion täytäntöönpanijana komissio on velvollinen suoje- lemaan yhteisön taloudellisia etuja, mitä tilintar- kastustuomioistuimen kertomuksissa on toistuvasti korostettu. 4. 3 Niiden vastausten valossa, joita komissio oli tässä tapauksessa antanut, vaikutti ilmeiseltä, että epäi- lykset riisin alkuperästä perustuivat todisteisiin ja siten antoivat ”aihetta epäillä” Lome´n sopimuksen pöytäkirjan n:o 1 26 artiklan tarkoittamalla tavalla. — sen vastuuseen yhteisön talousarvion täytän- töönpanijana varmistaa, että maksettavat tulli- maksut (jotka kuuluvat yhteisön varoihin) tili- tetään asianmukaisesti. 4. 4 Kun ongelman ratkaisu viivästyi, koska komissio jatkuvasti epäili oliko riisi peräisin Norsunluuran- nikolta, ei viivästystä tässä tilanteessa voitu pitää hallinnollisena epäkohtana, niin kuin olisi ollut asianlaita, jos viivästys olisi ollut vältettävissä. (1) Katso 5 päivänä maaliskuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 714/90 1 päivänä maaliskuuta 1990 alkaen sovellettavia koskevan AKT–EY-neuvoston päätöksen N:o 2/90 soveltamisesta (EYVL L 84, 30. 3. 90, s. 1). siirtymäkauden toimenpiteitä Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt. Oikeus- asiamies totesi lisäksi, että kantelijalla oli edelleen mah- dollisuus viedä kiista riisin alkuperästä toimivaltaiseen 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/31 tuomioistuimeen nostamalla kanne kansallisia tulliviran- omaisia vastaan. Oikeusasiamies lopetti näin ollen asian käsittelyn. Yhteisön nykyisen lainsäädännön valossa ei ole laitonta olla paljastamatta valintalautakunnan jäsenten nimiä. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: SUULLINEN VALINTAMENETTELY Päätös kantelun 252/22. 11. 95/TMF/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Kantelussaan oikeusasiamiehelle marraskuussa 1995 herra R. väitti, että hän oli saanut valintalautakunnan käytöksestä vaikutelman, että hän oli läpäissyt komission PO XII:n järjestämässä suullisessa valintamenettelyssä. Hänen mukaansa valintalautakunnan jäsenet esittivät hänelle kysymyksiä hänen tulevasta työstään ja kättelivät häntä haastattelun päätteeksi. Lisäksi hän kanteli siitä, että komissio ei halunnut julkistaa valintalautakunnan jäsenten nimiä. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle helmikuussa 1996. Lau- sunnossaan komissio totesi, että se oli hankkinut selvi- tystä asiaan valintalautakunnan sihteeriltä. Tämän mu- kaan hakijalle ei ollut annettu mitään viitettä siitä, että hän olisi tullut valituksi, eikä häntä ollut onniteltu. Lisäksi komissio korosti, että valintalautakunnan jäsenille on annettu ohjeet, miten käyttäytyä, ja että heidän ei pitäisi toiminnassaan tai reaktioissaan antaa mitään vii- tettä siitä, miten hakija on suoriutunut. Valintalautakun- nan sihteeri valvoo tätä. Huomautuksissaan komission lausuntoon R. piti kiinni kantelustaan. Päätös Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. VAPAA LIIKKUMINEN: KOMISSIOLLE ESITETTYJEN VALITUSTEN KÄSITTELY Päätös kantelun 259/27. 11. 95/PL/UKI/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra L. kanteli 20. marraskuuta 1995 oikeusasiamie- helle B:n veljesten puolesta ja kansalaisvapauksien kansal- lisen neuvoston (National Council for Civil Liberties (jäljempänä ”Liberty”)) edustajana. Kantelussa väitettiin, että kahden Euroopan komissiolle esitetyn valituksen käsittelyssä oli ilmennyt hallinnollinen epäkohta. Kantelun tausta Marraskuussa 1990 walesilaiset veljekset, G. B. ja R. B. , matkustivat junalla Belgiaan nähdäkseen Walesin jalka- pallo-ottelun. Belgian poliisi poisti veljekset junasta Bel- gian ja Luxemburgin rajalla. Heiltä otettiin henkilötiedot ja heidät valokuvattiin. Tiedot välitettiin myöhemmin Yhdistyneen kuningaskunnan keskusrikosrekisteriin (UKI National Criminal Intelligence Service, NCIS) ja tallennet- tiin tietokoneelle. Tallennetut tiedot välitettiin Belgian poliisille marras- kuussa 1992. Tällöin pelattiin toinen jalkapallo-ottelu, ja B:n veljekset olivat sitä katsomassa. Veljekset vietiin Kortrijkissa poliisiasemalle, ja myöhemmin heidät alistet- tiin henkilöllisyyden tarkastukseen Brysselissä. Lisäksi R. B. joutui viettämään Brysselissä 16 tuntia poliisiase- malla. Hänelle tehtiin ruumiintarkastus ja hänet valoku- vattiin. Myöhemmin hänet karkotettiin. Kantelijan mukaan hänelle esitettiin työpaikkaan ja käy- tännön työhön liittyviä kysymyksiä. Komissio ei kiistä näiden kysymysten sisältöä. On luonnollista, että tuleva työnantaja tekee tällaisia kysymyksiä arvioidakseen esi- merkiksi sitä, miten hakija reagoisi tietyissä työtilanteissa. Kysymysten sisällön ei siten voi katsoa viittaavan siihen, että ehdokas on valittu tehtävään. R. B:n mukaan syyksi ilmoitettiin, että hänen nimensä oli tallennettu NCIS:n luetteloon. Belgian sisäministeriön NCIS:lle lähettämässä virallisessa raportissa todettiin, että R. B. pidätettiin 17. marraskuuta 1992, koska tämä oli alkoholin vaikutuksen alainen ja häiritsi yleistä järjestystä henkilöllisyyden tarkastamisen aikana, ja koska tällä ei ilmeisesti ollut henkilötodistusta. R. väitti valintalautakunnan jäsenten onnitelleen häntä. Tämä kysymys on kiistanalainen. Kättely haastattelun jälkeen voidaan ymmärtää paremminkin kohteliaaksi eleeksi kuin onnentoivotukseksi. B:n veljekset sekä heidän kansallisen parlamenttinsa ja Euroopan parlamentin jäsenet pyrkivät kansalliseen rat- kaisuun, mutta tässä ei onnistuttu. C 380/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Valitus Euroopan komissiolle Koska Belgian viranomaisilta ei ollut saatu vastausta, komissio vaati sitä uudestaan. Libertyn edustamat B:n veljekset valittivat 8. heinäkuuta 1994 Euroopan komissiolle. Komissio kirjasi valitukset numerolla 94/4998 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan ja numerolla 94/4999 Belgiaa vastaan. Liberty pyysi, että komissio välittäisi valitukset tiedoksi kyseisille jäsenvaltioille ja hankkisi sitoumuksen siitä, että jäsenvaltiot noudattaisivat yhteisön oikeuden vaatimuk- sia. Liberty myös vaati kaikkien B:n veljeksiä koskevien tietojen poistamista. Lisäksi komissiota pyydettiin hankkimaan B:n veljeksille vakuudet siitä, että he saisivat vapaasti liikkua Euroopan unionissa, ja että heihin ei kohdistettaisi rajoituksia, jotka eivät EY:n perustamissopimuksen mukaan olleet sallit- tuja. Jos jompikumpi valtio ei panisi näitä toimenpiteitä tyydyttävästi täytäntöön, komissiota pyydettiin käynnis- tämään EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukai- nen rikkomismenettely. Komission pääosasto XV vastasi 20. lokakuuta 1994 ja totesi: Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan on vakavasti harkittava veljesten pyyntöä tulla poistetuiksi mahdol- lisilta ”mustilta listoilta”, joilla heidän nimensä mah- dollisesti esiintyvät. Olen kirjoittanut molemmille jäsenvaltioille tässä tarkoituksessa ja pyytänyt niitä poistamaan asiakkaidenne nimet tällaisilta ”mustilta listoilta”, ja jos näin ei tehdä, perustelemaan, miksi heitä pidetään tällaisilla listoilla. Komission PO XV ilmoitti 6. lokakuuta 1995 päivätyllä kirjeellä saaneensa vastauksen Yhdistyneeltä kuningas- kunnalta: Asiakysymyksen osalta Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittavat, että AB ei ole koskaan ollut NCIS:n tiedostoissa, ja että vaikka sekä GB että RB on merkitty tiedostoihin, heitä koskevia yksityiskohtaisia merkintöjä ei enää ole. Se, että NCIS:n tiedostoissa ei ole asiakkaitanne koske- via merkintöjä, antaa meille aiheen päätellä, että tällä hetkellä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät suunnittele heidän vapaan liikkuvuutensa rajoitta- mista. Tämän johdosta on katsottava, että kyseisessä asiassa ei rikota yhteisön lainsäädäntöä, ja aion ehdottaa komissiolle valituksenne käsittelyn lopettamista. Liberty vastasi 11. lokakuuta 1995 päivätyllä kirjeellä ja toisti kysymykset, joita se edelleen piti ratkaisematto- mina: — Veljeksille ei ollut ilmoitettu tai täsmennetty, millä listoilla heidän nimensä olivat. — Veljeksille ei ollut ilmoitettu, olivatko muut valtiot ja järjestöt saaneet kyseisen listan tai kyseiset listat. — Kysymystä siitä, oliko heidän nimensä alun perin listattu laillisesti, ei ollut käsitelty tyydyttävästi. Kantelu Euroopan oikeusasiamiehelle Liberty väitti seuraavista syistä, että komission toimin- nassa oli ilmennyt hallinnollinen epäkohta, kun se käsit- teli valitusta Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan: 1) Vastauksen saaminen valitukseen kesti 16 kuukautta. 2) Yhdistynyt kuningaskunta ei vastannut kaikkiin kysy- myksiin, jotka valituksessa oli esitetty heinäkuussa 1994. 3) EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisia menettelyjä ei ollut käynnistetty. Liberty väitti seuraavista syistä, että komission toimin- nassa oli ilmennyt hallinnollinen epäkohta, kun se käsit- teli valitusta Belgiaa vastaan: 1) Komissio ei ollut saanut Belgian viranomaisilta vas- tausta sen jälkeen, kun valitus esitettiin heinäkuussa 1994. 2) Komissio ei ollut käynnistänyt EY:n perustamissopi- muksen 169 artiklan mukaisia menettelyjä, vaikka se ei ollut saanut Belgian viranomaisilta minkäänlaista vastausta 16 kuukauden kuluessa siitä, kun valitus oli esitetty komissiolle. Tutkimus EY:n perustamissopimuksessa Euroopan oikeusasiamie- helle annetaan valtuudet tutkia mahdollisia hallinnollisia epäkohtia vain yhteisön toimielinten ja laitosten toimin- nassa. Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännössä määrä- tään nimenomaisesti, että minkään muun viranomaisen tai henkilön toimet eivät saa olla oikeusasiamiehelle teh- tävän kantelun aiheena. Tätä kantelua tutkiessaan oikeus- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/33 asiamies keskittyi siksi tutkimaan, oliko Euroopan komis- sion toiminnassa ilmennyt hallinnollisia epäkohtia. vat, että selvityspyyntö oli välitetty kyseisille viran- omaisille. Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Komissio totesi lausunnos- saan seuraavaa: Päättäessään olla käynnistämättä rikkomismenettelyä Yh- distynyttä kuningaskuntaa vastaan komissio oli käyttänyt harkintavaltaa, jonka tuomioistuin täysin tunnustaa sillä johdonmukaisesti katsonut, olevan. Tuomioistuin on että (1): ”EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan pohjalta on selvää, että komissio ei tuon artiklan nojalla ole velvol- linen käynnistämään menettelyjä; sillä on harkinta- valta, jonka vuoksi yksityiset henkilöt eivät voi vaatia sitä omaksumaan tiettyä kantaa eivätkä nostaa kumo- amiskannetta sitä vastaan siksi, että se on kieltäytynyt toteuttamasta toimenpiteitä. (2)” 7. Toistaiseksi nämä viranomaiset eivät olleet vastan- neet, ja siten valitusta Belgiaa vastaan käsiteltiin edelleen. 8. Komissio oli koko kuudentoista kuukauden ajan molemmissa tapauksissa pitänyt valituksen esittäjät ajan tasalla näiden laillisen edustajan kautta. 9. Perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisessa me- nettelyssä valituksen esittäjällä ei ollut mitään erityi- siä menettelytapaan liittyviä takuita, joita saattoi esiintyä kilpailukysymysten ja polkumyynnin kaltai- silla aloilla. 10. Molempien asioiden käsittelyyn kuluvan ajan suh- teen oli syytä muistaa, että asiaan liittyi monimutkai- sia oikeudellisia ja teknisiä kysymyksiä. Kantelijan huomautukset 1. Se on kohdellut valituksen esittäjiä hyvän hallintota- van periaatteiden mukaisesti. Huomautuksissaan L. esitti lyhyesti seuraavaa: 2. Valitukset kirjattiin, niiden esittäjille vastattiin ja kirjeet välitettiin jäsenvaltioille siinä aikataulussa, mitä tavanomaisesti noudatetaan käsiteltäessä vali- tuksia tai väitteitä loukkauksista. 1. Kiistan aiheena ei ollut komission valta harkita, oli- siko käynnistettävä 169 artiklan mukainen muodolli- nen menettely vai ei, tai oliko kirje alun perin lähe- tetty jäsenvaltioille normaalin aikataulun mukaisesti. 3. Komissio oli kirjeitse pyytänyt jäsenvaltioilta tietoja tai selvennystä, ja asia oli määräaikojen ja viivytys- ten osalta kyseisten jäsenvaltioiden käsissä. 2. Komission lausunnossa ei vastattu kantelun kysymyk- seen, oliko tapauksessa kyse hallinnollisesta epäkoh- dasta, eikä seuraaviin seikkoihin: 4. Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa ensimmäi- nen kirje lähetettiin 20. lokakuuta 1994 ja muistutus 29. maaliskuuta 1995. Vastaus Yhdistyneen kunin- gaskunnan viranomaisilta saatiin 22. toukokuuta 1995. 5. Heti kun komission yksiköt olivat tutkineet vastauk- sen, valituksen esittäjät saivat tiedon asiasta laillisen edustajansa kautta 6. lokakuuta 1995. 6. Belgian tapauksessa sen pysyvältä edustajalta saatiin 16. joulukuuta 1994 vahvistus, mutta vasta useiden, 28. helmikuuta 1995 ja 27. kesäkuuta 1995 lähetet- tyjen muistutusten jälkeen Belgian viranomaiset kir- joittivat komissiolle 19. lokakuuta 1995 ja vahvisti- Komissio esitti 20. lokakuuta 1994 näkemyksensä, jossa se sovelsi tuomioistuimen tekemiä päätöksiä asioissa Bouchereau ja Adoui ja Cornuaille (3), ja totesi, että Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan on vakavasti harkittava veljesten pyyntöä tulla poiste- tuiksi mahdollisilta ”mustilta listoilta”, joilla heidän nimensä mahdollisesti esiintyvät. Se, että komissio hyväksyi, että kyseisten jäsenvaltioiden oli ryhdyttävä tällaisiin toimenpiteisiin, on olennaista arvioitaessa komission myöhemmän toiminnan riittävyyttä. Oliko komissio noudattanut hyvää hallintotapaa ehdottaessaan asian käsittelyn päättämistä Yhdisty- neen kuningaskunnan suhteen, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan vastauksessa ei käsitelty useimpia valituksessa esitettyjä seikkoja eikä erityisesti sitä, oliko B:n veljesten nimet välitetty muiden maiden tietoon, sekä ehdottaessaan, että Belgian suhteen ei (1) Asia 247/89, Star Fruit vastaan komissio, Kok. 1989, s. 291 ja asia 87/89, Sonito ym. vastaan komissio, Kok. 1990, s. 1981. (2) Asia 87/89, Sonito ym. vastaan komissio, s. 2008. (3) Asia 30/77, Kok. 1977, s. 1999 ja asiat 115/81 ja 116/81, Kok. 1982, s. 1665. C 380/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 ryhdyttäisi erityisiin toimiin, vaikka kyseiseltä valti- olta ei ollut saatu mitään vastausta? tiklan mukaisen rikkomismenettelyn hallinnolli- sessa vaiheessa. Edellyttikö hyvä hallintotapa, että komissio jollakin tehokkaalla tavalla tarkastelee sitä kiistämätöntä seik- kaa, että B:n veljesten EY-oikeuden mukaisia perusoi- keuksia ei ollut kunnioitettu? Kantelija toivoi, että oikeusasiamies toteaisi komission vastauksen riittämättömäksi ja että hyvä hallintotapa edellyttää komissiolta jonkinlaista tehokasta seurantaa. Lisätutkimukset Koska komissio ei ollut ilmoittanut oikeusasiamiehelle, missä vaiheessa valituksen 94/4999 käsittely oli, tämä tiedusteli komissiolta, olivatko Belgian viranomaiset vas- tanneet valitukseen. Komission vastauksessa todettiin, että komissio oli saanut Belgian pysyvältä edustajalta lyhyen kirjallisen vastauk- sen, joka oli päivätty 10. kesäkuuta 1996. Belgian viran- omaiset vakuuttivat, että valituksen esittäjien oikeutta liikkua vapaasti heidän alueellaan kunnioitetaan. Komissio oli tutkinut vastauksen ja antanut sen tiedoksi valituksen esittäjille näiden laillisen edustajan kautta kir- jeellään 9. heinäkuuta 1996. Kirjeessä todettiin myös, että Belgian viranomaisten lausunnon johdosta komission yksiköt aikoivat ehdottaa ryhmälle, joka käsittelee väit- teitä yhteisön oikeuden rikkomuksista, sen seuraavassa kokouksessa, että asian 94/4999 käsittely lopetettaisiin. Kokous, jossa yksiköt ehdottivat asian käsittelyn lopetta- mista, pidettiin 10. lokakuuta 1996. Päätös vahvistettiin komission viikoittaisessa kokouksessa 16. lokakuuta 1996. Vahvistus siitä, että asian käsittely oli päätetty lopettaa, välitettiin 4. joulukuuta 1996 L:lle joka edusti valituksen esittäjiä. Päätös 1. Oliko komissio väitetyllä tavalla jättänyt hankki- matta vastauksen Belgian viranomaisilta? 1. 1 Hyvän hallintotavan nimissä komission olisi pyrit- tävä saamaan vastaukset jäsenvaltioilta 169 ar- 1. 2 Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti jä- senvaltioiden on annettava komissiolle mahdolli- suudet huolehtia tehtävästään ”perustamissopi- muksen vartijana” perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisesti (1). Jäsenvaltioiden edellytetään toimivan vilpittömässä yhteistyössä komission 169 artiklan mukaisesti toteuttamassa tutkimuksessa ja antavan komissiolle kaikki tiedot, joita se tätä tarkoitusta varten tarvitsee (2). Jos jäsenvaltio kiel- täytyy auttamasta komissiota tämän tutkimuksissa, jäsenvaltioille 5 artiklan se mukaisesti asetetun velvollisuuden helpottaa ko- mission tehtävien suorittamista (3). Tällaisessa ta- pauksessa komissio voi viedä asian tuomioistui- meen. laiminlyö kaikille 1. 3 Komissio oli lopulta saanut Belgian viranomaisilta vastauksen 17. kesäkuuta 1996 useiden kirjallisten muistutusten ja muiden yhteydenottojen jälkeen. Oikeusasiamies katsoi siksi, että tämän seikan suh- teen ei ollut todisteita hallinnollisesta epäkoh- dasta. 2. Oliko komissio viivytellyt Yhdistynyttä kuningas- kuntaa vastaan esitetyn valituksen yhteydessä? 2. 1 Mitä tuli väitteeseen, että kesti 16 kuukautta, ennen kuin komissio vastasi Yhdistynyttä kunin- gaskuntaa vastaan esitettyyn valitukseen, Liberty totesi, että se ei kiistänyt, että alkuperäinen kirje lähetettiin jäsenvaltioille normaalin aikataulun puitteissa. Kantelu koski siten 20. lokakuuta 1994 jälkeistä aikaa. Tuon päivän jälkeen komissio lähetti muistutuksen ja sai vastauksen 22. touko- kuuta 1995. Komissio ilmoitti valituksen esittäjälle 6. lokakuuta 1995 päivätyllä kirjeellään, että vali- tuksen käsittely oli lopetettu. 2. 2 Oikeusasiamiehen tutkimuksen mukaan komissio oli yrittänyt saada vastauksen Yhdistyneeltä kunin- gaskunnalta. Hyvän hallintotavan mukaisesti ko- mission olisi aina viipymättä ilmoitettava valituk- sen esittäjälle päätöksestään lopettaa asian käsit- tely. Oikeusasiamies katsoi siksi, että ei ollut todis- teita sen väitteen tueksi, että komissio olisi aiheet- tomasti viivytellyt vastatessaan Yhdistynyttä kunin- gaskuntaa vastaan esitettyyn valitukseen. (1) (——) komissio: — huolehtii siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan; (——) (2) Asia 192/84, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Kreikan tasavalta, Kok. 1984, s. 3967, 19 kohta. (3) Asia 240/86, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Kreikan tasavalta, Kok. 1988, s. 1835, 28 kohta. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/35 3. Oliko komissio jättänyt vaatimatta, että Yhdisty- neen kuningaskunnan olisi käsiteltävä kaikkia valituksessa esitettyjä kysymyksiä? 3. 1 Mitä tuli syytöksiin, joiden mukaan komissio oli jättänyt vaatimatta, että Yhdistyneen kuningaskun- nan olisi käsiteltävä kaikkia heinäkuussa 1994 jätetyssä valituksessa esitettyjä kysymyksiä, Yhdis- tyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat ilmoit- taneet, että mitään B:n veljeksiä koskevia yksityis- kohtia ei ollut tallella NCIS:n tiedostoissa. Siksi komissio oli katsonut, että Yhdistynyt kuningas- kunta ei syyllistynyt yhteisön oikeuden rikkomi- seen. 3. 2 Komissio oli päätynyt johtopäätökseen, että rikko- mista ei ollut tapahtunut sillä hetkellä, eikä se aikonut tutkia, oliko rikkomiseen syyllistytty aiem- min. Tuomioistuimen mukaan 169 artiklassa mää- rätty tuomioistuinkäsittelyä edeltävä menettely an- toi jäsenvaltiolle mahdollisuuden korjata tilanne tuomioistuimeen (1). ennen kuin asia viedään Oikeusasiamiehen tutkimus ei siten osoittanut komission syyllistyneen mihinkään hallinnolliseen epäkohtaan siltä osin kuin sen väitettiin jättäneen vaatimatta vastausta kaikkiin valituksessa esitettyi- hin kysymyksiin. 4. Oliko komissio jättänyt käynnistämättä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen rik- komismenettelyn? 4. 1 Mitä tuli väitteeseen, että komissio oli jättänyt käynnistämättä muodollisen menettelyn Yhdisty- nyttä kuningaskuntaa ja Belgiaa vastaan, EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätään, että komissio voi antaa perustellun lausunnon, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille tämän sopimuksen mukaan kuuluvan velvolli- suuden. 4. 2 Perustamissopimuksen 169 artiklassa ei määrätä menettelyjä tai kriteereitä, joita komission on nou- datettava aikana, joka edeltää perustellun lausun- non antamista jäsenvaltiolle. Lisäksi tuomioistui- men oikeuskäytäntö antaa vain niukasti suuntavii- voja. Komission on siksi itse päätettävä, mitä menettelyjä ja kriteerejä se noudattaa täyttääkseen sillä 169 artiklan mukaisesti olevat velvollisuudet prosessissa, joka voi johtaa perustellun lausunnon antamiseen. 4. 3 Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komis- siolla on ”perustamissopimuksen vartijana” yksin- omainen toimivalta päättää, onko aiheellista nos- taa kanne jäsenvaltiota vastaan siksi, että se on laiminlyönyt velvollisuuksiensa täyttämisen (2). Oi- keusasiamies katsoi siksi, että komission tavassa lopettaa asian tutkiminen ei ilmennyt hallinnollista epäkohtaa. Suoritetun tutkimuksen perusteella ja koska komissio oli saanut sekä Yhdistyneeltä kuningaskunnalta että Belgialta vakuudet siitä, että valitusten esittäjien oikeutta liikkua vapaasti kunnioitettaisiin, oikeusasiamies katsoi, ettei hal- linnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Lisähuomautuksia Tämän kantelun tutkimukset ja lukuisat muut kantelut komissiota vastaan saivat oikeusasiamiehen tekemään sen johtopäätöksen, että olisi aiheellista tutkia yleisemmin komission hallinnollisia menettelyjä sen käsitellessä kan- salaisten valituksia jäsenvaltioiden laiminlyönneistä täyt- tää niille yhteisön oikeuden mukaan kuuluvat velvollisuu- det. Oikeusasiamies käynnisti sen vuoksi 15. huhtikuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, jossa käsitellään mahdollisuuksia parantaa komission hallintomenettelyjen laatua. VÄLIAIKAISEN TOIMIHENKILÖN OTTAMINEN PALVELUKSEEN Päätös kantelun 265/29. 11. 95/VKCG/PD/UK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Rouva G. oli vastannut ilmoitukseen, jossa pyydettiin hakemuksia väliaikaiseen toimihenkilön virkaan komis- sion kuluttajapoliittiseen yksikköön, palkkaluokka A4/ A5. Elokuussa 1995 valintalautakunta ilmoitti, että häntä ei kutsuttaisi haastatteluun. Kantelussaan oikeusasiamiehelle marraskuussa 1995 G. väitti, että valituksi tullut hakija oli tiedossa ennakolta. Hän otti esille lukuisia kysymyksiä. Hän tiedusteli erityi- sesti, miten monta hakijaa oli haastateltu ja miksi häntä ei ollut kutsuttu haastatteluun. Hän väitti, että kansalli- sissa lehdissä julkaistut ilmoitukset olivat virheellisiä ja harhaanjohtavia, koska niissä ilmoitettiin työpaikoista, jotka eivät todellisuudessa olleet avoimia. Hän tiedusteli myös, oliko käytetty menettely yhtäläisten mahdollisuuk- (1) Asia 74/82, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Irlanti, (2) Asia 431/92, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan Kok. 1984, s. 317, 13 kohta. liittotasavalta, Kok. 1995, s. I-2189, 22 kohta. C 380/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 sien politiikan mukaista ja olivatko prosessin aiheuttamat kustannukset perusteltavissa ja kohtuulliset. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission sisälsi seuraavat seikat: lausunto Komissio ottaa palvelukseensa väliaikaista henkilöstöä valintamenettelyillä, jäsenvaltioiden kansallisissa sanomalehdissä julkaistavilla ilmoituksilla. Täten väliaikaisesta A-virasta ilmoitettiin jäsenvaltioiden kansallisissa sanomalehdissä. ilmoitetaan joista seikkoihin ei ollut saatu vastausta. Kantelijan huomau- tukset toimitettiin 5. heinäkuuta 1997 komissiolle täy- dentävää lausuntoa varten. Lisäksi oikeusasiamies pyysi komissiota toimittamaan hänelle hakuilmoituksen, kah- deksan haastatteluun kutsutun hakijan hakemukset sekä valintalautakunnan raportin. Täydentävässä lausunnossaan komissio totesi, että valin- talautakunnan raportti sisälsi luettelon kahdeksasta haas- tatteluun kutsutusta hakijasta sekä luettelon neljästä teh- tävään parhaiten sopivaksi arvioidusta hakijasta. Tämän jälkeen kuluttajapolitiikan pääosasto tutki neljän varalla- ololuetteloon merkityn hakijan tiedot ja valitsi henkilön, jonka katsottiin parhaiten sopivan kyseiseen tehtävään. Lisäksi komissio totesi, että menestyksekkään hakijan mahdollisuudet saada kyseinen virka eivät olleet sen suuremmat kuin kenenkään muunkaan komissiossa tai sen ulkopuolella. Ilmoitusten nojalla saadut vastaukset toimitetaan valinta- lautakunnalle, joka koostuu virkaiältään vanhemmista virkamiehistä. He ovat asiantuntijoita niillä aloilla, joita valintamenettely koskee. Kantelijan lisähuomautukset Kyseisen viran tapauksessa perustettiin kolmen henkilön valintalautakunta tutkimaan hakemukset ja valitsemaan haastatteluun ne, joiden arvioitiin parhaiten soveltuvan tehtävään. Komission täydentävä lausunto toimitettiin G:lle. Lisä- huomautuksissaan hän pitäytyi alkuperäisessä kantelus- saan. Valintalautakunta sai 75 hakemusta. Kahdeksan hakijaa valittiin haastatteluun valintalautakunnan asettamien ar- viointiperusteiden pohjalta (hakijoiden ammattikokemuk- sen määrä ja laatu). Haastatteluun kutsutuista neljä mer- kittiin varallaololuetteloon. Komissio kiisti väitteen, että virkaan nimitetty henkilö oli määrätty ennakolta. Se totesi, että valintalautakunta myönsi kantelijan pätevyyden mutta katsoi muiden haki- joiden olleen paremmin sopivia kyseiseen virkaan. Yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan osalta komissio korosti, että kaksi neljästä varallaololuetteloon merkitystä oli naisia. Se lisäsi, että valintalautakunta perusti päätök- sensä yksinomaan hakijoiden suhteellisiin ansioihin. Kantelijan huomautukset Vastauksessaan G. käsitteli useita kysymyksiä, jotka liit- tyivät menettelyyn ja syihin, joiden vuoksi kuluttajapoli- tiikan yksikköön luotiin väliaikainen A4/A5-virka, nou- datettuun valintamenettelyyn sekä menestyksekkään haki- jan henkilöllisyyteen. G. ehdotti lisäksi, että oikeusasia- miehen olisi haastateltava komission henkilöstön jäseniä. Päätös Euroopan yhteisöjen muiden toimenhaltijoiden palveluk- seen ottamista koskevien ehtojen 2 artiklan mukaan väliaikaista henkilöstöä palkataan virkoihin, jotka budjet- tivallan käyttäjä on luokitellut väliaikaisiksi. Väliaikaisten toimenhaltijoiden palvelukseen ottaminen poikkeaa virkamiesten palvelukseen ottamisesta, koska henkilöstösäännöt eivät sisällä erityismääräyksiä, jotka koskevat väliaikaisten toimenhaltijoiden palvelukseenot- tomenettelyä. Oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteella ei ollut todis- teita siitä, että komissio ei olisi tässä tapauksessa noudat- tanut väliaikaisten toimenhaltijoiden palvelukseen ottami- sessa tavallisesti käyttämäänsä menettelyä. Oikeusasiamiehen käytettävissä olleiden todisteiden va- lossa ei ollut todisteita tukemaan väitettä, että menestyk- sekkään hakijan henkilöllisyys tunnettiin etukäteen. Tässä tilanteessa oikeusasiamies katsoi, että hänellä ei ollut riittäviä perusteita jatkaa tutkimusta kantelun tämän näkökohdan osalta. Lisätutkimukset Komission lausunnon ja kantelijan huomautusten poh- jalta vaikutti siltä, että moniin kantelussa käsiteltyihin Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/37 SOPIMUKSEN PÄÄTTYMINEN Päätös kantelun 271/4. 12. 95/DEA-EF-en johdosta Euroopan komissiota vastaan komissio totesi, että sen tietojen mukaan yritys teki itse arvionsa tilanteesta ja tuli siihen tulokseen, että A:n ehdokkuutta ei pitäisi hyväksyä. Kantelu Lopuksi komissio totesi, että A:n toiminnasta ei ollut olemassa muuta arviota kuin Nigerian edustuston laatima myönteinen arvio, josta hän oli saanut kopion. Kantelussaan Euroopan oikeusasiamiehelle marraskuussa 1995 herra A. ilmoitti, että hänellä oli ollut BMB-nimisen yrityksen kanssa työsopimus ohjelmakoordinaattorina EU:n rahoittamassa maaseudun kehittämisohjelmassa Ni- geriassa (Middle Belt -ohjelma). BMB irtisanoi yllättäen A:n sopimuksen marraskuussa 1994 ja tarjoutui sitten maksamaan tälle 45 000 puntaa korvauksena, koska tämä väitti irtisanomista perusteettomaksi. A. toi kantelussaan esiin kolme seikkaa: 1. Hän väitti, että komissio oli suoranaisesti vastuussa hänen sopimuksensa irtisanomisesta joko Nigerian edustustonsa kautta taikka erään brysseliläisen virka- miehen toiminnan kautta. 2. Hän väitti, että hän oli menettänyt tilaisuuden työs- kennellä toisessa yrityksessä (MM) Nigeriassa toisen EU:n rahoittaman ohjelman puitteissa, koska komis- sion Nigerian edustusto ilmoitti epävirallisesti, että hänen nimittämistään ei hyväksyttäisi. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausuntoon A. totesi, että hän oli saanut BMB:n johtoportaan jäseneltä henkilökoh- taisesti tiedon, jonka mukaan komissio oli pyytänyt irrot- tamaan hänet Middle Belt -ohjelmasta. Hän totesi lisäksi, että hän oli saanut epäsuorasti MM:ltä tiedon, jonka mukaan sen yhteistyökumppani oli saanut tietää, että komissio ei tukisi hänen ehdokkuuttaan. Lopuksi hän totesi, että hän ei ollut vakuuttunut siitä, että komissio kiisti hänen olevan mustalla listalla. 3. Hän ilmoitti kantanaan, että jos hänet oli merkitty mustalle listalle niin ettei hän voisi työskennellä EU:n rahoittamissa hankkeissa, hänelle olisi ilmoitettava tästä muodollisesti ja hänelle olisi ilmoitettava täydel- liset perusteet, jotta hän voisi vastata niihin. Päätös Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio irtisanominen BMB:n kiisti, että A:n työsopimuksen kanssa olisi aiheutunut komission virkamiesten puuttumi- sesta asiaan. Se ilmoitti, että sen virkamiesten ja Middle Belt -ohjelman välisissä yhteyksissä oli keskitytty hallin- to-, valvonta- ja raportointikysymyksiin, joita oli koros- tettu kriittisessä ja riippumattomassa arviossa, joka ohjel- masta oli tehty. Komission mukaan BMB oli omalla vastuullaan päättänyt korvata A:n ohjelmakoordinaatto- rina. Väitteestä, jonka mukaan A. oli menettänyt työtilaisuu- den, koska komission Nigerian edustusto oli epäviralli- sesti ilmoittanut, että hänen nimitystään ei hyväksyttäisi, 1. Middle Belt -ohjelmaan liittyvän sopimuksen irti- sanominen 1. 1 Yhteisön varoista tuettavien ohjelmien arviointi on komission normaalia ja aiheellista toimintaa. 1. 2 Vaikutti todennäköiseltä, että komission virkamie- hen kriittinen suhtautuminen Middle Belt -ohjel- man hallintoon ja hankintoihin oli johtanut kante- lijan työsopimuksen irtisanomiseen. 1. 3 Todisteita ei ilmennyt siitä, että komission virka- miehet olisivat suoranaisesti puuttuneet asiaan var- mistaakseen, että työsopimus irtisanotaan. Tällai- seen asiaan puuttumiseen ei viitannut myöskään maksu, jonka kantelijan entinen työnantaja oli suo- rittanut korvaukseksi valitukseen perusteettomasta irtisanomisesta. 1. 4 Siksi oli tarpeetonta tutkia, olisiko, ja minkälaisissa tilanteissa, kyseessä hallinnollinen epäkohta, jos komission virkamiehet suoranaisesti puuttuisivat asiaan varmistaakseen, että tällainen sopimus irti- sanotaan. C 380/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 2. Väite työtilaisuuden menettämisestä Tutkimus 2. 1 Kantelija väitti, että työtarjous peruttiin, koska komission Nigerian lähetystö oli epävirallisesti ilmoittanut, että se ei tukisi hänen ehdokkuuttaan. Komission näkemys oli, että yritys teki itse oman arvionsa tilanteesta. 2. 2 Kantelijan väite perustui siihen, mitä hänen mah- dollisen työnantajansa edustaja oli kertonut hänelle siitä, mitä komission edustusto oli sanonut sen yhteistyökumppanille. Tällä tiedolla ei ollut sitä totuusarvoa ja todistusvoimaa, jota hallinnollista epäkohtaa koskevan väitteen tueksi tarvitaan. 2. 3 Siksi oli tarpeetonta tutkia, olisiko, ja minkälai- sessa tilanteessa, kyseessä hallinnollinen epäkohta, jos olisi annettu epävirallisia neuvoja siitä, että ehdokkuutta ei tuettaisi. 3. Väite ”mustasta listasta” 3. 1 Kantelija vaati, että jos komissio oli sijoittanut hänet mustalle listalle niin ettei hän voisi työsken- nellä yhteisön rahoittamissa hankkeissa, hänelle olisi ilmoitettava asiasta muodollisesti ja esitettävä täydet perusteet, jotta hänellä olisi mahdollisuus vastata. Komissio ei kiistänyt tätä. 3. 2 Komissio kuitenkin kiisti sijoittaneensa kantelijan mustalle listalle, eikä todisteita ilmennyt tukemaan väitettä listauksesta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt ja lopetti siksi asian käsittelyn. KOMISSION ASETUKSEN TULKINTA Päätös kantelun 308/96/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että ensisijainen vastuu tuontilupajärjestelyjen hoi- dosta on jäsenvaltioiden viranomaisilla, ja että komission käytettävissä olevien tietojen mukaan yritys X. oli esittä- nyt tuontilupahakemuksensa sen jälkeen, kun määräaika oli päättynyt, mikä kyseisessä tapauksessa tapahtui komission asetuksen (ETY) N:o 1442/93 (1) mukaisesti vasta 7. syyskuuta 1994. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan kantelija totesi, että komissio ei ollut vastannut hänen kantelunsa asiakysymykseen, joka koski sitä, että yritys Y:lle oli myönnetty tuontilupa, vaikka asetuksen (ETY) N:o 1442/93 asianmukaisen tulkinnan mukaan sen 7. kesäkuuta 1994 jätetty hakemus oli määräajan ulkopuolella. Kantelija totesi lisäksi, että oli ilmeistä, että yritys oli jättänyt hakemuksen määräajan ulkopuolella, kun otettiin huomioon asetuksen (ETY) N:o 1442/93 kyseisen sään- nöksen myöhempi muutos. Kiistanalaisten seikkojen ajan- kohtana asetuksessa (ETY) N:o 1442/93 säädettiin, että tuontilupahakemukset on jätettävä ”vuosineljänneksen viimeisen kuukauden ensimmäisellä viikolla”, mutta myö- hemmin asetusta muutettiin komission asetuksella (EY) N:o 2444/94 (2), jossa säädettiin, että hakemus olisi jätet- tävä ”sitä vuosineljännestä, jonka osalta todistuksia anne- taan, edeltävän vuosineljänneksen viimeisen kuukauden seitsemän ensimmäisen päivän aikana”. Siten syyskuun 1994 ”ensimmäinen viikko” ei ollut sama kuin syyskuun 1994 ”seitsemän ensimmäistä päivää”; ensimmäinen viikko päättyi 4. syyskuuta 1997, jolloin Y:n 7. syys- kuuta 1994 jättämä hakemus oli myöhässä. Lisätutkimukset Italialainen asianajaja C. kanteli tammikuussa 1996 yri- tyksen X. puolesta. Hän väitti, että Italian viranomaiset olivat syrjineet X:ää syksyllä 1994 ja komissio oli ollut tietoinen tästä. Väitetty syrjintä koski banaanien tuonti- lupahakemuksia. C:n mukaan sekä X. että toinen yritys Y. olivat esittäneet hakemukset 4. syyskuuta 1994 päätty- neen määräajan ulkopuolella. Kuitenkin Y:n 7. syyskuuta 1994 jättämä hakemus hyväksyttiin, mutta X:n jättämä hakemus hylättiin. Oikeusasiamies päätti pyytää komissiolta lausuntoa kan- telijan huomautusten johdosta. Komissio totesi, että ase- tuksella (EY) N:o 2444/94 ei muutettu hakemusten jättä- misen aikarajoja vaan yksinomaan selkeytettiin oikeudel- lista tilannetta. Toiseksi komissio huomautti, että kanteli- jan ja Italian viranomaisten esittämien tietojen mukaan X:n hakemus jätettiin 13 päivää myöhässä. Kolmanneksi (1) EYVL L 142, 12. 6. 1993. (2) EYVL L 261, 11. 10. 1994. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/39 Italian viranomaiset eivät olleet koskaan ilmoittaneet komissiolle siitä, että oli ilmennyt samanlainen tapaus kuin X:n tapaus, ja joka tapauksessa 7. syyskuuta 1994 jätetty hakemus oli ajoissa. Tämän täydentävän lausunnon johdosta esittämissään huomautuksissa C. pitäytyi kantelussaan ja erityisesti siinä, että komissio oli väärässä väittäessään, että asetuk- sella (EY) N:o 2444/94 ei muutettu hakemusten jättämi- sen määräaikoja. Päätös toimintaan Euroopan oikeusasiamies totesi ensinnäkin, että hän oli toimivaltainen ainoastaan yhteisön toimielinten ja laitos- ten liittyvien hallinnollisten epäkohtien tapauksessa; kansallisten viranomaisten toiminta ei kuu- lunut hänen lainkäyttövaltansa piiriin. Siten Euroopan oikeusasiamies ei ollut toimivaltainen käsittelemään Ita- lian viranomaisiin kohdistuvia syytöksiä. Kantelun aiheena oli, oliko komissio tulkinnut oikein säännöstä, jossa säädetään hakemusten jättämisen määrä- ajasta. Säädöstaustan muodosti se, että varmistaakseen banaa- nien vapaan liikkuvuuden yhteisössä neuvosto sääti banaanien yhteisestä markkinajärjestelystä 13. helmi- kuuta 1993 antamallaan asetuksella (ETY) N:o 404/ 93 (1). Asetuksessa tehdään perusero (i) yhteisössä, (ii) AKT-maissa ja (iii) muissa maissa tuotettujen banaanien välillä. Kahden viimeksi mainitun banaaniluokan osalta asetuksessa luodaan tullikiintiöjärjestelmä: tiettyyn kyn- nykseen asti banaaneja voidaan tuoda ilman tullimaksuja tai pientä tullia vastaan; kynnyksen yläpuolella sovelle- taan korkeampia tulleja. Järjestelmän toimivuuden mahdollistamiseksi banaanien tuontia yhteisöön on valvottava tuontilupajärjestelmällä. Komission asetuksella (ETY) N:o 1442/93 annettiin yksi- tyiskohtaiset säännöt, jotka koskevat yhteisöön kohdistu- vaan banaanien tuontiin sovellettavia järjestelyjä. AKT-maista peräisin olevien ja kynnysmäärän alapuolella tuotavien banaanien osalta asetuksen (ETY) N:o 1442/93 14 artiklan 2 kohdassa säädettiin kantelussa käsitellyn tapahtuman ajankohtana: ”Tuontilupahakemukset on jätettävä kunkin jäsenval- tion toimivaltaisille viranomaisille kunkin vuosineljän- neksen viimeisen kuukauden ensimmäisellä viikolla. ” (1) EYVL L 47, 25. 2. 1993, s. 1. Kantelijan mukaan ”ensimmäinen viikko” tarkoittaa kalenteriviikkoa. Komission mukaan ”ensimmäinen viikko” tarkoittaa kuukauden seitsemää ensimmäistä päi- vää. Näkemyksensä tueksi kantelija viittasi kyseisen sää- döksen myöhempään uuteen sanamuotoon, joka otettiin käyttöön asetuksella (EY) N:o 2444/94, jonka mukaan 14 artiklan 2 kohdan sanamuoto on seuraava: ”Tuontitodistushakemukset on jätettävä kunkin jäsen- valtion toimivaltaisille viranomaisille sitä vuosineljän- nestä, jonka osalta todistuksia annetaan, edeltävän vuosineljänneksen viimeisen kuukauden seitsemän en- simmäisen päivän aikana”. C:n mukaan tämä uusi sanamuoto osoitti, että aikaisem- min ”ensimmäisen viikon” on täytynyt merkitä kalenteri- viikkoa. Komission mukaan tämä uusi sanamuoto ainoas- taan selvensi, että ”ensimmäinen viikko” oli aina tarkoit- tanut kuukauden seitsemää ensimmäistä päivää. Arvioidessaan kantelijan ja komission välistä kiistaa Euroopan oikeusasiamies tutki, oliko kummallakaan näkemyksellä tukea asetuksen (EY) N:o 2444/94 joh- danto-osassa. Kyseinen johdanto-osan kappale kuuluu seuraavasti: ”perinteisten AKT-banaanien tuontitodistuksia koske- vien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta vaikuttaa hal- lintaan liittyvistä syistä asianmukaisemmalta mukaut- taa todistushakemusten jättöaikaa ——”. Sanan ”mukauttaa” käyttö viittaa siihen, että aikarajaa todella muutettiin. Muut kieliversiot viittaavat samaan suuntaan; esimerkiksi ranskan-, saksan-, italian-, espan- jan- ja tanskankielisissä versioissa ”mukauttaa” on kään- netty sanoilla ”angepaßt”, ”adapter”, ”adattare”, ”adap- tar” ja ”tilpasse”. Vaikka tämä tarkastelu siten antoi hieman tukea kantelijan näkemykselle, jonka mukaan hakemusten jättämisen määräaika oli ennen 14 artiklan 2 kohdan uutta sanamuotoa todella yksi kalenteriviikko, tämä tulkinta ei ollut itsestään selvä. Ensinnäkin C:n näkemys, jonka mukaan ”ensimmäinen viikko” oli kalen- teriviikko, voisi johtaa siihen, että määräaika päättyy kuukauden ensimmäisenä tai toisena päivänä. Jos nämä päivät sattuisivat lauantaille tai sunnuntaille, se merkitsisi sitä, että yritysten olisi jätettävä hakemuksensa vielä aikaisemmin sen sijaan, että ne voisivat hyödyntää seu- raavan kuukauden seitsemää ensimmäistä päivää. Tällai- selle määräajan lyhentämiselle ei ollut esitetty mitään syitä, eikä myöskään ollut esitetty syitä, joiden mukaan olisi omaksuttava tulkinta, jonka johdosta todellinen määräaika vaihtelee kuukaudesta toiseen. Ei ollut myös- kään selvää, että tällainen tulkinta varmistaisi yhdenmu- kaisen soveltamisen kaikkialla yhteisössä. Komission näkemys, jonka mukaan ”ensimmäinen viikko” tarkoitti C 380/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kuukauden seitsemää ensimmäistä päivää, oli siten perus- teltu. On kuitenkin muistettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön oikeutta koskevissa kysymyksissä. 4. Komissio oli siten toteuttanut kaikki aiheelliset toi- menpiteet varmistaakseen varhaiseläke-etuja nautti- vien henkilöiden vapaan liikkuvuuden. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. Päätös VARHAISELÄKKEELLÄ OLEVIEN HENKILÖIDEN OIKEUS LIIKKUA VAPAASTI Päätös kantelun 313/4. 1. 96/MB/ES/KH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra B. kanteli oikeusasiamiehelle joulukuussa 1995 siitä, että komissio ei ollut ryhtynyt toimenpiteisiin sen johdosta, että tanskalaiset efterløn-määräykset (eräänlai- nen varhaiseläke) hänen mukaansa rikkoivat yhteisön lakia. Hän oli saattanut asian komission PO V:n tietoon lokakuussa 1995 ja kannellut oikeusasiamiehelle tavasta, jolla komissio oli käsitellyt hänen valitustaan. Tutkimus Komission lausunto EY:n perustamissopimuksessa Euroopan oikeusasiamie- helle annetaan valtuudet tutkia mahdollisia epäkohtia vain yhteisön toiminnassa. Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännössä määrätään nimenomaisesti, että oikeusasiamiehelle esitettävän kante- lun aiheena eivät saa olla minkään muun viranomaisen tai henkilön toimet. toimielinten laitosten ja Tämän kantelun johdosta suoritetuissa tutkimuksissa kes- kityttiin siksi siihen, oliko komissio syyllistynyt hallinnol- liseen epäkohtaan valituksen käsittelyn yhteydessä. 1. Valituksen käsittely 1. 1 Kantelijan komissiolle vuonna 1995 lähettämiin kirjeisiin vastattiin asianmukaisesti noin kahden kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta. 1. 2 Komission vastauksessa viitattiin sosiaaliturva-ase- tukseen (asetus (ETY) N:o 1408/71 (4)). Tällä ase- tuksella taataan, että niillä työntekijäryhmillä, joita se koskee, mukaan luettuna eläkeläiset, on oikeus asua missä tahansa jäsenvaltiossa tämän vaikutta- matta heidän eläkeoikeuksiinsa. Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: 1. Se ei ollut puuttunut Tanskan viranomaisten toimin- taan väitetyn syrjinnän osalta, koska oikeudellinen tilanne oli sama edunsaajan kansalaisuudesta riippu- matta. 1. 3 Vastauksessa todettiin nimenomaisesti, että asetus ei kata varhaiseläke-etuja, ja viitattiin tuomioistui- men vastaavaan oikeuskäytäntöön. Kantelijalle ilmoitettiin myös uusimmasta ehdotuksesta, jonka komissio oli esittänyt neuvostolle, jotta efterløn- tyyppiset edut voitaisiin sisällyttää asetuksen sovel- tamisalaan. 2. Ainoa yhteisön säädös, joka koskee toisessa jäsenval- tiossa asuvien henkilöiden oikeutta sosiaaliturvaan, on neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71. Sitä ei voida soveltaa tanskalaisen efterløn-eläkkeen kaltaisiin var- haiseläke-etuihin, kuten tuomioistuin on tehnyt sel- väksi (1). 3. Komissio oli esittänyt vuonna 1980 neuvostolle ehdo- tuksen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan laajentamisesta, mutta sitä ei koskaan hyväksytty (2). Uusi ehdotus varhaiseläke-etujen saattamisesta asetuk- sen soveltamisalan piirin oli jätetty neuvostolle 10. tammikuuta 1996 (3). (1) Asia 171/82, Valentini, Kok. 1983, s. 2157. (2) Ehdotus 18. kesäkuuta 1980. (3) EYVL C 62, 1. 3. 1996, s. 14. 1. 4 Edellä esitetyn valossa on ilmeistä, että komissio on valitusta käsitellessään noudattanut sellaisia menettelytapavaatimuksia kuin siltä voidaan odot- taa. 2. Kantelun asiakysymykset 2. 1 Kantelija kiisti komission johtopäätöksen kahdesta syystä. Ensinnäkin perustamissopimuksessa tunnus- tetaan oikeus asettua asumaan vapaasti yhteisössä, ja tämän on koskettava myös henkilöitä, jotka (4) Neuvoston 14. kesäkuuta 1971 antama asetus sosiaaliturva- järjestelmien soveltamisesta työssäkäyviin henkilöihin ja näi- den perheisiin niiden muuttaessa yhteisön alueella (EYVL C 325, 10. 12. 1992, s. 1). 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/41 nauttivat efterløn-etua ilman, että tämä vaikuttaa heillä olevaan etuun. Toiseksi on pidettävä syrji- vänä sitä, että tietty henkilöryhmä — tässä tapauk- sessa efterløn-edunsaajat — suljetaan vapaan liik- kumisen oikeuden ulkopuolelle. 2. 2 Vapaa liikkuvuus taataan perustamissopimuksen 48 jne. artiklassa. 51 artiklassa todetaan, että neu- vosto toteuttaa sellaiset sosiaaliturvan alan toimen- piteet, jotka ovat tarpeen tällaisen vapaan liikku- vuuden toteuttamiseksi. Tällaisia toimenpiteitä on osaksi toteutettu annettaessa asetus (ETY) N:o 1408/71. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukai- sesti varhaiseläkettä nauttivat henkilöt on kuiten- kin suljettu asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Siten on vielä toteutettava toimenpiteitä, jotka takaavat varhaiseläke-etuja nauttivien henkilöiden liikkuvuuden siten, että tällä ei vaikuteta heidän sosiaalisiin etuihinsa. Siksi komission johtopäätös, jonka mukaan perustamissopimus ei takaa efter- løn-järjestelmästä hyötyvien henkilöiden vapaata liikkuvuutta, ei ole virheellinen. tietoa saada Kun otetaan huomioon edellä esitetty varaus ja kantelijan nimenomainen pyyntö siitä, mitkä viranomaiset voisivat käsitellä hänen vaatimustaan, oikeusasiamies esitti seuraavat lisähuomautukset. Kantelu sisälsi elementtejä, jotka voitaisiin viedä kansalliseen tuo- mioistuimeen. Erityisesti voitaisiin väittää, että perusta- missopimuksen artiklojen suoranainen vaikutus vapaa- seen liikkuvuuteen tekee varhaiseläkkeiden sulkemisen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan ulkopuo- lelle epärelevantiksi. Tämä näkemys voisi saada jonkin verran tukea tuomioistuimen tuoreesta tuomiosta (1). Jos kansallisessa tuomioistuimessa käynnistettäisiin oi- keudellinen menettely, se voisi johtaa asian viemiseen EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti Euroopan yhteisön tuomioistuimeen, joka on ylin aukto- riteetti yhteisön lain suhteen. 2. 3. Kiista ei koske sitä, että Tanskan valtio tekisi eron Tanskan kansalaisen ja muun maan kansalaisen välillä efterløn-etuun oikeuttavien seikkojen osalta. Siksi komission johtopäätös, jonka mukaan tanska- laiseen lakiin ei sisältynyt syrjiviä elementtejä, ei ollut virheellinen. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: KILPAILUUN OSALLISTUJILTA VAADITTU KOULUTUSTASO Päätös kantelun 373/9. 1. 96/AM/L/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan 2. 4 Johtopäätöksenä oli ilmeistä, että komissio on vas- tauksessaan käsitellyt kantelun asiakysymyksiä pe- rusteellisesti, ja komission antama vastaus ei ilmei- sesti ollut virheellinen. Lisäksi komissio oli selvästi osoittanut olevansa kiinnostunut kantelijan esittä- mistä ongelmista antaessaan neuvostolle ehdotuk- sen asetuksen soveltamisalan laajentamisesta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. Kantelu Rouva M. valitti tammikuussa 1996 oikeusasiamiehelle kilpailuilmoituksesta, jolla haettiin virkamiehiä Euroopan yhteisöjen palvelukseen. Ilmoituksessa määrättiin, että suomalaisista yliopistoista valmistuneilla on oltava ylempi korkeakoulututkinto (fil. kand. ). Kantelija totesi, että Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisten mui- den jäsenvaltioiden yliopistoista valmistuneilta vaadittiin vain pätevyyttä, joka vastasi alempaa suomalaista korkea- koulututkintoa (hum. kand. ). Lisähuomautuksia Kantelija oletti, että kilpailuilmoituksessa oli virhe, ja valitti, että siksi suuri joukko suomalaisia oli menettänyt tilaisuuden hakea työpaikkoja. Ohjesäännön 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti oikeusasia- mies voi ohjata kantelun esittäneen henkilön kääntymään toisen viranomaisen puoleen. Oikeudellisten menettelyjen käynnistämiseen liittyy kuluja ja vaara siitä, että menet- tely voi olla tulokseton. Oikeusasiamies ei siksi neuvo käynnistämään oikeudellisia menettelyjä. Tämä on täysin kantelijan harkinnan varainen asia. (1) Asia C-443/93, Vougioukas vastaan IKA, Kok. 1995, s. I-4033. Erityisesti 36 kohta, jossa todetaan, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 4 kohta (jossa suljetaan soveltamisalan ulkopuolelle virkamiesten ja sellaisina pidetty- jen henkilöiden erityisjärjestelmät) ei merkitse sitä, että yhteenlaskemista koskeva hakemus olisi hylättävä, kun se voidaan hyväksyä perustamissopimuksen 48—51 artiklan perusteella neuvoston antamiin yhteensovittamissääntöihin turvautumatta. C 380/42 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Tutkimus Komissio vastasi seuraavasti: Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: Jäsenvaltioiden korkeakoulututkintojen välillä ei ole yhdenmukaistettua akateemista vastaavuutta. Komission on siksi kansallisten viranomaisten toimitta- mien tietojen perusteella itse määriteltävä, minkälaiset todistukset antavat kelpoisuuden tulla hyväksytyiksi kil- pailuihin. Komissio pyrkii varmistamaan, että sen menettely tarjoaa yhdenvertaisen kohtelun yliopistosta valmistuneille riip- pumatta siitä, mistä jäsenvaltiosta he ovat valmistuneet. Arvioidessaan korkeakoulututkintoja komissio on käyttä- nyt perustana kansallisten opetusministeriöiden antamia yksityiskohtaisia tietoja, Euroopan neuvoston NEED-työ- ryhmän vuosittain päivitettävää raporttia sekä tietoja, jotka tutkintotodistusten akateemisen tunnustamisen kan- sallisten tiedotuskeskusten verkosto (NARIC) on koon- nut. Suomen ja Ruotsin tapauksessa komissio teki päätök- sensä kyseisten kansallisten ministeriöiden antamien sekä NEEDin ja NARICin vahvistamien tietojen mukaan. Pää- tös Yhdistyneessä kuningaskunnassa saatujen korkeakou- lutodistusten hyväksymiskelpoisuudesta tehtiin maan liit- tymisen yhteydessä. Kaikissa kolmessa tapauksessa vaa- dittiin loppuun suoritettua korkeakoulututkintoa. Komissio päätti lausuntonsa toteamalla, että korkeakou- lutodistusten tunnustamista koskevan virallisen hallitus- ten välisen sopimuksen puuttuessa komissio aikoo mää- rätä, että hakijoilla on oltava korkeakoulutodistus, joka antaa oikeuden tohtorin tutkintoon tähtääviin jatko-opin- toihin. Mitä tulee suomalaisiin korkeakoulututkintoihin, komis- sio on päättänyt, että kilpailuihin hyväksyminen edellyt- tää ylempää korkeakoulututkintoa. Päätös Komissio päätti lausuntonsa toteamalla, että korkeakou- lutuksen viimeaikaisen kehityksen valossa komissio aikoo tarkistaa yleistä kantaansa tutkintotodistuksiin, jotka antavat oikeuden osallistua sen kilpailuihin, sekä varmis- taa toimielinten yhtäläisen menettelyn. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan M. totesi, että komission lausunto merkitsi sitä, että suomalaisilta vaadittiin muita hakijoita korkeampaa pätevyyttä. Hän katsoi tämän olevan väärin ja pyysi oikeusasiamiestä jatkamaan asian tutkimista. Lisätutkimukset Komission lausunnon ja kantelijan huomautusten jälkeen oli ilmeistä, että moniin kantelun näkökohtiin ei ollut vastattu. Oikeusasiamies pyysi komissiolta sen vuoksi lisätietoja perusteista, joita se käytti määrittäessään suo- malaisten, ruotsalaisten ja brittiläisten hakijoiden valinta- kelpoisuusvaatimukset. Oikeusasiamies pyysi myös yksi- tyiskohtaisia tietoja siitä, millä tavalla komissio aikoi tarkistaa kantaansa siihen, mitkä tutkintotodistukset oikeuttavat osallistumaan kilpailuihin. 1. Kilpailuilmoitus 1. 1 Alkuperäisessä kantelussa esitettiin kysymys, sisäl- sikö kilpailuilmoitus virheellisiä ja harhaanjohtavia tietoja. 1. 2 Komission lausunnosta käy ilmi, että kilpailuilmoi- tuksessa tuotiin täsmällisesti esiin komission päätös vaatia suomalaisista yliopistoista valmistuneilta ylempää korkeakoulututkintoa. 2. Komission päätös vaatia korkeampia yliopistolli- sia tutkintoja suomalaisista yliopistoista valmistu- neilta 2. 1 Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen 27 artik- lassa määrätään, että palvelukseen ottamisen tar- koituksena on varmistaa, että toimielin saa palve- lukseensa mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia virkamiehiä, jotka otetaan palvelukseen yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten joukosta ja maantieteellisesti mahdollisimman laa- jalta alueelta. 2. 2 Kun valitaan kriteerejä, joiden mukaan vapaat virat täytetään, nimittävällä viranomaisella on har- kintavaltaa (1). (1) Asia 280/80, Bakke-d’Aloya vastaan neuvosto, Kok. 1981, s. 2887. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/43 2. 3 Harkintavaltaa käyttäessään nimittävän viranomai- sen on kunnioitettava yhdenvertaisuusperiaa- tetta (1). Se ei saa harjoittaa syrjintää kohtelemalla samassa tilanteessa olevia hakijoita eri tavoin, jos sillä ei ole perusteltua syytä tehdä niin. 2. 4 Korkeakoululaitoksen pätevyysvaatimukset kuulu- vat kunkin jäsenvaltion toimivallan piiriin. Yh- teisön toiminta perustuu tässä vastavuoroisen tun- nustamisen periaatteelle (2). Se, että eri jäsenvalti- oista peräisin olevilta hakijoilta vaaditaan kilpai- luun hyväksymistä varten eri pituisia yliopisto- opintoja, ei sellaisenaan riitä osoittamaan, että yhdenvertaisuuden ja syrjinnän välttämisen periaat- teita ei ole kunnioitettu. 2. 5 Lausunnossaan kantelusta komissio on tunnusta- nut yhdenvertaisuuden ja syrjinnän välttämisen periaatteet todetessaan, että kun se määrittää, min- kälainen todistus oikeuttaa osallistumaan kilpai- luun, se pyrkii varmistamaan, että sen menettely tarjoaa yliopistosta valmistuneille samanlaisen koh- telun riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he ovat valmistuneet. 2. 6 Siksi ei ole todisteita siitä, että komissio on käyttä- nyt väärin harkintavaltaansa valita kriteerit, joiden mukaan avoimet virat täytetään. Suoritettujen tutkimusten perusteella oikeusasiamies kat- soi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. TARJOUSPYYNTÖMENETTELY Päätös kantelun 444/20. 2. 96/TK/D/VK johdosta Euroopan komission yhteistä tutkimuskeskusta vastaan Kantelu kevat tarjousmenettelyä Saksan lainsäädännössä. Hän valitti erityisesti huonosta tiedonkulusta ja siitä, että hän ei saanut asianmukaista korvausta tekemästään työstä, kun tuomaristo ei hyväksynyt hänen hankkeitaan. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio esitti seuraavaa: Virallisessa lehdessä julkaistiin 25. toukokuuta 1993 ennen rajoitettua tarjouspyyntöä kehotus ilmoittaa haluk- kuudesta osallistua Isprassa toimivan tutkimuskeskuksen rakennusten remontointiin. Sisäinen komitea valitsi 15 yritystä niiden 42 yrityksen joukosta, jotka olivat ilmoittaneet halukkuutensa. Kante- lijan yritys oli näiden joukossa. Kaikki rajoitettua tarjouspyyntöä koskevat asiakirjat lähetettiin 15 ehdokkaalle. Lisäksi järjestettiin tapaami- nen, jossa ehdokkaille annettiin lisätietoja. Kantelija päätti olla osallistumatta tähän tapaamiseen. Raportti tapaamisesta lähetettiin kaikille 15 ehdokkaalle, kantelija mukaan luettuna. Rajoitettu tarjouspyyntö toteutettiin yhteisön oikeuden asianmukaisten säädösten, ts. varainhoitoasetuksen ja jul- kisia hankintoja koskevien direktiivien mukaisesti. Saksan kansalainen herra K. esitti tammikuussa 1995 Euroopan parlamentille vetoomuksen, joka koski Euroo- pan komission tutkimuskeskusta Isprassa. Toukokuussa 1995 vetoomusvaliokunta välitti hänen vetoomuksensa oikeusasiamiehelle käsiteltäväksi kanteluna. Kaikki ehdokkaille toimitetut asiakirjat olivat oikeita ja täydellisiä, ja kaikki osallistujat saivat henkilökohtaisesti tiedon menettelyn tuloksesta. Komissio liitti lausuntoonsa myös asiakirjoja, jotka sisälsivät yksityiskohtaista tietoa valintamenettelystä ja tuomariston henkilöllisyydestä. K. oli osallistunut tutkimuskeskuksen järjestämään rajoi- tettuun tarjousmenettelyyn. Hän väitti, että menettely ei ollut asianmukainen verrattuna vaatimuksiin, jotka kos- (1) Asia 130/75, Prais vastaan neuvosto, Kok. 1976, s. 1589. (2) Neuvoston direktiivi 89/48/ETY (EYVL L 19, 24. 1. 1989, s. 16). Komissiolla ei ole yleistä velvollisuutta korvata hylättyjen hakijoiden kuluja. Tässä tapauksessa tutkimuskeskus oli sitoutunut suorittamaan korkeintaan 5 000 ecun kor- vauksen valitsematta jäänyttä rakennushanketta kohti sen mukaan, miten edistyksellinen ja uusi ehdotus oli. Tältä pohjalta kantelijalle maksettiin 2 500 ecua korvaukseksi yhdestä kolmen parhaan joukkoon päässeestä hankkeesta sekä 10 000 ecua viidestä hankkeesta, joita ei ollut otettu huomioon. C 380/44 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausuntoon K. totesi, että mitä tuli menettelyn avoimuuteen, hän oli tyytyväinen komission lausunnon liitteenä olevien asiakirjojen sisältä- miin tietoihin. Korvauksen suuruudesta K. totesi, että hankkeet olivat edellyttäneet poikkeuksellisen paljon valmistelutyötä. Tämä oli aiheuttanut keskustelua osallistujien keskuu- dessa, minkä johdosta korvausta oli myöhemmin lisätty. Korvausehdot olivat epäselvät ja myös epätavalliset, eikä ollut selvää, miksi korvausehdot julkistettiin vasta kilpai- lun päättyessä. Päätös Euroopan oikeusasiamiehen saatavilla olleiden todisteiden valossa oli ilmeistä, että rajoitettu tarjousmenettely oli toteutettu asianmukaisesti ja yhteisön oikeuden asiaan- kuuluvien säännösten mukaisesti. Mitä tuli hylättyjen hankkeiden korvaustasoon, hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että kaikille osallis- tujille annetaan täydelliset ja täsmälliset tiedot tarjous- pyyntömenettelystä. Niihin kuuluu suunnitelma siitä, miten jätetyistä hankkeista maksetaan korvaukset, kun hankkeiden valmistelu vaati huomattavia ponnistuksia ja kustannuksia. Euroopan oikeusasiamiehen käytettävissä olleiden todis- teiden pohjalta näytti siltä, että tutkimuskeskus oli selke- ästi selittänyt hankkeiden jättämistä koskevan menettelyn ja antanut myös täsmällistä tietoa ehdoista, joiden mukaan jätetyistä hankkeista aiottiin maksaa korvauksia. Ei näyttänyt olevan todisteita siitä, että tutkimuskeskus olisi laiminlyönyt asettamiensa ehtojen noudattamisen. Mitä tulee tiedonkulkuun, kantelija ei ollut osallistunut tutkimuskeskuksen järjestämään tiedotustilaisuuteen eikä pyytänyt lisätietoja. Siksi ei ollut perusteita vaatia, että keskuksen olisi pitänyt antaa hänelle lisätietoja. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. PHARE-ALIHANKINTASOPIMUKSEN IRTISANOMINEN: KOMISSION VASTUU Päätös kantelun 475/7. 3. 96/SH/ROM/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra H. oli ollut Phare-hankkeen paikallinen koordi- noija Romaniassa. Hän tarjosi palveluja alihankkijana yritykselle TT. Yrityksellä TT oli Euroopan komission kanssa sopimus Phare-ohjelman puitteissa (Phare-sopi- mus). Helmikuussa 1996 TT irtisanoi sopimuksen, joka sillä oli H:n kanssa, väittäen hänen toimintaansa epätyydyttä- väksi. Maaliskuussa 1996 H. kanteli Euroopan oikeusasiamie- helle seuraavista seikoista: 1. Hänen sopimuksensa irtisanominen oli perusteeton, koska hanke oli aikataulussa ja noudatti talousarvio- ta. 2. Hankkeeseen tehdyt muutokset, jotka komission Romanian edustusto ja TT käynnistivät, rikkoivat Phare-sopimuksen ehtoja, ja komission edustuston ja TT:n tekemät hanketta koskevat päätökset edellytti- vät komission Phare-ohjelmasta vastaavilta yksiköiltä kirjallista ennakkohyväksyntää, jota ei ollut han- kittu. 3. Hän ei saanut tutustua Phare-sopimuksen kopioon. 4. Hänen pyyntönsä, että hankkeen hallintokomitean kanssa järjestettäisiin tapaaminen aiheesta keskustelua varten, evättiin. Vuotta myöhemmin maaliskuussa 1997 H. lähetti oikeus- asiamiehelle kopiot aineistosta, jonka hän oli myös lähet- tänyt tilintarkastustuomioistuimelle ja Euroopan komis- sion petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikölle (UCLAF). Tämä aineisto koski väitettyjä hallinnollisia virheitä Euroopan yhteisöjen Romaniassa rahoittamien sopimusten teossa. Se sisälsi syytöksiä kahta nimeltä mainittua henkilöä vastaan, mukaan luettuna komission Romanian edustuston päällikkö. Kun syytöksissä hallinnollisista epäkohdista nostettiin esiin yhteisön taloudellisten etujen suojelua koskevia kysymyksiä, oikeusasiamies otti niitä käsitellessään huo- mioon tilintarkastustuomioistuimella Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 188 c artiklan mukaisesti olevan toimivallan sekä komission petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikön UCLAF:n aseman. Vaikutti siltä, että H:n syytöksissä nostettiin esiin kysymyksiä, joiden tutkinnasta voisivat asianmukaisemmin huolehtia tilintar- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/45 kastustuomioistuin ja UCLAF, joille H. oli jo välittänyt syytökset. Oikeusasiamies ei siksi käynnistänyt tutkimus- taan uudelleen, ja hänen päätöksensä kyseisessä asiassa koskee vain H:n alkuperäisessä kantelussa esitettyjä seik- koja. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle, joka antoi seuraavansi- sältöisen lausunnon: 1. Komission saatavilla olevien tietojen mukaan H:n vastuulla olleissa seminaarin ja tärkeän gaalatapahtu- man valmisteluissa oli ilmennyt merkittäviä puut- teita. 2. Seminaari- ja työryhmäjärjestelyjä muutettiin useita kertoja komission edustuston luvalla. Nämä muutok- set aiheutuivat suuressa määrin siitä, että H:n ja ryhmän muiden jäsenten väliltä puuttui hedelmällinen yhteistyö ja tiedonkulku. TT:n ja H:n välisen alihan- kintasopimuksen irtisanominen ei edellyttänyt komis- sion etukäteishyväksyntää. Sopimuksen irtisanomisen vuoksi vapautuneiden varojen uudelleen kohdentami- nen edellytti komission hyväksyntää. Komissio antoi muodollisen suostumuksensa sopimukseen tehtäviin muutoksiin ottaakseen huomioon seuraukset, joita aiheutui H:n vaihtamisesta toiseen alihankkijaan. 3. H. sai kopion komission ja TT:n välisestä sopimuk- sesta syyskuussa 1995. 4. Hankkeen hallintokomiteaan kuuluivat sopimuksen tekijä, komission Romanian edustusto ja Romanian hallituksen Eurooppa-integraation osasto. Komitean jäsenet katsoivat yksimielisesti, että ei ollut syytä kutsua koolle kokousta, jossa käsiteltäisiin H:n yhteistyön irtisanomista. Kantelijan huomautukset lausuntoon H. viittasi Huomautuksissaan komission Phare-sopimuksen erityismääräyksiin, joita hän väitti TT:n rikkoneen. Hän toisti myös väitteet, jotka koskivat perusteetonta erottamista, viivyttelyä Phare-sopimuksen saannissa ja sitä, että hallintokomitea oli kieltäytynyt järjestämästä kokousta käsittelemään hänen erottamis- taan ja sen syitä. Päätös 1. Oikeudellinen asiayhteys 1. 1 Oikeusasiamiehen käytössä olleiden asiakirjojen perusteella näytti siltä, että kantelija H:n ja Euroo- pan komission välillä ei ollut sopimussuhdetta. Komissio oli tehnyt Phare-sopimuksen konsulttiyh- tiö TT:n kanssa. TT oli sitten tehnyt H:n kanssa alihankintasopimuksen, joka koski joidenkin sel- laisten palvelujen tarjoamista, joihin se oli Phare- sopimuksessa sitoutunut. 1. 2 H:n suhteen komissio toimi siten julkisena viran- omaisena, jota yhteisön laki sitoo, mukaan luet- tuna vaatimus noudattaa hyvän hallintotavan ylei- siä periaatteita. 2. H:n sopimuksen irtisanominen 2. 1 H:n sopimus oli tehty TT:n eikä komission kanssa. Koska TT ei ole yhteisön toimielin tai laitos, Euroopan oikeusasiamiehellä ei ole toimivaltaa päättää, oliko TT:n suorittama H:n sopimuksen irtisanominen perusteltu. 2. 2 Siltä osin kuin TT:n H:ta koskevat toimet kuului- vat Phare-sopimuksen määräysten piiriin, oikeus- asiamies oli toimivaltainen tutkimaan, oliko komis- sio mahdollisesti syyllistynyt hallinnolliseen epä- kohtaan käyttäessään sillä tuon sopimuksen mu- kaisesti olevia valtuuksia. 2. 3 Oikeusasiamies tutki huolellisesti Phare-sopimuk- sen määräykset, joihin H viittasi. Ei näyttänyt siltä, että H:n esittämät seikat täyttäisivät minkään mää- räyksen rikkomisen piirteet. Siksi oikeusasiamie- hellä ei ollut tarvetta harkita, olisiko tapauksessa näiden olosuhteiden vallitessa kyse epäkohdasta, jos komissio ei olisi pannut täytäntöön sopimuksen ehtoja TT:hen nähden, tai jos komissio olisi itse käynnistänyt hankkeeseen tehtävät muutokset, jotka eivät olleet sopimuksen ehtojen mukaisia. 3. H:n mahdollisuus saada Phare-sopimus 3. 1 Kävi ilmi, että Phare-sopimus TT:n ja komission välillä oli tehty 25. heinäkuuta 1995 ja että H:lle annettiin kopio siitä hallintokomitean kokouksessa 29. syyskuuta 1995. 3. 2 Oikeusasiamiehelle toimitettu aineisto ei sisältänyt mitään asiakirjoja, joissa olisi pyydetty sopimuk- sesta kopiota, eikä esitetty päivää, jolloin tällainen pyyntö oli esitetty. Siksi ei näyttänyt olevan todis- C 380/46 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 teita siitä, että kahden kuukauden väliaika, joka kului Phare-sopimuksen allekirjoittamisesta siihen, että se toimitettiin alihankkijalle, aika muodostaisi hallinnollisen epäkohdan. tiedon kaikista toimenpiteistä, joihin H:n syytösten joh- dosta saatettaisiin ryhtyä. Oikeusasiamies sai sittemmin tietää, että UCLAF oli käynnistänyt tutkimuksen. 4. Pyyntö järjestää kokous hallintokomitean kanssa 4. 1 Komissio totesi, että hallintokomitea, joka käsitti komission edustuston, oli yksimielisesti katsonut, että ei ollut tarpeen kutsua koolle hallintokomitean kokousta H:n pyytämällä tavalla. 4. 2 Hyvän hallintotavan yleiseen periaatteeseen kuu- luu, että henkilö, jonka etuihin julkisen viranomai- sen tekemä päätös tuntuvasti vaikuttaa, on saatava mahdollisuus tuoda näkemyksensä esiin. ¯ Jos hallin- tokomitean kanssa olisi pidetty kokous, H:lla olisi ollut tilaisuus esittää näkemyksensä väitteistä, joi- den mukaan hänen toimintansa oli ollut epätyydyt- tävää. 4. 3 Tässä tapauksessa kyseistä päätöstä (ts. H:n ali- hankintasopimuksen irtisanominen) ei kuitenkaan ollut tehnyt komissio vaan TT. Kysymys oli siten siitä, syyllistyikö komission edustusto hallinnolli- seen epäkohtaan, kun se ei painostanut hallintoko- miteaa järjestämään kokousta keskustellakseen TT:n toimivaltaan kuuluvasta päätöksestä, jonka TT oli jo tehnyt. 4. 4 Oikeusasiamiehelle annetun lausunnon perusteella näytti siltä, että ennen kuin komissio suostui TT:n pyytämiin Phare-sopimuksen muutoksiin, se var- mistui siitä, että oli olemassa todisteita, jotka tuki- vat TT:n väitettä, jonka mukaan H oli toiminut epätyydyttävästi. Komissio pystyi siksi perustellusti luottamaan siihen, että TT:n päätös irtisanoa H:n sopimus ei ollut täysin virheellinen. Ei näytä olevan perusteltua väittää, että hyvän hallintotavan peri- aatteet olisivat vaatineet, että komissio olisi järjes- tänyt tilaisuuden, joka olisi käytännössä ollut va- paamuotoinen ad hoc -kuulemistilaisuus sopimus- kiistassa TT:n ja H:n välillä. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. H:n maaliskuussa 1997 esittämien syytösten vuoksi oikeusasiamies lähetti kopion päätöksestään tiedoksi tilintarkastustuomioistuimelle ja UCLAF:lle ja pyysi saada (1) Asia 17/74, Transocean Marine Paint Association vastaan komissio, Kok. 1974, s. 1063, 1081 kohta. EVÄTTY OIKEUS TUTUSTUA ASIAKIRJAAN Päätös kantelun 532/28. 3. 96/UTEC/B/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra F. kanteli oikeusasiamiehelle maaliskuussa 1996 siitä, että komissio oli kieltäytynyt antamasta hänelle kopiota tulliasiakirjasta T5. F:n belgialainen yritys U. on tuonti- ja vientiyritys, joka erikoistuu Afrikan maiden kanssa käytävään kauppaan. Kansainvälisessä kauppaoperaatiossa yritys U. vei maitoa Togoon hollantilaisen yhtiön C. kautta. Togolainen maa- hantuoja kieltäytyi ottamasta maitoa vastaan, koska se ei ollut sopimuksen mukaista. Yritys U. nosti välittömästi kanteen yhtiötä C. vastaan hollantilaisessa tuomioistui- messa. Yritys U. väitti, että Zutphenin kauppakamari oli toimit- tanut virheellisen alkuperätodistuksen, jonka pohjalta yri- tys C. oli saanut maksunsa. Otettuaan tuloksetta yhteyttä sekä belgialaisiin että hollantilaisiin viranomaisiin, yritys U. pyysi komissiolta tulliasiakirjaa T5. Komissio vastasi, että ainoastaan kansalliset viranomaiset voisivat antaa asiakirjan. F. osoitti oikeusasiamiehelle kantelun, jossa hän pyysi saada komissiolta T5-tulliasiakirjan. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että se ei voinut puuttua kyseisen kaltaisiin tapauksiin, koska sillä ei ollut hallinnollista tai oikeudel- lista toimivaltaa yksityishenkilöiden välisissä kiistoissa. Komission mukaan tällaiset kysymykset oli ratkaistava kansallisen lain mukaisesti. Siksi komissio neuvoi yritys U:ta viemään asian siviilituomioistuimeen Alankomaissa kysymyksen ratkaisemiseksi. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/47 Lisäksi komissio totesi, että kyseinen asiakirja ei ollut komission asiakirja, vaan että komission yksiköillä oli oikeus tutustua kansallisiin asiakirjoihin, joita kansalliset yksiköt käyttivät tavaroiden viennin ja tuonnin valvon- taan. Tässä tilanteessa komissio ei voinut myöntää oikeutta tutustua tuohon asiakirjaan, joka ei kuulunut komission asiakirjojen julkisuutta koskevan päätöksen soveltamis- alaan. Tällaisesta oikeudesta säädetään nimenomaisesti 19. tou- kokuuta 1981 annetulla asetuksella (ETY) N:o 1468/ 81 (1), ja sen tarkoituksena on antaa komission yksiköille mahdollisuudet hoitaa tarkkailu-, koordinointi- ja val- vontatehtäviään. Komissio korosti, että asetuksen 19 artiklan mukaan luottamuksellisuussyyt estivät komissi- ota välittämästä näiden valtuuksien nojalla saatuja asi- akirjoja kolmansille osapuolille käytettäviksi siviilimenet- telyssä. Kantelijan huomautukset Vastauksessaan F. piti kiinni alkuperäisestä kantelustaan ja arvosteli komission asennetta, kun tämä kieltäytyi antamasta hänelle oikeutta tutustua T5-asiakirjaan luot- tamuksellisuussyistä. Lisätutkimukset Komission lausunnon ja kantelijan vastauksen perusteella oli ilmeistä, että jotkut kantelun näkökohdat jäivät vas- tauksetta. Oikeusasiamies pyysi siksi komissiolta tietoja siitä, mikä oli se oikeudellinen perusta, jonka nojalla komissio kieltäytyi antamasta kantelijalle asiakirjan kopiota, erityisesti sen päätöksen valossa, jonka komissio teki 8. helmikuuta 1994 asiakirjojen julkisuudesta. Vastauksessaan komissio totesi, että tulliasiakirja T5 ei ollut peräisin komission yksiköstä eikä muusta yhteisön toimielimestä tai laitoksesta, vaan yrityksestä C. Alanko- maiden tulliviranomaisten luvalla. Komissio totesi lisäksi, että sillä ei ollut hallussaan kyseistä asiakirjaa alkuperäi- senä tai kopiona. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. VÄITETTY VIIVÄSTYS TUEN MAKSAMISESSA Päätös kantelun 533/1. 4. 96/ETEN/ES johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Euroopan matkailukoulutusverkoston (European Tou- rism Education Network (ETEN), joka on Euroopan laajuinen voittoa tuottamaton järjestö) tekninen sihteeri herra C. kanteli maaliskuussa 1996 oikeusasiamiehelle siitä, että komissio ei ollut maksanut jäljellä olevaa 40 prosentin osuutta sovitusta tuesta kahdelle matkailuhank- keelle. Hän kanteli myös siitä, että komissio ei ollut vastannut kaikkiin ETENin kirjeisiin, joissa komissiota pyydettiin antamaan selitys maksuviivytykselle. Joulukuussa 1993 komissio (PO XXIII) lupautui rahoitta- maan 80 % kahden ETEN-hankkeen kustannuksista. Kyseiset kaksi hanketta olivat kansainvälisen matkailu- alan opiskelijoiden liiton perustaminen (ITSA-hanke) sekä matkailuterminologian sanaston ja sanakirjan julkaisemi- nen (sanastohanke). Näiden tukien puitteen muodosti yhteisön toimintaohjelma matkailun avustamiseksi (3). Tuista tehtiin 30. ja 31. joulukuuta 1993 ETENin ja PO XXIII:n väliset sopimukset, joihin sisältyi ”rahoitustuen saajan ilmoitus”. Päätös Komissio teki 8. helmikuuta 1994 päätöksen oikeudesta tutustua komission asiakirjoihin (2). Tässä päätöksessä määritellään periaate komission asiakirjojen laajasta julki- suudesta. Komissio oli ilmoittanut oikeusasiamiehelle, että se ei ollut laatinut tulliasiakirjaa T5 ja että sillä ei ollut kyseistä asiakirjaa hallussaan alkuperäisenä tai kopiona. (1) EYVL L 144, 2. 6. 1981, s. 1. (2) EYVL L 46, 18. 2. 1994, s. 58. Tuki oli määrä maksaa kahdessa erässä, jotka olivat kooltaan 60 ja 40 prosenttia kokonaismäärästä. ITSA- hanke saatiin päätökseen joulukuussa 1994. Sanasto- hanke saatiin loppuun kesäkuussa 1995 komission ETE- Nille myöntämän kuuden kuukauden jatkoajan jälkeen. Kantelun mukaan kaikki tarvittavat asiakirjat, mukaan luettuna loppukertomus ja tilinpäätös, toimitettiin ajoissa PO XXIII:lle. Ensimmäinen 60 prosentin maksuosuus (57 450 ecua (ITSA) ja 60 480 ecua (sanasto)) maksettiin (3) Neuvoston 13. heinäkuuta 1992 tekemä päätös 92/421/ETY yhteisön toimintaohjelmasta matkailun tukemiseksi (EYVL L 231, 13. 8. 1992); yhteisön toimintaohjelma matkailun tuke- miseksi, tavoitteiden aikataulu, tarjous- ja ehdotuspyynnöt (EYVL C 128, 8. 5. 1993, s. 7). C 380/48 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 elokuussa 1994. Komissio jätti sittemmin maksamatta jäljellä olevan 40 prosentin osuuden, joka oli yhteensä 78 620 ecua (38 300 ecua ja 40 320 ecua). hin, se piti tarpeellisena tarkastuksen suorittamista ETENin päätoimipaikassa 25. huhtikuuta 1996. ETEN otti myöhemmin lukuisia kertoja yhteyttä komissi- oon ja pyysi maksamaan jäljellä olevan summan ja selittä- mään viivytyksen syyn. He eivät saaneet PO XXIII:lta muuta vastausta kuin väitteen, että he kärsivät hallinnol- lisesta viiveestä. ETEN lähetti kesäkuun 1995 ja huhti- kuun 1996 välisenä aikana viisi kirjettä ja yhden faksin, joihin ei saatu vastausta. Tämän johdosta ETEN kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle siitä, että komissio oli lai- minlyönyt velvollisuutensa maksaa jäljellä olevat 40 pro- senttia ja laiminlyönyt viivytyksen selittämisen ETENille. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti lausunnossaan seuraavaa: 1. Komissio myönsi laiminlyöneensä ETENin kirjeen- vaihtoon vastaamisen ja pahoitteli sitä. PO XXIII:n sisäisiä menettelyjä, jotka koskivat suorittamattomiin maksuihin liittyviä tiedusteluja, tarkistettiin parhail- laan, jotta varmistettaisiin, että näiden tiedustelujen vastaanottamisesta ilmoitetaan viipymättä ja että nii- hin vastataan mahdollisimman pian. 2. Maksun viivästyminen aiheutui osaksi siitä, että ITSA-hankkeen tapauksessa komissiolle oli palautettu kaksi erillistä sopimuskopiota, joissa oli eri ETEN- edustajan nimet. Lisäksi ETEN, joka hankkeen keston aikana toimi Espanjassa, täytti rekisteröintimuodolli- suudet Luxemburgissa marraskuussa 1993 ja siirsi pankkitilinsä Brysselistä Luxemburgiin. 5. Komissio ei ollut tyytyväinen C:n selityksiin eikä ETENiltä itse paikalla suoritetun tarkastuksen yhtey- dessä ja sen jälkeen saatuihin asiakirjoihin. Tilannetta oli siksi tarkasteltava edelleen, jotta voitiin määrittää, voitaisiinko loppusumma suorittaa ETENille, vai oliko ETENiltä päinvastoin perittävä jokin summa. Se aikoi tehdä lopullisen päätöksen tästä ennen heinä- kuun 1996 loppua. Kantelijan huomautukset Yhteenvetona ETENin johtaja herra F. esitti seuraavat huomautukset: 1. Rekisteröintimuodollisuudet ja muut hallinnolliset sei- kat, joihin komissio vetosi, eivät täysin oikeuttaneet maksuviivytykseen. Tarkemmin sanoen vuonna 1994 toteutetut hallinnolliset käynnistysmenettelyt voisivat selittää osan alkuviivytyksistä mutta eivät myöhempiä viivytyksiä, kun hankkeet oli viety loppuun. Lisäksi komission selitys koski tältä osin vain ITSA-hanketta eikä oikeuttanut viivyttämään sanastohankkeen mak- sua. 2. Komission yksiköt olivat itse voineet todeta paikalla suoritetun tarkastuksen yhteydessä, että ITSA-hanke oli onnistunut tarjoamaan harjoittelijapaikkoja opis- kelijoille, ja että niitä vahvistettiin edelleen, mutta että komission rahoitustuen puute haittasi hankkeen laa- jentamista. 3. Kaikki komission vierailunsa jälkeen pyytämä aineisto oli toimitettu sen yksiköille lyhyen ajan kuluessa. 4. Heinäkuun 1996 loppuun mennessä komissio ei vielä- kään ollut tehnyt lopullista päätöstä eikä ilmoittanut arvioitua päivämäärää, jona lopullinen ratkaisu teh- täisiin. Toisessa oikeusasiamiehelle lähettämässään kirjeessä kan- telija totesi, että maksuviivytykset haittasivat vakavasti sekä ITSA- että sanastohankkeen kehitystä. 3. Komissio ei kummankaan hankkeen osalta ollut tyy- tyväinen tilinpäätöksiin, jotka eivät heijastelleet hank- keiden kokonaiskustannuksia. Lisäksi vaadittuja sum- mia koskevat tositteet olivat puutteellisia ja sopimuk- sen ehtojen vastaisia. Lisätutkimukset 4. ITSA-hanketta ei ollut toteutettu sopimuksen ehtojen mukaisesti, koska yhtä sen päätavoitteista (harjoitte- lupaikkojen tarjoaminen) ei ollut saavutettu. Koska komissio ei ollut tyytyväinen ETENiltä pyydettyihin hankkeen täytäntöönpanotilannetta koskeviin tietoi- Komissio ilmoitti oikeusasiamiehelle, että se oli tiedotta- nut ETENille 3. joulukuuta 1996 lopullisesta päätökses- tään ITSA- ja sanastohankkeiden osalta. Komissio oli sanastohankkeen suhteen päättänyt, että maksamatonta 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/49 loppusummaa (40 320 ecua) oli alennettava (25 519 ecuun), koska kuluja ei voitu hyväksyä ja tositteet puut- tuivat. ITSA-hankkeen osalta komissio totesi, että ensim- mäinen 40 prosentin maksu (57 450 ecua) oli perittävä takaisin kokonaisuudessaan, koska hanke oli täysin epä- onnistunut ja koska oli selviä merkkejä siitä, että ETENin työ ei ollut sellaista, että sen voitiin kohtuudella odottaa johtavan menestykseen. Komissio oli siksi lähettänyt ETENille 31 931 ecun palautuskehotuksen. Kantelijan lisähuomautukset johdosta palautuskehotus oli Kantelija ei yhtynyt komission lopulliseen päätökseen, jonka lähetetty, koska hänen mukaansa molemmat hankkeet oli viety menestyk- sekkäästi päätökseen sovitun ajan kuluessa. ITSA-hank- keen osalta kantelija katsoi, että komissio oli 3. joulu- kuuta 1996 lähettämässään kirjeessä myöntänyt, että hankkeen sovitut ehdot oli pääosin täytetty joulukuun 1994 loppuun mennessä, ja että komissio oli vastuussa molempien hankkeiden myöhemmistä rahoituksellisista ja organisatorisista ongelmista. Lopuksi kantelija pyysi Euroopan oikeusasiamiestä peruuttamaan palautuskehotuksen. Päätös 1. Kantelijan pyyntö palautuskehotuksen peruutta- misesta Oikeusasiamiehellä ei ole valtuuksia peruuttaa palautuskehotusta. 2. Se, että komissio ei vastannut kirjeenvaihtoon Komissio myönsi, että se ei ollut vastannut ETE- Nin lähettämiin kirjeisiin, ja pahoitteli sitä. Lisäksi komissio myös ilmoitti, että PO XXIII:ssä käytetyt menettelyt, joita sovellettiin maksamattomia sum- mia koskeviin tiedusteluihin, olivat tarkastelun kohteena, jotta varmistettaisiin, että näiden tiedus- telujen vastaanottamisesta ilmoitetaan viipymättä ja että niihin vastataan mahdollisimman pian. Muut oikeusasiamiehen huomautukset eivät siten olleet tarpeen. 3. Se, että komissio ei maksanut tuen jäljellä olevaa 40 prosentin osuutta 3. 1 Rahoitustuen jäljellä olevien 40 prosentin maksa- mista koskevista edellytyksistä määrättiin identtisin ehdoin ”tuen saajan ilmoituksissa”, jotka ETEN allekirjoitti 30. ja 31. joulukuuta 1993. Näiden ilmoitusten määräyksissä todettiin, että tuen loput 40 prosenttia maksettaisiin sen jälkeen, kun komis- siolle on toimitettu ja se on hyväksynyt tarvittavat asiakirjat (kertomus tuen käytöstä, tilinpäätös tai tase sekä asianmukaisesti oikeaksi todistetut tosit- teet, joista käy ilmi kunkin menoerän ja vastaavan tulon luonne ja summa). Näissä ilmoituksissa mää- rättiin myös, että jos menolaskelma ei oikeuttaisi rahoituksen käyttöön, ETEN suostuisi komission pyynnöstä maksamaan takaisin kaikki aiheetto- masti maksetut summat. 3. 2 ETENillä oli siten oikeus saada maksu, jos se täytti kahdessa ilmoituksessa asetetut ehdot. Komission lausunnon mukaan maksuviivytys johtui pääosin siitä, että ETEN ei täysin täyttänyt näitä ehtoja. 3. 3 Oikeusasiamies ei voinut ratkaista komission ja ETENin välistä asiakiistaa siitä, oliko viimeksi mai- nittu täyttänyt kahden ilmoituksen ehdot. Tämän kysymyksen voisi ratkaista vain toimivaltainen tuo- mioistuin, jolla olisi mahdollisuus kuulla todistajia ja arvioida keskenään ristiriidassa olevia todis- teita. 3. 4 Oikeusasiamiehen rooli asian tämän näkökohdan osalta oli tutkia, oliko olemassa todisteita siitä, että komissio olisi laiminlyönyt hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisen toiminnan. Nämä periaat- teet edellyttävät, että sen ei olisi pitänyt viivytellä ETENille maksettavan 40 prosentin rahoitusosuu- den maksamisessa, ellei sillä ollut aihetta epäillä sitä, täyttikö ETEN kahden ilmoituksen ehdot. 3. 5 Vaikka rekisteröintimuodollisuudet ja muut hallin- nolliset seikat, joihin komissio vetosi, eivät, kuten kantelija aiheellisesti totesi, muodostaneet riittävää perustetta 40 prosentin loppuosan maksun viiväs- tymiselle, muut komission esittämät seikat osoitti- vat ilmeisesti, että komissiolla oli perusteltua syytä epäillä, pystyikö ETEN täyttämään kahden ilmoi- tuksen ehdot. Komission lausunnosta kävi erityi- sesti ilmi, että se ei täysin uskonut, että tilinpäätös C 380/50 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 todella heijasteli hankkeiden todellisia kustannuk- sia. Komissio katsoi myös, että pyydettyjä summia koskevat tositteet olivat riittämättömiä ja sopimus- ehtojen vastaisia. Tutkimus Komission lausunto 3. 6 Lisäksi se, että komissio, joka ei ollut tyytyväinen ETENin ITSA-hankkeen täytäntöönpanotilanteesta antamiin tietoihin, päätti itse vierailla ETENin pää- toimipaikassa, ja että se myöhemmin harkitsi joi- denkin summien perimistä takaisin ETENiltä, vah- visti, että sillä oli syytä epäillä, noudattiko ETEN sopimusehtoja. Komission perusteltujen epäilyjen olemassaoloa vahvisti edelleen sen lopullinen pää- tös palautuskehotuksesta, koska sanastohankkee- seen liittyneitä menoja ei voitu hyväksyä ja sen tositteet olivat puutteelliset ja koska ITSA-hanke oli täysin epäonnistunut. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. Lisähuomautus Oikeusasiamies totesi, että kantelijalla oli mahdollisuus viedä rahoitustuen 40 prosentin loppuosuuden maksa- mista ja komission lopullista päätöstä koskeva kiista toimivaltaiseen tuomioistuimeen. Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: A. kirjoitti Euroopan komission puheenjohtajalle huhti- kuussa 1996. Kirje välitettiin komission Tanskan edustus- toon jatkotoimia varten. Kööpenhaminan palvelupiste ”Euro-Jus” sai asian hoidet- tavakseen, ja komission mukaan sen oikeudellinen avus- taja puhui A:n kanssa puhelimessa useita kertoja. A:lle luvattiin teknistä apua ongelman ratkaisemisessa, jos hän pystyisi toimittamaan lisätietoja. Näitä tietoja pyydettiin 22. huhtikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä, josta muistutet- tiin 9. toukokuuta 1996. Muistutuskirjeessään Kööpen- haminan edustusto toisti olevansa halukas auttamaan, mutta se selitti tarvitsevansa lisätietoja voidakseen jatkaa asian käsittelyä. Oikeudellinen neuvonantaja lähetti 29. toukokuuta 1996 viimeisen muistutuksen, jossa hän ilmoitti, että asian käsittely olisi mahdotonta ilman pyy- dettyjä tietoja. Komissio totesi, että se oli edelleen hyvin halukas autta- maan A:ta. Voidakseen tutkia asiaa komissio tarvitsi kuitenkin välttämättä tiedot, joihin se oli jo viitannut A:n kanssa käymässään kirjeenvaihdossa. TIEDONSAANTIPYYNNÖN KÄSITTELY KOMISSION EDUSTUSTOSSA Päätös kantelun 539/3. 4. 96/MA/DK/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelijan huomautukset Kantelu Rouva A. kanteli oikeusasiamiehelle maaliskuussa 1996 siitä, että komission Tanskan edustusto ei ollut auttanut häntä asianmukaisesti, koska se ei ollut antanut hänelle tietoja hänellä asetuksen N:o 1408/71 (1) nojalla olevista oikeuksista. Tanskassa asuvana ruotsalaisena eläkeläisenä A. oli tör- männyt vaikeuksiin Tanskan sosiaaliturvan suhteen. Hän oli kirjoittanut sekä Tanskan edustustoon että komission puheenjohtajalle saadakseen neuvoja. (1) EYVL L 149, 5. 7. 1971, s. 2. Huomautuksissaan A. pitäytyi kantelussaan. Hän vahvisti kirjoittaneensa komission puheenjohtajalle huhtikuussa 1996 mutta totesi, että hän ei ollut saanut tältä vas- tausta. A. kiisti puhuneensa useita kertoja puhelimessa edustus- ton oikeudellisen avustajan kanssa. A:n mukaan hän ja edustusto eivät olleet olleet puhelinyhteydessä huhtikuun 1996 jälkeen. Hän kuitenkin vahvisti puhuneensa yhden Euro-Jus-edustajan kanssa 21. helmikuuta 1996. A. totesi, että hän ei voinut esittää kaikkea relevanttia aineistoa ennen kuin hän tiesi tarkkaan, mikä oli yhteisön oikeuden kanta. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/51 A. totesi saaneensa 22. huhtikuuta 1996 päivätyn kirjeen vasta toukokuun 1996 lopulla. Itse asiassa hän oli ensin saanut 9. toukokuuta 1996 päivätyn muistutuskirjeen, jonka liitteenä oli 22. huhtikuuta päivätty kirje. A. oli hämmästynyt näiden kirjeiden viipymisestä. 1. 5 Siksi oikeusasiamies ei katsonut, että tapa, jolla komission edustusto oli vastannut edellä mainittui- hin kirjeisiin, olisi muodostanut hallinnollisen epä- kohdan. Mitä tuli 22. huhtikuuta 1996 päivätyn kirjeen sisältöön, A. totesi, että hän oli jo vastannut ensimmäiseen kysy- mykseen 17. helmikuuta 1996 päivätyssä aikaisemmassa kirjeessään. Lisäksi hän piti kolmea viimeistä kysymystä epärelevantteina ja katsoi, että niiden tarkoituksena oli saada hänet turhautumaan. A:n mukaan myös näihin kysymyksiin oli jo vastattu. Päätös 2 Komission edustuston lähettämien kirjeiden viipy- minen 2. 1 Huomautuksissaan A. mainitsi komission edustus- ton lähettämien kirjeiden viipymisen. Väitetty vii- vytys johtui ilmeisesti siitä, että A. oli käyttänyt kahta eri osoitetta komission edustustolle ja Euroo- pan komission puheenjohtajalle osoittamissaan kir- jeissä. 2. 2 Kukin vastaus lähetettiin siihen osoitteeseen, jonka A. oli ilmoittanut vastaavissa kirjeissään. Lisäksi A. ei ollut ilmoittanut osoitteenmuutoksestaan komis- siolle. Oikeusasiamiehen tutkimukset eivät siten osoittaneet mitään hallinnollista epäkohtaa, joka liittynyt kirjeenvaihdon vastaanottamisessa olisi esiintyneisiin viivytyksiin. 1 Kantelijan ja komission yksiköiden välinen kir- jeenvaihto 3 Komission edustuston tarjoama apu 1. 1 A. kirjoitti 17. helmikuuta 1996 komission Köö- penhaminan edustustolle ja pyysi tältä apua asi- assa. Tässä kirjeessä hän ilmoitti Frederiksbergissä sijaitsevan osoitteen. A. puhui 22. helmikuuta 1996 puhelimessa Euro-Jus-edustaja rouva F:n kanssa, ja tämä lupasi tutkia asiaa. 22. huhtikuuta 1996 neiti F. vastasi A:n 17. helmikuuta 1996 lähettämään kirjeeseen ja pyysi joitakin lisätietoja. Tämä kirje lähetettiin A:n 17. helmikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä ilmoitettuun osoitteeseen. 1. 2 A. kirjoitti 16. huhtikuuta 1996 Euroopan komis- sion puheenjohtajalle. Tässä kirjeessä hän ilmoitti Humlebækissä sijaitsevan osoitteen. Puheenjohtaja välitti hänen kirjeensä 18. huhtikuuta 1996 komis- sion Kööpenhaminan edustustolle. Neiti F. vastasi 9. toukokuuta 1996 Euroopan komission puheen- johtajan puolesta, kiitti A:ta tämän kirjeestä ja ilmoitti yrittävänsä auttaa A:ta, mutta totesi, että hänen olisi saatava A:lta vastaus jo esitettyihin kysymyksiin. Tämä kirje lähetettiin Humlebækiin ja A. sai sen toukokuun 1996 lopulla. 3. 1 Kirjeenvaihdossaan komission edustusto oli ilmoit- tanut, että se tarvitsi lisätietoja A:n tilanteesta voidakseen tutkia asiaa. Edustusto oli ilmoittanut olevansa halukas auttamaan, mutta A. oli pitänyt esitettyjä kysymyksiä epärelevantteina. 3. 2 Oikeusasiamies katsoi, että komission edustusto oli yrittänyt auttaa A:ta asiassa, ja että voidakseen auttaa A:ta edustuston oli pitänyt pyytää lisätie- toja. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. SOPIMUS ALGERIASSA ANNETTAVASTA TEKNISESTÄ AVUSTA Päätös kantelun 572/24. 4. 96/ST/IT/KT johdosta Euroopan komissiota ja Euroopan tilintarkastustuomioistuinta vastaan 1. 3 Komission edustusto lähetti viimeisen muistutuskir- jeen 29. toukokuuta 1996 molempiin osoitteisiin, joita A. oli käyttänyt kirjeenvaihdossaan. Tässä kirjeessä lisätietopyyntö uudistettiin. Kantelu 1. 4 Edellä esitetyn pohjalta A:n kirjeisiin komission Kööpenhaminan edustustolle ja Euroopan komis- sion puheenjohtajalle vastattiin 22. huhtikuuta 1996 ja 9. toukokuuta 1996. Herra T. kanteli oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1996 komission kanssa tehdystä ja Algeriassa annettavaa tek- nistä apua koskevasta sopimuksesta. Hänen kantelussaan käsiteltiin myös tilintarkastustuomioistuimen hankkeesta antamaa lausuntoa. C 380/52 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 1 Komissio T. oli allekirjoittanut vuonna 1994 komission kanssa sopimuksen Algeriassa tehtävästä yhteistyöstä, joka toteu- tettaisiin Euroopan yhteisön rahoittaman Psas-ohjelman puitteissa. Komission Algerian edustuston järjestämän tarjouskilpailun päätteeksi kantelija sai hoidettavakseen hankkeen ”SEM/03/208/030/A”. Hänen työnsä Algeriassa alkoi maaliskuussa 1994. Joista- kin vaikeuksista huolimatta kantelija onnistui saattamaan tehtävänsä loppuun ennen sopimuksessa asetetun määrä- ajan (maaliskuu 1995) umpeutumista. Komissio maksoi kaksi laskua, jotka koskivat hänen kuuden kuukauden aikana vuonna 1994 tekemäänsä työtä, mutta 15. helmi- kuuta 1995 ja 18. toukokuuta 1995 komissiolle lähetet- tyjen laskujen osalta maksuja ei ollut suoritettu. T. pyysi maksamaan nämä laskut, viivästyskorkoa sekä korvausta ammatillisen maineensa kärsimistä vahingoista. Maaliskuussa 1996 komissio suostui sopimaan asiasta. T. kanteli oikeusasiamiehelle ja väitti komission syyllisty- neen hallinnolliseen epäkohtaan, kun se ei tarjonnut hänelle riittävää teknistä tukea. Hän syytti komissiota myös vallan väärinkäytöstä pakottavien sopimuslausek- keiden muodossa, hallinnollisista epäsäännöllisyyksistä sekä väärien ja virheellisten tietojen välittämisestä tilintar- kastustuomioistuimelle. 2 Tilintarkastustuomioistuin T. kanteli myös useista huomautuksista, joita tilintarkas- tustuomioistuimen vuosikertomuksessa 1994 esitettiin Psas-ohjelman toiminnasta Algeriassa. Kertomuksen koh- dassa 11. 69 tilintarkastustuomioistuin totesi, että se oli ”rajoittanut tarkastuksensa asiapaperien tutkimiseen ja komission henkilöstön haastatteluihin”. Kantelijan mie- lestä tuomioistuimen olisi pitänyt järjestää tapaaminen myös hänen kanssaan, jotta hän olisi voinut perustella toimintansa. Tutkimus Kantelu välitettiin kyseisille toimielimille. Komission lausunto Yhteenvetona komissio esitti seuraavaa: nen kertomus lähetettiin 10. toukokuuta 1995, kun sopi- mus oli jo viety päätökseen. Nämä kertomukset olivat riittämättömiä, ja ne oli laadittu huolimattomasti, jolloin ne eivät mahdollistaneet edistyksen selkeää arviointia. Komissio päätti lykätä sopimuksen kahden viimeisen las- kun maksamista siihen asti kunnes sen valvontamenettely, johon osallistui useita komission yksiköitä, oli saatu päätökseen. Kesäkuussa 1996 kantelijan kanssa oli päästy sopimuk- seen, ja tämä suostui olemaan esittämättä enempää vaati- muksia, jos hänelle maksettaisiin kertakorvaus. Tilintarkastustuomioistuimen lausunto Yhteenvetona tilintarkastustuomioistuin esitti seuraavaa: Tilintarkastustuomioistuin oli tarkastanut Psas-ohjelman kehityksen huhtikuusta 1994 helmikuuhun 1995. Tämän tehtävän suorittamisessa tilintarkastustuomioistuin nou- datti kriteerejä, joista määrättiin EY:n perustamissopi- muksessa ja erityisesti sen 188 c artiklan 3 kohdassa, jossa määrätään, että ”tarkastus toimitetaan asiakirjojen perusteella ja tarvittaessa paikalla yhteisön toimielimessä tai jäsenvaltiossa”. Kyseisessä tapauksessa tilintarkastus- tuomioistuin päätti olla suorittamatta paikalla tehtäviä tilanteen tarkastuksia Algerian vaikean poliittisen vuoksi. Tilintarkastustuomioistuin viittasi Psas-ohjelmaan vuosi- kertomuksessaan 1994. Tilintarkastustuomioistuin oli laatinut monet kertomuksen kohdat komission 188 c artiklan 4 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen perus- teella. T:tä ei pyydetty antamaan lausuntoa, koska tilin- tarkastustuomioistuin ei ollut millään tavoin velvollinen kuulemaan yksityishenkilöitä tai muita elimiä. Toisaalta kantelija oli ilmoittanut tilintarkastustuomioistuimelle halustaan tulla kuulluksi vasta sen jälkeen, kun vuoden 1994 vuosikertomus oli julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Vuosikertomuksessa ei viitattu mihinkään seikkoihin, jotka liittyivät siihen, miten kantelija oli täyttänyt sopi- muksen. Vuosikertomuksen kohdassa 11. 75 käytetty sanamuoto, johon kantelija oli viitannut (”lopputulos”) koski kaikkia edeltävissä kohdissa esitettyjä seikkoja eikä ainoastaan kysymystä teknisestä avusta. T. oli ajan myötä lakannut noudattamasta sopimuksen teknisiä ohjeita ja hänen kertomuksensa olivat epätäydel- lisiä ja liian epämääräisiä. Helmikuussa 1995 T. esitti lyhyen kertomuksensa töis- tään 15. 5. 1994 ja 18. 1. 1995 välisen jakson aikana. Toi- Kantelijan huomautukset Kantelija vahvisti, että sovintoratkaisuun oli päästy, mutta hän vaati, että komission oli esitettävä julkinen anteeksipyyntö, ja hän pyysi myös, että tilintarkastustuo- mioistuin lisäisi Euroopan yhteisöjen viralliseen lehteen 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/53 oikaisun, jotta sen vuoden 1994 vuosikertomuksen koh- dan 11. 75 sana ”lopputulos” ei koskisi hänen anta- maansa teknistä apua. Kantelija vaati, että komissio myöntää virheensä kirjeitse kantelijan ammatillisen maineen palauttamiseksi ennal- leen. Tässä kirjeessä olisi ilmoitettava, että hänen sopi- mussuhteensa toimielimen kanssa oli hoidettu. Päätös Oikeusasiamiehen tutkimus osoitti, että T. ja komissio olivat molemmat todenneet, että kantelun kysymyksistä oli päästy sovintoratkaisuun. Koska tämä ratkaisu ilmei- sesti täytti useimmat kantelijan vaatimuksista, hän toi julki tyytyväisyytensä. Koska komissio oli julkisesti myöntänyt tehneensä T:n kanssa sopimuksen, tämän esit- tämät julkista tunnustamista koskevat vaatimukset oli jo täytetty. Tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1994 vuosikerto- muksen kohdan 11. 75 merkityksen arvioinnin kannalta voitiin todeta, että sana ”lopputulos” ei viitannut ainoas- taan kantelijan tarjoamaan tekniseen apuun. Asiayhtey- den mukaan se viittasi ilmeisesti kaikkiin kertomuksen aikaisempiin jaksoihin. Tilintarkastustuomioistuimen ker- tomuksen aiheena oli komissio eikä kantelija. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ja tilintarkastustuomioistuin eivät olleet syyllistyneet hallinnolliseen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. KOLMANNESTA MAASTA SAADUN TUTKINTOTODISTUKSEN TUNNUSTAMISEN LAIMINLYÖNTI Päätös kantelun 579/2. 5. 96/MAMG/UK/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra M. kanteli oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1996 siitä, että hänen argentiinalaista pätevyyttään kliinisenä psykologina ei tunnustettu. Hänen kantelunsa koski Bri- tish Psychological Society -yhdistystä (BPS) ja komissiota. Oikeusasiamies ilmoitti M:lle että hän voisi käsitellä kantelua vain komission osalta, koska BPS ei ole yhteisön toimielin tai laitos. joulukuussa 1991. Vuonna 1992 hän muutti Yhdistynee- seen kuningaskuntaan, missä hän pyrki saamaan työtä kliinisenä psykologina, mutta BPS kieltäytyi tunnusta- masta hänen pätevyyttään ja vaati, että vastaavuustodis- tuksen saamista varten hänen olisi suoritettava brittiläi- nen psykologin tutkinto. Tämän tunnustuksen puutteen vuoksi häntä ei voitu valita juuri mihinkään kliinisen psykologin tehtäviin Yhdistyneen kuningaskunnan tervey- denhoitopalveluihin. Hän katsoi, että BPS:n olisi pitänyt tunnustaa hänen pätevyytensä neuvoston direktiivin 89/ 48/ETY (1) suosituksen 89/49/ETY (2) mukaisesti. ja neuvoston Huhtikuussa 1993 kansalaisten Euroopan neuvontapal- velu (komission Lontoon edustuston osa), joka toimi M:n puolesta, tiedotti hänen tilanteestaan komissiolle ja pyysi selvitystä siitä, toimiiko BPS direktiivin 89/48/ETY mukaisesti, kun se vaati koko brittiläisen tutkinnon suo- rittamista vastaavuustodistuksen myöntämistä varten. Kesäkuussa 1993 komissio (PO XV — sisämarkkinat ja rahoituspalvelut) vastasi, että se ei ollut saanut tietoja siitä, että Ranskan viranomaiset olivat hyväksyneet kan- telijan argentiinalaisen todistuksen, ja siksi se suhtautui hyvin epäillen siihen, että M. täyttäisi ehdot, joita direk- tiivin 89/48/ETY etujen nauttiminen edellytti. Komissio kiinnitti erityistä huomiota siihen, että M:n Ison-Britan- nian viranomaisille antaman todistuksen oli myöntänyt Espanjan Pariisin suurlähetystö, eikä se ollut Ranskan toimivaltaisten viranomaisten tekemän alkuperäisen pää- töksen oikeaksi todistettu kopio. Kantelijan mukaan komission vastauksessa esitettiin epä- oikeudenmukaisia syytöksiä häntä kohtaan. Tammi- kuussa 1995 Euroopan parlamentin jäsen kirjoitti PO XV:lle kirjeen, jossa todettiin, että komission vastaus kansalaisten Euroopan neuvontapalvelulle oli äärimmäi- sen kielteinen eikä auttanut kantelijaa. Tästä syystä hän pyysi tarkastelemaan asiaa uudelleen ja huolellisemmin harkittua lausuntoa. Parlamentin jäsen korosti, että Rans- kan opetusministeriö oli tunnustanut kantelijan päteväksi harjoittamaan ammattiaan 24. syyskuuta 1991 ja että kantelija oli ennen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan saa- pumistaan täyttänyt Ranskassa vaatimuksen, joka koski vähintään kolmen vuoden ammattikokemusta. Komissio vastasi helmikuussa 1995 toistamalla, että voi- dakseen hyötyä korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetusta direktiivistä 89/48/ETY hakijan oli täytettävä vaatimus kolmen vuoden ammatillisesta kokemuksesta, josta antaa todistuksen jäsenvaltio, joka on tunnustanut hakijan kolmannessa maassa saaman tut- Kantelija (Espanjan kansalainen) oli omien sanojensa mukaan suorittanut kliinisen psykologin yliopistotutkin- non Argentiinassa ja myöhemmin harjoittanut ammatti- aan Ranskassa, missä hänen pätevyytensä tunnustettiin (1) EYVL L 19, 24. 1. 1989, s. 16. (2) EYVL L 19, 24. 1. 1989, s. 24. C 380/54 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kintotodistuksen (direktiivin 1 artiklan a alakohta). Komissio totesi, että jotta se voisi puuttua Ison-Britan- nian viranomaisten toimintaan ja pyytää näitä noudatta- maan direktiiviä tässä tapauksessa, kantelijan olisi lähe- tettävä komissiolle kopio Ranskan viranomaisten muo- dollisesta päätöksestä, jolla hänen argentiinalainen tutki- mustodistuksensa hyväksyttiin, sekä todistus kolmen vuo- den ammattikokemuksesta. Näiden seikkojen pohjalta M. kanteli oikeusasiamiehelle siitä, että komission PO XV 1) ei avustanut häntä hänen pätevyytensä tunnustamisen saavuttamisessa 2) esitti asiaa koskevassa kirjeenvaihdossa häneen koh- distuvia epäoikeudenmukaisia syytöksiä 3) tulkitsi direktiiviä 89/48/ETY rajoittavasti vaatimalla kolmen vuoden virallista työkokemusta tunnustamisen jälkeen 4) ei noudattanut suositusta 89/49/ETY, joka koski jäsenvaltioiden kansalaisia, joilla on kolmannen val- tion myöntämä tutkintotodistus. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti seuraavaa: 1 Mitä tuli väitteeseen, jonka mukaan se ei ollut autta- nut kantelijaa saamaan pätevyydelleen tunnustus, komissio vahvisti Lontoon edustustolleen esittämänsä seikan toteamalla, että sillä ei vieläkään ollut todis- teita siitä, että Ranskan viranomaiset olivat tunnusta- neet argentiinalaisen todistuksen. Komissio totesi, että se oli pyytänyt kantelijaa useita kertoja lähettämään yksinkertaisen kopion tunnustuksesta, mutta että tämä ei ollut tehnyt niin. Komissio totesi myös, että heti kun se saisi todisteet siitä, että kantelija todella kuului direktiivin 89/48/ETY piiriin, se voisi ottaa yhteyttä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisiin kantelijan puolesta. 2 Mitä tuli väitteeseen, jonka mukaan se oli esittänyt epäoikeudenmukaisia syytöksiä kantelijaa kohtaan, komissio totesi, että jäsenvaltioita koskevien valitus- ten tapauksessa oli normaali käytäntö pyytää valitta- jia toimittamaan kopiot tarvittavista asiakirjoista tosi- asioiden selvittämiseksi ja valituksen syiden arvioimi- seksi ennen kuin otettiin yhteyttä jäsenvaltion viran- omaisiin, ja että tämän asenteen tarkoituksena ei ollut epäillä valituksen tekijän toimimista hyvässä uskossa. 3 Direktiivin 89/48/ETY tulkinnan osalta komissio totesi, että yhteisön kansalaiselle kolmannessa maassa myönnettyyn tutkintotodistukseen voidaan soveltaa direktiivin tunnustamismenettelyä vain kahden ehdon täyttyessä: a) unionin jäsenvaltion on ensin hyväksyt- tävä se, ja b) haltija tarvitsee kolmen vuoden ammat- tikokemuksen, josta todistuksen tunnustanut jäsenval- tio myöntää todistuksen. 4 Mitä tuli siihen, oliko neuvoston suosituksen 89/ 49/ETY noudattaminen laiminlyöty, EY:n perustamis- sopimuksen 189 artiklan mukaan suositus ei ole sitova. Kantelijan huomautukset Kantelija toisti aikaisemmat väitteensä ja lisäsi, että hänen tutkintonsa tunnustamista koskevat asiakirjat oli lähetetty useita kertoja, mukaan luettuna kansalaisten Euroopan neuvontapalvelun ja Euroopan parlamentin jäsenen toimesta, mutta että PO XV oli poistanut todis- teet, joista tämä tunnustus kävi ilmi. Kantelija pyysi lopuksi, että hänen oikeutensa työhön palautetaan. Päätös 1 Kantelijan avustaminen pätevyyden tunnustami- sen saavuttamisessa 1. 1 Voidakseen avustaa kantelijaa saamaan pätevyy- tensä tunnustettua ja tutkiakseen, olivatko Yhdis- tyneen kuningaskunnan viranomaiset toimineet direktiivin mukaisesti, komissio tarvitsi kaikki asi- akirjat, jotka voisivat auttaa sitä arvioimaan ja todentamaan kaikki kantelijan ammatilliseen tilan- teeseen liittyvät relevantit oikeudelliset tosiseikat. Tunnustus, jonka Ranskan viranomaiset olivat myöntäneet kantelijan argentiinalaiselle tutkintoto- distukselle, oli yksi näistä asiakirjoista. 1. 2 Komission lausunnosta kävi ilmi, että se oli useita kertoja pyytänyt kantelijaa hankkimaan kopion Ranskan viranomaisten muodollisesta tunnustamis- päätöksestä, mutta että kantelija ei ollut lähettänyt sitä. Sen sijasta komissio sai häneltä Espanjan Pariisin suurlähetystön myöntämän todistuksen, joka ei muodostanut Ranskan viranomaisten teke- män tunnustamispäätöksen oikeaksi todistettua kopiota. Ilman tätä tärkeää asiakirjaa komissio ei voinut käynnistää tutkimusta. Komissio totesi useita kertoja, että heti kun se saisi pyydetyn 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/55 kopion, se voisi puuttua brittiläisten viranomaisten toimintaan. TUTKINTOTODISTUKSEN TUNNUSTAMINEN: VALITUKSEN KÄSITTELY KOMISSIOSSA 1. 3 Edellä esitetyn pohjalta oli siten ilmeistä, että ei ollut todisteita siitä, että komissio ei olisi auttanut kantelijaa saamaan pätevyytensä tunnustettua. Päätös kantelun 583/3. 5. 96/MFCL/IT/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu 2 Väitetyt epäoikeudenmukaiset syytökset kantelijaa vastaan Pyytäessään kantelijaa esittämään kopion Ranskan viranomaisten tekemästä muodollisesta tunnusta- mispäätöksestä ja hylätessään Espanjan suurlähe- tystön myöntämän todistuksen osoituksena tästä tunnustuksesta komissio pyrki saamaan relevantit asiakirjat kantelijan ammatillisen taustan oikeudel- lista arviointia varten. Näin tehdessään komission ei voitu katsoa esittävän epäoikeudenmukaisia syy- töksiä kantelijaa kohtaan. 3 Komission tapa tulkita direktiiviä 89/48/ETY 3. 1 Direktiivin 1 artiklan a kohdassa säädetään, että jäsenvaltion kansalaiselle myönnetty kolmannen valtion tutkintotodistus voi kuulua direktiivin tun- nustamisjärjestelmän piiriin vain, jos ”— — sen haltijalla on kolmen vuoden ammattikokemus, jonka se jäsenvaltio todistaa, joka on tunnustanut kolmannen maan antaman tutkintotodistuksen, — —”. 3. 2 Vaatiessaan kolmen vuoden ammattikokemusta kolmannessa maassa saadun todistuksen myöntä- misen jälkeen komissio ei siten omaksunut tulkin- taa, joka olisi edellä esitettyjen ehtojen vastainen. On kuitenkin muistettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lain tulkinnan suhteen. 4 Suosituksen 89/49/ETY noudattamisen lyönti laimin- Koska suositukset eivät ole sitovia (EY:n perusta- missopimuksen 189 artikla), komissiolla ei ole val- tuuksia vaatia jäsenvaltiota noudattamaan suosi- tusta. Siksi komission ei voida katsoa laiminlyö- neen suosituksen 89/49/ETY noudattamista. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti asian käsittelyn. Rouva C. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1996 tavasta, jolla hänen Portugalin viranomaisista esittä- määnsä valitusta oli käsitelty komissiossa. C. ilmoitti oikeusasiamiehelle, että hänellä oli ranskalai- nen tohtorintutkinto kielitieteessä. Hän yritti saada rans- kalaisen todistuksensa tunnustetuksi Portugalissa siinä onnistumatta. Portugalin viranomaiset katsoivat, että hänen tohtorintutkintonsa ei kuulunut neuvoston direk- tiivin 89/48/ETY (1) soveltamisalaan. C. kirjoitti komissiolle asiasta tammikuussa 1994. Komis- sion pääsihteeristö vastasi hänelle toukokuussa 1994, että hänen valituksensa oli rekisteröity numerolla 94/4382 ja että sitä käsiteltäisiin. Kantelussaan C. pyysi oikeusasiamiestä tutkimaan asian, koska komissio ei ollut lopettanut hänen asiansa 94/4382 käsittelyä eikä käynnistänyt rikkomismenettelyä Portuga- lia vastaan. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti seuraavaa: Kantelun aiheeseen liittyi kysymys komission harkintaval- lan käytöstä 169 artiklan mukaisten menettelyjen yhtey- dessä. 21. joulukuuta 1988 annetulla neuvoston direktiivillä 89/48/ETY luotiin vähintään kolmivuotisesta ammatilli- sesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintoto- distusten tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä. Edellä tarkoitetun direktiivin pohjalta kantelijalla oli oikeus saada tunnustus voidakseen harjoittaa Portugalissa samaa ammattitoimintaa kuin johon hänen tohtorintut- kintonsa mahdollisti pääsyn Ranskassa. Komission yksiköt olivat käyneet kirjeenvaihtoa Portuga- lin ja Ranskan viranomaisten sekä kantelijan kanssa. Oikeusasiamiehelle toimitettiin yksityiskohtainen luettelo kirjeenvaihdosta. (1) EYVL L 19, 24. 1. 1989, s. 16. C 380/56 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Edellä tarkoitetun kirjeenvaihdon, Ranskan viranomais- ten vastauksen ja useiden vastaavista ongelmista muissa jäsenvaltioissa kärsineiden yksityishenkilöiden kirjeiden johdosta komissio päätti keskustella asiasta direktiivin 89/48/ETY soveltamisesta vastaavien kansallisten koordi- noijien kanssa 24. huhtikuuta 1996 pidettävässä kokouk- sessa. Lisätutkimukset Oikeusasiamies päätti pyytää komissiolta lisätietoja siitä, oliko se käynnistänyt EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen rikkomismenettelyn Portugalia vastaan direktiivin 89/48/ETY sisällyttämisestä osaksi kansallista lainsäädäntöä, kuten se oli esittänyt kantelijalle tammi- kuussa 1997 lähettämässään kirjeessä. C:lle ilmoitettiin puhelimitse koordinoijien kokouksesta ja siitä, että komission kokouskalenterin vuoksi kaikki mahdollisen rikkomismenettelyn käynnistämiseen liittyvät päätökset voitaisiin tehdä aikaisintaan lokakuussa 1996. Komission vastaus Portugalin viranomaisten esittämien seikkojen ja koordi- naattorien kokouksessa käydyn keskustelun valossa komissio pyysi C:tä toimittamaan kopion kaikesta Portu- galin viranomaisten kanssa käydystä kirjeenvaihdosta sekä kopion tutkintotodistuksista. Komissio vastasi, että se oli päättänyt käynnistää rikko- mismenettelyn Portugalia vastaan EY:n perustamissopi- muksen 169 artiklan mukaisesti. Tämä menettely perustui siihen, että direktiivi 89/48/ETY oli sisällytetty puutteelli- sesti osaksi Portugalin lainsäädäntöä. Komission mukaan se oli ilmoittanut C:lle kesäkuussa 1997 lähetetyllä kir- jeellä menettelyn vaiheista. Komissio ilmoitti, että C:n tapaukseen liittyi monimutkai- sia kysymyksiä, joita käsiteltiin parhaillaan jäsenvaltioi- den ja komission kesken. Lisäksi komissio korosti, että kun sen yksiköt pyysivät jäsenvaltioilta tietoja, asian käsittelyaikataulu riippui suuressa määrin viimeksi mai- nittujen toiminnasta. Lopuksi komissio totesi, että C:lle oli aina tiedotettu hänen asiansa käsittelyn edistymisestä ja että komissio pitäisi hänet edelleen ajan tasalla kaikista toimenpiteistä, joita se toteuttaisi harkintavaltaansa käyttäessään. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan C. pitäytyi kantelussaan. Hän totesi, että hänellä oli kokemusta korkeamman asteen opetuk- sesta, ja että hänen todistuksensa ei ollut tutkijan todis- tus, koska se mahdollisti pääsyn ammattiin ”enseignant d’Universite´”. Lisäksi hän ilmoitti oikeusasiamiehelle, että komissio oli pyytänyt häneltä lisätietoja vasta 12. kesä- kuuta 1996 ja että hän oli vastannut tähän pyyntöön 19. kesäkuuta 1996. C. ilmoitti myöhemmin oikeusasiamiehelle, että hän oli saanut marraskuussa 1996 komissiolta kirjeen, jossa se totesi aikovansa lähettää Portugalin viranomaisille muo- dollisen ilmoituksen. Tammikuussa 1997 C. sai toisen kirjeen, jossa hänelle ilmoitettiin, että muodollista ilmoi- tusta ei asiakysymysten vuoksi vielä ollut lähetetty. C. ilmoitti olevansa tyytymätön siihen, että muodollisen lau- sunnon lähettämisessä viivyteltiin. Päätös 1 Perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen me- nettelyn hallinnollinen vaihe 1. 1 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa ei mää- rätä menettelyistä tai kriteereistä, joita komission on noudatettava aikana, joka edeltää perustellun lausunnon antamista jäsenvaltiolle. Lisäksi tuomi- oistuimen oikeuskäytäntö antaa vain vähän suunta- viivoja. Komission on siten itse päätettävä, mitä menettelyjä ja kriteerejä se soveltaa täyttääkseen sillä 169 artiklan mukaisesti olevat velvollisuudet prosessissa, joka voi johtaa perustellun lausunnon antamiseen. 1. 2 Hyvän hallintokäytännön mukaisesti komission olisi rikkomismenettelyn hallinnollisessa vaiheessa sitkeästi pyrittävä saamaan jäsenvaltioilta vastauk- sia. Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti perustamissopimuksen 5 artikla velvoittaa jäsenval- tiot helpottamaan niiden tehtävien suorittamista, jotka 155 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätään komissiolle. Jäsenvaltioita vaaditaan toimimaan hyvässä uskossa komission 169 artiklan mukaisesti toteuttamassa tutkimuksessa sekä toi- mittamaan komissiolle kaikki tätä varten pyydetyt tiedot (1). 1. 3 Kun otetaan huomioon, että sen jälkeen, kun C:n valitus oli 6. toukokuuta 1994 rekisteröity nume- rolla 94/4382 , komissio oli jatkuvasti lähettänyt kirjeitä kyseiselle jäsenvaltiolle ja tiedottanut C:lle tilanteen kehittymisestä joko kirjeitse tai puheli- (1) Asia 192/84, komissio vastaan Helleenien tasavalta, Kok. 1985, s. 3967, 19 kohta. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/57 mitse, oikeusasiamies totesi, että asian tämän näkökohdan osalta ei ollut todisteita hallinnolli- sesta epäkohdasta. Kantelussa väitettiin, että tämä erimielisyys vaaransi koko hankkeen, ja kanneltiin oikeusasiamiehelle siitä, että komission olisi otettava vastuu kiistan ratkaisemisesta. 2 Päätös käynnistää rikkomismenettely EY:n perus- tamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti Tutkimus 2. 1 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa määrä- tään, että komissio antaa perustellun lausunnon, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttä- mättä sille sopimuksen mukaan kuuluvan velvolli- suuden. 2. 2 Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komis- sio on perustamissopimuksen vartijana yksin toimi- valtainen päättämään, onko aiheellista käynnistää menettely jäsenvaltiota vastaan, jos se on laimin- lyönyt velvollisuuksiensa täyttämisen (1). 2. 3 Komissio oli ilmoittanut kantelijalle kesäkuussa 1997, että se oli lähettänyt Portugalin viran- omaisille EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti muodollisen ilmoituksen, joka koski direktiivin 89/48/ETY epätäydellistä sisällyttämistä osaksi kansallista lainsäädäntöä. 2. 4 Oikeusasiamies katsoi siksi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkohtaan tavassa, jolla se oli suorittanut asiaa koskevat tutkimuk- sensa. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. HANKKEEN RAHOITTAMINEN MED-URBS-OHJELMAN MUKAISESTI Päätös kantelun 605/21. 5. 96/CGW/B/PD/XD johdosta Euroopan komissiota vastaan Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio korosti, että hankkeen rahoitusta koskeva sopimus oli tehty komission ja kreikkalaisen kaupungin kesken. Yhdistys ei ollut sopimuksen osapuoli. Toiseksi komissio muistutti, että kaupunki ja kantelija olivat tehneet erilli- sen sopimuksen kulttuurikeskuksen sijainnista ja että komissio ei ollut tämän sopimuksen osapuoli. Komissio totesi siten, että se ei voisi olla vastuussa kaupunginhalli- tuksen toimista eikä siten ollut velvollinen käynnistämään tutkimusta. Kantelijan huomautukset Kantelija väitti, että komissio oli vastuussa hankkeesta, koska se tarjosi varat ja siten mahdollisti kulttuurikes- kuksen luomisen. Kantelijan mukaan komissiolla oli moraalinen velvolli- suus tukea hanketta. Tämä velvollisuus voitiin johtaa joistakin sopimuksen määräyksistä, joiden tarkoituksena oli hankkeen jatkuvuuden varmistaminen. Komissio ei toisaalta voisi rahoittaa hanketta ja toisaalta sallia sitä, että hankkeen koordinoinnista vastaava kaupunki vaa- rantaa hankkeen. Kantelu Päätös Rouva S. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1996 erään yhdistyksen puolesta hankkeesta, joka oli rahoi- tettu Med-Urbs-ohjelman puitteissa. Komissio ja muuan kreikkalainen kaupunki olivat allekir- joittaneet sopimuksen Med-Urbs-hankkeen rahoittami- sesta. Yhdistys hyötyi hankkeesta, ja se oli tehnyt kreik- kalaisen kaupungin kanssa sopimuksen kulttuurikeskuk- sen sijaintipaikasta. Myöhemmin yhdistyksen ja kaupun- gin välille syntyi kiistaa keskuksen sijoittamisesta. (1) Asia 431/92, Euroopan komissio vastaan Saksan liittotasa- valta, Kok. 1995, s. I-2189, 22 kohta. totesi, että kantelijan Ensinnäkin oikeusasiamies ja komission välillä ei ollut sopimussuhdetta. Toisaalta hankkeen rahoittamista koskevan sopimuksen olivat teh- neet komissio ja kreikkalainen kaupunki. Toisaalta kult- tuurikeskuksen sijaintia koskevan sopimuksen olivat alle- kirjoittaneet vain kantelija ja kaupunki. Toiseksi oikeusasiamies otti huomioon komission ja kau- pungin välillä solmitun sopimuksen määräykset. Komissio oli velvollinen rahoittamaan hanketta vain, jos kaupunki kunnioitti sopimuksessa määrättyjä ehtoja. Komission mukaan hanke rahoitettiin, koska sopimuksen ehdot täyt- tyivät. Sopimuksessa ei määrätty komissiolle muita vel- voitteita. C 380/58 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Kolmanneksi oikeusasiamies tarkasteli sopimusta euroop- palaisen Med-Urbs-ohjelman taustalla olevan hajautetun yhteistyön yleisten puitteiden valossa. Yhteisö rahoittaa hankkeita, jotka kunnioittavat ohjelman henkeä ja sen tavoitteita. Se ei voi vastata hankkeesta tai olla vastuussa kaikista käytännön ongelmista, joita hankkeen puitteissa saattaa ilmetä. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan K. pitäytyi kantelussaan. Lisäksi hän väitti, että hänellä oli oikeus korvaukseen, koska hänen matkakulujensa maksu oli viivästynyt. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. KOMISSION EDUSTUSTON KOHTELU Päätös kantelun 615/30. 5. 96/LK/FIN/KT/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Neiti K. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1996 tavasta, jolla komission Suomen edustusto oli kohdellut häntä. K. soitti huhtikuussa 1996 komission Suomen edustustoon ja tiedusteli hänelle komission kilpailuun EUR/LA/74 osallistumisesta aiheutuneiden matkakulujen korvaamisesta. Hän väitti, että toimiston antama vastaus oli epäkohtelias ja häntä oli pyydetty ottamaan yhteyttä neuvostoon Brysselissä. Aiemmin vuonna 1996 K. oli ottanut yhteyttä Suomen edustustoon tiedustellakseen palvelukseenottomahdollisuuksista. Edustusto oli samalla tavoin vastannut, että K:n olisi soitettava Brysseliin. Kantelussaan K. ilmoitti olevansa tyytymätön tapaan, jolla komission Suomen edustusto oli vastannut hänen tiedusteluihinsa. Tutkimus Päätös 1 Komission Suomen edustuston antamien neuvojen osalta komissio totesi, että edustusto antoi säännölli- sesti yleisiä tietoja avoimista kilpailuista niitä pyydet- täessä. Edustuston käytäntönä on ohjata sellaiset ylei- sön edustajat, joilla on yksityiskohtaisia kysymyksiä tietyistä palvelukseenottoasioista, kääntymään Brysse- lin PO IX:n palvelukseenottoyksikön puoleen. Komission mukaan K:lle annettiin kaikissa yhteyk- sissä asianmukaista apua. Komissio totesi, että ennen kaikkea hänen henkilökohtaisia oikeuksiaan oli aina kunnioitettu. Huomautuksissaan K. ei kiistänyt tätä näkökohtaa tai esittänyt sen vastaisia todisteita. Oikeusasiamies ei siten löytänyt todisteita hallinnolli- sesta epäkohdasta, joka olisi liittynyt komission Suo- men edustuston antamiin neuvoihin. 2 Komissio määräsi matkakulut maksettavaksi 5. kesä- kuuta 1996. K. ilmoitti 10. heinäkuuta 1996 vastaan- ottaneensa tämän maksun joitakin viikkoja aiemmin. Oikeusasiamies totesi, että jos kantelija aikoi pitää kiinni korvausvaatimuksestaan, se olisi osoitettava suoraan komissiolle. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. VÄLIAIKAISTEN TYÖNTEKIJÖIDEN PALVELUKSEEN OTTO Päätös kantelun 631/10. 6. 96/AS/L/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Komission lausunto Kantelu Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio tiedotti oikeusasiamiehelle komission Suomen edustuston antamien ohjeiden luonteesta. Se totesi, että kyseisessä tapauksessa K:ta oli kehotettu soittamaan Brysseliin. Komission mukaan K. lähestyi kyseistä yksikköä viikkoa myöhemmin kirjeitse. Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle kesäkuussa 1996 Euroopan komission väliaikaisten työntekijöiden valin- nasta (AT/3/95, viite 21T/SDT/95). Valintalautakunta oli ilmoittanut kantelijalle 23. huhtikuuta 1996 päivätyllä kirjeellä päätöksestään sulkea tämä haastattelusta. S. tor- jui tämän päätöksen komissiolle lähettämällään kirjeellä, ja komissio vahvisti alkuperäisen päätöksensä. S. osoitti 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/59 sitten oikeusasiamiehelle kantelun, joka koski hänen päte- vyytensä arviointia kilpailussa AT/3/95. EUROOPAN RADIONAVIGOINTIJÄRJESTELMÄT: TÄYTÄNTÖÖNPANON LAIMINLYÖNTI Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että avointa virkaa koskevan ilmoituksen julkaise- misen jälkeen komissio oli välittänyt 213 hakemusta valintalautakunnalle. Valintalautakunnan jäsenet olivat avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa käsitellyn alan asiantuntijoita. He tarkastivat ensin, että kaikki hakijat noudattivat yleisiä vaatimuksia (vrt. henkilöstösääntöjen 12 artikla), ja vertasivat sitten hakijoiden erityispäte- vyyttä suhteessa vaatimuksiin, joita hoidettavat tehtävät asettivat. S. ei ollut haastatteluun valittujen 16 hakijan joukossa. Kun S. oli torjunut sen, että hänet hylättiin valittujen hakijoiden ryhmästä, hänelle ilmoitettiin kirjallisesti, että valintalautakunta oli käsitellyt hänen hakemuksensa uudelleen. Kun valintalautakunta oli todennut, että muut hakijat olivat pätevämpiä kuin kantelija, se oli pysyttäyty- nyt alkuperäisessä päätöksessään ja perustellut sitä sillä, että ehdokkaalla oli oltava perusteelliset tiedot tietoko- nelingvistiikasta avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa esitetyllä tavalla. Päätös Virkamiesten palvelukseen ottamista koskevista Euroo- pan yhteisöjen henkilöstösäännöistä poiketen yhteisöjen joita muita toimihenkilöitä koskevissa määräyksissä, sovelletaan tilapäiseen henkilöstöön, ei määrätä erityisistä palvelukseenottomenettelyistä. Komission mukaan valintamenettelyn 21T/SDT/95 tar- koituksena oli ottaa palvelukseen LA7/LA6-palkkaluokan tilapäistä henkilöstöä vastaamaan komission automaattis- ten käännösjärjestelmien kehittämisestä. Komissio oli myös todennut, että valintalautakunta oli harjoittanut ehdokkaiden erityispätevyyksien vertailua tehtävän asettamien vaatimusten osalta. Se oli todennut, että kantelijan ammattipätevyys rajoittui tietyn tietoko- nelingvistisen järjestelmän kehittämiseen. Koska valintalautakunta oli antanut kantelijalle perustel- lun vastauksen ja koska oikeusasiamiehen suorittamat tutkimukset eivät antaneet tälle mitään syytä epäillä perusteiden oikeellisuutta, hallinnollisesta epäkohdasta ei ollut todisteita. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsitte- lyn. Päätös kanteluun 638/13. 6. 96/CC/F/VK Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra C. kanteli oikeusasiamiehelle kesäkuussa 1996 siitä, että komissio oli hänen mukaansa laiminlyönyt sillä neuvoston 25. helmikuuta 1992 tekemän päätöksen (92/ 143/ETY) mukaisesti olevat velvollisuudet Euroopan radionavigointijärjestelmien toiminnan ja erityisesti Väli- meren alueen Loran-C-järjestelmän osalta. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: 1 Komissio yhtyi kantelijan näkemykseen, jonka mu- kaan olisi tehtävä kaikki mahdollinen Loran-C-järjes- telmän käyttämiseksi ja koko läntisen Välimeren alu- een kattamiseksi Loran-C-signaalilla. 2 Komissio oli vuonna 1995 tehnyt Espanjan viran- omaisten kanssa sopimuksen kyseisen aseman (Esta- rit) uudelleen avaamisesta. Espanja ei kuitenkaan vielä ollut pannut tätä sopimusta täytäntöön. Komissio aikoi siksi ilmoittaa neuvostolle täytäntöönpanon lai- minlyönnistä ja käynnistää uuden radionavigointipoli- tiikan, jonka tuloksena neuvostolle esitettäisiin kerto- mus Loran-C-järjestelmästä. 3 Neuvoston päätös 92/143/ETY edellyttää, että jäsen- valtiot ja komissio luovat maailmanlaajuisen radiona- vigointijärjestelmän, mukaan luettuna Euroopan alu- eelliset Loran-C-järjestelmät. Päätös jättää kuitenkin paikallisiin Loran-C-sopimuksiin osallistumisen tyys- tin jäsenvaltioiden vastuulle, eikä se sisällä sitovia määräyksiä järjestelmän ylläpidon tai kehittämisen suhteen. 4 Komissio pyrki voimakkaasti painostamaan jäsenval- tioita alueellisen Loran-C-sopimuksen aikaansaami- seksi. Kantelijan huomautukset Kantelija korosti, että erään kansainvälisen sopimuksen sopimuspuolet olivat velvollisia luomaan ja ylläpitämään navigoinnin apuvälineitä. C 380/60 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Päätös Komissio on velvollinen täyttämään sitoumuksensa, jotka koskevat päätöksen 92/143/ETY mukaisten radionavi- gointijärjestelmien toimintaa. Päätöksen 2 artiklassa määrätään, että komissio varmis- taa jäsenvaltioiden välisen yhteistyön, edistää vastaanotti- mien kehittämistä, työskentelee edelleen radionavigointia koskevan suunnitelman aikaansaamiseksi ja tekee tarvit- taessa neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpi- teistä. Oikeusasiamiehen saamien tietojen perusteella on il- meistä, että komissio oli toteuttanut toimenpiteitä pääs- täkseen sopimukseen jäsenvaltioiden kanssa. Se teki sopi- muksen Espanjan kanssa vuonna 1995. Espanjan viran- omaiset eivät kuitenkaan vielä olleet panneet kyseisiä määräyksiä täytäntöön. Komission mukaan se aikoi ilmoittaa täytäntöönpanon laiminlyönnistä neuvostolle ja käynnistää uuden radionavigointipolitiikan, jonka tulok- sena neuvostolle esitettäisiin Loran-C-järjestelmiä kos- keva kertomusluonnos. Oli ilmeistä, että komissio oli täyttänyt velvollisuutensa vuoden 1992 neuvoston päätöksen suhteen. Kantelija totesi, että sopimuspuolet olivat velvollisia huo- lehtimaan navigoinnin apuvälineiden luomisesta ja ylläpi- dosta. Tämä vaatimus perustuu vuoden 1974 kansainväliseen yleissopimukseen ihmishengen turvallisuudesta merellä (Solas 1974). Se ei kuulu vuoden 1992 neuvoston päätök- sen vaatimuksiin. Komissio ei myöskään ole yleissopi- muksen osapuoli. Komissio ei siten ole velvollinen huo- lehtimaan navigoinnin apuvälineiden luomisesta ja ylläpi- dosta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. MAATALOUS: RUISJAUHON TOIMITTAMISTA KOSKEVAT TARJOUKSET Päätös kantelun 647/18. 6. 96/JEW/A/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Komissio oli määrännyt kantelijalle rangaistuksen tava- roiden toimittamisen myöhästymisestä. Edellä tarkoite- tussa asetuksessa säädetään, että tavarat oli toimitettava 4. joulukuuta 1995 alkaen. Kantelijan mukaan komissio oli tulkinnut asetusta virheellisesti vaatiessaan, että tava- rat oli toimitettava viimeistään 4. joulukuuta 1995. Ran- gaistus ei ollut perusteltu, erityisesti kun otettiin huomi- oon, että kyseinen rahdinkuljettaja otti tavarat haltuunsa 10 päivän kuluessa asetuksessa säädetyllä tavalla. Lisäksi kantelija väitti, että komissio syrji pienyrityksiä. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että 10 päivän jaksoa ei ollut tarkoitettu antamaan toimittajalle mahdollisuutta jakaa jauhotoimitus eri toi- mituskertoihin. Sillä pyrittiin yksinomaan antamaan kul- jettajalle hieman joustovaraa suunnittelua varten. Toimit- tajalle ei siten jätetä ylimääräistä aikaa, ja koko jauho- määrän olisi pitänyt olla saatavilla 4. joulukuuta. Ran- gaistus oli siksi perusteltu. Mitä tuli pienyritysten syrjintään, komissio totesi, että se erityisesti alensi tavaroiden määriä antaakseen pienyrityk- sille mahdollisuuden osallistua tarjouskilpailuun. Kantelija ei esittänyt huomautuksia. Päätös Komission asetuksen (EY) N:o 2009/95 (2) 12 artiklassa tarjoajien komission säädetään, että menestyneiden eduksi antama takuu menetetään, kun jalostajan suoritta- massa toimituksessa todetaan viiveitä. Oikeusasiamiehelle tietojen valossa oli toimitettujen ilmeistä, että tavaroita ei ollut toimitettu annetun aika- taulun puitteissa ja rangaistus oli siten perusteltu. Lisäksi ei ollut ilmeisiä todisteita pienyrityksiin kohdistuvasta syrjinnästä. Itävaltalainen myllyalan yritys JEW kanteli oikeusasiamie- helle kesäkuussa 1996 ruisjauhon toimitussopimuksesta, josta se oli menestyksekkäästi tehnyt tarjouksen 11. loka- kuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2389/ 95 (1) mukaisesti. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. (1) EYVL L 244, 12. 10. 1995, s. 53. (2) EYVL L 196, 19. 8. 1995, s. 4. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/61 VALITTAMINEN PÄÄTÖKSESTÄ OLLA PIDENTÄMÄTTÄ YLIOPISTOJEN VÄLISTÄ OHJELMAA Esimerkkejä tällaisista olosuhteista ovat äkillinen kuole- mantapaus tai sairastuminen. Päätös kantelun 661/25. 6. 96/DG/FK/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra G. toimi varapuheenjohtajana Groupe Écoles Supe´- rieure de Commerce de Rennes -ryhmässä (GSC Rennes), joka sai Erasmus-ohjelmasta rahoitusta yliopistojen välistä yhteistyöohjelmaa (ICP) varten. GSC Rennes ei jättänyt kaudelle 1996/97 omaa ICP:tään koskevaa uutta hakemuslomaketta. Uuden hakemuslomakkeen puuttu- essa Erasmus-toimisto päätti olla pidentämättä GSC Ren- nesin ICP:tä vuosille 1996/97. G. valitti 13. toukokuuta 1996 päivätyllä kirjeellä Sokra- tes- ja Youth-ohjelmien teknisen avun toimiston johtajalle päätöksestä ja selitti, että GSC Rennes ei ollut koskaan saanut vuotta 1996/97 koskevaa uutta hakemusloma- ketta. Koska G. ei ollut saanut vastausta kirjeeseensä 21. kesä- kuuta 1996 mennessä, hän kanteli oikeusasiamiehelle kesäkuussa 1996. Kantelussaan hän toi julki huolestunei- suutensa Erasmus-toimiston menettelyjen suhteen. Syy- tökset koskivat erityisesti sitä, että toimiston tekemistä päätöksistä ei voinut millään tavoin valittaa. Tutkimus Komission lausunto Yhdenvertaisen kohtelun periaatteella on merkittävä asema valituksen tuloksen kannalta. Jos valintamenettelyä muutetaan valituksen pohjalta, muilla hakijoilla olisi oltava mahdollisuus hakea uudelleen uusien olosuhteiden vallitessa. Komissio selitti, että se oli päättänyt hylätä G:n valituk- sen siksi, että se oli ilmoittanut yliopistoille kahdesti siitä, että vuotta 1996/97 koskevan uuden hakemuslomakkeen lähettäminen oli tarpeen. Komission mukaan G. oli ilmei- sesti saanut vähintään yhden näistä kirjeistä, koska hän siteerasi sitä valituskirjeessään. Lisäksi komissio totesi, että vastaavissa tapauksissa, joissa muodollinen menettelyvaatimus oli laiminlyöty, tätä ei ollut pidetty riittävänä syynä tarkistaa valintapää- töstä. Yhdenvertaisen kohtelun periaate merkitsi siten sitä, että tätä tapausta ei voitaisi harkita uudelleen. Komission lausunto toimitettiin G:lle, ja tätä kehotettiin halutessaan esittämään huomautuksensa siitä. Vastausta ei ole saatu. Päätös Euroopan oikeusasiamiehelle toimitetuista tiedoista kävi ilmi, että komissio käytti valitusten käsittelyyn ad hoc -menettelyä. Tätä menettelyä voidaan käyttää tutkimaan ja korjaamaan sekä komission tai sen teknisen avun toimiston että hakijan tekemiä hallinnollisia virheitä. Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission lausunnossa esitettiin tiivistäen seuraavaa: Komissio ilmoitti arvioineensa G:n esittämiä väitteitä siitä, että tämä ei ollut saanut hakulomaketta, eikä se ollut pitänyt niitä vakuuttavina. Erasmus-toimiston päätöksistä valittamista varten ei ole olemassa institutionalisoitua järjestelmää. Sekä päätösten laatua että menettelykysymyksiä koskevat valitukset käsi- tellään ad hoc -pohjalta. Jos komission tai sen teknisen avun toimiston (TAO) käyttämissä menettelyissä ilmenee hallinnollisia virheitä ehdotusten käsittelyn yhteydessä, komissiolla on valtuu- det korjata nuo virheet ja harkita ehdotusta uudelleen. Komissio vetosi yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen kieltäytyessään hyväksymästä uutta hakemusta määräajan jälkeen. Komissio totesi, että se ei vastaavissa tapauksissa ollut hyväksynyt valintapäätöksen tarkistamisen syyksi sitä, että ICP:n koordinoijat olivat jättäneet huomiotta muodollisia vaatimuksia. Komission käytäntö tapauksissa, joissa hakija tekee menettelyvirheen, on tutkia, aiheutuuko virhe olosuh- teista, joihin hakija tai tämän laitos eivät voi vaikuttaa. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. C 380/62 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 HENKILÖSTÖ: YLIMÄÄRÄISEN PALKAN MAKSAMINEN Päätös kanteluiden 669/17. 6. 96/ND/L/VK, 670/27. 6. 96/KM/L/VK ja 679/1. 7. 96/CS/L/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Ilmoituksen julkaisemisen jälkeen kantelijat esittivät alku- peräisen luokituksensa muuttamista koskevan hakemuk- sen, ja tätä koskeva päätös tehtiin. Virkamiehet tekivät sitten henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukai- sen valituksen. He vastustivat sitä, että heidän ylempää palkkatasoaan sovellettiin palkan vastaavuuden osalta vain tuomion päivämäärästä eikä takautuvasti siitä päi- västä, jona heidät oli nimitetty uuteen luokkaan. Neiti D. , neiti S. ja herra M. kantelivat kesäkuussa 1996 oikeusasiamiehelle siitä, että komissio kieltäytyi maksa- masta heille ylimääräistä palkkaa. läpäisseet avoimen kilpailun, Kantelijat olivat joka oikeutti heidät ylempään palkkaluokkaan. Virkamiehet nimitettiin korkeampaan palkkaluokkaan ottamatta huo- mioon heidän työkokemustaan. Muiden komission virkamiesten komissiota vastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostaman kanteen johdosta annetun tuomion mukaan kantelijat hyötyivät palkkaluokan vaihtumisesta. Ylimääräistä palk- kaa maksettiin kuitenkin takautuvasti ainoastaan tuomi- oistuimen vuonna 1993 tekemän päätöksen päivämää- rään asti. Virkamiehet käyttivät henkilöstösääntöjen 90 artiklassa määrättyä sisäisen valituksen mahdollisuutta, mutta hei- dän valituksensa hylättiin. Virkamiehet valittivat sitten oikeusasiamiehelle ja väittivät, että heidän olisi pitänyt saada ylempää palkkatasoaan vastaavaa lisäpalkkaa siitä päivästä lukien, jona heidät nimitettiin korkeampaan palkkaluokkaan. Tutkimus Komission lausunto Komissio hylkäsi valituksen, koska tuomion mukaisen edun voi saada vain sen osapuoli, ja että muiden henki- löiden tuomion pohjalta esittämät vaatimukset voivat vaikuttaa vain tulevaisuudessa. Jos komission hallinnollisen ilmoituksen ehtoja ei olisi sovellettu, kantelijat eivät olisi voineet valittaa palkkaluo- kituspäätöksestään henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan ja 91 artiklan mukaisesti. Näissä artikloissa, jotka muodostavat esimerkin oikeusvarmuuden periaat- teen noudattamisesta, määrätään, että henkilöön kieltei- sesti vaikuttavasta toimenpiteestä on valitettava kolmen kuukauden kuluessa julkaisupäivästä. Kantelijoiden vastaukset Kantelijat totesivat komission rikkoneen tasa-arvoisuus- periaatetta. Yksi kantelijoista ei voinut ymmärtää, että komissio toisaalta mahdollisti takautuvan palkkaluokan muutoksen mutta toisaalta ei suostunut katsomaan kan- telijan olevan samassa tilanteessa kuin Baiwir-tuomion osapuolten. Kantelut välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio esitti yhteenvetona seuraavaa: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa Baiwir ym. vastaan komissio (1) korkeamman palkkaluokan avoimen kilpailun läpäisseiden virkamiesten palkkatason märittely saattoi perustua joko henkilöstösääntöjen 32 tai 46 artiklaan sen mukaan, kumpi oli kyseisen virkamiehen kannalta suotuisampi. Komissio julkaisi 10. helmikuuta 1994 hallinnollisen ilmoituksen, jolla kehotettiin virka- miehiä esittämään hakemus, jotta heidän palkkaluokitus- taan tarkistettaisiin tuomion valossa. Ilmoituksessa mää- rättiin, että muutosten vaikutuksia ei voitaisi ulottaa pitemmälle taaksepäin kuin tuomion päivämäärään (28. syyskuuta 1993). (1) Yhdistetyt asiat T-103/92, T-104/92 ja T-105/92, Kok. 1993, s. II-987. Päätös 1 Ensimmäisen asteen tuomioistuin antoi 28. syyskuuta 1993 tuomion yhdistetyissä asioissa Baiwir ym. vas- taan komissio ja kumosi siten komission päätökset, jotka koskivat kyseisten asioiden kantajia. 2 Komissio julkaisi tämän jälkeen hallinnollisen ilmoi- tuksen, jolla se kehotti muita virkamiehiä, jotka eivät olleet Baiwir-asian osapuolia, esittämään hakemuk- sen, jotta heidän luokitustaan tarkistettaisiin tuomion valossa. Ilmoituksessa määrättiin, että mahdollisten muutosten vaikutuksia ei voitaisi ulottaa pitemmälle taaksepäin kuin tuomion päivämäärään. Tässä kante- lussa oli kyse siitä, oliko komissiolla oikeus asettaa tällainen rajoitus. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/63 3 Komission alkuperäinen päätös kantelijan palkkaluo- kan palkkatasosta tehtiin kesäkuussa 1984. Henkilös- tösäännöissä asetettu määräaika, joka koskee tämän päätöksen vastaista valitusta, oli päättynyt useita vuo- sia sitten. Nämä aikarajat ovat pakollisia, ja ne on asetettu selkeyden ja oikeusvarmuuden varmistami- seksi (1). Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeus- käytännön mukaan vain ”uuden tosiasian” ilmenemi- nen voi käynnistää määräajan uudelleen (2). 4 Tältä osin tuomioistuin on johdonmukaisesti katso- nut, että hallinnollisen toimenpiteen kumoava tuomio voi muodostaa ”uuden tosiasian” vain niiden henki- löiden osalta, joihin kumottu toimenpide suoranaisesti vaikuttaa (3). 5 Mitä tuli virkamiehiin, jotka eivät olleet Baiwir-asian osapuolia, komissio voisi siten asianmukaisesti päät- tää, että mahdolliset luokitusmuutoksen vaikutukset vaikuttaisivat palkkaan vain kyseisessä asiassa anne- tun tuomion päivämäärästä. Komissiolla oli myös oikeus katsoa, että Baiwir-asian osapuolten ja muiden virkamiesten välisen kohtelun erot olivat tässä tapauksessa perusteltuja eivätkä loukanneet tasa- arvoisuusperiaatetta (4). Olisi kuitenkin muistettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lakia koskevissa kysymyksissä. WS totesi, että PO VIII:aa edustavat komission virkamie- het eivät olleet toimittaneet riittäviä tietoja, jotta se olisi voinut esittää hankkeensa ajoissa ja oikeassa muodossa. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että säätiö oli yrittänyt muuttaa alkuperäistä han- kettaan. Hankkeen eri versiot eivät missään vaiheessa olleet täysin vastanneet kyseisen budjettikohdan tavoit- teita. Komissio väitti, että se oli aina pyrkinyt huolellisesti selittämään hylkäyksensä ja tarjoamaan dokumentaatiota, joka auttaisi kantelijaa tarkistamaan hankkeensa suunnit- telua ja muotoilemaan uuden hankkeen, joka voitaisiin hyväksyä kyseisen budjettikohdan mukaisesti. Komissio myönsi, että hankkeen arviointi kesti hyvin pitkään, mikä johtui osaksi siitä, että kantelija ei pitkään aikaan ilmoittanut itsestään eikä pystynyt suunnittele- maan hyväksyttävää ja kestävää kehityshanketta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Kantelijan huomautukset KEHITYSYHTEISTYÖ: TROOPPISIA SADEMETSIÄ KOSKEVAN BUDJETTIKOHDAN MUKAISIA VAROJA KOSKEVA HAKEMUS Päätös kantelun 677/1. 7. 96/AYMY/NL/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Säätiö totesi, että sen Surinamin toimiston valtuuskunta oli tavannut komission edustajia keskustellakseen hank- keesta. Kantelija korosti, että tämä keskustelu oli ollut hyvin myönteinen. Lopullinen päätös oli määrä tehdä Brysselissä myöhemmin. Kantelu Päätös Säätiö WS kanteli oikeusasiamiehelle kesäkuussa 1996 osallistumisestaan tarjouskilpailuun, joka koski Surina- min trooppisen sademetsän kestävään kehitykseen liitty- vää hanketta. (1) Asia C-191/84 Barcella ym. vastaan komissio, Kok. 1986, s. 1541. (2) Asia 127/84 Esly vastaan komissio, Kok. 1985, s. 1437. (3) Asia 43/64 Müller vastaan ETYn, Euratomin ja EHTYn neuvosto, Kok. 1965, S. 385 ja asia 125/87 Leslie Brown vastaan Euroopan yhteisön tuomioistuin, Kok. 1988, s. 1619. (4) Asia T-93/94 Michael Becker vastaan tilintarkastustuomiois- tuin, Kok. 1996, s. II-145. Oikeusasiamiehen saamien tietojen perusteella oli il- meistä, että alkuvaiheessa oli ilmennyt valitettavia viivy- tyksiä. Komissio selitti kuitenkin toistuvat hylkäykset ja tarjosi dokumentaatiota, jonka oli määrä auttaa kanteli- jaa tarkistamaan hankkeen suunnittelua. Kantelijalla oli lisäksi mahdollisuus hakea uudelleen samoin ehdoin. Siksi ei ollut todisteita siitä, että nämä viivytykset olisivat olleet vastuussa siitä, että kantelija ei saanut varoja hankkeeseensa. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. C 380/64 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 VALITUKSEEN VASTAAMISEN VÄITETTY LAIMINLYÖNTI Päätös kantelun 701/3. 7. 96/JE/UK/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Rouva E. ilmoitti valittaneensa komissiolle syyskuussa 1994 siitä, että ”Newburyn ohitustie” (Yhdistynyt kunin- gaskunta) mahdollisesti rikkoo neuvoston elinympäristö- direktiiviä 92/43/ETY. Hän kanteli Euroopan oikeusasi- amiehelle kesäkuussa 1996 siitä, että hän ei ollut saanut komissiolta mitään vastausta asiasta. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle, joka antoi seuraavan lausunnon: Valitus oli lähetetty Euroopan parlamentin jäsen Ken Collinsille 14. syyskuuta 1994, ja tämä välitti sen 20. syyskuuta 1994 pääosasto XI:lle, joka otti sen vastaan 23. syyskuuta 1994. E. oli 30. syyskuuta 1994 puhelin- yhteydessä PO XI:n valituksesta vastaavan virkamie- hen kanssa. Jossakin vaiheessa ennen 11. lokakuuta 1994 E. nimesi yrityksen D. asianajajakseen tämän valituksen koskemassa asiassa. D:n ja E:n välistä kirjeenvaihtoa käytiin lokakuun ja marraskuun alun 1994 välisenä aikana. PO XI kirjoitti D:lle 10. marraskuuta 1994, 7. maaliskuuta 1995 ja lopulta 6. joulukuuta 1995, kun tälle välitettiin komis- sion 20. lokakuuta 1995 tekemä päätös olla käynnistä- mättä rikkomismenettelyä. D:n kanssa on käyty muuta kirjeenvaihtoa tämän jälkeen. Tämän E:n nimeämien asianajajien kanssa käydyn kir- jeenvaihdon lisäksi komission jäsen Bjerregaard kir- joitti E:lle Newbury Transport Forumin osoitteeseen, jota tämä oli käyttänyt valitustaan koskevassa muussa kirjeenvaihdossa 12. ja 19. heinäkuuta 1995. Komission lausunto sisälsi myös yksityiskohtaisen taulu- kon edellä mainitusta kirjeenvaihdosta. Komission lausunto toimitettiin E:lle, ja tätä kehotettiin halutessaan esittämään huomautuksensa siitä. Vastausta ei saatu. Päätös 1 Kantelija ilmoitti, että hän ei ollut saanut komissiosta mitään vastausta syyskuussa 1994 tehtyyn valituk- seensa. 2 Kävi ilmi, että komissio osoitti asiaa koskevan kir- jeenvaihdon kantelijan asianajajille, joilta kantelua koskevat kirjeet oli saatu. Oli myös ilmeistä, että komission jäsen Bjerregaardin lähettämät kaksi kir- jettä lähetettiin kantelijalle osoitteeseen (Newbury Transport Forum), jota tämä oli käyttänyt kanteluaan koskevassa kirjeenvaihdossa. 3 Siksi ei näyttänyt olevan todisteita siitä, että komissio oli rikkonut hyvän hallintatavan periaatteita jättä- mällä vastaamatta valitukseen. Lisäksi komissio näytti toimineen järkevästi osoittaessaan kirjeenvaihdon kantelijan asianajajille ja kantelijalle itselleen New- bury Transport Forumin osoitteeseen. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. HENKILÖSTÖ: HALLINNON MAKSAMA KORVAUS Päätös kantelun 735/736/17. 7. 96/EE/L/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Komission virkamies herra E. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 korvausvaatimuksestaan, joka koski tietokonetyöskentelyä varten hankittuja silmälaseja sekä lihaksia ja hermoja varten hankittua lääkinnällistä lai- tetta. Korvausvaatimus oli hylätty. Tutkimus Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio viittasi silmälaseista aiheutuvien kustannusten korvaa- mista koskeviin määräyksiin, joiden mukaan noin 55- vuotiaat Varilux-linssien käyttäjät voivat erityistapauk- sissa hakea korvausta. Kyseisessä tapauksessa lääkintäyk- sikkö oli päättänyt, että E. ei täyttänyt tarvittavia vaati- muksia. Se selitti myöhemmin, että korvaus ei ollut mahdollinen, koska huomioon voidaan ottaa ainoastaan linssit, jotka on tarkoitettu yksinomaan noin 70 cm:n etäisyydeltä tapahtuvaan tietokonetyöskentelyyn. Lääkinnällistä laitetta ei pidetty toiminnallisena. Kantelija korosti, että komissio ei noudattanut omia henkilökuntaansa koskevia suojelutoimenpiteitä, ja että lasit olivat välttämättömät työn asianmukaista hoitamista varten. Lääkinnällinen laite säästäisi kantelijan fysiotera- peuttikäynneiltä, koska hän voisi käyttää sitä kotona. Hän voisi siten työskennellä keskeytyksettä. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/65 Päätös Oikeusasiamiehen saamien tietojen valossa oli ilmeistä, että kyseisiä määräyksiä oli noudatettu asianmukaisesti ja että lääkintäyksikkö oli suorittanut arvioinnin niiden mukaisesti. Voimassa olevien määräysten virheellistä soveltamista koskevat syytökset eivät olleet perusteltuja. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. 2 täsmällisten tietojen antamisen laiminlyönti, koska aina hänen ottaessaan yhteyttä laitokseen, hänet ohjattiin virkamiehelle, joka ei tuntenut kyseistä asiaa lainkaan; 3 mahdollinen syrjintä, koska hän ei ollut italialainen; 4 epäoikeudenmukainen kohtelu, koska uusi kilpailu oli järjestetty ennen varallaololuettelon käyttämistä lop- puun; 5 vältettävissä ollut viivytys, koska hän sai vasta huhti- kuussa 1995 tietää, että kyseisen varallaololuettelon voimassaoloaikaa oli jatkettu 31. päivään joulukuuta 1995. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: VARALLAOLOLUETTELOON MERKITYN HENKILÖN OIKEUDET Tutkimus Päätös kantelun 746/96/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Komission lausunto Kantelu Herra X. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 kilpailusta KOM/R/C/4/89950375. Ohjesäännön 2 arti- klan 3 kohdan mukaisesti kantelua käsiteltiin kantelijan pyynnöstä luottamuksellisena. Kantelun mukaan X. haki tammikuussa 1989 paikkaa Isprassa Italiassa toimivan yhteisen tutkimuskeskuksen turvallisuuspalvelusta. Hakija sai 23. marraskuuta 1990 tietää, että hänet oli merkitty väliaikaista paikkaa varten laadittuun varallaololuetteloon. Varallaololuettelon voi- massaolon oli alun perin määrä ulottua 30. päivään kesäkuuta 1991. Voimassaoloaikaa kuitenkin pidennet- tiin myöhemmin 31. päivään joulukuuta 1994 ja uudel- leen 31. päivään joulukuuta 1995. Kantelun ajankohtana Ispran yhteinen tutkimuskeskus ei vielä ollut ottanut X:ää palvelukseensa. Kantelija sai tietää, että varallaololuettelossa ei enää ollut muita hakijoita. Kantelussaan X. toi julki pettymyksensä siitä, että tarkoituksena oli järjestää uusi kilpailu, josta täytettäisiin juuri se virka, jota hän oli hakenut. Hän selitti, että hänelle oli ilmoitettu, että turvallisuuspalvelu oli alimiehitetty, ja että siellä tarvittiin edelleen tuliasei- den käytön opettajaa. X. oli myös kuullut huhuja, joiden mukaan häntä ei otettu palvelukseen, koska keskuksen jaostopäällikön ja paikallisten turvallisuuspalvelujen pääl- likön välillä vallitsi erimielisyys, koska viimeksi mainitun (joka itse oli italialainen) väitettiin haluavan ottaa palve- lukseen vain italialaisia. X. totesi, että hän esitti kantelun useista syistä: Yhteenvetona komissio esitti lausunnossaan seuraavaa: Varallaololuetteloon merkitseminen ei anna hakijalle mitään oikeutta päästä komission palvelukseen. X:lle oli ilmoitettu tästä henkilökohtaisesti. Mitä tuli väitettyyn syrjintään, X:n tiedot olivat vääriä. Itse asiassa varallaololuetteloon oli merkitty vain yksi Italian kansalainen, mutta keskus ei ollut ottanut kyseistä henkilöä palvelukseensa. Komissio oli järjestänyt uuden kilpailun yhteisen tutki- muskeskuksen turvallisuusyksikön tilapäistä henkilöstöä varten palkkaluokassa D eikä palkkaluokassa C, kuten kilpailu, johon X. oli osallistunut. Komissio piti X:n kantelua perusteettomana. Kantelija ei esittänyt lausunnosta huomautuksia. Päätös 1 Varallaololuetteloon merkityn henkilön oikeudet 1. 1 Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytän- nön mukaan henkilön nimen merkitseminen varal- laololuetteloon ei anna tälle henkilölle oikeutta työpaikkaan yhteisön toimielimissä. 1. 2 Mitä tuli kantelijan syytökseen, jonka mukaan kyseinen yksikkö oli alimiehitetty, syytös oli jäänyt näyttämättä toteen. 1 yksikön alimiehitykseen liittyvä hallinnollinen epä- kohta; 1. 3 Edellä esitetyn johdosta ja koska esiin ei ollut tuotu seikkoja, jotka olisivat osoittaneet komission C 380/66 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 menetelleen virheellisesti, oikeusasiamiehen tutki- muksessa ei todettu kantelun tähän näkökohtaan liittyviä hallinnollisia epäkohtia. 2 Täsmällisten tietojen antamisen laiminlyönti 2. 1 Kun kantelija väitti, että hänelle ei ollut annettu täsmällisiä tietoja, hän viittasi ilmeisesti puhelui- hinsa komissiolle. 2. 2 Kantelussaan oikeusasiamiehelle kantelija totesi, että hän oli säännöllisesti ollut puhelin- ja kirjeyh- teydessä Ispran henkilöstöosastosta vastaavan hen- kilön kanssa. Kyseinen virkamies oli ottanut huo- mioon, että kantelija oli halukas tulemaan otetuksi palvelukseen. 2. 3 Oikeusasiamies ei löytänyt todisteita hallinnolli- sesta epäkohdasta sen väitteen tueksi, että kanteli- jalle ei olisi annettu täsmällisiä tietoja. 3 Kansallisuuteen perustuva syrjintä 3. 1 Mitä tuli väitteeseen kansallisuuteen perustuvasta syrjinnästä, kantelija totesi, että palvelukseen pyrit- tiin ottamaan vain italialaisia. Lausunnossaan komissio totesi, että varallaololuetteloon oli mer- italialainen kitty vain yksi kansalaisuudeltaan hakija, jota yhteinen tutkimuskeskus ei ollut otta- nut palvelukseensa. 3. 2 Oikeusasiamiehen suorittaman tutkimuksen va- lossa oli ilmeistä, että kantelun tähän näkökohtaan liittyvästä hallinnollisesta epäkohdasta ei ollut todisteita. 4 Uuden kilpailun järjestäminen ennen varallaololu- ettelon käyttämistä loppuun 4. 1 Aikaisemmissa päätöksissään oikeusasiamies on omaksunut kannan, jonka mukaan komission ei henkilökuntaa tarvitessaan ole pakko käyttää varallaololuetteloa loppuun ennen uuden kilpailun käynnistämistä. 4. 2 Komissio totesi lausunnossaan, että uusi kilpailu oli järjestetty tällä kertaa D-palkkaluokan virka- miesten palvelukseen ottamista varten. Kyseessä on itse asiassa alempi palkkaluokka kuin C-palkkaluo- kan kilpailussa, johon kantelija oli osallistunut tammikuussa 1989. 4. 3 Oikeusasiamiehen tutkimukset eivät siten tuoneet esiin hallinnollista epäkohtaa siinä, että uusi D- palkkaluokan kilpailu järjestettiin ennen kuin C- palkkaluokan varallaololuettelo oli käytetty lop- puun. 5 Väitettävissä oleva viive mahdollisessa palveluk- seen ottamisessa 5. 1 Mitä tuli siihen, että kantelija katsoi tutkimuskes- kuksen viivytelleen, kun se ilmoitti hänelle huhti- kuussa 1995 siitä, että varallaololuettelon voimas- saoloaikaa oltiin pidentämässä 31. päivään jou- lukuuta 1995, oikeusasiamies hyväksyi sen, että komissiolla oli oikeus pidentää tietyn varallaolo- luettelon voimassaoloaikaa. 5. 2 Kilpailusta KOM/R/C/4/89950375 saadun varalla- ololuettelon voimassaoloajaksi oli alun perin kaa- vailtu puolta vuotta vuoden 1990 marraskuusta 31. päivään kesäkuuta 1991. Toukokuussa 1993 kantelijalle ilmoitettiin, että voimassaoloaikaa oli pidennetty toisella puolella vuodella 31. päivään joulukuuta 1994. Itse asiassa kantelijalle ilmoitet- tiin jo 15. maaliskuuta 1995, että voimassaoloai- kaa oli pidennetty yhdeksällä kuukaudella 31. jou- lukuuta 1995 asti. 5. 3 Edellä esitettyjen tulosten valossa ja koska oli ilmeistä, että varallaololuettelon voimassaolon pi- dentämispäätös oli kantelijan kannalta suotuisa, oikeusasiamies ei katsonut, että kantelun tähän näkökohtaan olisi liittynyt hallinnollinen epä- kohta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. KOMISSION VIRKAMIEHEN JÄTTÄMINEN YLENTÄMÄTTÄ Päätös kantelun 754/23. 7. 96/LS/IT/DT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1996 siitä, että Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toi- misto (OPOCE) ei ollut sisällyttänyt häntä ylennettävien luetteloon. Koska S:ää ei ollut valittu B1-palkkaluokkaan vuonna 1994 ylennettäväksi ehdotettavien virkamiesten jouk- koon, hän oli käyttänyt henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa määrättyä sisäisen valituksen menettelyä. Vas- tauksessaan S:n 90 artiklan 2 kohdan mukaiseen valituk- seen henkilöstöasioista vastaava pääjohtaja ilmoitti hänelle, että ylennysmenettelyssä ei ollut ilmennyt epä- säännönmukaisuuksia. Vastauksessa että OPOCE oli käyttänyt toimintansa perustana kaikkien ylennysluetteloon merkittyjen B2-virkamiesten raportteja, ja että muut luetteloon merkityistä viidestä ehdokkaasta olivat häntä pätevämpiä. todettiin, Oikeusasiamiehelle osoittamassaan kantelussa S. väitti, että hänen esimiehensä OPOCEssa ja myös komission oikeudellinen yksikkö olivat kohdistaneet häneen hallin- nollisia epäsäännöllisyyksiä. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/67 Hän väitti myös, että tämä syrjintä oli jatkunut, koska häntä ei ollut ylennetty vuosina 1995 tai 1996. sellisista asiakirjoista. Niihin kuului henkilöstöraportteja, vertailutaulukoita ja/tai vastaavaa aineistoa, jota nimit- tävä viranomainen käytti arvioidessaan ehdokkaiden ansi- oita. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunto oli seuraava: i) muut ehdokkaat olivat kantelijaa ii) pätevämpiä tulemaan ylennetyiksi vuonna 1994; vaikka S:ää ei ollut esitetty ylennettäväksi palkkaluok- kaan B1 vuonna 1995, hänen esimiehensä ehdottivat, että hänen nimensä sisällytettäisiin ylennettävien luetteloon vuonna 1996 tai 1997, mikäli hän hoitaisi tehtäviään vastaavalla tasolla; iii) kantelija oli sisällytetty vuonna 1996 ylennettävien luetteloon 31 muun virkamiehen kanssa, mutta arviointiprosessissa vain kolme näistä sai ylennyksen, eikä S. kuulunut heihin; iv) B-palkkaluokan ylennyksiä käsittelevä komitea oli saanut tiedon S:n ”hi- taasta urakehityksestä”. Kyseessä oli kuitenkin ongelma, jonka ratkaisemisesta vastasi ensi sijassa hänen oma yksikkönsä, jonka oli esitettävä ylennysehdotus; v) ylen- nysten valintamenettelyssä ei ollut syyllistytty epäsäännöl- lisyyksiin, ja ylennysten keskeiset kriteerit olivat perustu- neet ehdokkaiden ansioihin. Kantelijan huomautukset lausunnon Huomautuksissaan komission johdosta S. korosti, että hänen ”hidas” urakehityksensä alkoi vasta vuonna 1994, ja vaikka hänet oli vuonna 1996 sisälly- tetty ylennettävien luetteloon, hänen oli pitänyt selvitä monista epäsäännöllisyyksistä, joilla OPOCEn johtaja ja oikeudellinen yksikkö olivat pyrkineet estämään häntä. Hän totesi myös, että urakehityksen arviointimenettelyyn vuonna 1993 tehtyjen muutosten ansiosta jotkut hänen kollegoistaan, joiden pätevyys oli niukempi, hyötyivät hänen poissulkemisestaan. Lisätutkimukset Vaikka komissio oli ilmoittanut lausunnossaan, että vuo- den 1994 valintamenettelyssä ei ollut ilmennyt epäsään- nöllisyyksiä, oikeusasiamies katsoi, että toimielimen kirje ei sisältänyt mitään objektiivisia elementtejä tämän väit- teen tueksi. Varmistaakseen että komissio oli tässä prosessissa käyttä- nyt harkintavaltaansa hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti, oikeusasiamies pyysi 18. heinäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä lupaa saada tarkastaa joitakin komis- sion päätöksentekonsa yhteydessä käyttämistä luottamuk- Komissio lähetti oikeusasiamiehelle luottamuksellisia tie- toja, joita nimittävä viranomainen oli käyttänyt vuoden 1994 ylennysten valintamenettelyssä. Päätös Mitä tulee vuoden 1994 ylennysten valintamenettelyyn, nimittävällä viranomaisella on ylennysmenettelyn luon- teen vuoksi ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisesti merkittävästi harkintavaltaa, minkä tuomioistuin on myöntänyt. Harkintavaltaa käyttäessään nimittävän vi- ranomaisen on arvioitava ehdokkaiden ansioita objektii- visten ja todennettavien elementtien pohjalta, kuten tuo- mioistuin on myöntänyt. Varmistaakseen, että komissio oli tässä prosessissa käyt- tänyt harkintavaltaansa hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti, oikeusasiamies tarkasteli useita luottamuksel- lisia asiakirjoja, joita nimittävä viranomainen oli käyttä- nyt ehdokkaiden ansioita arvioidessaan. Tarkastelun poh- jalta oli ilmeistä, että komissio oli tehnyt päätöksensä monien välittömien ja objektiivisten kriteerien nojalla. Siten ei ollut todisteita siitä, että komissio olisi käyttänyt sillä olevaa harkintavaltaa vuoden 1994 ylennysten yhtey- dessä mielivaltaisesti tai syrjivästi. S. oli myös kannellut siitä, että komissio oli hänen mukaansa kohdellut häntä epäoikeudenmukaisesti vuo- sien 1995 ja 1996 ylennysten yhteydessä. Hän ei riitaut- tanut näitä menettelyjä sisäisesti komissiossa. Oikeusasia- miehen ohjesäännön 2 artiklan 8 kohdan mukaan ”Oi- keusasiamiehelle ei voida tehdä kanteluja, jotka koskevat yhteisön toimielinten ja laitosten sekä niiden virkamiesten tai muun henkilöstön välisiä työsuhteita, ellei kyseinen henkilö ole käyttänyt kaikkia mahdollisuuksia sisäisten hallinnollisten hakemusten ja kanteluiden tekemiseen, eri- tyisesti ne menettelyt, joihin viitataan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdassa — —”. Koska tätä ehtoa ei ollut täytetty vuosien 1995 ja 1996 valintamenettelyjen osalta, oikeusasiamies ei tutkinut tätä kantelun osaa. C 380/68 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Suoritetun tutkimuksen valossa oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. HENKILÖSTÖ: SANANVAPAUS Päätös kantelun 794/5. 8. 1996/EAW/SW/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Ruotsin kansalainen herra W. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 kirjeestä, jonka komission henkilös- töstä ja hallinnosta vastaava jäsen Erkki Liikanen oli lähettänyt komission PO III:n apulaispääjohtajalle Carl- Magnus Lemmelille. Kanteluasiakirjojen mukaan ruotsalainen sanomalehti Dagens Politik oli julkaissut kriittisiä huomautuksia komission työskentelytavoista. Niiden esittäjäksi ilmoitet- tiin Lemmel. Kantelun aiheena oli se, että Dagens Politi- kissa julkaistujen huomautusten jälkeen Liikanen lähetti kirjeen Lemmelille. Lemmel ei itse kannellut oikeusasi- amiehelle. Hänelle ilmoitettiin kantelusta ja siitä, että oikeusasiamies tutki asiaa. Hän ei esittänyt näkemyksiään tai antanut tietoja oikeusasiamiehelle. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: Virkamiesten julkisista mielipiteen ilmauksista säännel- lään henkilöstösääntöjen 12 artiklassa, jossa määrä- tään, että ”virkamiehen on pidättäydyttävä sellaisista teoista ja erityisesti sellaisten julkisuudessa esitettyjen mielipiteiden ilmaisemisesta, jotka voisivat heikentää hänen asemaansa kohdistuvaa arvonantoa”. Lisäksi henkilöstösääntöjen 17 artiklassa määrätään, että ”vir- kamiehen on noudatettava ehdotonta vaitiolovelvolli- suutta sellaisten asioiden ja tietojen suhteen, jotka hän saa tietoonsa hoitaessaan tehtäviään tai niiden yhtey- dessä”. Näistä henkilöstösääntöjen määräyksistä huolimatta komissio päätti olla käynnistämättä kurinpitomenette- lyä kyseisessä tapauksessa. Se tyytyi lähettämään kir- jeen, jossa toisaalta muistutettiin — juuri palvelukseen otettua — virkamiestä kaikkia virkamiehiä koskevasta pidättäytymisvelvollisuudesta, ja toisaalta palautettiin mieleen, että komissio edellyttää, että kaikki virkamie- het ja erityisesti korkeassa asemassa olevat virkamiehet toimivat luovasti ja pyrkivät löytämään parannuksia, joita toimielimen tehtäväksi uskottujen työtehtävien hallinnossa ja täytäntöönpanossa voidaan toteuttaa. Näitä aloitteita olisi kuitenkin tarkasteltava ja käsitel- tävä asianmukaisin keinoin komission sisällä, jotta ne voivat johtaa ehdotuksiin ja muuntua konkreettisiksi toimenpiteiksi. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausuntoon kantelija totesi, että Ruotsissa sananvapaus on perustuslaillinen oikeus, jota myös virkamiehet nauttivat. Hän totesi myös, että komissio asetti voimakkaita rajoituksia sananvapaudelle ja että tämä oli sopimatonta. Päätös 1 Oikeusasiamiehen päätöksen perusteet Euroopan oikeusasiamiehen tutkimuksen perus- teella olennaiset tosiseikat näyttäisivät olevan seu- raavat: 1. 1 Komission työtapoja arvostelevat huomautukset esitettiin ruotsalaisessa sanomalehdessä, ja niiden esittäjäksi mainittiin Lemmel. 1. 2 Lemmeliä vastaan ei käynnistetty kurinpitomenet- telyä. 1. 3 Komission jäsen Liikanen lähetti Lemmelille kir- jeen. Komission lausunnon mukaan LEMMELiä muistutettiin kirjeessä virkamiehiä koskevasta pi- dättäytymisvelvollisuudesta. Tässä yhteydessä ko- missio viittasi henkilöstösääntöjen 12 ja 17 artik- laan. 2 Henkilöstösäännöt 2. 1 Henkilöstösääntöjen 12 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että: ”Virkamiehen on pidättäydyttävä sellaisista teoista ja erityisesti sellaisten julkisuudessa esitettyjen mie- lipiteiden ilmaisemisesta, jotka voisivat heikentää hänen asemaansa kohdistuvaa arvonantoa. ” Lausunnossaan komissio siteerasi myös henkilöstö- sääntöjen 17 artiklan ensimmäistä kohtaa: ”Virkamiehen on noudatettava ehdotonta vaitiolo- velvollisuutta sellaisten asioiden ja tietojen suhteen, jotka hän saa tietoonsa hoitaessaan tehtäviään tai niiden yhteydessä; (— —)”. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/69 2. 2 Kun tuomioistuin käsitteli virkamiesten uskolli- suusvelvollisuutta yhteisöä kohtaan päätöksessään asiassa Oyowe ja Traore vastaan komissio (1), se totesi että: henkilöstösääntöjä ei voida tulkita siten, että ne ovat ristiriidassa sananvapauden kanssa, joka on perusoikeus, jonka osalta tuomioistuimen on var- mistettava, että sitä kunnioitetaan yhteisön laissa. 2. 6 Komissio ei käynnistänyt kurinpitomenettelyä Lemmeliä vastaan, vaan tyytyi lähettämään tälle kirjeen, jossa tätä muistutettiin tällä henkilöstö- sääntöjen mukaisesti olevista velvollisuuksista. Eu- roopan yhteisöjen tuomioistuimen mukaan näitä velvollisuuksia ei voida tulkita siten, että ne ovat ristiriidassa sananvapauden kanssa. 2. 7 Oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteella ei näyt- tänyt olevan todisteita siitä, että tapauksessa olisi rajoitettu sananvapautta, tai yleisemmin siitä, että komissio ei pyrkinyt saavuttamaan tasapainoa yksilön perusoikeuksiin kuuluvan sananvapauden ja velvollisuuksien sekä virkamiesten vastuun välillä. 2. 3 Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan Euroo- pan ihmisoikeusyleissopimus, joka mainitaan myös Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2 kohdassa, on perustana sille, että ihmisoikeudet muodostavat yhteisön lain yleiset periaatteet. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. 2. 4 Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 10 artik- lassa taataan sananvapaus, joka sisältää vapauden pitää mielipiteitä sekä ottaa vastaan ja levittää tietoja ja ajatuksia viranomaisten siihen puuttu- matta. Yleissopimuksen 10 artiklan 2 kohdassa todetaan, että näiden vapauksien käyttäminen tuo mukanaan vastuuta ja velvollisuuksia, ja esitetään, että tietyissä olosuhteissa ilmaisuvapautta voidaan rajoittaa lailla. 2. 5 Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa Vogt vastaan Saksa (2) tekemän päätöksen mukaan vir- kamiehet ovat yksityishenkilöitä ja kuuluvat siten yleissopimuksen 10 artiklan suojan piiriin, vaikka- kin on oikeutettua asettaa virkamiehille näiden aseman ansiosta vaitiolovelvollisuus. Tuomioistuin mainitsi saman asian yhteydessä tarpeen varmistaa, että saatetaan oikeudenmukaiseen tasapainoon yk- silön perusoikeuksiin kuuluva sananvapaus sekä demokraattisen valtion oikeutettu tarve varmistaa, että sen virkamieskunta asianmukaisesti edistää 10 artiklan 2 kohdassa mainittuja tarkoituksia. Tässä yhteydessä tuomioistuin myös huomautti, että aina kun on kyse virkamiesten sananvapaudesta, 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vastuu ja velvolli- suudet saavat erityisen merkityksen. (1) Asia C-100/88, Kok. 1989, s. 4285, 4309. (2) Päätös 26. syyskuuta 1995, sarja A, n:o 323. Euroopan oikeusasiamiehen lisähuomautukset Tuomioistuimen mukaan henkilöstösääntöjä ei voida tul- kita siten, että ne ovat ristiriidassa sananvapauden kanssa. Lausunnossa, jonka komissio tässä tapauksessa antoi kantelusta, keskityttiin rajoituksiin, joita henkilös- tösäännöissä asetetaan virkamiesten julkisille mielipiteen ilmauksille. Siinä ei kuitenkaan yleisesti tunnustettu, että virkamiehillä on perusoikeus sananvapauteen. Kuten Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 10 artik- lasta käy ilmi, sananvapaus sisältää vapauden pitää mieli- piteitä sekä vastaanottaa ja levittää tietoja ja ajatuksia viranomaisten siihen puuttumatta. Yleissopimuksen 10 artiklan 2 kohdassa esitetään, että tietyissä olosuhteissa sananvapautta voidaan rajoittaa lailla. Tässä yhteydessä on myös syytä huomauttaa, että komis- sion lausunnossa oikeusasiamiehelle siteerattiin ainoas- taan henkilöstösääntöjen 17 artiklan ensimmäisen koh- dan alkuosaa. Kohta jatkuu: ”(— —) hän ei saa missään muodossa antaa asiaan- kuulumattomille henkilöille vielä julkistamattomia asia- kirjoja tai tietoja. Virkamiehen on noudatettava tätä velvollisuutta myös palvelussuhteensa päätyttyä. ” Jos tätä tulkitaan kirjaimellisesti ottamatta huomioon tuomioistuimen lausumaa, jonka mukaan henkilöstösään- töjä ei voida tulkita siten, että ne ovat ristiriidassa sananvapauden kanssa, 17 artiklan tämän osan voitaisiin katsoa kieltävän viranomaisia esittämästä mitään tietoja C 380/70 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 julkisuudessa, mikä estäisi heitä osallistumasta mihinkään työtään koskevaan julkiseen keskusteluun. Tällainen tul- kinta olisi virheellinen. omaiset rikkoisivat yhteisön lakia. Komission yksiköt päättivät kuitenkin tutkia asiaa omasta aloitteestaan. Asiaa käsiteltiin edelleen, kun kantelija kirjoitti Euroopan oikeusasiamiehelle. Komissio haluaa ehkä harkita, voisiko se antaa virkamie- hilleen ohjeet siitä, mitä se pitää oikeudenmukaisena tasapainona virkamiesten yksilöllisen sananvapauden, joka sisältää vapauden levittää tietoja ja ajatuksia, sekä virkamiehillä erityisesti henkilöstösääntöjen 12 ja 17 artiklan mukaisesti olevien vastuun ja velvollisuuksien välillä. Kantelija väitti ensinnäkin, että valituksen käsittely komissiossa kesti liian pitkään ja toiseksi, että komissio ei ollut ryhtynyt mihinkään positiivisiin toimiin ratkaistak- seen väitetyt yhteisön lain rikkomiset, joihin Portugalin viranomaiset syyllistyivät. Tällaisten ohjeiden antaminen tekisi helpommaksi varmis- taa, että täytetään Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 10 artiklan 2 kohdan vaatimus, jonka mukaan sananva- pautta voidaan rajoittaa keinoin joista on ”säädetty laissa”, kun virkamiehet pystyisivät ennalta toteamaan, mitä vaaroja tiettyihin toimiin saattaa liittyä. Tutkimus Komission lausunto Tällaisten ohjeiden julkaiseminen, etenkin jos niissä tun- nustettaisiin se tosiasia, että virkamiehillä on sananvapau- den perusoikeus, voisi myös auttaa parantamaan komis- sion ja Euroopan kansalaisten välisiä suhteita, kun asiaa koskevilta mahdollisilta sekaannuksilta ja väärinymmär- ryksiltä vältyttäisiin. AUTOJEN TUONTI TOISEEN JÄSENVALTIOON: KOMISSIOLLE TEHDYN VALITUKSEN KÄSITTELY Päätös kantelun 822/16. 8. 96/SJH/PO/VK/XD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra H. kanteli elokuussa 1996 oikeusasiamiehelle Euroopan komission toiminnasta. Hän lähetti lisäaineis- toa syys- ja marraskuussa 1996. Lokakuussa 1995 H. oli valittanut komissiolle ja väittä- nyt, että Portugalin viranomaiset eivät noudattaneet yhteisön lakia Portugaliin suuntautuvaa autojen tuontia koskevissa asioissa. Muilla kuin Portugalin kansalaisilla oli vaikeuksia toisessa jäsenvaltiossa aikaisemmin rekiste- röityjen ajoneuvojen pitkällisen ja kalliin rekisteröintipro- sessin kanssa. Lokakuussa 1996 komissio päätti lopettaa asian käsitte- lyn, koska yksityiskohtainen tutkimus ei ollut tuonut esiin riittävästi todisteita siitä, että Portugalin viran- Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: 1 Valitus oli arkistoitu, koska yksityiskohtaiset tutki- mukset eivät tuoneet esiin riittävästi todisteita siitä, että yhteisön lakia olisi rikottu. 2 Komission omasta aloitteesta toteutetun myöhemmän tutkimuksen tarkoituksena oli varmistaa kantelijan aikaisemmassa kirjeenvaihdossa mainittujen, tavaroi- den vapaata liikkuvuutta koskevien näkökohtien perusteellinen tutkiminen. Komission yksiköiden ja Portugalin viranomaisten välillä järjestettiin tapaami- nen asiasta keskustelua varten. 3 Komissio kiisti syytökset, joiden mukaan se ei ollut käsitellyt valitusta kohtuullisen ajan kuluessa eikä toteuttanut positiivisia toimia väitetyn yhteisön lain rikkomisen ratkaisemiseksi. Se korosti, että komission yksiköt olivat analysoineet väitetyt ongelmat huolelli- sesti ja kirjoittaneet kantelijalle hyvin yksityiskohtaisia selityskirjeitä, joissa käsiteltiin kaikkia näkökohtia, joita tämä oli esittänyt eri kirjeissään komissiolle. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausunnon johdosta kante- lija totesi, että hänen oli vaikea uskoa, että rikkomisme- nettelyn käynnistämiseen ei ollut riittävää syytä. Hän mainitsi joukon seikkoja, joiden hän väitti osoittavan, että yhteisön lakia rikottiin selvästi. Hän väitti myös, että komissio oli tavannut tutkimustensa yhteydessä Portuga- lin hallinnon väärän osaston edustajia. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/71 Kantelija totesi myös, että ongelman ratkaiseminen oli kiireellinen asia. Hän myönsi saaneensa komissiolta run- saasti tietoa. Hänen mielestään tilanne oli kuitenkin edel- leen ratkaisematta ja Portugalin viranomaiset rikkoivat edelleen yhteisön lakia. Hän ei voinut ymmärtää, miten komissio oli voinut olla toimimatta yli kahden vuoden ajan. 2. 2 On myös mainittava, että komissio tarvitsee jonkin aikaa suorittaakseen väitetyn ongelman oikeudelli- sen analyysin ennen kuin se tekee päätöksen jäsen- valtiota vastaan käynnistettävästä rikkomismenet- telystä. Tässä asiassa mikään ei viittaa siihen, että komissio on laiminlyönyt hyvän hallintotavan peri- aatteiden noudattamisen. Päätös 1 Valituksen käsittelyn hitaus komissiossa 1. 1 Komission sisäisten määräysten mukaisesti asian arkistointi ilman toimenpiteitä on tehtävä korkein- taan vuoden kuluessa sen rekisteröinnistä erityista- pauksia lukuun ottamatta. Kyseisessä tapauksessa oli ilmeistä, että valituksen tekijä oli tehnyt valituk- sen komissiolle lokakuussa 1995 ja että komissio oli päättänyt arkistoida asian ilman toimenpiteitä lokakuussa 1996. Siten yhden vuoden määräaikaa oli kunnioitettu. Komission oikeusasiamiehelle lä- hettämästä kirjekopiosta kävi myös ilmi, että vali- tuksen tekijä sai hyvin tietoa valituksen käsittelyn etenemisestä. 1. 2 Komissio päätti marraskuussa 1996 käynnistää omasta aloitteestaan asiaa koskevan tutkimuksen. Oli ilmeistä, että komissio oli lähettänyt Portugalin viranomaisille joulukuussa 1996 kirjeen ja että se oli tavannut Portugalin viranomaisia helmikuussa 1997. Se, että se oli käynnistänyt omasta aloittees- taan tutkimuksen ja ottanut yhteyttä Portugalin viranomaisiin, osoitti komission olevan halukas ratkaisemaan ongelman. On myös mainittava, että komission on päätettävä, mitä tutkimuksia on suo- ritettava, sekä päätettävä näiden tutkimusten muo- dosta. Johtopäätös Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: AVOIMESTA KILPAILUSTA SULKEMINEN Päätös kantelun 827/22. 8. 96/YS/FIN/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra S. valitti Euroopan oikeusasiamiehelle 19. elokuuta 1996 siitä, että häntä ei ollut hyväksytty komission järjestämään avoimeen kilpailuun (KOM/A/972), jonka tarkoituksena oli luoda kansalaisuudeltaan itävaltalaisten, suomalaisten tai ruotsalaisten lääketieteellisten neuvonan- tajien varallaololuettelo palkkaluokkaan A5/A4. Kilpailu perustui muodolliseen pätevyyteen ja suulliseen kokee- seen. Valintalautakunta päätti olla kutsumatta S:ää suulli- seen kokeeseen. S. ilmoitti, että hän oli aikaisemmin osallistunut avoimeen kilpailuun (KOM/A/956, jolla otettiin palvelukseen joh- taja komission edustustoon, joka vastasi suhteista Wie- nissä toimiviin kansainvälisiin järjestöihin), jonka valinta- lautakunta oli pyytänyt häntä lähettämään ansioluettelon hakemuslomakkeen lisäksi. S. väitti, että ansioluetteloa, jonka hän oli lähettänyt kilpailuun KOM/A/956, oli tie- toisesti käytetty kilpailun KOM/A/972 valintakelpoisuus- perusteiden määrittelyssä. 2 Myönteisten toimenpiteiden laiminlyönti Tutkimus 2. 1 Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytän- nön mukaan ainoastaan komissio voi perustamis- sopimuksen vartijana olla toimivaltainen päättä- mään, onko aiheellista nostaa kanne jäsenvaltiota vastaan siitä, että se on jättänyt velvollisuutensa täyttämättä (1). (1) Asia 431/92, Euroopan komissio vastaan Saksan liittotasa- valta, Kok. 1995, s. I-2189, 22 kohta. Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: Kilpailun KOM/A/956 valintalautakunta pyysi kaikkia hakijoita esittämään ansioluettelon hakemuslomakkeen lisäksi. Ansioluettelolla ei ollut muuta tarkoitusta kuin valintalautakunnan työn nopeuttaminen ja helpottami- nen. C 380/72 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Avoimen kilpailun KOM/A/972 osanottajilta edellytettiin ylempää korkeakoulututkintoa lääketieteessä ja todistusta ammatillisesta erikoistumisesta. Lisäksi hakijoilta edelly- tettiin ammattikokemusta muun muassa trooppisista sai- rauksista ja säteilyturvallisuudesta. Ensimmäinen vaati- mus johtui siitä, että monet komission virkamiehet joutu- vat matkustamaan tai työskentelemään trooppisilla alu- eilla, ja toinen siitä, että osa henkilöstöstä työskenteli joko ydinlaitoksilla tai ydinmateriaalin parissa. S:ää ei kutsuttu suullisiin kokeisiin, koska hänellä ei ollut vaadittua pätevyyttä, ja muuta syytä tämän sulkemiselle kilpailusta ei ollut. Kantelijan huomautukset Vastauksessaan kantelija pitäytyi oikeusasiamiehelle esit- tämässään alkuperäisessä kantelussa. Päätös Henkilöstösääntöjen liitteessä III olevassa 2 artiklassa määrätään, että hakijoiden on täytettävä nimittävän viranomaisen vahvistama lomake ja että heitä voidaan vaatia toimittamaan erilaisia täydentäviä asiakirjoja tai tietoja. Siksi oli olemassa oikeudellinen perusta sille, että avoimen kilpailun KOM/A/956 osanottajia pyydettiin toi- mittamaan ansioluettelo hakemuslomakkeen lisäksi. Komission mukaan avoimen kilpailun KOM/A/956 ansio- luetteloiden ainoa tarkoitus oli helpottaa ja nopeuttaa kyseisen kilpailun valintalautakunnan menettelyä. Oike- usasiamiehen tutkimus ei tuonut esiin todisteita, jotka olisivat olleet ristiriidassa komission lausunnon kanssa. KOMISSIOLLE TEHDYN VALITUKSEN KÄSITTELY Päätös kantelun 996/5. 11. 96/JC/IRL/BB johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra C. kanteli oikeusasiamiehelle lokakuussa 1996 siitä, miten komissio oli käsitellyt hänen valitustaan, jonka hän oli sille osoittanut Yhdistyneessä kuningaskun- nassa toimivaa yliopistoa ”University of East London” (UEL) vastaan. C. totesi, että hän oli osallistunut uuteen kaksivuotiseen UEL-kurssiin, joka johti arkkitehtuurin alan MSc-tutkin- toon. Hän ilmoitti, että hänelle oli vakuutettu, että jäl- kimmäinen vuosi muodostaisi tutkintotodistukseen oi- keuttavan kurssin viimeisen vuoden, koska yliopiston asiakirjoissa todettiin, että tämä kaksivuotinen ohjelma oli vapautettu Ison-Britannian arkkitehtiyhdistyksen ”Ro- yal Institute of British Architects” (RIBA) vaatimusten osasta 2. C. läpäisi MSc-tutkinnon ensimmäisen osan joulukuussa 1991. Myöhemmin hänelle ilmoitettiin, että hän ei ollut läpäissyt kurssia ”MSc Architecture: RIBA. Part 2”, mutta että hän voisi käydä vuoden uudelleen. C. lähetti kirjeen Euroopan parlamentin jäsen McKen- nalle, joka välitti kirjeen Euroopan komission jäsen Cres- sonille. Toukokuussa 1996 komission jäsen ilmoitti, että kantelu koski arkkitehtuurin alan tutkintotodistuksen myöntämättä jättämistä, ja teki sen johtopäätöksen, että kyseessä oli yliopiston akateemiseen arviointiin kuuluva asia, eikä asia, johon Euroopan komissio voisi puuttua. Lokakuussa 1996 C. kirjoitti uudelleen komission jäsen Cressonille ja PO XXII:n yksikön päällikölle selvittääk- seen, että hän halusi, että hänen UEL:ää koskevaa valitus- taan käsiteltäisiin direktiivin 85/384/ETY (1) pohjalta. Oikeusasiamiehelle osoittamassaan kantelussa C. syytti komission syyllistyneen hallinnolliseen epäkohtaan, koska hän ei saanut tietoja siitä, miten komissio käsitteli hänen valitustaan UEL:ää vastaan. Komission lausunnon mukaan S. suljettiin pois avoimesta kilpailusta KOM/A/972, koska hänellä ei ollut vaadittua pätevyyttä, eikä mistään muusta syystä. Oikeusasiamie- hen tutkimus ei tuonut esiin todisteita, jotka olisivat olleet ristiriidassa komission lausunnon kanssa. Tutkimus Komission lausunto Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti seuraavaa: (1) EYVL L 223, 21. 8. 1985, s. 15. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/73 Komissio oli tehnyt sen johtopäätöksen, että C:n valitus koski ainoastaan sitä, että hän ei ollut saanut arkkiteh- tuurin alan tutkintotodistustaan. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Toukokuussa 1996 C:lle ilmoitettiin, että tämä oli yli- opiston asia ja että Euroopan komissiolla ei ollut perus- teita toimia. Vastauksessaan C:n toiseen kirjeeseen PO XXII ilmoitti C:lle joulukuussa 1996, että hänen uuden pyyntönsä valossa hänen valituksensa oli muodollisesti rekisteröity numerolla 96/4785. Tammikuussa 1997 PO XV kirjoitti C:lle perustellun kirjeen, jossa se selitti, että hänen suorittamansa kaksi- vuotinen opinto-ohjelma ei rikkonut direktiivin 85/384/ ETY 7 artiklaa. Siten PO XV oli päättänyt ehdottaa, että komission ei pitäisi toteuttaa enempää toimenpiteitä C:n valituksen johdosta. Huhtikuussa 1997 PO XV ilmoitti C:lle, että komissio oli maaliskuussa 1997 päättänyt arkistoida hänen valituksensa 96/4785 yliopistoa vastaan, koska yhteisön lakia ei ollut rikottu. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan C. pitäytyi kantelussaan. Päätös Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mu- kaisesti komissio on perustamissopimuksen vartijana yksin toimivaltainen ratkaisemaan, onko sen aiheellista käynnistää menettely jäsenvaltiota vastaan, koska tämä on laiminlyönyt velvollisuutensa (1). Oikeusasiamiehen tutkimusten mukaan komissio oli C:n valituksen muodollisen rekisteröinnin jälkeen tutkinut sen direktiivin 85/384/ETY valossa. Päätöksessään arkistoida valitus 96/4785 komissio esitti oikeudelliset perustelut, jotka tukivat sen johtopäätöstä, että direktiiviä 85/384/ ETY ei ollut rikottu kyseisessä tapauksessa. Oikeusasiamiehen tutkimukset eivät tuoneet esiin hallin- joihin komissio olisi syyllistynyt nollisia epäkohtia, yhteisön tai soveltamisessa asiassa kyseessä oleviin tosiasioihin ja kansalliseen oikeudelliseen tilanteeseen. tulkinnassa lain (1) Asia 431/92, Komissio vastaan Saksa, Kok. 1995, s. I-2189, 22 kohta. ALV-VAPAUTUS TARJOTUISTA PALVELUISTA KOMISSION KANSSA SOPIMUKSEN TEHNEELLE TAHOLLE Päätös kantelun 1000/8. 11. 96/VILA/IT/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra S. valitti lokakuussa 1996 oikeusasiamiehelle erään osuuskunnan puolesta komission toiminnasta, joka liittyi ALV-ongelmaan, joka hänellä oli Italian viranomaisten kanssa. Hän esitti, että komissio oli arvioinut väärin komissioon sovellettavat ALV-vapautusmääräykset. Asiakirjojen mukaan ongelman tausta oli lyhyesti seu- raava: Päätöksellään 16. helmikuuta 1993 C(93)256/5 komissio myönsi osuuskunnalle tukea aluerahastosta. Tuki oli tar- koitettu rahoitustueksi hankkeisiin, jotka paransivat pien- ten ja keskisuurten yritysten pääsyä hyödyntämään tek- nologisia innovaatioita. Tuolloin määrättiin, että S. joh- taisi tätä ohjelmaa, mukaan luettuna tarvittavia mainos- kampanjoita ja tarkastuksia yrityksissä, joille varoja kanavoitiin. Tuolloin määrättiin myös, että osuuskun- nalla oli oikeus pitää yksi prosentti tuesta korvauksena, ja että sen olisi ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin toimenpi- teisiin, jotka koskivat sen komissiolle tarjoamien palvelu- jen verovapautta. Kävi ilmi, että osuuskunta pyysi toimittajiaan verova- pausmääräyksien nojalla laskuttamaan sitä ilman ALV:tä, ja tämän oikeudellisena perustana se viittasi kyseiseen italialaiseen ALV-asetukseen. Italian viranomaiset asettui- vat myöhemmin vastustamaan menettelyä, ja omaksuivat siten kannan, jonka mukaan osuuskuntaa ei voitaisi vapauttaa ALV:stä. Tämän johdosta S. kääntyi 15. tou- kokuuta 1996 komission puoleen kuullakseen sen näke- myksen. Komissio vastasi pyyntöön kirjeellään 9. heinäkuuta 1996. Se totesi ensinnä, että sillä ei ollut toimivaltaa tulkita kansallista lainsäädäntöä. Toiseksi se totesi, että yhteisön rahoituspanos oli ALV-vapaata vain siltä tuen osalta, joka muodosti yhteisön ohjelmaa hoitavalle yksi- C 380/74 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kölle maksettavan korvauksen. Kolmanneksi se totesi, että mikäli kyseinen yksikkö itse hankki palveluja ja tavaroita tehtäviensä hoitamista varten, nämä toiminnot kuuluivat ALV-verotuksesta annetun kuudennen ALV- direktiivin asiaankuuluvien säännösten piiriin. Lopuksi komissio totesi, että kyseinen italialainen asetus koski vain yhteisön rahoittamia tutkimushankkeita eikä siten kaikkien yhteisön ohjelmien hoitamista. S. ei ollut tyytyväinen tähän vastaukseen, ja hän kanteli oikeusasiamiehelle siitä, että komissioon sovellettavaa ALV-vapautusta olisi vastaavasti sovellettava osuuskun- taan, kun se osti tavaroita ja palveluja. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että kantelun johdosta se oli tutkinut tapauksen uudelleen ja että se pitäytyi kannassaan, jonka se oli esittänyt kirjeessään 9. heinäkuuta 1996. Lisäksi se hah- motteli ratkaisun ongelmaan, joka osuuskunnalla oli Ita- lian viranomaisten kanssa. Komission lausunto toimitettiin S:lle, ja tätä pyydettiin halutessaan esittämään huomautuksensa siitä. Vastausta ei saatu. Päätös Komissio ei ole toimivaltainen tulkitsemaan kansallisen lain säädöksistä. Kysymys koski siten sitä, oliko komis- sion kanta hyvin perusteltu siltä osin kuin se koski yhteisön lakia. Olennaiset säännökset sisältyvät 17 päi- vänä toukokuuta 1997 annettuun neuvoston direktiiviin 77/380/ETY (1) (kuudes ALV-direktiivi). Direktiivin 15 artiklan 10 kohdassa säädetään kansainvälisten organi- saatioiden ALV-vapaudesta. Sen mukaan vapautus ei koske palveluja, joita tarjotaan taholle, joka on sopimus- suhteessa kansainväliseen järjestöön. Tämä säännöksen tulkinta vastaa tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jonka mukaan vapautuksia on sovellettava suppeasti, ja yhtä henkilöä koskevia vapautuksia ei voida ulottaa niihin, joiden kanssa kyseinen henkilö tekee sopimuksia (2). Siten komission kanta, sellaisena kuin se ilmoitettiin osuuskunnalle kohtuuttomasti viivyttelemättä 9. heinä- kuuta 1996 päivätyllä kirjeellä vastauksena S:n 15. tou- kokuuta 1996 lähettämään kirjeeseen, vaikutti perustel- lulta. On kuitenkin muistettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lain suhteen. (1) EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. (2) Asia 107/84, komissio vastaan Saksa, Kok. 1985, s. 2655. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: VARALLAOLOLUETTELON VOIMASSAOLON PÄÄTTYMINEN Päätös kantelun 1036/15. 11. 96/AM/IT/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Italialainen herra M. kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle marraskuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut onnistunut tarjoamaan hänelle työpaikkaa. Taustalla oli, että vuonna 1988 hän oli menestynyt komission järjestämässä avoimessa kilpailussa KOM/B/ 520. Siten hänen nimensä oli mukana varallaololuette- lossa, joka oli laadittu komission mahdollisia myöhempiä vakinaisia työpaikkoja varten. Varallaololuettelon voi- massaoloaikaa, jonka oli alun perin määrä ulottua joulu- kuuhun 1988, pidennettiin useita kertoja. Syyskuussa 1989 M:lle tarjottiin ylimääräisen toimihenkilön paikkaa, mutta hän kieltäytyi tästä tarjouksesta henkilökohtaisista syistä. Sittemmin hän lähestyi komissiota kahdesti vuonna 1992 pyytääkseen työtarjousta. Varallaololuette- lon voimassaoloaika päättyi 31. joulukuuta 1992, ja sitä ei ole enää pidennetty. Tämän jälkeen kantelija ja kyseiset komission yksiköt olivat kirje- ja puhelinyhteydessä, jonka kuluessa kantelija tiedusteli työtä ja komissio totesi, että varallaololuettelon voimassaoloaika oli päätty- nyt ja että se ei siten voinut tarjota M:lle vakituista paikkaa. Kantelussaan oikeusasiamiehelle M. väitti, että kahteen hänen kirjeeseensä komissiolle vuonna 1992 ei ollut vas- tattu, ja että komission olisi pitänyt tarjota hänelle vaki- nainen paikka, ja että se ei koskaan ilmoittanut hänelle, että paikkaa ei tarjottaisi. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio ilmoitti, että sillä ei ollut merkintöjä siitä, että se olisi vastaanottanut M:n kirjeet vuonna 1992. Paikan tarjoa- misesta komissio totesi, että oli laillista ottaa varallaolo- luetteloon enemmän nimiä kuin paikkoja oli tarjolla ja että sillä ei siten ollut oikeudellista velvollisuutta ottaa palvelukseensa kaikkia luetteloon merkittyjä henkilöitä. Mitä tuli väitteeseen, että komissio ei ollut ilmoittanut päätöksestään olla tarjoamatta M:lle työpaikkaa, komis- sio totesi, että M:n omasta kirjeenvaihdosta kävi ilmi, että hän oli saanut komission tiedonannot, joilla varalla- ololuettelon voimassaoloaikaa pidennettiin. Koska hän 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/75 siten oli saanut tiedonannon, jolla varallaololuettelon voimassaoloaikaa jatkettiin 31. joulukuuta 1992 asti, ja koska hän ei ollut saanut muita tämän luonteisia tiedon- antoja, M. oli epäsuorasti saanut tiedon siitä, että luette- joulukuuta 1992. lon voimassaoloaika päättyisi 31. Komissio viittasi lisäksi siihen seikkaan, että myöhem- mässä M:n kanssa käydyssä kirjeenvaihdossa se oli tehnyt selväksi, että luettelo ei enää toimisi palvelukseenottami- sen perusteena. Päätös Komissio ilmoitti, että se ei ollut saanut kantelijan kirjeitä vuonna 1992. Oikeusasiamies ei siksi voinut pitää hallin- nollisena epäkohtana sitä, että kirjeisiin ei ollut vastattu. Mitä tuli siihen, että M:lle ei esitetty työtarjousta, tuo- mioistuimen oikeuskäytännön mukaan se, että henkilön nimi on varallaololuettelossa, ei anna henkilölle oikeutta työpaikkaan yhteisön toimielimissä. Kun otetaan huomi- oon tämä, ja koska ei ollut todisteita siitä, että komissio olisi syyllistynyt menettelyssä epäsäännöllisyyksiin, oike- usasiamies päätteli, että hallinnollista epäkohtaa ei tullut ilmi kantelun tämän näkökohdan osalta. Jäljelle jäi kantelijan väite, että hänelle ei ilmoitettu varallaololuettelon voimassaolon päättymisestä, ja siten siitä, että häntä ei voitaisi enää ottaa palvelukseen tuon luettelon pohjalta. Asiakirjoista kävi ilmi, että luettelon voimassaoloaikaa oli pidennetty useita kertoja ja viimeksi 31. joulukuuta 1992 asti. M. sai tiedon näistä pidennyk- sistä. Koska muita pidennyksiä ei ollut, oli selvää, että luettelon voimassaolo oli päättynyt. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Kantelun tausta oli seuraava: Vuosina 1988 ja 1990 K. työskenteli Kiinassa ja Etelä-Amerikassa yhteisön kehitys- yhteistyö- ja tukiohjelmien puitteissa. Tanskalaiset viran- omaiset verottivat sitten hänen saamiaan tuloja. Hän piti tällaista verottamista epäoikeudenmukaisena ja lähestyi komissiota. Komissio ei yhtynyt hänen näkemykseensä. Kantelun ydin oli, että komissio ei ollut varmistanut, että tanskalaiset viranomaiset noudattivat yhteisön lakia, jonka mukaan K:n ei mielestään pitänyt maksaa veroa Tanskassa. Hän väitti myös, että komissio ei ollut vastan- nut hänen kirjeisiinsä vuoden 1994 jälkeen, mukaan luettuna valitus, jonka hän esitti Tanskan viranomaisia vastaan helmikuussa 1996, ja että komission Tanskan edustusto ei ajoissa välittänyt hänen kirjeitään komission keskushallinnolle. Tutkimus Komission lausunto ja että Euroopan yhteisöjen erioikeuksista Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että K. oli toiminut riippumattomana ”asiantunti- jana” ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 13 artikla, jonka mukaan ainoastaan yhteisöjen virkamiehet ja muu henkilöstö on vapautettu kansallisista veroista yhteisöjen maksamien korvausten osalta, ei siten koskenut häntä. Komission mukaan K. ei kuulunut ”muuhun henkilös- töön”. Lausuntonsa tueksi komissio viittasi 25 päivänä maaliskuuta 1969 annettuun neuvoston asetukseen (Eur- atom, EHTY, ETY) N:o 549/69, jossa määritellään Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön ryhmät, joihin Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 12 artiklaa, 13 artiklan 2 kohtaa ja 14 artiklaa sovelletaan. ASIANTUNTIJOILLE MAKSETTAVIEN KORVAUSTEN VEROTUS Päätös kantelun 1060/28. 11. 96/BK/DK/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Komissio ilmoitti myös, että se oli tiedottanut K:lle vuonna 1992 näkemyksestään, jonka mukaan häntä ei voitu vapauttaa kansallisista veroista. Lopuksi se totesi, että sen edustusto oli aina välittänyt hänen kirjeensä keskushallinnolle Brysseliin. Kantelu Kantelijan huomautukset Tanskalainen herra K. kanteli oikeusasiamiehelle marras- kuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut käsitellyt oikein kysymystä siitä, oliko hänen maksettava yhteisön veroja tietyistä ansiotuloista. Huomautuksissaan komission johdosta K. pitäytyi siinä, että komissio tulkitsi edellä mainitun pöy- täkirjan 13 artiklaa väärin, ja piti kiinni kantelustaan. lausunnon C 380/76 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Päätös Kantelussa oli kysymys siitä, oliko komissio arvioinut oikein K:n esittämän, Tanskan viranomaisia koskeneen valituksen. Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 13 artiklan toisessa kappaleessa todetaan, että ”he [virkamiehet ja muu henkilöstö] eivät maksa kansallista veroa yhteisöjen maksamista palkoista ja palk- kioista. ” Pöytäkirjan 16 artiklan mukaisesti neuvoston on määritettävä ne virkamiesten ja muun henkilöstön ryh- mät, joihin 13 artiklan toisen kohdan määräyksiä sovelle- taan. Neuvosto teki näin asetuksella (Euratom, EHTY, ETY) N:o 549/69, jonka 2 artiklassa säädetään, että: ”Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 13 artiklan 2 kohdan määräykset koskevat seuraavia ryhmiä: a) Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen tai muuta henkilöstöä koske- vien palvelussuhteen ehtojen alaiset henkilöt, mu- kaan luettuina sen korvauksen saajat, joka on mää- rätty tilannetta varten, jossa virkamies vapautetaan tehtävistä viranhoitoon liittyvien seikkojen vuoksi, lukuun ottamatta paikallista henkilöstöä, b) yhteisöjen maksaman työkyvyttömyyseläkkeen saa- jat, vanhuuseläkkeen saajat tai jälkeenjääneeneläk- keen saajat; c) tehtävistä lopullisesti eroamisesta maksettavan kor- vauksen saajat, josta määrätään asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 5 artiklassa. ” Oli selvää, että K. ei kuulunut b tai c kohdan piiriin. Koska oli myös selvää, että hän ei ollut virkamies, kysymys koski vain sitä, kuuluiko hän a kohdassa tarkoi- tettujen ”yhteisöjen muita toimihenkilöitä koskevien pal- velusuhteen ehtojen” piiriin. Tämä määritelmä ei koske kaikkia henkilöitä, jotka tarjoavat palveluja yhteisölle. Itse asiassa se näyttää liitty- vän tiettyyn säädökseen, neuvoston asetukseen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68, jossa säädetään muita toimihenkilöitä koskevista palvelusuhteen ehdoista. Näi- den ehtojen piiriin kuuluvia ”muita toimihenkilöitä” ovat ”väliaikaiset toimihenkilöt”, ylimääräiset toimihenkilöt”, ”erityisneuvonantajat” ja ”paikalliset toimihenkilöt”. On selvää, että K. ei missään vaiheessa ollut komission palveluksessa ”väliaikaisena toimihenkilönä”, ”ylimääräi- senä toimihenkilönä”, ”erityisneuvonantajana” tai ”pai- kallisena toimihenkilönä”. Hän ei siten kuulunut muita toimihenkilöitä koskevien palvelusuhteen ehtojen piiriin, eikä hänen siksi voitu katsoa kuuluvan 2 artiklan a kohdan mukaisen verovapautuksen piiriin. Komissio näytti siten arvioineen hänen tapauksensa oikein. Mitä tuli K:n väitteeseen, että komissio oli jättänyt vas- taamatta hänen kirjeisiinsä, asiakirjoista kävi ilmi, että hän kirjoitti vuonna 1994 komissiolle saadakseen vahvis- tuksen Kiinassa suorittamistaan tehtävistä. Komissio antoi tämän vahvistuksen 26. lokakuuta ja 17. marras- kuuta 1994 päivätyissä kirjeissään. Tanskan viranomaisia vastaan helmikuussa 1996 esitetyn valituksen osalta asia- kirjat osoittivat, että komissio oli vastannut 3. syyskuuta ja 6. joulukuuta 1996 päivätyillä kirjeillä. Asiakirjoista ei ilmennyt, että komission edustusto olisi millään tavoin toiminut huolimattomasti välittäessään K:n kirjeet kysei- sille keskushallinnon yksiköille Brysseliin. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. SOPIMUKSEN SAAJIEN VALINTA TARJOUSKILPAILUSSA Päätös kantelun 1138/31. 12. 96/JAON/UK/JMA johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra O. kanteli oikeusasiamiehelle joulukuussa 1996 yrityksen (Tasil) puolesta ja väitti, että Euroopan komis- sion järjestämässä tarjouskilpailussa, jonka tarkoituksena oli valita konsultti toteuttamaan Tacis-ohjelmaa, oli esiin- tynyt hallinnollisia epäkohtia. Sen jälkeen kun oli pyydetty ehdotuksia hankkeiksi, jotka liittyvät Venäjän matkailualan kehitykseen, Tasil, joka edusti yrityksiä useista Euroopan maista, ilmoitti komissi- olle kiinnostuksestaan. Vaikka jotkut Venäjän viranomaiset tukivat Tasilin han- ketta, se suljettiin komission tarjoajaluettelon ulkopuo- lelle. Kantelija vastusti tätä poissulkemista. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio ilmoitti, että kyseisen tyyppiset palvelusopimukset on tehtävä tarjouspyynnön kautta. Tacis-ohjelman puitteissa 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/77 komissio toimii sopimuksen hankintaviranomaisena, ja sen yksiköt (PO IA:n osasto C) vastaavat tarjouspyyntö- menettelyn käynnistämisestä, tarjousten arvioinnista ja päätöksistä. KIISTANALAINEN PALVELUKSEEN OTTAMINEN Päätös kantelun 14/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kyseisessä tapauksessa komission suorittama tarjousten arviointi johti siihen, että Tasil ei päässyt mukaan kah- deksan yhteenliittymän luetteloon. Tasilin poissulkeminen tapahtui siten normaalin valintamenettelyn tuloksena. Komissio oheisti joukon liitteitä, jotka koskivat ohjelman yleistietoja, sekä täydellisen luettelon kaikista vastaanote- tuista kiinnostuksen ilmaisuista ja taulukon, jossa arvioi- tiin kaikkien hakijoiden suhteellisia ansioita. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausunnon johdosta O. viittasi Tasil-yhteenliittymän ainutlaatuisuuteen ja uudisti väitteensä epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Päätös Päätöksessään oikeusasiamies totesi, että komissiolla on runsaasti harkintavaltaa, kun se päättää tarjouskilpailun päätteeksi tapahtuvasta sopimuksen myöntämisestä (1). Tämä harkintavalta ei kuitenkaan oikeuta selviin virhei- siin valintamenettelyssä (2). Käyttäessään harkintaval- taansa toimielimen on perustettava päätöksensä objektii- visiin ja todennettavissa oleviin kriteereihin (3). osallistujien Tässä tapauksessa komissio oli perustanut arviointinsa lukuisiin välittömiin ja objektiivisiin kriteereihin, jotka vertailutaulukossa. esitettiin Vaikka kantelijan yhteenliittymällä oli asiantuntemusta ja pätevyyttä tämän nimenomaisen hankkeen alalla, ei ollut todisteita siitä, että komissio olisi käyttänyt harkintaval- taansa mielivaltaisesti tai syrjivästi. ansioiden Suoritetun tutkimuksen valossa oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja päätti siksi lopettaa asian käsittelyn. (1) Asia 19/95, Adia Interim SA vastaan komissio, Kok. 1996, s. II-321, 49 kohta. (2) Asia 56/77, Agence Europe´enne d’Interims vastaan komissio, Kok. 1978, s. 2215, 20 kohta. (3) Asia 166/94, Koyo Seiko vastaan neuvosto, Kok. 1995, s. II-2129, 103 kohta. Kantelu Herra V. kanteli oikeusasiamiehelle tammikuussa 1997 avoimesta virasta, josta komissio oli julkaissut ilmoituk- sen KOM 1898/94. Ilmoituksessa määriteltiin ura-alu- eeksi LA8—4 ja virkanimikkeeksi ”traducteur re´viseur juriste”. Erityisvaatimuksissa ilmoitettiin, että hakijan olisi täytettävä seuraavat vaatimukset: Päätökseen saatetut oikeustieteen opinnot, jotka osoi- tetaan yliopiston myöntämällä todistuksella, perusteel- linen hollannin kielen taito, hyvät taidot kahdessa muussa yhteisön kielessä, hollanninkielisen oikeudelli- sen terminologian tuntemus, kokemusta kääntämisestä ja käännösten tarkastamisesta. V. haki paikkaa 4. heinäkuuta 1994. Hänen hakemuk- sensa liitteenä olleesta ansioluettelosta kävi ilmi, että hän oli työskennellyt useita vuosia tuomioistuimen hollannin kielen käännösosastolla; vuosina 1982—1989 ”juristi- lingvistinä” ja sittemmin ”itsenäisenä juristi-lingvistinä”. Vuodesta 1991 hänen osastopäällikkönsä antoi hänelle säännöllisesti tarkastustehtäviä, ja vuonna 1994 hänet nimitettiin ”juristi-reviisoriksi” (LA 5). Komission asian- omainen yksikkö haastatteli V:tä, mutta paikan sai lopulta toinen hakija, joka oli sattumoisin V:n kollega tuomioistuimessa. Valittu henkilö oli tuomioistuimessa ”itsenäinen juristi-lingvisti”(LA 5). Kantelussaan V. esitti kaksi pääväitettä. 1. V:n kollegan valinta oli avointa virkaa koskevan ilmoituksen sanamuodon vastainen. V:n mielestä hänen kollegaansa ei koskaan olisi pitänyt ottaa huo- mioon tehtävää täytettäessä, koska itsenäisenä juristi- lingvistinä tällä ei ollut kokemusta tarkastamisesta, ja ilmoituksessa vaadittiin kokemusta sekä kääntämi- sestä että käännösten tarkastamisesta. V. esitti tämän näkemyksen tueksi, että komissio oli myöhemmin vuonna 1996 muuttanut tällaisia avointa virkaa kos- kevia ilmoituksia siten, että hakijoilla olisi oltava kokemusta kääntämisestä tai käännösten tarkastami- sesta. Lisäksi hän totesi, että ranskan kielen sanakir- jan ”Le Petit Robert” mukaan sana ”kokemus” (ex- perience) tarkoittaa harjaannusta, tottumusta ja rutii- nia (practice, habitude, routine). Vaikka itsenäinen juristi-lingvisti silloin tällöin saattaakin tehdä kielen- tarkastustöitä, hän ei olisi kokenut. 2. Vaikka hänen kollegansa olisikin otettu huomioon ehdokkaana, hakijoiden ansioiden vertailu olisi osoit- tanut, että häntä ei olisi pitänyt valita tehtävään. C 380/78 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Tämän väitteen tueksi V. viittasi erityisesti siihen, että hänen kollegallaan oli juristi-lingvistinä vähemmän kokemusta kuin hänellä, ja että tämä oli ylennetty itsenäiseksi juristi-lingvistiksi häntä myöhemmin. mentointityön valvonnasta tai muista kielellisen alan asiantuntijatehtävistä; osallistuu kääntäjien ammatilli- seen koulutukseen. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa todettiin seuraavaa: 1. Tuomioistuimessa käytetyissä toimenkuvissa tarkas- tustehtävät mainitaan sekä itsenäisen juristi-lingvistin että juristi-reviisorin työn yhteydessä. Lisäksi se totesi, että itsenäinen juristi-lingvisti teki tarkastustyön itse, koska työn kuvauksessa todetaan, että hänen olisi normaalisti käännettävä tekstit ilman tarkastusta. 2. Nimittävällä viranomaisella oli laaja harkintavalta paikkaa täyttäessään, ja se oli kyseistä paikkaa täyttä- essään kunnioittanut tämän harkintavallan rajoja. Kantelijan huomautukset Komission lausunnon johdosta esittämissään huomautuk- sissa V. pitäytyi kantelussaan. Päätös Komission ”traducteur re´viseur juriste” -työtehtävät mää- riteltiin avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa seuraa- vasti: — tarkastaa, että säädöstekstien ja komission säädös- luonnosten hollanninkielinen toisinto vastaa laillisesti tekstin muita toisintoja, — valvoo, että säädöstekstin ulkoasu noudattaa yleisiä alalla noudatettuja sääntöjä, — tekee tutkimustyötä muodollisen oikeusopin ja kan- sallisen lainsäädännön alalla. Oli ilmeistä, että tuomioistuimen toimenkuvat poikkesi- vat huomattavasti komissiossa kyseessä olevista. Komission toimintaa asiassa voitiin arvioida tätä taustaa vasten. Mitä tuli kysymykseen, pystyikö komissio otta- maan huomioon tuomioistuimen itsenäisten juristi-ling- vistien esittämät hakemukset, oli tosiasia, että avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa todettiin, että hakijoilla olisi oltava kokemusta sekä kääntämisestä että käännös- ten tarkastamisesta. On palvelukseenottoyksikön asia arvioida, missä määrin ja millaista kokemusta yksikön etu vaatii; ei ollut aihetta katsoa, että yksikön etu edel- lytti, että palvelukseen ottavan yksikön ei pitäisi ottaa huomioon hakijoita, joiden muodollisessa toimenkuvassa ei mainittu tarkastustehtäviä. Kun otetaan kantaa tässä kantelussa käsiteltyyn asiaan, on ensinnäkin palautettava mieleen kyseisten työtehtävien kuvaukset sekä tuomioistuimessa että komissiossa, sellai- sina kuin ne käyvät ilmi esitetyistä asiakirjoista. Itsenäi- sen juristi-lingvistin tehtäviä tuomioistuimessa kuvataan yleisesti seuraavasti: Pätevä virkamies, joka vastaa tekstien kääntämisestä tavallisesti tarkastamatta ja joissakin tapauksissa kään- nösten tarkastamisesta, terminologia- ja dokumentoin- tityön valvonnasta tai muista kielellisen alan asiantun- tijatehtävistä; osallistuu kääntäjien ammatilliseen kou- lutukseen. Lisäksi toimitetuista asiakirjoista kävi ilmi, että käytän- nössä tuomioistuimen itsenäisille juristi-lingvisteille voitiin antaa tarkastustyötä säännöllisesti ja että heidän muodol- lisessa toimenkuvassaan mainittiin tarkastustyöt. Jos itse- näiset juristi-lingvistit tekivät käännöksiä ilman toisen henkilön suorittamaa tarkastusta, oli perusteltua olettaa tämän merkitsevän sitä, että he tekivät tarkastustyön itse. Lopuksi ilmoituksessa määriteltiin selvästi, että täytettä- vän viran ura-alue oli LA8—4, ja siten jopa ”juristi- lingvistit” voisivat hakea virkaa. Tuomioistuimen juristi-reviisorin tehtäviä kuvataan seu- raavasti: Pätevä virkamies, joka vastaa käännösten tarkastami- sesta ja joissakin tapauksissa tekstien kääntämisestä tarkastuksin tai tarkastamatta, terminologia- ja doku- Siten oli ilmeistä, että komissiolla oli oikeus ottaa V:n kollegan hakemus huomioon. Se, että komissio oli sittem- min selkeyden vuoksi muuttanut avointa virkaa koskevan ilmoituksen vakiotekstiä, ei antanut perusteita muuhun johtopäätökseen. On kuitenkin muistettava, että tuomi- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/79 oistuin on korkein auktoriteetti yhteisön lakia koskevien kysymysten osalta. ITALIALAISISTA PASSEISTA PERITTÄVÄÄ VUOTUISTA VEROA KOSKEVA KOMISSION TUTKIMUS Mitä tulee kysymykseen siitä, oliko komissio arvioinut hakijoiden ansiot asianmukaisesti, esiin ei ollut tullut mitään sellaista, mikä viittaisi siihen, että komissio oli ylittänyt sillä tämän kysymyksen osalta olevan harkinta- vallan rajat. Jos vaadittaisiin, että etusijalle olisi auto- maattisesti asetettava virkaiältään vanhin hakija, nimittä- vältä viranomaiselta riistettäisiin nämä valtuudet, jotka sillä tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan oli. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. COPERNICUS-OHJELMAN PUITTEISSA ESITETYN HAKEMUKSEN HYLKÄÄMINEN Päätös kantelun 98/97PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Päätös kantelun 190/97/DT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra I. valitti vuonna 1995 komissiolle siitä, että Italia velvoitti kansalaisensa maksamaan joka vuosi erityisen veron italialaisten passien käytöstä. Helmikuussa 1996 komissio ilmoitti I:lle, että se käsitteli kysymystä, ja pahoitteli myöhäistä vastausta kirjeeseen. Se ilmoitti hänelle myös saaneensa useita kirjeitä, joissa käsiteltiin samaa kysymystä, ja että se haluaisi tutkia nämä tapaukset huolellisesti ennen päätöksen tekemistä. Helmikuussa 1997 I. kanteli oikeusasiamiehelle siitä, että komissio ei ollut tehnyt päätöstä vielä vuoden kuluttua siitä, kun se oli ensimmäisen kerran vastannut hänelle. Herra A. kanteli tammikuussa 1997 Euroopan oikeus- asiamiehelle siitä, että komissio oli virheellisesti hylännyt hakemuksen, jonka hän oli esittänyt tiede- ja teknologia- yhteistyötä koskevan komission Copernicus-ohjelman puitteissa. Tutkimus Kantelu toimitettiin komissiolle 5. helmikuuta 1997. Lau- sunnossaan komissio totesi, että A:n hakemusta ei voitu voimassaolevien sääntöjen mukaan hyväksyä, sillä niissä vaadittiin, että hakemuksen olisi koskettava vähintään kahta osallistujaa, jotka toimivat eri jäsenvaltioissa. A:n hakemus koski kahta osallistujaa, mutta molemmat toi- mivat Italiassa. Niinpä komissio oli hylännyt hakemuk- sen. Vastauksessaan komission lausuntoon A. piti kiinni alku- peräisestä kantelustaan. Oikeusasiamiehen tutkimuksen perusteella komissio oli tehnyt päätöksensä A:n hakemuksesta täysin sovelletta- vien sääntöjen mukaisesti. Asiakirjoissa ei ilmennyt mitään, mikä olisi viitannut siihen, että komissio olisi tehnyt virheellisen päätöksen hakemuksesta. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Oikeusasiamiehen tutkimus kohdistui siihen, oliko komis- sio syyllistynyt hallinnolliseen epäkohtaan käsitellessään I:n valitusta. Kantelu Komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: toimitettiin komissiolle maaliskuussa 1997. Kahden parlamentissa esitetyn kysymyksen ja lukuisien kansalaiskirjeiden pohjalta komissio oli päättänyt tutkia asian huolellisesti. Se käynnisti yleisen tutkimuksen, jossa kaikkia jäsenvaltioita pyydettiin ilmoittamaan passin saa- miseen liittyvistä ehdoista ja maksuista. Kantelijalle ilmoi- tettiin tästä toimenpiteestä. Komissio sai viimeisen jäsenvaltion vastauksen maalis- kuussa 1997. Se teki päätöksen asiasta ja kirjoitti I:lle 2. toukokuuta 1997. Kirjeessään 2. toukokuuta 1997 komissio ilmoitti I:lle, että yhteisön laki edellytti jäsenvaltioita myöntämään kansalaisilleen passin tai henkilökortin. Se, että Italia peri vuotuisen maksun passista, oli yhteisön lain mukaista, koska ”passin ja sen myöntämismenettelyn kustannukset kuuluvat jäsenvaltioiden toimivallan piiriin”. Komissio ei katsonut, että ”passien myöntämisjärjestelmä rajoittaa kansalaisten vapaata liikkuvuutta yhteisön lain valossa”. C 380/80 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Komission lausunto toimitettiin I:lle heinäkuussa, ja tämä esitti vastauksessaan seuraavaa: 2. Viive vastattaessa valitukseen Komissio joko ei ollut todella kiinnostunut henkilöiden vapaata liikkumista koskevasta kysymyksestä tai se ei ollut tarkastellut ongelmaa; tästä oli osoituksena se, että kesti kaksi vuotta ennen kuin se teki päätöksen. Italian passi perustuu Eurooppa-passin malliin, ja siinä ei ole missään varattu paikkaa leimoille, jotka osoittavat veron maksamisen. Tämä merkitsi sitä, että ”yhteisön lain tarkoituksena oli sulkea pois tämä vero”. Tämä tulkinta perustui kansainväliseen oikeuteen, jonka mu- kaan passia pidetään asiakirjana, joka mahdollistaa siirty- misen yhdestä maasta toiseen. Kun otetaan huomioon, että mikään muu jäsenvaltio ei perinyt tällaista veroa ja että EY:n perustamissopimuk- sella pyrittiin poistamaan jäsenvaltioiden välisiä eroja, Italian ei pitäisi antaa periä näitä epätyypillisiä veroja. 2. 1 Komissio kirjoitti kantelijalle ensimmäisen kerran 13. helmikuuta 1996 viisi kuukautta tiedonsaanti- pyynnön jälkeen. Se perusteli tätä viivytystä sillä, että ongelman ratkaiseminen ”ei ollut helppoa”, ja että se halusi tarkastella asiaa huolellisesti. Komis- sio lähetti 16. lokakuuta 1996 kantelijalle toisen kirjeen, jossa se tiedotti tälle jäsenvaltioita koske- vista tutkimuksistaan. Viimeinen kirje, jossa ilmoi- tettiin päätöksestä asiassa, lähetettiin kantelijalle 2. toukokuuta 1997. 2. 2 Koska kyseessä oli monimutkainen asia, jota käsi- teltiin myös kahdessa Euroopan parlamentin jäsen- ten esittämässä kirjallisessa kysymyksessä, joihin ei voitu vastata ilman kaikki jäsenvaltiot kattavaa tutkimusta, oikeusasiamies tuli siihen tulokseen, että kahden vuoden odotusaikaa ennen komission lopullista päätöstä ei voitu tässä tapauksessa pitää hallinnollisena epäkohtana. Komission tehtävä oli toimia perustamissopimuksen val- vojana, ja sen olisi pitänyt käynnistää rikkomismenettely Italiaa vastaan. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. Päätös 1. Komission tapa käsitellä valitusta 1. 1 Asiakirjoista käy ilmi, että valitusten ja Euroopan parlamentin jäsenten esittämien kysymysten joh- dosta komissio käynnisti tutkimuksen saadakseen jäsenvaltioilta tietoa passien myöntämiseen liitty- vistä menettelyistä ja maksuista. Näytti myös siltä, että komissio tarkasteli Italian kansalaisten pas- seista perittyä veroa mahdollisena yhteisön lain rikkomisena. 1. 2 Komissio tuli siihen tulokseen, että Italian valtio ei rikkonut yhteisön lakia, koska passien ja niiden myöntämismenettelyjen kustannukset eivät kuulu- neet yhteisön toimivallan vaan yksinomaan jäsen- valtioiden toimivallan piiriin. 1. 3 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa komis- siolle annetaan valtuudet käynnistää rikkomisme- nettely vain, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille sopimuksen mukaan kuu- luvan velvollisuuden. TARJOUKSEN HYLKÄÄMINEN Päätös kantelun 199/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra T. kanteli oikeusasiamiehelle maaliskuussa 1997 komission tarjouspyyntömenettelystä. Vuonna 1996 hänen yrityksensä teki komissiolle tarjouk- sen juomavesidirektiiviin liittyvistä palveluista. Tarjouspyyntöasiakirjojen osassa, joka koski sopimuksen saajalle asetettavia vaatimuksia, todettiin, että ”Sopimuksen saajien on osoitettava, että heillä on laajat tiedot ja taidot sekä todennettua kokemusta vedentutkimuksen alalta, mukaan luettuna mikrobiolo- jätevesisuunnittelu. gia, toksikologia sekä vesi- Lisäksi on olennaista, että sopimuksen saajalla on syvälliset tiedot juomavesidirektiivistä ja sen tarkista- mista koskevasta ehdotuksesta. ” ja 1. 4 Suoritetun tutkinnan valossa ei näyttänyt olevan todisteita siitä, että komissio olisi syyllistynyt hal- linnolliseen epäkohtaan valituksen käsittelyn yhtey- dessä. Valintaperusteita koskevassa jaksossa ilmoitettiin, että tarjouksia käsiteltäisiin kahdessa vaiheessa. Vain ensim- mäisen vaiheen valintakriteerit täyttävät tarjoukset jatkai- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/81 sivat toiseen vaiheeseen. Yksi ensimmäisen vaiheen kritee- reistä oli: Tutkimus ”Tarjouksen tekijöiden on osoitettava, että heillä on vedentutkimuksen alalta tarvittava kokemus, joka osoi- tetaan todistuksin, edellisiä töitä koskevin esimerkein ja ehdotetun ryhmän koostumuksella, mukaan luettuna ansioluettelot. ” Komissio ilmoitti T:lle 7. tammikuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, että hänen tarjouksensa ei ollut tullut valituksi. T. pyysi komissiota ilmoittamaan hänelle hylkäyksen syyt 13. tammikuuta 1997, 31. tammikuuta 1997 ja 15. helmikuuta 1997. Komissio ilmoitti T:lle 13. maaliskuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, että valintakriteerien soveltami- sen yhteydessä oli todettu, että hänen yrityksellään ei ollut tarvittavaa kokemusta vedentutkimuksen alalta, jonka katsottiin käsittävän vedenkäsittelylaitosten tutki- muksen, kehittämisen ja suunnittelun. T. ei pitänyt komission vastausta tyydyttävänä ja lähestyi siksi komissiota uudelleen. Komissio ilmoitti hänelle 10. huhtikuuta 1997 päivätyllä kirjeellä tehdyn päätöksen yksityiskohtaisemmat syyt. Tämän kirjeen mukaan ratkai- seva tekijä siinä, miksi T:n tarjous jätettiin valitsematta, oli edelleen se, että komission näkemyksen mukaan hänen yrityksellään ei ollut tarvittavaa kokemusta vesi- ja jätevesihuollosta, ts. vedenkäsittelylaitosten suunnitte- lusta. Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti lausunnossaan seuraavaa: 1. ”Tarvittavaa kokemusta” koskevaa vaatimusta oli tulkittava vaaditun asiantuntemuksen valossa, ts. ”laajat tiedot ja taidot sekä todennettua kokemusta vedentutkimuksen alalta, mukaan luettuna (– –) vesi- ja jätevesisuunnittelu”. Tarjoajan on osoitettava eri- tyisesti, että hänellä on juomavesidirektiiviin liittyvän vesi- jätevesihuollon alan tarvittava kokemus. Tämän olisi pitänyt olla selvää potentiaaliselle sopi- muksen tekijälle, joka olisi joka tapauksessa voinut pyytää komissiolta selvitystä. ja 2. Komissio katsoi edelleen, että T:n yrityksellä ei ollut vaadittua kokemusta vesi- ja jätevesihuollon alalla, vaikka sillä oli hyvä pätevyys muilla vedentutkimuk- sen aloilla. 3. Komissio oli vastannut T:n kirjeisiin ajoissa ja perus- tellut tekemänsä päätöksen. Kantelijan huomautukset T. oli edelleen tyytymätön komission kantaan ja kanteli oikeusasiamiehelle; kantelussa esitettiin kolme syytöstä. Huomautuksissaan T. pitäytyi kantelussaan. Lisäksi hän totesi, että komission olisi tarjottava hänen yritykselleen korvausta vahingoista ja menetetyistä työtilaisuuksista. 1. Valintaperusteiden sanoja ”tarvittava kokemus” (ne- cessary experience) on tulkittava väljästi siten, että ne tarkoittavat juomavesidirektiiviin liittyvää vedentutki- musta. Komissio ei voinut vaatia, että kokemuksen oli oltava jätevesi- ja vesihuollon alalta, koska tätä ei nimenomaisesti mainittu tarjouspyyntöasiakirjoissa. Tätä lähestymistapaa tuki se väite, että juomavesidi- rektiivissä käsiteltiin ensi sijassa juomaveden laatuun ja terveyteen liittyviä näkökohtia eikä suunnitteluseik- koja. 2. Hänen yrityksellään oli joka tapauksessa tarvittava kokemus vesi- ja jätevesihuollon alalta, ja komission arviointi oli siten virheellinen. 3. Komissio oli rikkonut neuvoston antaman palveludi- rektiivin 92/50/ETY 12 artiklaa, jossa vaaditaan, että hankintaviranomaisen on 15 päivän kuluessa asiaa koskevan pyynnön vastaanottamisesta kirjallisesti ilmoitettava sitä tiedustelleelle hylätylle ehdokkaalle tai tarjoajalle perusteet, joilla kyseinen ehdokkuus tai tarjous on hylätty. Päätös T:n ensimmäisen syytöksen osalta ratkaiseva kysymys koski sitä, oliko komissiolla valintaperusteiden mukaisesti oikeus ottaa huomioon vesi- ja jätevesihuollon alan koke- musta. Oli totta, että valintaperusteissa todettiin ainoas- taan yleisesti, että sopimuksen tekijällä olisi oltava ”tar- vittava kokemus” vedentutkimuksen alalta. Kun kritee- rejä kuitenkin tarkasteltiin yhdessä ”sopimuksen saajalle asetettavia vaatimuksia” koskevan otsikon kanssa, ei ollut perusteetonta katsoa, että ”tarvittava kokemus” liittyi tekijän asiantuntemusta koskeviin vaatimuksiin, toi- sin sanoen ”laajat tiedot ja taidot sekä todennettua kokemusta vedentutkimuksen alalta, mukaan luettuna mikrobiologia, toksikologia sekä vesi- ja jätevesisuunnit- telu”. Siksi oli ilmeistä, että komissiolla oli tarjouksia arvioidessaan oikeus ottaa huomioon tarjouksen tekijän kokemus vesi- ja jätevesihuollon alalla. C 380/82 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Mitä tuli komission tapaan arvioida yrityksen kykyjä veden ja tutkimuksen alalla, asiakirjoihin ei sisältynyt mitään sellaista, mikä olisi osoittanut, että tätä arviointia ei ollut suoritettu asianmukaisesti. Vaikka kantelija oli ehdottanut, että hankkeeseen sisälty- nyt paketti jaettaisiin voittajan ja hänen yrityksensä kes- ken, komissio torjui tällaisen mahdollisuuden. Mitä tuli T:n syytökseen, jonka mukaan komissio ei ollut noudattanut palveludirektiivin 92/50/ETY 12 artiklassa säädettyä 15 päivän määräaikaa, direktiivi koskee vain kyseisen kynnysarvon ylittäviä sopimuksia. Hyvän hallin- totavan yleisiä periaatteita ei ollut rikottu, koska komis- sio oli antanut perustellut vastaukset T:n kirjeisiin hyvissä ajoin. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan eikä ollut perusteltua väittää, että T:n yritykselle olisi myönnettävä korvausta. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. TARJOUSPYYNNÖN RATKAISUMENETTELY PAKISTANISSA Päätös kantelun 160/97/JMA johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra G. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 komissiota vastaan ja väitti, että tarjouspyynnön ratkai- sussa oli ilmennyt hallinnollinen epäkohta. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että Pakistanin hallitus oli hankkeen toteuttami- sesta vastaava viranomainen, jota avustivat Pakistanin työministeriön tekninen ryhmä ja Kansainvälinen työjär- jestö (ILO), ja että komissio ainoastaan valvoi koko prosessia. Mitä tuli siihen että kantelijan ehdotus jäi valitsematta, komissio selitti, että tarjous ei ollut ollut teknisten eritte- lyjen mukainen useista syistä: i) tarjottu opetusmateriaali oli suunniteltu esittelytarkoituksiin pikemminkin kuin jat- kuvaan käyttöön ammattikoulutusympäristössä; ii) ai- neisto ei vastannut teknisiä erittelyjä; iii) jotkin kantelijan antamista tiedoista olivat epäselviä ja epätäydellisiä; iv) arviointikomitean kiireelliseen pyyntöön, jolla kantelijan yritykseltä toivottiin lisätietoja, ei vastattu. Mitä tuli kantelijan pyyntöön ”paketin 5” sisällön jaka- misesta, komissio korosti, että Pakistanin hallitus ja komissio olivat tarjouspyynnön ehtojen mukaisesti ennalta todenneet, että jätettävien ehdotusten oli kosket- tava koko pakettia. Lisäksi se korosti, että useat yritykset olivat pystyneet esittämään tarjouksen koko paketin 5 sisällöstä. Kantelijan yritys oli osallistunut Pakistanin hallituksen julistamaan tarjouskilpailuun hankkeesta ALA/85/18 (toi- nen maaseudun ammattikoulutushanke), jonka komissio rahoitti. Yrityksen ehdotus koski yhtä hankkeen osaa, pakettia numero 5 (”elektroniikan ja sähköjäähdytyksen esittelijät ja kouluttajat”). Arviointikomitea ei valinnut sitä, koska se ei ollut teknisen erittelyn mukainen. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausunnon johdosta G. totesi, että arviointikomitean lisätietopyyntöön ei ollut vastattu, koska hänen nähdäkseen päätös oli jo tehty. Kantelija pyysi komissiota tarkistamaan, oliko tarjous- pyyntömenettelyssä tai komission virkamiesten toimissa Pakistanissa ilmennyt epäsäännöllisyyksiä, jotka olisivat voineet johtaa tarjouspyynnön tulosten peruuttamiseen. Vastauksessaan komissio kirjoitti, että ”paketti 5” oli myönnetty yritykselle H. Tämän jälkeen G. kirjoitti komissiolle ja pyysi sitä arvioimaan, oliko tarjousmenet- telyssä tehty päätös virheellinen muodollisten tai asiallis- ten epäsäännönmukaisuuksien vuoksi. Päätös Kantelun, tausta-asiakirjojen ja suoritettujen tutkimusten valossa kävi ilmi, että lopullisen päätöksen hankkeesta oli tehnyt Pakistanin hallitus hankintaviranomaisen ominai- suudessa. Päätös kuitenkin perustui arviointikomitean — Pakistanin työministeriön kansallinen koulutusvirasto (NTB) ja Kansainvälisen työjärjestön kansainvälinen kou- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/83 lutuskeskus (ITC/ILO) — kaikista tarjouksista laatimaan arviointikertomukseen, joka myös komission oli pitänyt hyväksyä. Kantelun oikeudellisen taustan muodostaa henkilöstö- sääntöjen 32 artikla, jossa määrätään: Komission lausunnon mukaan kantelijan ehdotusta pidet- tiin arviointikertomuksessa useista syistä riittämättö- mänä, ja vaikka se oli pyrkinyt tarkastelemaan noita puutteita suoraan kantelijan yrityksen kanssa, vastausta ei saatu. Kantelija ei kiistänyt näitä seikkoja. Oikeusasiamies katsoi siksi, että valintaprosessi oli suori- tettu tarjouspyynnön sääntöjen mukaisesti, ja että komis- sio oli noudattanut hyvän hallinnon periaatteita prosessia valvoessaan. Mitä tuli ”paketin 5” jakamattomuuteen, oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut rikkonut mitään hyvän hallintotavan periaatteita, koska komission tältä osin antamat tiedot noudattivat tarjouspyynnön määräyksiä Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. KIISTA VIRKAMIEHEN PALKKALUOKITUKSESTA Päätös kantelun 198/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra R. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 palkkaluokastaan komission virkamiehenä. Kantelija valmistui ilmoituksensa mukaan yliopistosta vuonna 1988 ja aloitti työt helmikuussa 1989. Hänestä tuli komission virkamies 16. heinäkuuta 1994 (palkka- luokka A8, palkkataso 2). R:n osallistuttua menestyksek- käästi avoimeen kilpailuun KOM/A/764 hänet nimitettiin hallintovirkamieheksi 16. helmikuuta 1995 lukien palk- kaluokkaan A7 palkkatasolle 1, ja ikälisähyvityspäiväksi määritettiin 1. helmikuuta 1994. Tämä luokituspäätös oli kantelun aihe. Ennen kuin R. kanteli oikeusasiamiehelle, hän oli valitta- nut luokituspäätöksestään komissiolle henkilöstösääntö- jen 90 artiklan mukaisesti. Hän katsoi, että komissio sovelsi väärin lokakuussa 1983 tekemäänsä päätöstä luo- kittelusta. Kantelijan mukaan päätöksen asianmukainen tulkinta olisi merkinnyt sitä, että komissio tunnusti, että hänellä oli ammattikokemusta joulukuusta 1989 alkaen. Komissio oli kuitenkin katsonut ammattikokemuksen alkavan joulukuusta 1990 ja hylännyt valituksessa esite- tyt väitteet. ”Palvelukseen otettu virkamies luokitellaan palkka- luokkansa ensimmäiselle tasolle. Nimittävä viranomainen voi kuitenkin asianomaisen virkamiehen koulutuksen ja erityisen työkokemuksen huomioon ottamiseksi myöntää tälle ikälisähyvityksen saman palkkaluokan sisällä; tämä hyvitys voi olla enintään 72 kuukautta palkkaluokassa A1—A4, LA3 ja LA4 sekä enintään 48 kuukautta muissa palkkaluo- kissa. ” Yksityiskohtaisempia määräyksiä luokittelusta on annettu edellä mainitussa päätöksessä lokakuulta 1983. Päätök- sen 2 artiklassa määrätään, että A7-virkamiehet, joilla on 3 vuoden aikaisempi ammattikokemus palvelukseenotto- hetkellä, luokitellaan palkkatasolle 1. Päätöksen 3 arti- klassa ja liitteessä II käsitellään ikälisähyvitystä ja tode- taan, että A7-virkamiehelle, jolla on 4 vuoden aiempi ammattikokemus, myönnetään 12 kuukautta ikälisähyvi- tystä, ja A7-virkamiehelle, jolla on 5 vuotta aiempaa ammattikokemusta, myönnetään 24 kuukautta ikälisähy- vitystä, jolloin hänen luokituksensa on A7, palkkataso 2. Päätöksen liitteessä I esitetään kuitenkin poikkeus näistä säännöistä: Koska yliopisto-opintojen pituus vaihtelee jäsenvalti- oissa 3 vuodesta 8 vuoteen, mikä voi johtaa luokituk- sen vääristymiin, tarvitaan toimenpitetä, joilla ero supistetaan käytännössä viidestä vuodesta kahteen. Kun yliopisto-opinnot ovat lyhyet (tutkinto vastaa kes- toltaan alle 4-vuotisia opintoja), huomioon otettavan ammattikokemuksen laskeminen alkaa vuosi valmistu- misen jälkeen. Kun yliopisto-opinnot ovat pitkät (tutkinto edellyttää yli 6-vuotisia opintoja), huomioon otettavan ammatti- kokemuksen laskeminen alkaa seitsemännestä jatko- opintovuodesta. R. valmistui joulukuussa 1988 2-vuotisten yliopisto-opin- tojen jälkeen. Siinä missä komissio oli laskenut hänen ammatillisen kokemuksensa joulukuusta 1990, R. katsoi, että hänen ammattikokemuksensa olisi pitänyt laskea vähintään joulukuusta 1989; luokituksen ”A7 palkkataso 1” sijasta hänet olisi pitänyt luokitella palkkaluokkaan A7 tasolle 2. R. esitti, että lyhyitä yliopisto-opintoja koskevat liitteen I määräykset syrjivät niiden jäsenvaltioiden kansalaisia, joissa yliopisto-opintojen kesto on lyhyt, ja että komissio C 380/84 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 ei ollut noudattanut lokakuussa 1983 tekemäänsä pää- töstä. Tässä yhteydessä R. korosti erityisesti sitä, että vaikka hänen yliopisto-opintojensa kesto oli 2 vuotta, ne olivat käytännössä 3 vuoden tiivistetyt opinnot. sama ammattikokemus, olisi vaikea perustella sitä, että toisen henkilön kokemusta ei voida ottaa huomioon vain ammattikokemusta edeltävien yliopisto-opintojen pituu- den vuoksi. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että lokakuussa 1983 tehdyn päätöksen tavoit- teena oli luoda joukko kriteerejä, joilla varmistettaisiin tasapuoliset luokitukset. Kun otettiin huomioon, että jäsenvaltioiden yliopisto-opinnot poikkesivat toisistaan huomattavasti, komissio piti perusteltuna ottaa käyttöön toimenpiteitä, joilla vähennettiin näiden erojen vaikutuk- sia virkamiesten urakehitykseen, sillä virkamiehet on valittava maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alu- eelta, jotta varmistetaan, että kaikkia kohdellaan käytän- nössä tasa-arvoisesti. Siten komissio kiisti, että päätöksen liite I oli syrjivä. Mitä tuli päätöksen soveltamiseen, komissio totesi, että se oli tarkistanut R:n luokituksen ja todennut, että päätöstä oli sovellettu oikein. Komissio korosti erityisesti sitä, että liitteen I tavoitteena oli supistaa yliopisto-opintojen kes- ton ero viidestä vuodesta kahteen. Tähän tavoitteeseen pyrkiminen merkitsi R:n tapauksessa sitä, että ammatti- kokemusta ei voitu laskea ennen kuin joulukuusta 1990 alkaen. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelunsa sisäl- lössä. Päätös Yhdenvertaisen kohtelun periaate merkitsi tuomioistui- men oikeuskäytännön mukaan sitä, että samanlaisia tilan- teita ei voida käsitellä eri tavoin eikä erilaisia tilanteita voida käsitellä samalla tavoin. Tämän periaatteen sovelta- misen kannalta ratkaiseva kysymys on määrittää, mikä on samanlainen tai erilainen tilanne. Toisaalta komissiolle on annettava tietty harkintavalta tavassa, jolla se käsittelee epäsuhtaa yliopisto-opintojen pituudessa. Komissio on katsonut, että yliopisto-opinto- jen kesto on keskeinen tekijä, joka on otettava huomioon määritettäessä virkamiesten palkkaluokkaa, joka luonnol- lisesti heijastuu heidän myöhempään urakehitykseensä. Jos yliopisto-opintojen pituutta ei otettaisi huomioon, se voisi merkitä sitä, että virkamiehet, jotka ovat kotoisin jäsenvaltioista, joissa yliopisto-opintojen kesto on lyhy- empi, voisivat säännöllisesti nauttia paremmista uranäky- mistä kuin virkamiehet, jotka ovat kotoisin sellaisista jäsenvaltioista, joissa yliopisto-opinnot ovat pitkät. Siten komissiolla on ilmeisesti oikeus katsoa, että erot yliopisto-opintojen pituudessa muodostavat perusteen kohdella eri tavoin virkamiehiä, joilla on takanaan lyhyet yliopisto-opinnot, sekä virkamiehiä, joilla on takanaan pitkät yliopisto-opinnot. Siksi ei ole ilmeistä, että lokakuussa 1983 tehdyn päätök- sen liite I muodostaa tasavertaisen kohtelun periaatteen rikkomuksen. On kuitenkin muistettava, että tuomiois- tuin on ylin auktoriteetti yhteisön lakia koskevien kysy- mysten osalta. Mitä tulee liitteen I soveltamiseen kyseisessä tapauksessa, siinä määrätään, että lyhyiden yliopisto-opintojen, ts. alle 4-vuotisia opintoja vastaavien tutkintojen, tapauksessa huomioon otettavaa ammattikokemusta aletaan laskea vuoden kuluttua valmistumisesta. Koska R. oli valmistu- nut joulukuussa 1988, oli ilmeistä, että liitteen sanamuo- don mukaisesti ammattikokemusta olisi hänen tapaukses- saan pitänyt laskea joulukuusta 1989. Toisaalta liitteessä määrätään, että lyhyimmät yliopisto-opinnot kestävät 3 vuotta, ja tavoitteena on lyhentää lyhyimpien ja pisimpien välisten yliopisto-opintojen välinen ero kahteen vuoteen. Tämän taustatavoitteen mukaisesti R:n ammattikokemus olisi pitänyt laskea joulukuusta 1990, ja komissio oli siten päättänyt tulkita liitettä tämän taustatavoitteen mukaisesti. Komissiolla oli ilmeisesti oikeus valita tällai- nen tulkinta. On kuitenkin muistettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lakia koskevien kysymysten osalta. Toisaalta voidaan katsoa, että ammattikokemusta olisi tarkasteltava kaikista yliopisto-opintojen kestoon liitty- vistä seikoista riippumatta. Jos kahdella henkilöllä on Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolli- seen epäkohtaan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/85 KIELTÄMINEN OSALLISTUMASTA KILPAILUUN Päätös kantelun 233/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra F. kanteli oikeusasiamiehelle maaliskuussa 1997 siitä, että komissio oli kieltäytynyt hyväksymästä häntä kilpailuun. Komissio oli 6. helmikuuta 1996 julkistanut tutkintotodistuksiin ja suullisiin kokeisiin perustuvan avoimen kilpailun KOM/A/975, jonka pohjalta oli määrä laatia varallaololuettelo ura-alueelle A5/A4. Yksi ehdoista, joiden perusteella saattoi tulla huomioon otetuksi, koski työkokemusta: ”Hakijoilla on oltava kilpailuun osallistumiseen oikeut- tavan korkeakoulututkinnon suorittamisen jälkeen hankittu vähintään kahdentoista vuoden työkokemus yliopistotasoisen koulutuksen vaativasta työstä, josta vähintään kuuden vuoden työkokemus kilpailussa haettavia virkoja vastaavasta työstä. ” teissä, ja että hän oli yli kahdeksan vuoden ajan työsken- nellyt alan tutkijana USA:ssa, Ranskassa ja Saksassa. Sittemmin hän oli työskennellyt kymmenen vuotta Itäval- lan tutkimus- ja teknologiaministeriössä, ja hänen nykyi- set tehtävänsä käsittivät elektroniikan, tietojenkäsittelyn ja viestinnän sekä mikrojärjestelmä- ja lasertekniikan alo- jen koordinointia ja valvontaa. Tänä aikana hän oli osallistunut kolmen kuukauden pituiselle Euroopan yhteisöjä käsittelevälle kurssille. Ansioluettelosta kävi lisäksi ilmi, että hän vastasi ministeriön suhteista kansain- väliseen järjestöön tietotekniikkaa ja viestintää koskevissa kansainvälisissä kysymyksissä. Toukokuussa 1996 valintalautakunta ilmoitti F:lle pää- töksestään olla hyväksymättä tätä kilpailuun. Kirjeeseen liitetyssä lomakkeessa ilmoitettiin, että lautakunta katsoi, että F:llä ei ollut kuuden vuoden työkokemusta tehtä- vistä, jotka vastasivat kilpailuilmoituksessa asetettuja ehtoja. F. kirjoitti valintalautakunnalle ja pyysi sitä tar- kistamaan päätöstään. Valintalautakunta ilmoitti kuiten- kin pitäytyvänsä päätöksessään, koska se katsoi, että F:n työkokemuksesta puuttuivat erityisesti vaadittu diplo- maattinen kokemus sekä yhtymäkohdat Euroopan uni- onin politiikan eri aloihin. F. torjui päätöksen, mutta valintalautakunta ilmoitti, että sen päätös oli lopullinen ja että se oli vienyt työnsä päätökseen. Tehtävien luonteesta todettiin ilmoituksessa seuraavaa: Kantelussaan F. väitti, että valintalautakunnan perusteet hänen sulkemiselleen kilpailusta olivat aiheettomat ja kilpailuilmoituksessa julkaistujen ehtojen vastaiset. ”Komission pääosastoon IA — Ulkosuhteet: Eurooppa ja uudet itsenäiset valtiot, yhteinen ulko- ja turvalli- suuspolitiikka (YUTP), ulkomaanedustustot — kuulu- van Wieniin sijoitetun edustuston päällikkö. ” ”Edustuston päällikön tehtäviin kuuluu: Tutkimus — komission edustaminen kaikilla sen toimivaltaan kuuluvilla aloilla Komission lausunto — komission ulkoisen toiminnan johdonmukaisuu- desta huolehtiminen — yhteyksien seuranta, syventäminen ja vahvistaminen kansainvälisiin järjestöihin (ETYJ, IAEA, UNIDO) asemapaikalla — säännöllisten yhteyksien luominen ja ylläpitäminen edellä mainittujen järjestöjen sekä komission pää- osastojen välillä. Hakijan on oltava perehtynyt yhteisöpolitiikkaan ja unionin toimintaan (taloudellisiin, kaupallisiin ja poliit- tisiin näkökohtiin sekä ulkosuhteisiin), ja häneltä edel- lytetään myös johtamiskykyä. ” Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio yhtyi asiakysymyksissä valintalautakunnan kantaan. Se korosti erityisesti, että valintalautakunnan päätös F:n tapauksessa perustui täysin kilpailuilmoituksen sanamuo- toon. Lisäksi se korosti, että valintalautakunta oli yrittä- nyt selittää F:lle, mistä syystä se ei pitänyt hänen työko- kemustaan täytettävän viran kannalta relevanttina. Kantelijan huomautukset F. haki virkaa maaliskuussa 1996. F:n ansioluettelosta kävi ilmi, että hänellä oli Ph. D. -tutkinto luonnontie- Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelussaan. Hän lisäsi, että valintalautakunnan perusteita sille, että hänet suljettiin kilpailusta, ei ollut esitetty avoimella tavalla. C 380/86 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Päätös raskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimaan asiaa, mukaan luettuna kysymystä siitä, voisiko komissio ilmoittaa arviointiperusteet niitä pyytäville hakijoille. Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mu- kaan valintalautakunnilla on laaja harkintavalta. Tätä harkintavaltaa käyttäessään valintalautakuntien on nou- datettava toimintansa oikeudellisia puitteita, joista mää- rätään kilpailuilmoituksessa. Lisäksi hakijoiden arviointi sisältää luonnollisesti vertailua. Tässä tapauksessa ratkaiseva kysymys oli, oliko valinta- lautakunta noudattanut kilpailuilmoituksen sanamuotoa. Työkokemusta koskevista ehdoista kävi ilmi, että voidak- seen tulla hyväksytyksi kilpailuun, hakijalla piti olla työ- kokemusta kansainvälisistä järjestöistä ja perusteelliset tiedot yhteisön politiikoista. Valintalautakunta tulkitsi tätä siten, että hakijalla piti olla kyseisen viran kannalta relevanttia diplomaattista kokemusta, joka oli yhteydessä unionin politiikan aloihin. Näin tehdessään valintalauta- kunta oli ilmeisesti toiminut ilmoituksen mukaisesti. Mitä tuli väitteeseen, että valintalautakunnan perusteita ei ollut esitetty avoimesti, on muistettava, että tuomiois- tuimen oikeuskäytännön mukaan päätöksen perustelujen on annettava niiden saajalle — sekä tuomarille, mikäli päätöstä vastaan nostetaan kanne — mahdollisuus määri- tellä, mihin syihin päätös perustuu. Lisäksi tuomioistuin on todennut, että arvioitaessa esitettyjen perustelujen riit- tävyyttä on muistettava yhteys, jossa perustelut on esi- tetty. Oli totta, että perustelut, jotka valintalautakunta esitti kirjeessään kantelijalle, olivat hyvin lyhyet. Esitetyt syyt antoivat kuitenkin ilmeisesti F:lle — tai tuomarille, mikäli F. käynnistäisi oikeudellisen menettelyn päätöstä vastaan — sekä Euroopan oikeusasiamiehelle mahdolli- suuden havaita ne kaksi kohtaa, joissa valintalautakunta piti F:n kokemusta riittämättömänä. Siten perustelut oli- vat riittävät. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että komissio ei ollut syyllistynyt hallinnolliseen epäkoh- taan, ja lopetti siksi asian käsittelyn. 3. 1. 6 TUOMIOISTUIN PALVELUKSEEN OTTAMINEN: HAKIJOIDEN VALINTAPERUSTEET AVOIMESSA KILPAILUSSA Päätös kantelun 869/10. 9. 96/EP/IT/DT johdosta tuomioistuinta vastaan Kantelu Herra P. kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle syyskuussa 1996 siitä, että häntä ei ollut hyväksytty tuomioistuimen järjestämään oikeudellisten hallintovirkamiesten avoimeen kilpailuun (CJ/A/11). P. oli lähettänyt hakemuksensa 30. elokuuta 1995. Valintalautakunta ilmoitti hänelle 23. toukokuuta 1996, että hänet oli suljettu kilpailusta, koska hän ei ollut osoittanut hyvää taitoa toisessa yhteisön kielessä. Hän teki valituksen, ja valintalauta- kunta harkitsi uudelleen päätöstään vierasta kieltä koske- van vaatimuksen osalta. Se ilmoitti P:lle kuitenkin, että tämä ei edelleenkään voisi ottaa osaa kirjalliseen kokee- seen, koska valintamenettelyn toisessa vaiheessa valinta- lautakunta oli todennut, että hänen yliopistoarvosano- jensa keskiarvo alitti kilpailua varten asetetun rajan (99 pistettä 110:stä). Kantelijan näkemyksen mukaan tämä hakijoiden valinta- peruste oli ”uusi ja perusteeton”. Toisen valituksen jäl- keen valintalautakunta vahvisti päätöksensä olla kutsu- matta häntä kirjallisiin kokeisiin. Edellä esitetyn pohjalta P. kanteli valintamenettelyn pit- kästä kestosta. P. väitti myös, että valintalautakunta syyllistyi syrjintään, kun se asetti vähimmäisarvosanaa koskevan vaatimuksen (99/110) ottamatta huomioon sitä, että P:llä oli kuuden vuoden kokemus yrityslakimiehenä ja puolentoista vuoden kokemus asianajajana. Lisähuomautuksia Tutkimus Tuomioistuimen lausunto Koska oikeusasiamies oli saanut huomattavan määrän kanteluita, jotka koskevat avoimuuden puutetta yhteisön toimielinten järjestämissä kilpailuissa, hän ryhtyi 7. mar- toimitettiin Kantelu tuomioistuimelle. Lausunnossaan tuomioistuin totesi, että kilpailussa CJ/A/11 kirjallisiin kokeisiin kutsuttavien hakijoiden valinta tapahtui kah- dessa vaiheessa. Kaksi vaihetta oli selitetty kilpailuoh- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/87 jeissa. Ensimmäisessä vaiheessa valintalautakunta laati luettelon hakijoista, jotka täyttivät kilpailuilmoituksessa määritellyt ehdot (virkanimi ja oppiarvo, ammattikoke- mus, kielellinen kokemus ja ikäraja). Toisessa vaiheessa valintalautakunta määritteli arvosanojen arviointiperus- teet ja sovelsi niitä päättääkseen, kutsuttaisiinko hakijat kokeisiin. Hakijoiden arvioinnin jälkeen valintalautakunta päätti olla hyväksymättä P:n hakemusta, koska se ei sisältänyt osoitusta kielitaidosta, jota vaadittiin kilpailuilmoituksen kohdassa III. B. 2. Kantelijan pyynnöstä valintalautakunta kuitenkin tarkasteli asiaa uudelleen ja totesi, että hake- mukseen oli todella liitetty asiakirja, jolla osoitettiin vaa- dittu kielitaito. Kun P:n hakemus oli päässyt valintamenettelyn toiseen vaiheeseen, valintalautakunta päätti sulkea hänet kilpai- lusta, koska hänen arvosanansa ei täyttänyt valintalauta- kunnan asettamaa vähimmäiskriteeriä. Tuomioistuin totesi myös, että sen mielestä asian ei pitäisi kuulua oikeusasiamiehen toimivallan piiriin, koska henki- löstöasioiden osalta noudatettavasta menettelystä määrät- tiin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdassa. Se lisäsi, että oikeusasiamies voisi ilmoittaa P:lle, että asian- mukaisin toimenpide voisi olla kanteen nostaminen ensimmäisen asteen tuomioistuimessa. Kantelijan huomautukset Vastauksessaan P. totesi, että kirjallisissa kilpailuohjeissa olisi pitänyt selkeästi ilmoittaa tärkeysjärjestyksessä vaati- mukset, jotka valintalautakunta ottaa huomioon valites- saan hakijoita kilpailuun. Kantelija ilmoitti myös ole- vansa tyytymätön siihen, että valintamenettely oli kestä- nyt niin kauan. Päätös 1) Asian hyväksyminen tutkittavaksi Ohjesäännön 2 artiklan 8 kohdassa määrätään, että oikeusasiamiehelle ei voi tehdä kanteluja, jotka koskevat yhteisön toimielinten ja laitosten sekä niiden virkamiesten ja muun henkilöstön välisiä työsuhteita, ellei ”kyseinen henkilö ole käyttänyt kaikkia mahdollisuuksia sisäisten hallinnollisten hakemusten ja kanteluiden tekemiseen, eri- tyisesti ne menettelyt, joihin viitataan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdassa (– –)”. Tämä menettelyvaati- mus koskee vain yhteisöjen virkamiehiä ja muuta henki- löstöä. Avoimeen kilpailuun osallistuja ei ole yhteisöjen virkamies tai muu toimihenkilö. Avoimeen kilpailuun osallistuja voi kannella ensimmäisen asteen tuomioistuimeen henkilöstösääntöjen 91 artiklan mukaisesti. Vaihtoehtoisesti hän voi kannella Euroopan oikeusasiamiehelle. P. päätti kannella oikeusasiamiehelle. Oikeusasiamiehen ohjesäännössä ei ole määräyksiä, jotka velvoittavat kante- lijan odottamaan, kunnes mahdollisen oikeuskäsittelyn määräaika on kulunut umpeen. Vain jos kantelija on todella käynnistänyt oikeudellisen menettelyn, oikeusasia- miehen olisi julistettava kantelun käsittely mahdotto- maksi. 2) Keskiarvokriteerin käyttö Kilpailuilmoituksen VI osassa valintalautakunnalle annet- tiin harkintavaltaa valita useista valintaperusteista. Mitä tulee yliopisto-opintojen aikana saatuihin arvosanoihin, tällainen kriteeri mainitaan nimenomaisesti viimeisessä kappaleessa. Siten ei vaikuta kohtuuttomalta, että valinta tehdään ennalta määritellyn arvosanakeskiarvon perus- teella, vaikkakaan tällainen peruste ei ehkä näytä täydelli- seltä. 3) Kilpailun ensimmäisiä vaiheita varten varattu aika Kilpailuilmoituksen XII osassa annettu valintamenettelyn kestoaika esitettiin arviona eikä kiinteänä aikatauluna. Se, että tämän tyyppisiin kilpailuihin osallistuu suuri määrä hakijoita, voi edellyttää ensimmäisiä kokeita varten alun perin kaavailtujen päivien siirtämistä. Perustamissopimuksella ja oikeusasiamiehen ohjesään- nöllä luotujen puitteiden nojalla kantelujen hyväksyttä- vyyden määrittelee oikeusasiamies yhteisön oikeuden mukaisesti. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, ettei hallinnollista epäkohtaa ollut ilmennyt, ja lopetti siksi asian käsittelyn. C 380/88 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 3. 2 KANTELIJA LUOPUI KANTELUSTA Koska kantelija ei halunnut viedä asiaa eteenpäin, oikeus- asiamies lopetti asian käsittelyn. 3. 2. 1 EUROOPAN KOMISSIO VASTAUKSEN VIIPYMINEN VALITUKSEN TEKIJÖILLE POLKUMYYNNIN VASTAISET MAKSUT Päätös kantelun 732/17. 7. 96/BAWA/NL/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Päätös kantelun 349/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Hollantilainen lakiasiaintoimisto kanteli heinäkuussa 1996 oikeusasiamiehelle kahden hollantilaisen yrityksen puolesta siitä, että komission väitettiin jättäneen vastaa- matta valituksen tekijöille asiassa, joka koski siihen, että Alankomaat oli rikkonut neuvoston direktiiviä 92/50/ ETY (1). Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että asian käsittely oli viivästynyt komission yksi- köissä sattuneen väärinkäsityksen vuoksi, ja se oli ryhty- nyt toimenpiteisiin parantaakseen sisäisiä menettelyjään. Mitä tuli Alankomaiden rikkomukseen, komissio totesi, että ei ollut oikeudellista perustaa ryhtyä muodollisiin toimiin Alankomaita vastaan. Komission lausunto välitettiin kantelijalle, joka vastasi haluavansa luopua asiasta. Eräs yritys kanteli oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1997 siitä, että sinkille oli määrätty polkumyynnin vastainen maksu ilman ennakkoilmoitusta. Johtajat olivat useita kertoja tiedustelleet, oliko maksu määrä ottaa käyttöön vai ei keväällä 1997. Heille ilmoitettiin aina, että maksu otettaisiin käyttöön, mutta että niin ei tapahtuisi lähitule- vaisuudessa, ja tavallisesti asiasta ilmoitettaisiin 6—8 viikkoa etukäteen. Yrityksen johtajat yrittivät turhaan ottaa yhteyttä komissioon saadakseen lisätietoja asiasta. Kantelu välitettiin komission puheenjohtajalle. Jo ennen komission vastausta oikeusasiamies sai kantelijalta kir- jeen, jossa tämä ilmoitti haluavansa luopua kantelusta, koska yritys oli tuolloin suorassa yhteydessä komissi- oon. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: VIRHEELLISET TIEDOT Päätös kantelun 919/2. 10. 1996/LJ/B/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Belgian kansalainen herra J. kanteli lokakuussa 1996 oikeusasiamiehelle hallinnollisista epäkohdista, jotka liit- tyivät siihen, miten Etelä-Amerikassa toteutettavaa kehi- tysyhteistyöhanketta varten perustettu kolmen maan kan- salaisista muodostuva komitea oli koottu. Hän väitti komission antaneen hänelle virheellistä tietoa pätevyy- destä, joka paikan täyttämiseen vaadittiin. Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että kaikki paikkaa hakeneet olivat saaneet samat tiedot. Kaikki mahdolliset virheet olisivat siten haitanneet kaikkia hakijoita. Kantelijan vastauksessa todettiin, että koska komissio oli myöntänyt, että hänen kantelunsa oli perusteltu, hän ei halunnut viedä asiaa eteenpäin. TUTKIMUS: KIELTÄYTYMINEN ANTAMASTA TIETOJA Päätös kantelun 474/97/VK Euroopan komissiota vastaan Kreikkalainen opiskelija rouva B. kanteli oikeusasiamie- helle kesäkuussa 1997 tiedonsaantipyynnöstä, jonka hän oli osoittanut komission Ateenan edustustolle. Hän väitti, että edustuston henkilöstö ja erityisesti asiakirjaosaston päällikkö olivat epäkohteliaita ja kieltäytyivät antamasta tietoja tutkimuksia tekeville opiskelijoille. Tutkimuksen kuluessa kantelija ilmoitti oikeusasiamie- helle, että hän ei enää halunnut viedä kantelua eteenpäin, koska komission edustustoon oli nimitetty uusi johtaja, ja tilanne oli nyt parantunut. (1) EYVL L 209, 24. 7. 1992 , s. 1. Koska kantelija ei halunnut viedä asiaa eteenpäin, oikeus- asiamies lopetti asian käsittelyn. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/89 3. 3 ASIAN KÄSITTELY LOPETETTIIN MUISTA SYISTÄ 3. 3. 1 EUROOPAN PARLAMENTTI IRTISANOMINEN Päätös kantelun 458/27. 2. 96/HS/B/KT johdosta Euroopan parlamenttia vastaan elimet vähensivät heidän korvauksistaan yhteisön veron. Parlamentti omaksui tämän käytännön vuonna 1983 par- lamentin puhemiehistön tekemän päätöksen perusteella. Tällä päätöksellä muutettiin muuta henkilöstöä koskevien palvelusuhteen ehtojen 78 artiklaa, jotta freelance-tulkit voitaisiin rinnastaa tilapäiseen istuntohenkilökuntaan. Komissio omaksui tämän käytännön vuonna 1989 teh- dyllä sopimuksella konferenssitulkkien kansainvälisen lii- ton (AIIC) kanssa. Herra S. kanteli 15. helmikuuta 1996 oikeusasiamiehelle siitä, että Euroopan parlamentti oli irtisanonut hänet. Kantelu toimitettiin Euroopan parlamentin puhemiehelle 11. maaliskuuta 1996. Saatuaan parlamentin lausunnon ja kantelijan huomautukset siitä oikeusasiamies päätti jatkaa asian tutkimista. Euroopan parlamentti ilmoitti oikeusasiamiehelle 17. hei- näkuuta 1997, että kantelija oli nostanut kanteen ensim- mäisen asteen tuomioistuimessa kantelunsa aiheesta. Oikeudenkäyntiasiakirjojen kopiot toimitettiin oikeus- asiamiehelle. asuvat kantelijat maksoivat Sveitsissä vuosina 1989—1994 saamistaan korvauksista kaksinkertaista veroa, ts. he maksoivat sveitsiläistä tuloveroa ja yhteisön veroa. Vuonna 1994 AIIC-sopimusta muutettiin siten, että se mahdollisti kansallisten verojen palauttamisen. Komissio kuitenkin vaati yksityiskohtaista dokumentaati- ota jo maksetuista kansallisista veroista. Kantelijat katsoi- vat tämän vaatimuksen rikkovan oikeutta yksityisyyteen. Oikeusasiamiehen tutkimuksen aikana kaksi kantelijaa, A. -C. (770/29. 7. 96/MAC/CH/PD) ja L. (1017/13. 11. 96/ AVL/FR/JMA), nostivat kanteet komissiota vastaan ensimmäisen asteen tuomioistuimessa (asiat T-202/96 ja T-204/96). Näissä menettelyissä käsitellään ilmeisesti samoja seikkoja kuin oikeusasiamiehelle osoitetuissa kan- teluissa. Koska väitetyt seikat olivat oikeudellisen menettelyn koh- teena, oikeusasiamies päätti kantelun käsittelyn 21. hei- näkuuta 1997 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuk- sen 138 e artiklan mukaisesti. Oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti oikeusasiamiehen siihen astisten tutkimusten tulokset arkistoitiin ilman lisätoimenpiteitä. Oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti oikeusasiamiehen siihen saakka tekemien tut- kimusten tulokset arkistoitiin ilman lisätoimenpiteitä. 3. 3. 2 EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN KOMISSIO YHTEISÖN VERON PIDÄTTÄMINEN FREELANCE-TULKEILTA Päätös kanteluiden 463/28. 2. 96/RK/CH/PD, 770/29. 7. 96/MAC/CH/PD ja 1017/13. 11. 96/AVL/FR/JMA johdosta Euroopan komissiota ja Euroopan parlamenttia vastaan Herra K. , neiti A. -C. ja neiti L. kantelivat kukin erikseen Euroopan oikeusasiamiehelle siitä, että Euroopan parla- mentti ja komissio olivat pidättäneet yhteisön veron free- lance-tulkeille maksetuista korvauksista. Kantelut tehtiin helmikuussa 1996, heinäkuussa 1996 ja marraskuussa 1996. Oikeusasiamies katsoi, että hän ei voinut jatkaa K:n tekemän kolmannen kantelun (463/28. 2. 96/RK/CH/PD) tutkimuksia ottamatta kantaa asiallisiin ja oikeudellisiin kysymyksiin, jotka olivat parhaillaan käsiteltävinä ensim- mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa asioissa T-202/96 ja T-204/96. Oikeusasiamies keskeytti siksi tämän kantelun jatkotutki- mukset siihen asti, kunnes asiat on ratkaistu tuomioistui- messa. 3. 3. 3 EUROOPAN KOMISSIO ESPANJAN VIRANOMAISTEN KIELTÄYTYMINEN KANSANTERVEYDEN ALAN TUTKINTOJEN TUNNUSTAMISESTA Päätös kantelun 713/11. 7. 96/LMV/ES/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Kantelijat olivat työskennelleet useita vuosia freelance- tulkkeina parlamentille ja komissiolle. Molemmat toimi- Herra M. kanteli oikeusasiamiehelle kesäkuussa 1996 siitä, että Espanjan viranomaiset olivat kieltäytyneet tun- C 380/90 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 nustamasta hänen Ranskassa hankkimaansa kansanter- veyden alan erikoistumistutkintoa, ja siitä, että komissio jätti varmistamatta, että Espanja soveltaa neuvoston direktiiviä 93/16/ETY (1) asianmukaisesti. Suoritettuaan lääkärin tutkinnon Ranskassa M. pyrki saamaan sille Espanjan viranomaisten tunnustuksen. Samoin kuin muidenkin hakijoiden tapauksessa Espanjan viranomaiset hylkäsivät pyynnön, koska kyseistä yhteisön lainsäädäntöä (direktiivi 75/262/ETY) ei tuolloin ollut sisällytetty osaksi Espanjan lainsäädäntöä. Vaikka direk- tiiviä 75/262/ETY muutettiin sittemmin direktiivillä 93/ 16/ETY, sen 8 artiklassa asetettu keskeisin velvoite säilyi muuttumattomana. Espanjan täytäntöönpanolainsäädän- nön (RD 2072/95) 12 a artiklalla direktiivin 8 artiklan säännökset sisällytettiin lainsäädäntöön, vaikkakin vain osittain. Komissio käynnisti rikkomismenettelyt Espanjaa vastaan tässä asiassa vuonna 1990, vaikka asia ei koskaan eden- nyt perustellun lausunnon antamisvaiheeseen. Rikkomis- menettely käynnistettiin uudelleen vuonna 1996, koska Espanja tuolloin muutti alkuperäistä täytäntöönpanolain- säädäntöään. Muodollista ilmoitusta täydentävä kirje oli välitettävä vuonna 1996. Menettelyyn kuluneiden kuuden vuoden aikana komission yksiköt olivat komission ilmoi- tuksen mukaan arvioineet Espanjan lainsäädäntöä Espan- jan viranomaisten kanssa tapahtuneen yhteydenpidon ja tapaamisten muodossa. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi aikovansa jatkaa Espanjaa vastaan käynnistettyä rikkomismenettelyä, koska se oli sisällyttänyt direktiivin 93/16/ETY puutteellisesti lainsäädäntöönsä, ja toteutta- vansa tarvittavat toimenpiteet asian viemiseksi Euroopan yhteisön tuomioistuimeen. Kantelijaa kehotettiin vastaa- maan komission lausuntoon. Oikeusasiamiehen saamien tietojen valossa oli ilmeistä, että M. oli myös lähettänyt samaa asiaa koskevan vetoo- muksen Euroopan parlamentille, ja parlamentin vetoo- musvaliokunta käsitteli asiaa. Päätös Koska vetoomusvaliokunta käsitteli M:n vetoomusta, Euroopan oikeusasiamiehellä ei ollut aihetta tutkia kante- (1) EYVL L 165, 7. 7. 1993, s. 1. lua enempää. Oikeusasiamies päätti siksi lopettaa asian käsittelyn. VÄITETTY SYRJINTÄ KOKEESSA Päätös kantelun 944/15. 10. 96/JBW/B/BB johdosta Euroopan komissiota vastaan Herra W. oli osallistunut Euroopan komission sisäiseen kilpailuun (KOM/T/A/96). Hän läpäisi kirjalliset kokeet mutta ei suullista koetta. Kantelussaan oikeusasiamiehelle 3. lokakuuta 1996 hän väitti, että häneltä kysyttiin suullisessa kokeessa epäoi- keudenmukainen ja syrjivä kysymys. Kantelu toimitettiin komissiolle. Komissio ilmoitti oikeus- asiamiehelle 17. helmikuuta 1997 päivätyllä kirjeellään, että W. oli esittänyt 5. marraskuuta 1996 valintalauta- kunnan päätöstä koskevan valituksen henkilöstösääntöjen 90 artiklan mukaisesti, ja että valituksen käsittely oli kesken. Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 8 kohdan mukaan: ”Oikeusasiamiehelle ei voi tehdä kanteluja, jotka kos- kevat yhteisön toimielinten ja laitosten sekä niiden virkamiesten ja muun henkilöstön välisiä työsuhteita, ellei kyseinen henkilö ole käyttänyt kaikkia mahdolli- suuksia sisäisten hallinnollisten hakemusten ja kantelui- den tekemiseen, erityisesti ne menettelyt, joihin viita- taan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja määräaika viranomaisen, jota on lähestytty, vastauksen antamiselle on kulunut umpeen. ” Koska kävi ilmi, että henkilöstösääntöjen 90 artiklassa tarkoitettu menettely oli edelleen kesken, oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn jatkamatta tutkimustaan pitem- mälle. HENKILÖSTÖ: PAIKALLISEN TYÖNTEKIJÄN ELÄKEOIKEUDET Päätös kantelun 970/24. 10. 96/DBR/B/BB johdosta Euroopan komissiota vastaan Rouva R. kanteli oikeusasiamiehelle lokakuussa 1996 ongelmista, jotka koskivat niiden eläkeoikeuksien tunnus- tamista, jotka hänellä oli komission paikallisena työnteki- jänä. Kantelu välitettiin komissiolle, joka ilmoitti oikeusasia- miehelle, että R. oli jättänyt 23. lokakuuta 1996 sisäisen valituksen Beninissä toimivia paikallisia työntekijöitä kos- kevan järjestelyn 35 artiklan mukaisesti. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/91 Oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti: ”Oikeusasiamiehelle ei voida tehdä kanteluja, jotka koskevat yhteisön toimielinten ja laitosten sekä niiden virkamiesten tai muun henkilöstön välisiä työsuhteita, ellei kyseinen henkilö ole käyttänyt kaikkia mahdolli- suuksia sisäisten hallinnollisten hakemusten ja kantelui- den tekemiseen, erityisesti ne menettelyt, joihin viita- taan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdassa, ja määräaika viranomaisen, jota on lähestytty, vastauk- sen antamiselle on kulunut umpeen. ” Koska oli ilmeistä, että tätä ehtoa ei ollut täytetty, oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn tutkimatta sitä enempää. Kantelu toimitettiin Euroopan parlamentille lausuntoa varten. Parlamentti vastasi, että Brysselin turvallisuuspal- veluja koskeva paikanhakuilmoitus oli peruutettu 21. tammikuuta 1997. Parlamentin lausunto toimitettiin kantelijalle, ja tätä pyy- dettiin esittämään huomautuksensa siitä, jos hän niin halusi. Vastausta ei saatu. Oikeusasiamiehen tutkimuksissa kävi ilmi, että parla- mentti oli ryhtynyt toimenpiteisiin estääkseen mahdollisen kielisyrjinnän kyseisessä hakuilmoituksessa, joka koski parlamentin Brysselin turvallisuuspalveluja. 3. 3. 4 TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN HYVÄKSYTTÄVYYS: AIKARAJAN YLITTÄMINEN Päätös kantelun 525/25. 3. 96/HDC/FR/PD/IJH/XD johdosta tilintarkastustuomioistuinta vastaan Herra C. teki oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1995 tilin- tarkastustuomioistuimesta kantelun, joka koski 1980- luvulla tapahtuneita asioita. Oikeusasiamies ilmoitti, että asiaa ei voitu käsitellä oikeusasiamiehen ohjesäännön 2 artiklan 4 kohdan määräysten mukaisesti, koska asiat, joihin kantelu perustui, olivat olleet kantelijan tiedossa yli kahden vuoden ajan. Maaliskuussa 1996 C. teki uuden kantelun tilintarkastus- tuomioistuinta vastaan ja esitti uusia syytöksiä. Perehdyt- tyään tilintarkastustuomioistuimen lausuntoon ja kanteli- jan huomautuksiin lausunnon johdosta oikeusasiamies totesi, että jälkimmäinen kantelu ei sisältänyt uusia tosi- asioita verrattuna aikaisempaan kanteluun. Hän päätti siksi asian käsittelyn, koska sitä ei ohjesäännön 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti voitu ottaa tutkittavaksi. 3. 4 TOIMIELIN SOPI ASIAN 3. 4. 1 EUROOPAN PARLAMENTTI PALVELUKSEEN OTTAMINEN: KIELISYRJINTÄ Päätös kantelun 627/5. 6. 1996/PS/B/VK johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Belgian kansalainen B. kanteli kesäkuussa 1996 Euroo- pan oikeusasiamiehelle Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistusta ilmoituksesta, joka koski avoimia työpaikkoja Euroopan parlamentin Brysselin valvonta- ja turvallisuuspalveluissa. Hakuilmoituksen mukaan ainoa kielivaatimus oli ranskan kieli. Kantelija totesi, että tämä oli flaamin kielen syrjintää. Euroopan parlamentti oli siten ratkaissut asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. SULKEMINEN TARJOUSKILPAILUSTA Päätös kantelun 7/97/BB johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Kantelu Belgian kansalainen neiti de V. kanteli 3. tammikuuta 1997 oikeusasiamiehelle siitä, että häntä ei ollut hyväk- sytty Euroopan parlamentin julistamaan tarjouskilpai- luun. Parlamentti oli julkaissut kansainvälisen tarjous- pyynnön aiheesta ”Accessibilite´ des handicape´s au Parle- ment Europe´en”. Kantelija oli lähettänyt tarjouksensa ajoissa ja lähtenyt lomalle. Sillä välin parlamentti lähetti kaikille tarjouksen esittäjille kirjeen, jossa selitettiin, että postin vastaanottamisessa esiintyneiden hallinnollisten ongelmien vuoksi parlamentti ei pystynyt avaamaan tar- jouksia. Parlamentti pyysi siksi tarjousten tekijöitä lähet- tämään kopiot tarjouksistaan uuteen määräaikaan men- nessä. Palattuaan lomalta de V. huomasi uuden määrä- ajan jo päättyneen. Hän lähetti viipymättä parlamentille telekopion, jossa hän selitti tilanteen ja tarjoutui lähettä- mään kopion tarjouksestaan seuraavana maanantaina. Parlamentti vastasi toteamalla, että de V ei voinut osallis- tua tarjouskilpailuun. Kantelija pyysi, että tarjouspyyntö peruutettaisiin menettelyssä esiintyneen hallinnollisen epäkohdan vuoksi ja että tarjouksia pyydettäisiin uudel- leen. Tutkimus Euroopan oikeusasiamies välitti kantelun 6. helmikuuta 1997 parlamentin puhemiehelle ja pyysi tältä lausuntoa. C 380/92 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Kirjeessään oikeusasiamiehelle 25. helmikuuta 1997 de V. totesi, että parlamentti oli ilmoittanut hänelle 20. helmi- kuuta päivätyllä kirjeellä, että se oli päättänyt peruuttaa alkuperäisen tarjouspyynnön, ja että se esittäisi uuden pyynnön lähitulevaisuudessa. Kantelija toi julki tyytyväi- syytensä ja kiitti oikeusasiamiestä siitä, että tämä oli ryhtynyt tutkimaan asiaa. Parlamentin lausunto Parlamentti ilmoitti Euroopan oikeusasiamiehelle 9. huh- tikuuta 1997, että tarjouspyyntö oli peruutettu 15. maa- liskuuta 1997 ilmestyneessä Euroopan yhteisöjen viralli- sessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella ja että uusi tar- jouspyyntö esitettäisiin lähitulevaisuudessa. Parlamentti selitti, että tarjousmenettelyn peruuttamisen syynä oli ollut valitettava toimistotekninen virhe tarjousten avaami- sen yhteydessä 30. lokakuuta 1996. Parlamentti ilmoitti, että se oli ilmoittanut asiasta sekä de V:lle että tämän lakimiehille. Päätös Euroopan parlamentti oli ratkaissut asian kantelijaa tyy- dyttävällä tavalla, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Näiden aloitteiden johdosta parlamentti harkitsi kan- taansa uudelleen ja päätti maksaa kantelijoille heille alun perin tarjotun summan. P. ilmoitti siksi oikeusasiamie- helle, että kantelijoiden vaatimukset oli täytetty, eivätkä he enää halunneet viedä kantelua eteenpäin. Euroopan parlamentti oli näin ollen ratkaissut asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. ILMOITTAMINEN EUROOPAN PARLAMENTILLE ESITETYN VETOOMUKSEN VASTAANOTTAMISESTA Päätös kantelun 569/97/IJH johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Kantelu Herra P. kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle 21. kesä- kuuta 1997 siitä, että Euroopan parlamentti ei ollut ilmoittanut vastaanottaneensa vetoomusta, jonka hän oli osoittanut parlamentin puhemiehelle 26. huhtikuuta 1997. Hän oli kirjoittanut uudelleen 18. toukokuuta 1997 ja 5. kesäkuuta 1997 ja pyytänyt ilmoittamaan kirjeen vastaanotosta. HARJOITTELIJOILLE MAKSETTAVAT SUMMAT Tutkimus Päätös kantelun 37/97/JMA johdosta Euroopan parlamenttia vastaan Parlamentin lausunto Neiti P. yhdessä monien muiden kanssa kanteli tammi- kuussa 1997 Euroopan oikeusasiamiehelle siitä, että sum- mat, joita Euroopan parlamentti maksoi heille harjoitteli- joina, eivät vastanneet alun perin tarjottuja summia. Kun Euroopan parlamentin harjoittelijayksikkö oli ilmoittanut kantelijoille, että heidän harjoittelijahakemuk- sensa oli hyväksytty, se oli todennut, että he saisivat noin 49 000 Belgian frangia kuussa. Myöhemmin kantelijoille ilmoitettiin kuitenkin, että kuukausittainen maksu olisi vain 35 054 Belgian frangia. Euroopan parlamentti perusteli muutosta sillä, että näi- den kahden tiedonannon välisenä aikana parlamentin pääsihteeri oli hyväksynyt uudet harjoittelijamääräykset, joiden taloudelliset ehdot olivat erilaiset. Kantelijat ilmoittivat parlamentin vastaaville yksiköille vastustavansa näiden uusien ehtojen soveltamista, ja he kantelivat niistä myös oikeusasiamiehelle. Kantelu välitettiin Euroopan parlamentin puhemiehelle 2. heinäkuuta 1997. Yhteenvetona parlamentti esitti lausun- nossaan seuraavaa: Vuodesta 1991 P. on säännöllisesti lähettänyt sanamuo- doltaan samanlaisia kirjeitä, joissa pyydetään parlament- tia kannustamaan esperanton käyttöä. Kolme kirjeistä rekisteröitiin vetoomuksina (515/91, 364/93 ja 270/95). Vetoomusvaliokunta oli joka kerta päättänyt kantelun tutkimisen ja ilmoittanut P:lle keskeisistä päätöksistä, joita parlamentti oli tehnyt kielten käytön suhteen. P. lähetti useita kirjeitä, joissa hän valitti tehdystä pää- töksestä ja korosti esperanton arvoa. Hän oli hiljattain pyytänyt uuden vetoomuksen rekisteröintiä. Koska sen asiasisältö ja sanamuoto olivat samat kuin jo käsiteltyjen vetoomusten, parlamentti ei ollut rekisteröinyt hänen kirjettään uutena vetoomuksena. Sen sijaan se välitettiin vetoomusvaliokunnalle hänen edelliseen vetoomukseensa 270/95 liittyvänä kirjeenvaihtona. Vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja aikoi kuulla valio- kuntaa kesä- tai heinäkuussa 1997 pidettävässä kokouk- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/93 sessa P:n kirjeiden käsittelystä. Hän ilmoitti valiokunnan sihteeristölle, että ennen sitä ei olisi tarpeellista — tai edes sopivaa — ilmoittaa kirjeen vastaanotosta henkilölle, joka oli vuosien varrella lähettänyt parlamentille tasaisin välein kirjeitä, jotka usein oli rekisteröity vetoomuksiksi ja käännetty kaikille kielille sekä käsitelty vetoomusvalio- kunnassa, joka oli vastannut niihin. Vetoomusvaliokunnalla ei ollut aikaa käsitellä asiaa kesä- ja heinäkuun 1997 kokouksissaan. Vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja kirjoitti P:lle 11. heinäkuuta 1997 ilmoit- taakseen, että asia esitettäisiin valiokunnalle myöhemmin, ja että hän saisi tietää tuloksesta. Oikeusasiamiehen toimivaltaa käsitellään luvussa 2 (sivu 9). Tässä yhteenvedossa tarkastellaan oikeusasiamiehen pää- töstä yhden kantelun johdosta. Vuoden 1997 lopussa viittä muuta kantelua koskevat tutkimukset jatkuivat edelleen. Kantelu Kantelijan huomautukset Kantelija totesi, että neuvosto ilmeisesti tuhosi oikeus- ja sisäasiainministerien neuvoston kokousten esityslistat vuoden kuluttua. Parlamentin lausunto välitettiin P:lle 28. lokakuuta 1997. Huomautuksissaan parlamentin lausunnon johdosta P. totesi, että siinä annettiin täydellinen selvitys hänen kan- telustaan, ja ilmoitti, että hän olisi tyytyväinen siihen, että vetoomusvaliokunta käsittelisi asiaa. Hän totesi, että Euroopan oikeusasiamies voi lopettaa kantelun käsitte- lyn. Päätös Euroopan parlamentin lausunnon ja kantelijan huomau- tusten valossa parlamentti oli ilmeisesti ratkaissut asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. 3. 4. 2 NEUVOSTO OIKEUS- JA SISÄMINISTERIEN NEUVOSTON ESITYSLISTALUONNOSTEN SÄILYTTÄMINEN Päätös kantelun 1054/25. 11. 96/STATEWATCH/UK/IJH johdosta neuvostoa vastaan Herra B. esitti marras- ja joulukuussa 1996 Euroopan oikeusasiamiehelle kuusi kantelua neuvostoa vastaan. Kun oikeusasiamies oli päättänyt ryhtyä tutkimaan kuutta kantelua, neuvosto kyseenalaisti oikeusasiamiehen toimivallan käsitellä niitä. Oikeusasiamies lähetti neuvos- tolle 15. huhtikuuta 1997 kirjeen, jossa hän perusteli päätöksensä, jonka mukaan kantelut kuuluivat hänen toimivaltansa piiriin, ja 20. kesäkuuta 1997 neuvosto antoi lausuntonsa kantelujen sisällöstä. Yhteenvetona B:n esittämät todisteet olivat seuraavat: Hän oli kirjoittanut neuvostolle vuonna 1995 ja pyytänyt saada K4-komitean piiriin kuuluvien ryhmien 11 kokouk- sen esityslistat sekä johtoryhmien ja niiden työryhmien vuonna 1994 pitämien kokousten esityslistat. Molem- missa tapauksissa neuvoston vastauksessa todettiin, että esityslistat olivat olemassa vain telekseinä, joita ei säily- tetä vuotta enempää. Toukokuussa 1996 hän kirjoitti neuvostolle ja esitti samanlaisen pyynnön, joka koski heinäkuun 1994 ja kesäkuun 1996 välisenä aikana pidettyjä oikeus- ja sisä- ministerien kokouksia. Vastauksessaan neuvosto ilmoitti, että kyseisiä asiakirjoja ei säilytetty. Hän kirjoitti neuvos- tolle uudelleen heinäkuussa 1996 ja pyysi sitä tarkista- maan politiikkaansa, jonka mukaan asiakirjoja ei säily- tetty. Hän sai neuvostosta vastauksen, jonka hän ei katsonut vastaavan pyyntöönsä. Pyynnöt tehtiin oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoi- hin 20. joulukuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/731/EY (1) mukaisesti. Oikeusasiamiehelle osoittamassaan kantelussa B. viittasi myös historiallisten arkistojen avaamisesta yleisölle annet- tuun neuvoston asetukseen (ETY, Euratom) N:o 354/ 83 (2), jossa säädetään, että kaikki dokumentit ja asiakir- jat, joilla on hallinnollista tai historiallista arvoa, on siirrettävä historiallisiin arkistoihin. Hän väitti, että oikeus- ja sisäasioita käsittelevien kokousten esityslistat sisälsivät kansalaisten kannalta tärkeää tietoa, koska ne osoittivat neuvoston toiminnan historialliset vaiheet, ja että nämä asiakirjat olisi säilytettävä. (1) EYVL L 340, 31. 12. 1993, s. 43. (2) EYVL L 43, 15. 12. 1983, s. 1. C 380/94 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Tutkimus 3. 4. 3 EUROOPAN KOMISSIO Neuvoston lausunto JÄTTÄMINEN VASTAAMATTA KIRJEISIIN Kantelu välitettiin neuvostolle tammikuussa 1997. Oike- usasiamiehen vahvistettua, että hän oli toimivaltainen tutkimaan asiaa, neuvosto lähetti lausuntonsa kantelun asiasisällöstä. Lausunnossa todettiin: Kantelu koskee valtuuskunnille lähetettyjä ja kokous- ten koolle kutsumista koskevien teleksien säilyttämistä ja sisällyttämistä historiallisiin arkistoihin. Tällaisia teleksejä säilytetään olemassa olevassa tieto- koneistetussa teleksien lähettämisjärjestelmässä noin vuoden verran. Tämän jälkeen tällaisten asiakirjojen järjestelmällinen luokittelu kuuluu neuvoston pääsih- teeristön kunkin osaston sisäisen organisaation piiriin. laatimisen pohjana Kunkin kokouksen pöytäkirjan käytetään lisäksi yksinomaan itse kokouksen alussa hyväksyttävää esityslistaa, joka perustuu teleksillä lähe- tettyyn esityslistaluonnokseen mutta voi poiketa luon- noksesta. Koska ongelmaan kuitenkin kiinnitettiin huomiota B:n esittämissä pyynnöissä, oikeus- ja sisäasioita käsittele- vien kokousten esityslistaluonnoksia on järjestelmälli- sesti säilytetty kyseisissä pääsihteeristön osastoissa. Kantelijan huomautukset Neuvoston lausunto välitettiin B:lle kesäkuussa 1997. B:n huomautuksissa todettiin, että kanteluun oli vastattu tyy- dyttävästi. Päätös Neuvoston lausunnon mukaan se vastasi kanteluun muuttamalla käytäntöjään siten, että oikeus- ja sisäasi- oista vastaavan neuvoston kokousten esityslistoja säilyte- tään järjestelmällisesti pääsihteeristön kyseisillä osas- toilla. Kantelijan huomautuksissa todettiin, että kanteluun oli vastattu tyydyttävästi. Siten oli ilmeistä, että säilyttämällä oikeus- ja sisäasioista vastaavan neuvoston kokousten esityslistat neuvosto oli toiminut kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Päätös kantelun 604/21. 5. 96/SW/IRL/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Rouva W. kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle 16. tou- kokuuta 1996 ja väitti, että komissio ei ollut vastannut hänen kirjeisiinsä. Hän oli lähettänyt Euroopan komission Dublinin edus- tustoon kirjeen, joka koski sitä, että Irlannin viranomai- set kieltäytyivät tunnustamasta hänen Yhdistyneessä kuningaskunnassa hankkimaansa opettajan pätevyyttä. Komission Dublinin edustusto vastasi hänelle 26. heinä- kuuta 1995 ja totesi, että hänen kirjeensä välitettäisiin komission pääsihteeristön virkamiehelle, ja että W. kuu- lisi tästä piakkoin. W. valitti, että hän ei ollut saanut komissiolta muita tietoja asiasta. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että pääsihteeristö oli välittänyt W:n kirjeen 12. heinäkuuta 1995 kyseiselle pääosastolle ja että: ”sisäinen tutkimus on osoittanut, että kirjettä ei ole käsitelty kyseisessä osastossa käsiteltävän kirjeenvaih- don suuren määrän vuoksi, sillä siellä käsitellään myös muita kansalaisiin liittyviä asioita. Komissio pahoittelee kaikkea W:lle mahdollisesti aiheutunutta haittaa. Se haluaisi myös korostaa, että selkeä vastaus hänen esit- tämäänsä kysymykseen esitetään ammatillisten tutkin- tojen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä laaditussa oppaassa. ” Mitä tuli W:n opettajanpätevyyden tunnustamiseen Irlan- nissa, komission lausunnossa todettiin, että tapaus kuului neuvoston direktiivin 89/48/ETY (1) soveltamisalan pii- riin; direktiivissä säädetään, että jos hakijan saaman koulutuksen sisältö olennaisesti eroaa vastaanottavan (1) EYVL L 19, 24. 1. 1989, s. 16. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/95 jäsenvaltion edellyttämän tutkinnon sisällöstä, viimeksi mainittu voi vaatia sopeutumisaikaa tai kelpoisuuskoetta kyseisen henkilön valinnan mukaan. Lausunnossa todettiin lopuksi, että komissio ottaisi yhteyttä direktiivin 89/48/ETY soveltamisesta vastaavaan kansalliseen koordinoijaan saadakseen lisätietoja W:n tapauksesta, ja että se ilmoittaisi tälle tuloksesta. Komission lausunto välitettiin W:lle, ja tätä pyydettiin esittämään halutessaan huomautuksia. Huomautuksia ei esitetty. Lisätutkimukset Oikeusasiamiehen toimistosta soitettiin W:lle 16. loka- kuuta 1997. Hän ilmoitti, että hän ei ollut saanut komis- siolta niitä lisätietoja, joita tämä oli lausunnossaan luvan- nut. Oikeusasiamiehen toimistosta otettiin sitten yhteyttä komissioon ja tiedusteltiin tilanteesta. Komissio lähetti oikeusasiamiehelle 14. marraskuuta 1997 kopiot W:n tapausta koskevasta kirjeenvaihdosta, jota PO XV oli käynyt Irlannin viranomaisten kanssa 16. lokakuuta 1997 ja 12. marraskuuta 1997, sekä Irlannin viranomaisten 13. marraskuuta 1997 päivätystä vastauk- sesta. Komissio lähetti oikeusasiamiehelle 19. marraskuuta 1997 kopion kirjeestä, jonka se oli osoittanut W:lle 18. marraskuuta 1997 Irlannin viranomaisten kanssa käy- mänsä kirjeenvaihdon jälkeen. Kirjeessä kehotettiin W:tä ottamaan yhteyttä kansallisiin viranomaisiin ja ilmoitta- maan, halusiko hän valita sopeutumisajan vai kelpoisuus- kokeen. Kirjeessä ilmoitettiin yhteyshenkilön nimi ja osoite sekä puhelin- ja telekopionumerot. Kirjeessä todettiin myös, että yhteisön toimielimillä ei ollut valtuuksia kumota kansallisten viranomaisten teke- mää hallinnollista päätöstä ja että direktiivin 89/48/ETY 8 artiklassa annetaan oikeus vedota kansalliseen tuomio- istuimeen. Päätös 1 Komissio totesi lausunnossaan, että kantelijan 12. heinäkuuta 1995 lähettämää kirjettä ei ollut käsitelty, koska kyseisessä yksikössä käsiteltiin suurta määrää kirjeenvaihtoa. Se pahoitteli kaikkea tästä mahdolli- sesti aiheutunutta haittaa. 2 Vaikka odottamattoman suuri kirjeenvaihto voi selit- tää, miksi kirjeeseen vastaaminen viivästyi, se ei ole hyväksyttävä syy sille, että jätetään vastaamatta. Näin on erityisesti silloin, kun komissio on nimenomaisesti ilmoittanut kyseiselle henkilölle, että vastaus anne- taan, kuten kyseisessä tapauksessa. 3 Komission lausunnossa korostettiin myös, että vastaus kantelijan kysymykseen voitaisiin löytää oppaasta, joka esittelee ammatillisten tutkintojen tunnustamista koskevaa yleistä järjestelmää. Siten olisi ollut avuksi, jos komission Dublinin edustusto olisi maininnut oppaasta kantelijalle tämän esittäessä tiedustelunsa. Tässä yhteydessä oikeusasiamies totesi, että komissio (PO X) oli elokuussa 1996 käynnistänyt ”Europe Direct” -palvelun, jonka tarkoituksena on antaa nopeasti vastaus komissiolle osoitettuihin yleisiin tie- dusteluihin. 4 Komission kirjeessä kantelijalle 18. marraskuuta 1997 käsiteltiin hänen 12. heinäkuuta 1995 lähettämässään kirjeessä esitettyjä kysymyksiä. Edellä kohdassa 4 esitetyn valossa komissio oli ilmeisesti ratkaissut kantelun tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. JÄTTÄMINEN VASTAAMATTA KIRJEISIIN Päätös kantelun 723/16. 7. 96/EJ/IRL/KH johdosta Euroopan komissiota vastaan Herra J. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut vastannut hänen kirjeeseensä ja muistutukseensa. Hän oli heinäkuussa 1995 osoittanut komission Irlannin edustustoon kirjeen vakuutusta koske- vasta kysymyksestä. Kirje välitettiin komissiolle Brysse- liin. Kun J. ei saanut vastausta Brysselistä, hän lähetti muistutuksen. Lopulta hän kanteli oikeusasiamiehelle. Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio pahoitteli, että se ei ollut vastannut J:n kirjeeseen ajoissa. Se totesi, että virhe johtui komission sisäisen postijärjes- telmän häiriöstä, ja että komissio oli ryhtynyt toimenpi- teisiin varmistaakseen saapuvan postin kulun paremman seurannan. Lisäksi komissio liitti oheen 18. lokakuuta 1996 päivätyn ja J:lle osoitetun kirjeen, jossa vastattiin tämän alkuperäisessä kirjeessä esitettyyn kysymykseen. Kantelija ei esittänyt huomautuksia komission lausun- nosta. Komissio oli myöntänyt tapahtuneen virheen ja pahoitel- lut sitä sekä ryhtynyt toimenpiteisiin asian korjaamiseksi C 380/96 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 ja siten asian ratkaisemiseksi kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Valituksen saatuaan se oli ottanut epävirallisesti yhteyttä Italian viranomaisiin. SOSIAALITURVAMAKSUIHIN LIITTYVIÄ ESTEITÄ KOSKEVAN VALITUKSEN KÄSITTELY Päätös kantelun 785/2. 8. 96/PKP/IT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Neiti P. kanteli 29. heinäkuuta 1996 Euroopan oikeus- asiamiehelle siitä, että komissio ei ollut ryhtynyt toimen- piteisiin, kun Italian viranomaiset olivat jättäneet noudat- tamatta asetusta sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta työssäkäyviin henkilöihin ja näihin perheisiin näiden muuttaessa yhteisön alueella (1). työvoimatoimistoon 10. P. saapui Italiaan 8. lokakuuta 1994 oltuaan Suomessa työttömänä saman vuoden kesäkuusta lähtien. Hän rekis- lokakuuta teröityi Padovan 1994. Työvoimatoimistossa vaadittiin, että hänen oli saa- tava ”työkortti” paikalliselta viranomaiseltaan saadak- seen työttömyyskorvausta. Koska P. ei ollut kirjoilla Padovassa, tätä asiakirjaa ei voitu myöntää hänelle ennen kuin lokakuun 1994 lopussa. Tänä aikana Italian viran- omaiset kieltäytyivät maksamasta hänelle työttömyyskor- vausta. P:n kantelun mukaan Italian viranomaisten asettama vaa- timus, että hänen oli täytettävä tietyt hallinnolliset vaati- mukset saadakseen työttömyyskorvausta, oli vastoin ase- tuksen (ETY) N:o 1408/71 69 artiklaa. P. valitti alun perin EFTA:n valvontaelimeen, mutta Suo- men liityttyä Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995, hänen valituksensa toimitettiin Euroopan komissiolle (PO V) 28. maaliskuuta 1995. Hän kirjoitti ongelmasta myös komissiolle 30. toukokuuta 1995. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission lausunnossa esitettiin muun muassa seuraavaa: Koska asia ei näyttänyt edistyvän, se kirjoitti Italian työvoima- ja sosiaaliministeriöön ja pyysi kyseisiä viran- omaisia soveltamaan asiassa asetuksen (ETY) N:o 1408/ 71 69 artiklassa asetettuja ehtoja. Myöhemmin komission yksiköt olivat puhelinyhteydessä Italian viranomaisiin, ja heille vakuutettiin, että ongelma ratkaistaisiin välittö- mästi. Komissio oli katsonut, että muiden vastaavien tapausten valossa tilanne ratkaistaisiin lähitulevaisuudessa ilman eri toimenpiteitä. Siksi komissio ei pitänyt tarpeellisena ottaa uudelleen yhteyttä valituksen esittäjään. Kun oikeusasiamies oli ottanut komissioon yhteyttä tässä asiassa, se huomasi, että asia ei ollut edistynyt riittävästi, ja otti jälleen yhteyttä Italian viranomaisiin, jotka vahvis- tivat, että asia ratkaistaisiin. Kantelijan huomautukset lausunto toimitettiin P:lle. Tämä Komission ilmoitti oikeusasiamiehelle, että hänen vaatimansa työttömyyskor- vaukset oli maksettu hänelle 26. maaliskuuta 1997. Päätös Koska P. oli saanut vaatimansa työttömyyskorvaukset, asia oli tullut ratkaistuksi kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. RIKKOMISMENETTELYJÄ KOSKEVIEN ASIAKIRJOJEN JULKISTAMINEN Päätös kantelun 790/5. 8. 96/GM/IT/DT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra M. kanteli heinäkuussa 1996 Euroopan oikeusasia- miehelle siitä, että komissio ei ollut antanut hänen käyt- töönsä asiakirjoja, jotka koskivat Italiaa vastaan perusta- missopimuksen 169 artiklan nojalla käynnistettyä rikko- mismenettelyä. Rikkomismenettely koski Messinan sal- men yli rakennettavaa siltaa koskevan sopimuksen tekoa. (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971 (EYVL L 149, 5. 7. 1971, s. 2). M. oli ammatillisista syistä kiinnostunut siitä, miten tie- yhteys Messinan salmen yli kehittyi, sillä hän oli suunni- tellut tähän tarkoitukseen erityisen sillan. Hän ilmoitti 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/97 tuolloiselle komission puheenjohtajalle Delorsille ajatuk- sistaan ja pyysi tämän tukea suunnitelman toteuttami- seksi. Komissio kiitti M:ää hänen kiinnostuksestaan ja ilmoitti, että hän voisi osallistua tämän tyyppisiin hank- keisiin vain, jos Italian hallitus sitä pyytää. valitun yrityksen rahoituspyyntöä ei ollut voitu hyväksyä, hanketta ei toteutettaisi. Kantelija ilmoitti olevansa tyyty- väinen tähän tulokseen, joka ratkaisi ongelman. Hän kiitti oikeusasiamiestä siitä, että tämä oli puuttunut asi- aan, ja toimenpiteistä, joihin hän oli ryhtynyt. Italian viranomaiset antoivat sopimuksen yhtiölle, jonka enemmistöosakkaana oli italialainen holding-osakeyhtiö IRI. Sopimuksen myöntämisen jälkeen komissio käynnisti rikkomismenettelyn Italiaa vastaan. M. kirjoitti Italian ulkoministeriölle 9. helmikuuta 1996 ja pyysi kopioita asiaa koskevasta kirjeenvaihdosta komission kanssa. Kopio kirjeestä toimitettiin komissiolle. Komissio vastasi, että oli Italian viranomaisten asia rat- kaista kysymys. Italian ulkoministeriö vastasi, että useissa komission kanssa käydyissä keskusteluissa oli käynyt ilmi, että pyydettyjä asiakirjoja ei voitu julkistaa. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komissio esitti lausun- nossaan muun muassa seuraavaa: Päätös Koska kantelijan vastauksesta kävi ilmi, että asia oli ratkaistu häntä tyydyttävällä tavalla, tutkimusta ei ollut tarpeen jatkaa. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsitte- lyn. JÄTTÄMINEN VASTAAMATTA KIRJEISIIN Päätös kantelun 835/22. 8. 96/GL/F/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Ranskan kansallisessa tilasto- ja taloustutkimusinstituu- tissa (INSEE) työskentelevä herra L. kanteli elokuussa 1996 oikeusasiamiehelle siitä, että komissio ei ollut vas- tannut hänen kirjeisiinsä, jotka koskivat kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) asettamia standardeja. M. ei ollut koskaan pyytänyt kyseisiä asiakirjoja suoraan komissiolta; hän oli vain lähettänyt komissiolle kopion pyynnöstä, jonka hän oli osoittanut Italian ulkoministeri- ölle. Tutkimus Komission lausunto Kuultuaan Italian ulkoministeriötä pyynnöstä komissio vastasi, että komission yksiköiden osalta noudatettiin luottamuksellisuutta, mutta se teki selväksi, että Italian viranomaiset voisivat vapaasti päättää omasta politiikas- taan tässä yhteydessä. Jos pyyntö olisi osoitettu suoraan komissiolle, se ei olisi voinut suostua siihen, koska rikkomismenettelyjä koske- vat asiakirjat kuuluvat asiakirjojen julkisuutta koskevassa komission päätöksessä (1) säädettyjen poikkeusten pii- riin. Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission lausunnossa todettiin, että L:n ensimmäinen kirje oli osoitettu Euroo- pan unionin tiedotteen toimitukselle. Kirje oli muodol- taan muistio, jossa kiinnitettiin huomiota tiettyihin seik- koihin pyytämättä vastausta. Toinen kirje oli osoitettu pääsihteeristölle ja siinä pyydettiin vastausta. Komissio pahoitteli, että sisäisessä koordinoinnissa ilmenneiden ongelmien vuoksi kantelijan kirjeeseen ei ollut vastattu. Vastauskirje, jossa käsiteltiin ISO-standardeihin liittyviä asiakysymyksiä, oli lähetetty kantelijalle. Kantelijan huomautukset Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausunnon johdosta M. totesi, että koska rakennustyön toteuttajaksi alun perin (1) Komission 8. helmikuuta 1994 tekemä päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom oikeudesta tutustua komission asiakirjoihin (EYVL L 46, 18. 2. 1994, s. 58. Komission lausunto toimitettiin kantelijalle ja tätä pyy- dettiin halutessaan esittämään huomautuksensa siitä. Vastauksessaan kantelija lähetti oikeusasiamiehelle ko- pion vastauksestaan komission kirjeeseen. Tässä kantelija ilmoitti olevansa tyytyväinen osaan komission kirjeessä käsitellyistä asiakysymyksistä. Muista asiakysymyksistä hän oli eri mieltä. C 380/98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Päätös Komissio myönsi, että sen olisi pitänyt vastata kantelijan kirjeisiin aikaisemmin, ja pahoitteli, että näin ei ollut tehty. Muut oikeusasiamiehen huomautukset eivät siten olleet tarpeen. Euroopan komission lausunnosta ja kantelijan vastauk- sesta kävi ilmi, että komissio oli nyt vastannut kirjeisiin ja reagoinut asiakysymyksiin, joita kantelija oli esittänyt ISO-standardeista. asiamies ilmoitti sen vuoksi kantelijalle, että useita muita kanteluita tutkittuaan hän oli tullut siihen johtopäätök- seen, että olisi aiheellista tutkia yleisemmin komission hallintomenettelyjä, kun se käsittelee kansalaisten esittä- miä valituksia siitä, että jäsenvaltiot laiminlyövät niille yhteisön lain mukaan kuuluvia velvollisuuksiaan. Oikeus- asiamies käynnisti siksi 15. huhtikuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, jossa tarkastellaan mahdolli- suuksia komission kyseisten hallintomenettelyjen laadun parantamiseen. Komissio oli näin ollen ratkaissut asian kantelijaa tyydyt- tävällä tavalla, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsit- telyn. Päätös kantelun 118/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan TIEDONSAANTIPYYNTÖ HENKILÖIDEN VAPAA LIIKKUMINEN: KOMISSIOLLE TEHDYN VALITUKSEN KÄSITTELY Kantelu Päätös kantelun 1100/16. 12. 96/FS/UK/KH johdosta Euroopan komissiota vastaan Herra E. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 siitä, että komissio ei ollut vastannut hänen tiedonsaanti- pyyntöönsä. Kantelu Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle joulukuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut käsitellyt asianmukaisesti valitusta, jonka hän oli esittänyt komissiolle. Valitus koski sitä, että Tanska kieltäytyi antamasta oleskelulupaa hänen vaimolleen, joka oli kolmannen maan kansalai- nen. Tutkimus Kun oikeusasiamies tutki kantelua, kantelija jatkoi kir- jeenvaihtoaan suoraan komission kanssa, minkä tulok- sena asia näytti saavan kantelijaa tyydyttävän ratkaisun. Saatuaan komission lausunnon kantelija kirjoitti oikeus- asiamiehelle, että hän ei enää halunnut viedä kanteluaan eteenpäin, ja tyytyi esittämään huomautuksia siitä, miten komissio hänen mielestään voisi parantaa valitusmenette- lyä tulevaisuudessa. Päätös Komissio oli ryhtynyt toimenpiteisiin ratkaistakseen asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla, ja oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Oikeusasiamiehen lisähuomautukset E. työskenteli ulkomaisten matkailijoiden matkaoppaana Itävallassa. Hänen mukaansa Itävallan lainsäädäntö edel- lyttää, että ulkomaalainen opas ei tällaisilla matkoilla saa antaa mitään selvityksiä tai taustatietoa vaan ainoastaan osoittaa mielenkiintoiset kohteet. E. pohti, oliko tämä EY:n perustamissopimuksen 59 artiklaan kirjatun palve- lujen tarjoamisen vapauden mukaista. Hän oli lähettänyt 14. elokuuta 1996 komissiolle kirjeen asian selvittämi- seksi. Koska hän ei saanut vastausta, hän kanteli oikeusasiamie- helle. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että kysymys oli vaikea ja monimutkainen ja siitä oli keskusteltu useita vuosia. Keskustelut johtivat lopulta siihen, että komissio esitti asiaa koskevan työasiakirjan 13. toukokuuta 1997. Odotettaessa tämän asiakirjan hyväksymistä vastuussa olevat yksiköt olivat jättäneet vastaamatta E:lle, mitä komissio pahoitteli. Lisäksi komissio totesi, että se oli nyt lähettänyt kantelijalle kyseisen työasiakirjan sekä muuta asiaan liittyvää aineis- toa. Kantelija esitti huomautuksia siitä, miten komissio voisi parantaa hallintomenettelyjään tulevaisuudessa. Oikeus- Kantelija ei esittänyt huomautuksia. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/99 Päätös Euroopan komission lausunnosta kävi ilmi, että komissio oli ryhtynyt toimenpiteisiin ratkaistakseen asian ja siten toiminut kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. KIRJEESEEN VASTAAMISEN LAIMINLYÖNTI Päätös kantelun 375/97/PD johdosta talous- ja sosiaalikomiteaa vastaan Rouva F. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1997 siitä, että talous- ja sosiaalikomitea ei ollut vastannut hänen heinäkuussa 1996 lähettämiinsä kirjeisiin, jotka koskivat hänen ongelmiaan sosiaaliturvamaksuissa Krei- kassa. Oikeusasiamies otti yhteyttä talous- ja sosiaalikomiteaan, joka vastasi, että F:n kirjeitä ei löytynyt. Vastaava virka- mies oli halukas vastaamaan F:lle, vaikka tämän kirjeen aihe ei kuulunut talous- ja sosiaalikomitean toimivaltaan. Tämän johdosta F:lle tiedotettiin Euro-Jus-verkostosta, joka voisi auttaa häntä sosiaaliturvaan liittyvissä yhteisön oikeuden kysymyksissä. Kantelija oli tyytyväinen saamaansa vastaukseen, oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. ja 3. 4. 4 EUROOPAN LÄÄKEARVIOINTIVIRASTO (EMEA) ELÄINTEN LÄÄKKEIDEN KIRJAAMINEN EMEAN LUETTELOON Päätös kantelun 345/97/VK johdosta Euroopan eläinlääkintävirastoa (EMEA) vastaan Yritys, jonka rekisteröity toimipaikka on Saksassa ja joka käy kauppaa biologisilla eläinlääkintätuotteilla, kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1997. EMEA oli kieltäytynyt arvioimasta kantelijan hakemusta, joka koski eläinten lääkkeiden rekisteröintiä, koska tarvittavat asiakirjat olivat tiettävästi saapuneet määräajan umpeu- duttua. Yritys väitti, että sille ei ollut annettu riittävää ilmoitusta määräajasta. Kantelija ilmoitti oikeusasiamiehelle 20. toukokuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, että Lontoossa oli järjestetty kokous EMEAn edustajien kanssa, ja osapuolten väliset väärinkäsitykset oli voitu ratkaista. Kantelija ilmoitti arvostavansa oikeusasiamiehen panosta ja kiitti tätä tämän työstä. Sen nojalla, mitä kantelija Euroopan oikeusasiamiehelle ilmoitti, EMEA oli ryhtynyt toimenpiteisiin ratkaistakseen asian kantelijaa tyydyttävällä tavalla. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. 3. 5 SOVINTORATKAISUT 3. 5. 1 EUROOPAN KOMISSIO PALVELUKSEEN OTTAMINEN: KILPAILUSSA MENESTYNEIDEN HAKIJOIDEN NIMIEN JA PISTEMÄÄRIEN JULKISTAMINEN Päätös kantelun 16/17. 1. 95/GS/IT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra S. osallistui komission järjestämään A8-palkkaluo- kan apulaishallintovirkamiesten avoimeen kilpailuun (KOM/A/770). Komissio ilmoitti hänelle kirjeellään 16. joulukuuta 1994, että hän ei ollut menestynyt kilpailussa. Kirjeessä ilmoitettiin hänelle myös pistemäärät, jotka hän oli saanut kirjallisissa kokeissa ja myöhemmissä suulli- sissa kokeissa, sekä valituiksi tulleilta hakijoilta vaaditut vähimmäispisteet. S. kirjoitti komissiolle 22. joulukuuta 1994 ja totesi, että pisteiden välillä, jotka hän oli saanut suullisesta ja kirjal- lisesta kokeesta, vallitsi huomattava epäsuhta. Hän pyysi komissiota toimittamaan hänelle: 1) luettelon menestyneistä hakijoista ja heidän kussakin kokeessa saamistaan pisteistä, 2) luettelon valintalautakunnan jäsenistä, jotka olivat järjestäneet suulliseen kokeen sekä kaikkien antamat äänet kunkin kuulustellun hakijan osalta. Komissio kieltäytyi kirjeessään 23. tammikuuta 1995 antamasta pyydettyjä tietoja. Kantelussaan oikeusasiamiehelle tammikuussa 1995 S. väitti, että koska kilpailu oli rahoitettu julkisin varoin ja sen tavoitteena oli ottaa palvelukseen virkamiehiä, joille maksetaan julkisista varoista, komission olisi toimitettava hänelle luettelo menestyneistä hakijoista sekä kunkin saa- mista pisteistä. Hän pyysi myös oikeusasiamiestä tarkas- tamaan kilpailussa noudatettujen menettelyjen säännön- mukaisuuden ja erityisesti: 1) oliko hakijoita suullisessa kokeessa tutkinut eri valin- talautakunta, ja jos näin oli, oliko tämä johtanut merkittäviin arviointieroihin; C 380/100 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 2) olivatko hänen suullisesta kokeesta saamansa pisteet asianmukaisesti perustellut hänen kirjallisesta ko- keesta saamiensa pisteiden valossa. Lisätutkimukset Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komissio totesi lausun- nossaan muun muassa seuraavaa: 1 Kirjallisiin kokeisiin kutsuttiin 1 800 hakijaa, joista 600 valittiin myöhemmin suullisiin kokeisiin. Hyväk- syttävien hakijoiden määrä oli kilpailuilmoituksessa rajattu 300 parhaaseen hakijaan. S. oli saanut tietää, että hän oli saanut kirjallisista ja suullisista kokeista 78,75 pistettä 120 pisteestä, mutta päästäkseen 300 parhaan joukkoon hän olisi tarvinnut yhteensä 88,58 pistettä. 2 S:n pyyntö saada luettelo menestyneistä hakijoista ja kaikkien näiden saamista pisteistä oli hylätty, koska valintalautakunnan työ on luottamuksellista, ja siihen sisältyy luonteeltaan henkilökohtaista ja vertailevaa arviointia, josta ei voida ilmoittaa kyseiselle hakijalle muutoin kuin yleisarvosanan muodossa. Komission lausunnon ja kantelijan huomautusten huolel- lisen tarkastelun jälkeen oli ilmeistä, että kaikkiin kante- lussa esitettyihin kysymyksiin ei ollut vastattu. Oikeus- asiamies pyysi siksi komissiota ilmoittamaan hänelle, miksi kilpailussa menestyneiden hakijoiden nimiluetteloa ei voitaisi julkaista. Komission vastaus sisälsi seuraavat kohdat: 1 Varallaololuetteloon pääseminen ei anna hakijalle au- tomaattisesti oikeutta saada työpaikkaa komissiosta. Useimmat menestyneet hakijat ovat jo työssä komis- sion ulkopuolella, ja tällaisten tietojen julkistaminen saattaisi vaikuttaa haitallisesti heidän nykyiseen ura- kehitykseensä. Siksi komission käytäntönä oli, että avoimissa kilpailuissa menestyneiden hakijoiden varal- laololuetteloa ei julkaistu. 2 Henkilöstösääntöjen mukaan valintalautakunnan työ on salaista. Siksi ei ole komission käytännön mukaista julkaista valintalautakunnan jäsenten nimiä tai lauta- kunnan raportteja. Oikeusasiamiehen sovintopyrkimykset 3 Menestyneiden hakijoiden saavuttamia tuloksia kos- kevaan pyyntöön ei voitu vastata muutoin kuin ilmoittamalla, että kaikkien kokonaispisteet olivat vähintään 88,58. Ohjesäännön 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti (1) oikeus- asiamies kirjoitti komissiolle ja esitti muun muassa seu- raavaa: 4 S:llä oli mahdollisuus nostaa kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, mutta hän ei ollut tehnyt niin. 1 Unionin julkinen sitoutuminen avoimuuteen (2) luo yleisiä odotuksia, jotka koskevat tietojen saannin mahdollisuutta, jollei ole tärkeitä etuja, jotka painavat avoimuusperiaatetta enemmän. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan komission lausuntoon S. toisti väit- teensä, jonka mukaan hänen kirjallisista ja suullisista kokeista saamiensa pisteiden välinen epäsuhta antoi aiheen epäillä niiden oikeellisuutta. Hän toisti oikeusasia- miehelle esittämänsä alkuperäisen pyynnön tarkastaa kil- pailussa noudatettujen menettelyjen säännönmukaisuus. Hän totesi myös, että ei voitu hyväksyä sitä, että julkisin varoin järjestetyn kilpailun tulokset olisivat salaisia, kun tarkoituksena on ottaa palvelukseen työntekijöitä, joille maksetaan julkisista varoista. 2 Vastauksessaan oikeusasiamiehen lisätutkimuksiin ko- missio selitti kieltäytyneensä paljastamasta menesty- neiden hakijoiden nimiä sillä perusteella, että sen tekeminen saattaisi vaikuttaa haitallisesti heidän nykyiseen urakehitykseensä. 3 Vaikutti siltä, että komission käytäntö oli ehkä omak- suttu ennen unionin sitoumusta avoimuuteen, ja että neuvoston ja Euroopan parlamentin käytännöt poik- (1) ”Oikeusasiamies etsii kaikin mahdollisin tavoin ratkaisua epäkohtien poistamiseksi kyseisen toimielimen tai laitoksen kanssa kantelun ratkaisemiseksi. ” (2) Esimerkiksi Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetty julistus n:o 17; toimielinten välinen julistus demokratiasta, avoimuudesta lokakuuta 1993, EYVL C 329, 6. 12. 1993, s. 133. ja toissijaisuudesta, 25. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/101 keavat komission käytännöstä. Siksi vaikutti aiheelli- selta tarkastella komission käytäntöä, jotta voidaan arvioida, ovatko haitat, joita siitä selvästi aiheutuu kun avoimuus heikkenee, suuremmat kuin edut, joita oletetaan saavutettavan suojeltaessa menestyneiden hakijoiden urakehitystä. 1. 2 Komissiolla oli siksi oikeus kieltäytyä kantelijan pyynnöstä saada käyttöönsä luettelo suullisten kokeiden järjestämiseen osallistuneista valintalauta- kunnan jäsenistä sekä kunkin jäsenen kullekin haastatellulle hakijalle antamista pisteistä. Vastauksessaan komissio hyväksyi sen, että kantelijan olisi saatava tutustua kilpailussa KOM/A/770 menestynei- den hakijoiden luetteloon. Lisäksi komissio ilmoitti, että se aikoo myöhemmissä kilpailuilmoituksissaan täsmentää, että se aikoo julkaista luettelon menestyneistä hakijoista. Kantelija sai tiedon komission sovintoehdotuksesta. Vas- tauksessaan hän asetti hyväksymiselle kaksi ehtoa. Komission olisi ensinnäkin ilmoitettava hänelle kunkin kilpailussa KOM/A/770 menestyneen hakijan saamat pis- teet. Toiseksi komission olisi maksettava hänelle 500 000 liiraa kantelun aiheuttamista kustannuksista. Ensimmäisen kysymyksen osalta Euroopan oikeusasia- mies pyysi komissiota selventämään kantaansa. Lyhyesti sanottuna komissio tukeutui vastauksessaan vallitsevaan oikeuskäytäntöön, jonka mukaan hakijalle annettu ilmoi- tus hänen itsensä saamista pisteistä täyttää vaatimuksen, että valintalautakunnan on perusteltava päätöksensä, kun otetaan huomioon, että valintalautakunnalla on valtuudet arvioida hakijoiden ansioita. Mitä tuli kustannuksia koskevaan vaatimukseen, Euroo- pan oikeusasiamies ilmoitti kantelijalle, että hänellä ei ollut valtuuksia määrätä korvauksia, ja että jos kantelija halusi jatkaa asian käsittelyä, hänen oli käännyttävä suoraan komission puoleen. Päätös 1. Kieltäytyminen ilmoittamasta valintalautakunnan jäsenten nimiä ja näiden antamia pisteitä 1. 1 Henkilöstösääntöjen liitteessä III olevassa 6 arti- klassa määrätään, että valintalautakuntien työ on salaista. Salaisuuskäytäntö otettiin käyttöön, jotta taataan valintalautakuntien riippumattomuus ja niiden menettelyjen objektiivisuus suojelemalla niitä kaikelta ulkopuolisten puuttumiselta ja pai- nostukselta (1). 1. 3 Siksi komissio ei kantelun tämän näkökohdan osalta näyttänyt syyllistyneen hallinnolliseen epä- kohtaan. 2. Kilpailussa menestyneiden hakijoiden nimien jul- kaiseminen 2. 1 Vastauksessaan oikeusasiamiehen esittämään ehdo- tukseen, että komissio tarkistaisi käytäntöjään sov- intoratkaisun saavuttamiseksi, komissio suostui asettamaan kantelijan saataville luettelon kilpai- lussa KOM/A/770 menestyneiden hakijoiden ni- mistä sekä julkaisemaan tällaisen luettelon tulevista kilpailuista. 2. 2 Komissio näyttää siten tehneen sen johtopäätök- sen, että avoimuuden menetyksestä aiheutuva selvä haitta, johon menestyneiden hakijoiden nimien jul- kaisemisesta kieltäytyminen johtaa, painaa enem- män kuin menestyneiden hakijoiden nykyisten ura- näkymien suojeluun liittyvät mahdolliset edut. 2. 3 Kun komissio suostui julkaisemaan kilpailuissa menestyneiden hakijoiden nimet, se oli ottanut merkittävän askeleen parantaakseen avoimuutta ja ratkaisi siten kantelun tämän näkökohdan kanteli- jaa tyydyttävällä tavalla. 3. Menestyneiden hakijoiden saamien pisteiden jul- kaiseminen 3. 1 Kävi ilmi, että komissio aikoo jatkaa nykyistä käytäntöään, jonka mukaan se ilmoittaa hakijoille näiden omat pisteet sekä menestyneiltä hakijoilta vaadittavat vähimmäispisteet. 3. 2 Tämän kannan perusteeksi komissio tukeutui lyhy- esti sanottuna oikeuskäytäntöön, jonka mukaan hakijalle annettu ilmoitus hänen itsensä saamista pisteistä täyttää vaatimuksen, jonka mukaan valin- talautakunnan on perusteltava päätöksensä, kun otetaan huomioon, että valintalautakunnalla on valtuudet arvioida hakijoiden ansioita. (1) Katso esim. asia C-254/95, Euroopan parlamentti vastaan Angelo Innamorati, päätös 4. heinäkuuta 1996, Kok. 1996, s. I—3423. 3. 3 Komissio ei siten ollut esittänyt syitä, miksi se katsoi, että yleistä avoimuusperiaatetta ei pitäisi soveltaa hyväksyttyjen hakijoiden saamiin pistei- siin. C 380/102 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 3. 4 Kysymystä pisteiden julkaisemisesta oli aiheellista tutkia yhdessä muiden avoimuuskysymysten kanssa Euroopan oikeusasiamiehen omasta aloitteestaan käynnistämässä tutkimuksessa, joka koskee yh- teisön toimielinten ja laitosten palvelukseenottoa. Tässä tilanteessa ei näyttänyt olevan syytä tutkia tapauksen tätä näkökohtaa enempää. 4. Kun otetaan huomioon arviointiprosessin luonne, kantelijan kirjallisista ja suullisista kokeista saamien pisteiden välillä vallitseva epäsuhta ei antanut oikeus- asiamiehelle perusteita epäillä kilpailussa KOM/A/770 noudatettujen menettelyjen säännönmukaisuutta. 5. Euroopan oikeusasiamiehellä ei ollut valtuuksia mää- rätä korvauksia kantelijalle. 4. Kilpailussa KOM/A/770 noudatettujen menettely- jen säännönmukaisuus Edellä mainittujen johtopäätösten valossa oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn. 4. 1 Komission lausunnosta kävi ilmi, että kirjallisiin kokeisiin kutsuttiin 1 800 hakijaa, joista 600 hyväksyttiin sittemmin suullisiin kokeisiin. Lisäksi vaikutti siltä, että suullisesta kokeesta saadut pis- teet olivat osoitus valintalautakunnan jäsenten suo- rittamasta vertailevasta arvioinnista. Tämä on tuo- mioistuimen oikeuskäytännön mukaista (1). 4. 2 Kun otetaan huomioon arviointiprosessin luonne, kantelijan kirjallisista ja suullisista kokeista saa- mien pisteiden välillä vallitseva epäsuhta ei näyttä- nyt antavan oikeusasiamiehelle mitään perusteita epäillä kilpailussa noudatettujen menettelyjen sään- nönmukaisuutta. 5. Kantelijan korvausvaatimus Euroopan oikeusasiamiehellä ei ole valtuuksia määrätä korvauksia kantelijalle. Johtopäätökset PALKAN MAKSAMISEN JA MATKAKULUJEN KORVAAMISEN VIIPYMINEN Päätös kantelun 748/22. 7. 96/LB/NL/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra B. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 komission kanssa tekemästään palvelusopimuksesta. So- pimuksen päättymisen jälkeen syntyi kiistaa palkasta ja matkakustannuksista. Kantelun taustalla oli, että B. oli alkanut työskennellä komissiolle toukokuussa 1994. Oli kiistatonta, että komission yksiköt olivat välittäneet B:lle kirjallisen sopi- muksen allekirjoitettavaksi vasta 10. kesäkuuta 1994. B. allekirjoitti sopimuksen ja palautti sen komissiolle. Komission vastaava virkamies allekirjoitti sopimuksen vasta 28. kesäkuuta 1994. Sopimuksessa määrättiin, että se on voimassa kolmen kuukauden ajan allekirjoituksesta ja että kumpikin osapuoli voi sanoa sen irti kuukauden irtisanomisajalla. 1. Komissiolla oli oikeus kieltäytyä kantelijan pyynnöstä saada luettelo suullisen kokeen järjestämiseen osallis- tuneista valintalautakunnan jäsenistä sekä kaikkien näiden kullekin haastatellulle hakijalle antamista pis- teistä. 30. kesäkuuta 1994 lähetetyllä telekopiolla komission yksiköt irtisanoivat sopimuksen päättyväksi 6. heinä- kuuta 1994. Allekirjoitettu sopimus välitettiin B:lle vasta 18. heinäkuuta 1994. 2. Myöntymällä julkaisemaan kilpailuissa menestyneiden hakijoiden nimet komissio otti merkittävän askeleen kohti avoimuutta ja sopi siten kantelun tämän näkö- kohdan kantelijaa tyydyttävällä tavalla. 3. Kysymystä menestyneiden hakijoiden pisteiden julkai- semisesta käsitellään tarkemmin yhdessä muiden avoi- muuskysymysten kanssa Euroopan oikeusasiamiehen omasta aloitteesta käynnistämässä tutkimuksessa, joka koskee yhteisön toimielinten ja laitosten palve- lukseenottoa. B. lähetti laskun komissiolle 7. lokakuuta 1994. Laskussa todettiin, että hänen palkkansa oli matkakulut mukaan luettuna 19 059,22 ecua vähennettynä vastaanotetun ennakon määrällä (7 128,00 ecua), jolloin maksettava kokonaissumma oli 11 931,22 ecua. Tämä lasku perustui olettamukseen, että B. oli työskennellyt 44 työpäivää à 373,58 ecua. B. tarkensi tämän myöhemmin 43 työpäi- vään, jotka työskenneltiin 6. toukokuuta ja 6. heinäkuuta 1994 välisenä aikana, jolloin maksettava kokonaissumma oli 11 557,64 ecua. (1) ibid. Sopimuksessa määrättiin, että kun otetaan huomioon sopimuksen saajan suorittamat sopimuksessa määritellyt 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/103 tehtävät, yhteisö maksaa hänelle kiinteän korvauksen määrältään 23 760 ecua. Tämän summan laskentaperus- tana on 63,6 työpäivää à 373,58 ecua = 23 760 ecua. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan kantelija pitäytyi kantelussaan. Kanteluun ilmi, että liitetystä kirjeenvaihdosta kävi komissio oli ottanut B:n laskuun eri kannan, mutta lopulta todennut, että se voisi maksaa vain 3. kesäkuuta 1994 jälkeen tehdystä työstä sillä perusteella, että komis- sion varainhoidon valvoja oli päättänyt pitää maksusitou- musesityksen hyväksymispäivää (3. kesäkuuta 1994) työn alkamispäivänä. Tästä komission näkökulmasta maksu suoritettaisiin 35 työpäivältä. Koska B. ei ollut tyytyväi- nen komission kantaan, hän katsoi sitten, että sopimus oikeutti hänet kiinteään summaan riippumatta siitä, miten monta ts. 23 760,00 ecua. työpäivää hän oli työskennellyt, Matkakustannusten osalta oli ilmeistä, että kyseisessä sopimuksessa ei erityisesti määrätty niistä. Komission laatimissa ja sopimukseen liitetyissä yleisissä ehdoissa kuitenkin todettiin, että matkakorvauksia ja päivärahoja maksetaan tarvittaessa tositteita vastaan, mukaan luet- tuna kuitit ja käytetyt matkaliput. Kanteluun liitetystä kirjeenvaihdosta kävi ilmi, että komissio oli aluksi katso- nut, että sopimus ei kata matkakuluja. Sittemmin komis- sio oli suostunut maksamaan 3. kesäkuuta 1994 jälkeen ilmenneet matkakulut, ja perusteli tämän päivän valintaa sillä, että se oli sama päivä kuin palkkaan liittyvä edellä mainittu päivä. Kantelussaan B. väitti, että komissiolla ei ollut perusteita kieltäytyä maksamasta hänelle palkkaa ja matkakuluja kuin vasta 3. kesäkuuta 1994 alkaen. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että sopimus allekirjoitettiin vasta 28. kesäkuuta 1994 komissiossa ilmenneen hallinnollisen viivytyksen vuoksi. jonka Palkan osalta komissio pitäytyi kannassaan, mukaan se ei voinut maksaa työpäivistä, jotka oli tehty ennen maksusitoumusehdotuksen hyväksymistä 3. kesä- kuuta 1994. Oikeusasiamiehen pyrkimykset sovintoratkaisuun Käsiteltyään B:n kantelun, komission lausunnon ja kante- lijan huomautukset oikeusasiamies kääntyi komission puoleen oikeusasiamiehen ohjesäännön 3 artiklan 5 koh- dan mukaisesti. Komissiolle lähettämässään kirjeessä hän esitti yhteenvetona seuraavaa: — Palkan osalta komissio ei ollut esittänyt mitään muuta syytä olla maksamatta kaikista alun perin laskute- tuista 43 päivästä kuin väitteen, joka koski sen oman sisäisen varainhoidon valvonnan maksusitoumusehdo- tukselle antamaa hyväksyntää. Oikeusasiamies pani erityisesti merkille, että komissio ei kiistänyt, että B. oli todella työskennellyt 43 työpäivää. — Matkakulujen osalta komissio oli suhtautunut asiaan eri tavoin, eikä se ollut viime kädessä esittänyt yksi- tyiskohtaisesti oikeudellisia syitä, joiden johdosta se oli katsonut, että matkakulut eivät kuuluneet sopi- muksen piiriin. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies katsoi, että asiakirjo- jen tutkiminen ei ollut saanut häntä vakuuttuneeksi siitä, että komissio oli toiminnassaan täyttänyt ne korkeat vaatimukset, joita kansalaisilla on oikeus asettaa yhteisön toimielimille. Hän kehotti siksi komissiota tarkistamaan kantaansa, jotta voitaisiin päästä sovintoratkaisuun. Vastaukseksi komissio ilmoitti oikeusasiamiehelle, että se oli tarjoutunut maksamaan B:lle tämän alkuperäisen las- kun jäljellä olevan summan, mihin B. oli suostunut. Päätös Oli ilmeistä, että komission ja kantelijan välillä oli oikeusasiamiehen aloitteen johdosta sovittu kantelijalle edullisesta sovintoratkaisusta. Oikeusasiamies päätti siksi lopettaa asian käsittelyn. KÄÄNNÖSPALVELUJEN MAKSUN VIIVÄSTYMINEN Päätös kantelun 1038/25. 11. 96/WS/UK/JMA johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Matkakuluista komissio totesi, että komission kyseiset yksiköt eivät oikeudellisista syistä voineet hyväksyä esitet- tyä vaatimusta. Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle marraskuussa 1996 siitä, että komissio oli viivytellyt käännöspalveluista esite- C 380/104 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tyn laskun maksamisessa. S. oli sitoutunut kääntämään englanniksi asiakirjan ”Guide de l’artisanat et de la petite entreprise dans l’Union Europe´enne”. Kun työ valmistui kesäkuun 1996 lopulla, S. lähetti laskun kyseiseen komis- sion yksikköön. taisivat kansallisella tasolla velkojan oikeuden viivästys- korkoon (1). Lisäksi komissio oli maksuviivytyksistä ja viivästyskoroista 10. kesäkuuta 1997 antamassaan tie- donannossa (2) todennut, että sen velkojilla on oikeus saada korkoa viivästyneistä maksuista. Kantelijan sopimuksen mukaan maksu olisi pitänyt suo- rittaa 60 päivän kuluessa laskun vastaanottamisesta. Koska hän ei saanut maksua tähän määräaikaan men- nessä, S. lähetti komissiolle kaksi muistutusta elokuussa ja lokakuussa 1996. Komissio suoritti maksun vasta marraskuussa 1996, neljä ja puoli kuukautta sen jälkeen, kun kantelija oli esittänyt laskun. S. pyysi oikeusasiamiestä varmistamaan, että komissio lopettaa epävarmuuden, joka vallitsee sopimuksen tekijöi- den oikeuksista ja toimielimen velvollisuuksista tapauk- sessa ja mahdollisuuksien mukaan varmistamaan, että hänelle maksettaisiin kor- vausta hänen kärsimästään taloudellisesta tappiosta. jolloin maksu viivästyy, Tutkimus Komission lausunto siten Se, että komissio kieltäytyi maksamasta korvausta S:lle oli ja ristiriidassa ilmeisesti tässä oikeusasiamies pyysi komissiota tapauksessa politiikkaa, josta ilmoitettiin sen 10. kesä- kuuta 1997 antamassa omassa tiedonannossa, ja siten maksamaan kantelijalle korkoa. tämän kanssa, soveltamaan Vastauksessaan komissio totesi, että se oli jo ryhtynyt toimenpiteisiin varmistaakseen viivästyneiden suoritusten korkojen maksun; siten komissio oli valmis tarjoamaan S:lle vapaaehtoisesti korvausta. Se pahoitteli maksun vii- västymisestä aiheutunutta haittaa. Oikeusasiamies kehotti kantelijaa harkitsemaan komis- sion ehdottamaa ratkaisua. Vastauksessaan kantelija hyväksyi komission tarjouksen ja sen anteeksipyynnön. S. toi myös julki tyytyväisyytensä siihen, että Euroopan oikeusasiamies oli pyrkinyt saamaan aikaan sovintorat- kaisun. Päätös Komissio ilmoitti, että maksun pitkä viivästys oli aiheutu- nut siitä, että vastuussa olevan yksikön oli pitänyt tarkis- taa pitkän (yli 200-sivuisen) asiakirjan käännöksen laatu yksityiskohtaisesti loma-aikana ja keskellä hallinnollista uudelleenjärjestelyä. Oikeusasiamiehen puututtua asiaan toimielin ja kantelija sopivat kantelijalle edullisesta ratkaisusta. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Komissio totesi käännöksen laadun hyväksi ja pahoitteli maksun pitkää viivästymistä. Korvauksesta se totesi, että puitesopimuksessa ei ollut määräyksiä, jotka olisivat kos- keneet korvauksen maksamista maksun viivästyessä, ja korvausta ei siksi ollut maksettu. 3. 6 OIKEUSASIAMIEHEN KRIITTINEN HUOMAUTUS 3. 6. 1 EUROOPAN KOMISSIO Kantelijan huomautukset lausunnon Huomautuksissaan komission johdosta S. vaati, että komission olisi luotava yleinen mekanismi sellaisille tapauksille, joissa maksu viivästyy. Hän uskoi, että puitesopimuksen tarkistamisen yhteydessä siihen olisi sisällytettävä määräyksiä, joilla vaaditaan maksamaan korkoa, jos suoritus viivästyy laskujen maksamista koske- vaa 60 päivän aikarajaa pitempään. Oikeusasiamiehen ohjesäännön 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti oikeusasiamies kirjoitti komissiolle sovintorat- kaisuun pääsemistä varten. Oikeusasiamies viittasi siihen, että komissio oli suositellut jäsenvaltioille, että ne tunnus- RIITTÄVIEN TARKASTUSTEN LAIMINLYÖNTI ENNEN BRE-EDUSTAJAN NIMITTÄMISTÄ Päätös kantelun 171/09. 10. 95/HGF/UK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Euroopan parlamentin jäsen Tony Cunningham kanteli Euroopan oikeusasiamiehelle lokakuussa 1995 vaalipii- rinsä asukkaan herra F:n puolesta. Yhteenvetona F. esitti seuraavat väitteet: (1) Komission suositus 95/198/EY, 12. toukokuuta 1995, kau- (EYVL L 127, toimien maksumääräajoista pallisten 10. 6. 1995, s. 19). (2) SEC (97) 1205. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/105 F. suunnitteli maanlujitusjärjestelmän. Vuonna 1993 hän tutustui herra A:han, joka johti yritystä nimeltä Cumbria International Trade Centre (CITC). A. näytti F:lle Euroo- pan komission kanssa tekemänsä kirjallisen sopimuksen. F. ymmärsi tämän sopimuksen merkitsevän sitä, että A. oli komission sopimuspohjainen edustaja. A. tarjoutui jättämään F:n yrityksen puolesta hakemuk- sen ECIP-rahoitusohjelmaan (European Community In- vestment Partnership). Hakemus koski maanlujitusjärjes- telmää, ja siihen sisältyi tutkimusta ja yhteistyötä Pakista- nissa, Intiassa ja Afganistanissa. A. kertoi myöhemmin F:lle, että hakemus oli hyväksytty ja että hän oli saanut ECIP-varoja, joista hän maksaisi F:lle. Koska F. ei saanut rahoja, hän arveli, että A. oli saanut hänen maanlujitus- hankettaan varten varattuja ECIP-varoja ja ohjannut ne omiin tarkoituksiinsa. Hän otti komissioon yhteyttä puhelimitse ja sai kuulla ECIP-toimiston virkamieheltä, että vastaavaa hanketta Malaijassa koskeva rahoitus oli käytetty loppuun ja että asiaa koskevat kysymykset olisi osoitettava A:lle. A. kertoi sittemmin F:lle, että hänellä oli ECIP-toimis- tossa yhteistyökumppani, joka auttoi häntä saamaan ECIP-rahoitusta ja ohjaamaan sen omaan käyttöönsä. F. väitti, että ECIP-viranomaisten olisi pitänyt ottaa tar- kemmin selvää A:sta ennen edustajaksi nimittämistä ja että he eivät olleet tehneet sitä asianmukaisesti. F:n ja hänen yritystensä suhteen ei ollut havaittu ECIP:n varojen suorituksia tai petollista käyttöä. Komissio ei ollut koskaan saanut ECIP-ohjelman puit- teissa rahoituspyyntöjä F:ltä tai yrityksiltä, joissa tämä oli mukana. Komissio sai vuonna 1992 A:ta koskevan ECIP- hakemuksen. Tämä hakemus koski Argentiinassa ja Chi- lessä tapahtuvaa sijoitushankkeiden ja kumppaneiden identifiointia, ja se hyväksyttiin rahoitettavaksi. F. oli puhelinkeskusteluissa ymmärtänyt väärin komission virkamiehen. Hänelle ei ollut kerrottu, että hänen hank- keensa rahoitus oli käytetty loppuun tai että hänen olisi hoidettava asia A:n kanssa tai välityksellä. Komissio torjui täysin syytteet, joiden mukaan A:lla oli ”kumppani ECIP-toimistossa”. UCLAF oli suorittanut lisätarkistuksia, jotka vahvistivat komission torjuvan suh- tautumisen ECIP:n maksumekanismeja koskeviin väittei- siin. A:n hakemus BRE-edustajaksi hyväksyttiin, koska hänet oli rekisteröity oikeudelliseksi yhtiöksi ja koska hän antoi asiatietoja, jotka koskivat hänen kykyään välittää BRE- yhteistyömahdollisuuksia kyseisen alueen yrityksille. Se, että Cumbria International Trade Centre toimii Pohjois- Englannissa, jossa BRE-edustajia on harvassa, oli hänen hakemuksensa puolesta puhunut lisäseikka. Jos A. väitti F:lle, että hän pystyi saamaan komission rahoitusta BRE:n kautta, hän edusti itseään ja BRE:tä väärin, koska viimeksi mainittu toimii ainoastaan kump- paneiden identifiointijärjestelmänä eikä myönnä mitään rahoitusta. Kanteluun liitettyjen asiakirjoista kävi ilmi, että A:n ja komission välinen kirjallinen sopimus oli sopimus, jolla A. nimitettiin CITC:n puolesta toimivaksi BRE-edusta- jaksi (Bureau de Rapprochement des Entreprises). Komission lausunnossa kuvataan myös komission ja BRE-edustajien välisen BRE-sopimuksen sisältö. Tutkimus Komission lausunto toimitettiin Cunninghamille ja F:n asianajajille. F:ltä saatiin hänen huomautuksensa hänen asianajajiensa kautta. Vastauksissa pitäydyttiin alkuperäi- sessä kantelussa. Kantelu toimitettiin komissiolle, joka esitti seuraavaa: Päätös Komissio oli ollut tietoinen F:n syytöksistä maaliskuusta 1994 lähtien ja se oli ryhtynyt toimenpiteisiin tutkiakseen ne. Komission petostenvastaisen toiminnan koordinointi- yksikkö (UCLAF) oli suorittanut perusteellisen tutkimuk- sen, jossa oli todettu, että F:n esittämässä tapauksessa komission varoja ei ollut pyydetty, hyväksytty tai suori- tettu aiheettomasti. Tilintarkastustuomioistuin oli myös tutkinut asiaa ja ilmoittanut komissiolle todenneensa, että 1. Alustavia huomautuksia oikeusasiamiehen ase- masta 1. 1 Perustamissopimus antaa Euroopan oikeusasiamie- helle valtuudet tutkia mahdollisia epäkohtia yh- teisön toimielinten ja laitosten toiminnassa. Tämän C 380/106 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kantelun tapauksessa oikeusasiamiehen tutkimus koski sitä, oliko Euroopan komission toiminnassa esiintynyt hallinnollisia epäkohtia. todennäköisimmältä syyltä. Ei ole todisteita siitä, että harhaanjohtaminen tai virheellisten tietojen huolimaton antaminen olisi ollut tahallista. 1. 2 Käsitellessään syytöksiä hallinnollisista epäkoh- dista, joissa nostetaan esiin yhteisön taloudellisten etujen suojelua koskevia kysymyksiä, oikeusasi- amies ottaa huomioon sekä tilintarkastustuomiois- tuimen että komission petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikön UCLAF:n aseman. 1. 3 Oikeusasiamies ei siksi pyrkinyt toistamaan tutki- muksia, jotka tilintarkastustuomioistuin ja UCLAF olivat suorittaneet tämän tapauksen asiasisällön osalta. Oikeusasiamiehen tutkimuksessa ei myös- kään pyritty määrittelemään, oliko jokin tapauk- sessa esitetyistä petossyytteistä totuudenmukainen. 2. ECIP-rahoituksen myöntämismenettelyt 2. 1 Kantelun pohjalta nousi esiin kysymys siitä, oliko kyseessä ollut suoranainen hallinnollinen epäkohta, kun ECIP:n rahoitus, joka oli tarkoitettu F:n yri- tyksen puolesta jätetylle hakemukselle, oli myön- netty menettelyssä, joka mahdollisti varojen vir- heellisen kohdentamisen. 2. 2 Komission lausunnon perusteella vaikutti siltä, että itse komissio, UCLAF ja tilintarkastustuomioistuin olivat vakuuttuneet siitä, että tällaista hakemusta ei koskaan ollut tehty. 2. 3 Yleisemmin komission lausunnon perusteella vai- kutti siltä, että se oli ottanut ECIP-rahoitukseen ja maksujen suoritusmenettelyyn liittyneet petossyy- tökset vakavasti ja että se oli toiminut täydessä yhteistyössä UCLAF:n ja tilintarkastustuomioistui- men tutkimuksissa. 2. 4 Oikeusasiamies ei siten löytänyt todisteita hallin- nollisesta epäkohdasta kantelun tämän näkökoh- dan osalta. 3. F:n puhelimessa komission ECIP-toimistosta saa- mat tiedot 3. 1 Sekä alkuperäisessä kantelussaan että komission lausuntoon antamassaan vastauksessa F. totesi, että komission virkamies oli kertonut hänelle puheli- messa, että ECIP-rahoitusta koskevat kysymykset olisi osoitettava A:lle. Alkuperäisessä kantelussa todettiin myös, että komission virkamies oli sano- nut, että maan lujittamishanketta varten tarkoitetut varat oli käytetty. 3. 3 Oikeusasiamies ei siten löytänyt todisteita hallin- nollisesta epäkohdasta kantelun tämän näkökoh- dan osalta. 4. Laiminlöikö komissio BRE-edustajan vilpittömyy- den riittävän tarkistamisen? 4. 1 On selvää, että BRE-edustajalla ei ole BRE-sopi- muksen nojalla valtuuksia esitellä itseään komis- sion edustajana ECIP-hakemuksia tai muuta yhteisön rahoitusta koskevien hakemusten suh- teen. 4. 2 BRE-edustajien ja Euroopan komission välisessä sopimuksessa todetaan, että: BRE on komission perustama ja hoitama väline, jonka toiminta paikallistasolla perustuu edustaja- verkostoon. ”Edustaja” määritellään sopimuksessa henkilöksi tai elimeksi, jonka komissio on hyväksy- nyt toimimaan paikallisesti — ilman yksinoikeutta — verkoston edustajana. 4. 3 BRE-edustajat näyttävät siten olevan henkilöitä, jotka komissio on hyväksynyt paikallistasolle edus- tamaan komission hoitamaa BRE-verkostoa. Hy- vän hallintotavan mukaisesti komission olisi siten varmistuttava siitä, että ehdotettu edustaja on sovelias henkilö edustamaan sitä BRE-verkoston tarkoituksia varten. 4. 4 Komission lausunnossa kantelusta näytetään viit- taavan siihen, että ainoa riippumaton tutkimus, joka tehtiin ennen A:n nimittämistä CITC:n puo- lesta toimivaksi BRE-edustajaksi, oli varmistaa, että CITC oli rekisteröity yritykseksi. Normaali hallinnollinen käytäntö entuudestaan tuntematto- mien yritysten kanssa toimittaessa edellyttäisi lisä- tarkistuksia esimerkiksi suosituksia pyytämällä. Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun komission ja yrityksen tai henkilön välinen sopimus merkitsee viimeksi mainitun toimimista edustajana, vaikkakin vain rajattua tarkoitusta varten. 3. 2 Todisteet siitä, mitä puhelinkeskusteluissa sanot- tiin, ovat rajoitetut. Väärinkäsitys näyttää kuiten- kin osapuolten antamien selvitysten välisten erojen 4. 5 Se, että Pohjois-Englannissa on vähän BRE-edusta- jia, ei ole riittävä peruste sille, että komissio jätti tarkastamatta sitä BRE-verkoston tarkoituksia var- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/107 ten edustamaan nimitettävän henkilön vilpittömyy- den. 4. 6 Siksi vaikutti siltä, että komissio ei ollut suoritta- nut riittäviä tutkimuksia ennen kuin se nimitti A:n BRE-edustajaksi. käytettyjen varojen rajallisuuden vuoksi. Kantelussa todettiin, että toimenpiteet eivät kattaneet alueita, joilla suurin osa portugalilaisista tullivirkailijoista työskenteli (esim. Porto ja Lissabon, jotka ovat osa yhteisön ulkora- jaa). Lisäksi yhteisön aloitteiden erityisvaatimuksia ei ollut mahdollista noudattaa Portugalin asiaa koskevan lainsäädännön mukaan. Johtopäätös Oikeusasiamiehen suorittaman tutkimuksen perusteella on annettava seuraava kriittinen huomautus: BRE-edustajat ovat henkilöitä, jotka komissio nimittää edustamaan paikallisella tasolla BRE-verkostoa, jota komissio hoitaa. Hyvän hallintotavan mukaisesti komis- sion olisi siksi pitänyt varmistua siitä, että ehdotettu edustaja on sovelias henkilö edustamaan sitä BRE-verkos- ton tarkoituksia varten. Euroopan komissio ei suorittanut riittäviä tutkimuksia esimerkiksi pyytämällä suosituksia ennen A:n nimittä- mistä toimimaan Cumbria International Trade Centre -yrityksen puolesta BRE-edustajana, joka edustaa paikal- lisella tasolla komission hoitamaa BRE-verkostoa. F. lähetti Euroopan parlamentille vuonna 1991 vetoo- muksen samasta asiasta (vetoomus n:o 688/91). Otettu- aan huomioon Euroopan komission alalle varaaman avun määrän vetoomusvaliokunta oli päättänyt lopettaa asian käsittelyn. Oikeusasiamiehelle vuonna 1995 esittämässään kante- lussa F. väitti, että koska yhteisö ei ollut toiminut vaadi- tulla tavalla, sillä saattoi olla sopimussuhteen ulkopuoli- nen vastuu asiasta. F. kanteli myös siitä, että hän oli 19. heinäkuuta 1995 esittänyt komission jäsenelle Pinheirolle raportin asiasta, mutta ei ollut saanut vastausta. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menneisyyden tapahtumiin liittyneitä menettelyjä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Tutkimus KOMISSION TOIMENPITEET PORTUGALILAISTEN TULLIVIRKAILIJOIDEN AUTTAMISEKSI SISÄMARKKINOIDEN VOIMAANTULON JÄLKEEN Komission lausunto Päätös kantelun 262/27. 11. 95/APF/PO/EF-po johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu F. kanteli oikeusasiamiehelle marraskuussa 1995 väittäen komission toimenpiteitä portugalilaisten tullivirkailijoiden etujen suojelemiseksi riittämättömiksi. Kantelijan mukaan sisämarkkinoiden voimaantulolla 31. joulukuuta 1992 oli erityisen kielteisiä vaikutuksia portu- galilaisiin tullivirkailijoihin. Tämä johtui alan erityisteki- jöistä Portugalissa, missä ala sen yksityisestä luonteesta huolimatta oli hallituksen voimakkaasti sääntelemä. Kantelijan mielestä yhteisön toimenpiteet ongelman rat- kaisemiseksi olivat riittämättömät sekä laajuudeltaan että Kantelu toimitettiin komissiolle. Komissio esitti lausun- nossaan muun muassa seuraavaa. Se myönsi, että tullivir- kailijoiden ongelma oli vakava sisämarkkinoiden voi- maantulon jälkeen. Vaikka alan rakennemuutos oli pää- asiassa jäsenvaltioiden vastuulla, ongelman vakavuus oli saanut komission tukemaan kansallisten viranomaisten ponnisteluja lisätoimin. Ne käsittivät kolme toimintamuo- toa: i) yksittäiset toimet Euroopan sosiaalirahaston kautta, ii) toimet aluekehitysrahaston ja erityisesti Inter- reg-aloitteiden kautta ja iii) muut erityisesti tätä alaa varten tarkoitetut toimet neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3904/92 mukaisesti. Viimeksi mainitun aloitteen talousar- vio oli 30 miljoonaa ecua, joista 2,8 miljoonaa oli varattu Portugalia varten. Monien mahdollisten tukimuotojen joukosta Portugalin asiasta vastaavat viranomaiset valitsivat apukeinoksi ase- tuksen täytäntöönpanon. Tämä järjestelmä antoi mahdol- lisuuden siihen, että jotkut Interreg-järjestelyn ulkopuo- lelle jäävät alueet (erityisesti Porton ja Lissabonin alue) C 380/108 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 voivat saada rahoitusta. Komissio totesi, että kantelija oli saanut täydelliset tiedot näistä aloitteista, jotka oli jul- kaistu Portugalin tasavallan virallisessa lehdessä, ja että valittu rahoitustapa on saanut täyden tuen. 1. 2 Vaikka komissio katsoi, että tullialan avustaminen oli pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla, se oli kui- tenkin myös pitänyt aiheellisena käynnistää yh- teisön tukitoimenpiteitä. Mitä tuli aloitteeseen kohdennettuihin varoihin, komissio totesi, että näitä aloitteita varten sovittu summa on EY:n budjettivallan käyttäjien vastuulla, ja näillä on asiassa täysi harkintavalta. Vaikka kantelija oli kirjoittanut komission jäsenelle Pin- heirolle, komission kyseinen yksikkö (PO V) ei ollut tietoinen tästä eikä siksi pystynyt vastaamaan kirjeeseen. Kantelijan huomautukset lausuntoon kantelija väitti Vastauksessaan komission edelleen, että komission olisi pitänyt huomata, että Portu- galin viranomaisten asetuksen (ETY) N:o 3904/92 mukai- sesti valitsema avustustyyppi ei ollut tehokas, koska vain seitsemän portugalilaista tullivirkailijaa hyötyi tuesta. Tämä tilanne oli ristiriidassa sellaisten maiden kuin Bel- gian, Ranskan tai Alankomaiden tilanteen kanssa. Toi- saalta Portugalin hallitus ei ollut ryhtynyt mihinkään toimiin tilanteen parantamiseksi esimerkiksi varhaiseläke- järjestelyin. Vaikka Portugalin viranomaiset väittivät, että apu oli ollut hyvin onnistunutta, vastaava portugalilainen virasto oli itse todennut, että vain kolme portugalilaista virkaili- jaa hyötyi Interreg I -järjestelystä ja että vain 13 oli saanut apua asetuksen (ETY) N:o 3904/92 mukaisesti. Johtopäätöksenä F. totesi, että komissio käytti toissijai- suusperiaatetta pakoillakseen vastuutaan ja että Euroo- pan oikeusasiamiehen olisi määrättävä tullivirkailijoille korvausta heidän kärsimistään menetyksistä. Päätös 1. Komission vastuu asiassa 1. 1 EY:n perustamissopimuksen 7 c artiklan mukaisesti komission vastuulla on i) ”ottaa huomioon [— —], kuinka paljon tietty- jen eri tasoilla olevien kansantalouksien täytyy ponnistella sisämarkkinoiden toteuttamiskau- den aikana” ja 1. 3 Kun Euroopan oikeusasiamies tutkii, onko asiassa ilmennyt mahdollisesti hallinnollinen epäkohta, hänen ei ole aiheellista pyrkiä ratkaisemaan kiis- toja, ja jotka koskevat yhteisön menettelytapojen tehokkuutta ja riittävyyttä, jotka väistämättä sisäl- tävät poliittisia arvioita. 1. 4 Koska komissio ryhtyi toimenpiteisiin täyttääkseen velvollisuutensa, ei näyttänyt olevan todisteita, että asian tässä kohdassa olisi ilmennyt hallinnollista epäkohtaa. 1. 5 Oikeusasiamies totesi kuitenkin, että Euroopan parlamentti on ottanut asiaan kantaa useissa kriit- tisissä päätöslauselmissa, kuten päätöslauselmis- saan 17. syyskuuta ja 20. marraskuuta 1992 sekä 4. marraskuuta 1992 päivätyssä Jacksonin mietin- nössä. 2. Korvausvaatimus 2. 1 Kantelija pyysi oikeusasiamiestä tunnustamaan, että hänellä oli oikeus saada komissiolta korvauk- tullivirkailijoiden kärsimien sia portugalilaisten vahinkojen johdosta. Edellä 1. 3 kohdassa esitetyn valossa tämän vaatimuksen käsittely ei ole aiheel- lista. 2. 2 Oikeusasiamies toteasi, että EY:n perustamissopi- muksen 215 artiklan mukaan tuomioistuin oli toi- mivaltainen myöntämään sopimussuhteen ulkopuo- lisen vastuun mukaisia korvauksia. Se oli jo har- kinnut tällaista mahdollisuutta tullivirkailijoiden alalla (1). 3. Jättäminen vastaamatta kantelijan kirjeeseen 3. 1 Kantelija lähetti komission jäsenelle Pinheirolle tilanneraportin, johon ei koskaan vastattu. Lausun- nossaan komissio perustelee vastauksen puutetta sillä, että toimivaltainen yksikkö (PO V) ei kos- kaan saanut raporttia. 3. 2 Perustamissopimusten mukaan komissio on yhte- näinen oikeudellinen yksikkö. Komission eri osas- toja ei siten voida pitää riippumattomina eliminä vaan pikemminkin yhtenäisen hallintorakennelman osina. Vaikka komissiolla on valtuudet säännellä omaa sisäistä organisaatiotaan tehtäviensä suoritta- ii) tehdä ehdotuksia ”aiheellisiksi säännöiksi”. (1) Asia T 113/96 (EYVL C 318, 26. 10. 96, s. 10). 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/109 misen kannalta parhaaksi katsomallaan tavalla, tämä sisäinen organisointi ei voi antaa oikeutta jättää vastaamatta kansalaisilta saatuihin kirjeisiin hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti. 3. 3 Tässä tapauksessa kantelija saattoi perustellusti odottaa, että portugalilaiselle komission jäsenelle osoitettu kirjeenvaihto ohjattaisiin vastausta varten toimivaltaiseen yksikköön. 3. 4 Koska tapauksen tämä näkökohta koski menneitä tapahtumia, sovintoon pyrkiminen ei ollut mahdol- lista. Johtopäätös Sen tutkimuksen nojalla, jonka Euroopan oikeusasiamies on suorittanut kantelun johdosta, on esitettävä seuraava kriittinen huomautus: Vaikka komissiolla on valtuudet säännellä omaa sisäistä organisaatiotaan tehtäviensä suorittamisen kannalta par- haaksi katsomallaan tavalla, tämä sisäinen organisointi ei voi antaa oikeutta jättää vastaamatta kansalaisilta saatui- hin kirjeisiin hyvän hallintotavan periaatteiden mukai- sesti. Tässä tapauksessa kantelija saattoi perustellusti odottaa, että komission jäsenelle osoitettu kirjeenvaihto ohjattai- siin vastausta varten toimivaltaiseen yksikköön. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyjä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: PERUSTEETTOMAT JA SUHTEETTOMAT TOIMENPITEET HAKIJAA VASTAAN Päätös kantelun 448/2. 2. 1996/MS/B/PD-fr johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Ranskan ja Portugalin kansalainen rouva S. kanteli oikeusasiamiehelle tammikuussa 1996 ja syytti Euroopan komissiota siitä, että se oli väärin perustein peruuttanut hänelle toimialapalvelun kautta tarjotun työpaikan ja sijoituttanut hänet ”mustalle listalle”, jotta toimialapal- velu ei enää tarjoaisi häntä väliaikaisiin työpaikkoihin komissioon. Asiakirjoista kävi ilmi, että joulukuussa 1995 toimiala- palvelu oli tehnyt S:n kanssa sopimuksen, jonka mukaan hän työskentelisi komission pääosastolla X viisi päivää B-palkkaluokan avustajana. S. tuli komission henkilöstö- osastolle 6. joulukuuta 1995, ja häntä pyydettiin allekir- joittamaan ansioluettelo ja kirjoittamaan siihen: ”Minä allekirjoittanut vakuutan kunniani ja omantuntoni kautta, että edellä esitetyt tiedot ovat oikeat ja täydelli- set. ” Ansioluetteloa ei laadittu millekään erityislomak- keelle, ja kanteluasiakirjoissa esitettyjen tietojen mukaan tällaisia vaatimuksia ei ollut. Virkamies, joka hoiti asiaa, poistui hetkeksi ja palasi sitten todetakseen, että S:n ansioluettelo ei ollut asianmukainen, koska tämä oli ilmoittanut, että hänellä oli 3-vuotinen yliopistollinen kääntäjänkoulutus, kun taas komission papereista kävi ilmi, että hänellä oli myös 5 vuoden opinnot käsittävä maisterin tutkinto sovelletusta kielitieteestä. Tämän vuoksi komission henkilöstöosasto päätti, että kantelijaa ei voida ottaa työhön kaavailluiksi viideksi päiväksi. Lisäksi se otti yhteyttä toimialapalveluun peruuttaakseen S:n sopimuksen ja antaakseen ohjeet olla tarjoamatta tätä muihin töihin komissioon kunnes toisin ilmoitetaan. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että kun 3-vuotiset opinnot oikeuttavat hakijan sellaiseen B-virkaan kuin tapauksessa oli kyse, viiden vuoden opinnot eivät tehneet häntä tehtävään sopimatto- maksi. Komissio totesi kuitenkin, että S. oli selvästi ja tahallisesti salannut sen, että hänellä oli ylempi korkea- koulututkinto (5 vuotta), ja että tämä merkitsi sitä, että hänen ansioluettelonsa oli vajavaisuutensa vuoksi virheel- linen. Tällaisen asiakirjan allekirjoittaminen rikkoi lojaali- suusperiaatetta, joka koskee olennaisesti kaikkia julkisten viranomaisten ja näiden virkailijoiden välisiä suhteita. Komissio oletti, osaksi kantelijan oman ilmoituksen perusteella, että tämä tutkinnon tahallinen jättäminen mainitsematta johtui siitä, että kantelijaa ei ollut hyväk- sytty komission kilpailuun C-palkkaluokan työpaikoista vuonna 1994. Komissio sulki hänet pois tästä kilpailusta käytäntönsä mukaisesti, koska hänellä oli täysi 5-vuoti- nen yliopistokoulutus. Komissio myönsi, että ensimmäi- sen oikeusasteen tuomioistuin oli julistanut tämän käy- tännön laittomaksi vuonna 1993 (1). Siten S:n sulkeminen (1) Asia T-60/92, Noonan vastaan komissio, Kok. 1993, s. II-911. C 380/110 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kilpailusta tällä perusteella oli laiton. Tämä ei kuitenkaan muuttanut komission näkemystä, jonka mukaan hän oli loukannut lojaalisuusperiaatetta. Tämän periaatteen oikeudellisen perustan komissio katsoi muodostuvan siitä, että vaikka periaatetta ei nimenomai- sesti mainittu henkilöstösäännöissä, se sisältyi kaikkiin suhteisiin virkamiesten kanssa. Tässä yhteydessä se viit- tasi ensimmäisen asteen tuomioistuimen asiassa T-146/89, Williams vastaan tilintarkastustuomioistuin (1), tekemään päätökseen ja muita toimihenkilöitä koskevien palvelu- suhteen ehtojen 50 artiklan 1 kohtaan, joissa korostettiin yhteisön lainsäätäjän kiinnittämää erityistä huomiota vää- rien tietojen antamiseen. Mitä tuli kantelijan lailliseen oikeuteen saada työ, jota hänelle oli tarjottu, komissio totesi, että oikeudellinen suhde vallitsi vain S:n ja häntä julkisiin tai yksityisiin elimiin väliaikaisiin tehtäviin tarjoavan toimiston välillä. Komissio ei siten rikkonut sopimusta S:n kanssa, koska hänen ja S:n välillä ei ollut sopimusta. Lausuntonsa lopuksi komissio totesi, että tällä hetkellä ei enää ollut olemassa toimialapalveluille annettuja ohjeita, joiden mukaan S:ää ei pidä tarjota työhön komissioon. Kantelijan huomautukset Komission lausuntoon antamassaan vastauksessa kante- lija piti kiinni asiakysymyksestä, jonka mukaan komissio oli hänen tapauksessaan toiminut väärin ja epäoikeuden- mukaisesti. Hän totesi, että komissiolla ei ollut oikeutta verrata hakijan ansioluettelossa esitettyjä tietoja kyseisen henkilön aikaisemmissa yhteyksissä toimittamiin asiakir- joihin. Lisäksi hän väitti, että oli edelleen olemassa ohje, jonka mukaan toimialapalveluja kehotettiin olemaan tar- joamatta häntä työhön komissioon. S. yritti saada toimi- alapalveluilta kirjallista vahvistusta tähän, mutta hänen mukaansa toimistot olivat haluttomia antamaan hänelle mitään kirjallista materiaalia, koska ne pelkäsivät komis- siota. Päätös Oikeusasiamies totesi ensin, että hän ei ollut tietoinen määräyksistä, jotka estäisivät komissiota tarkistamasta ansioluettelossa esitettyjen tietojen oikeellisuuden. Mitä tuli komission toimenpiteisiin S:n tapauksessa, oikeusasiamies totesi, että oli kiistatonta, että hän ei ollut (1) Kok. 1991, s. II-1293. esittämässään ansioluettelossa maininnut 5 vuoden yli- opistotutkintoaan. Oli yhtä lailla kiistatonta, että tällä tutkinnolla ei ollut mitään merkitystä sen työn kannalta, josta hänen kanssaan oli tehty sopimus. Hän totesi, että komission yksiköt pitivät ansioluetteloa, jossa hän ei maininnut 5 vuoden tutkintoaan, vajavaisuuden vuoksi virheellisenä, minkä takia häntä ei voitu ottaa kaavail- tuun työhön ja hänen toimialapalveluaan kehotettiin ole- maan tarjoamatta häntä enää töihin komissioon. Kantelun esiin nostama kysymys koskee siten sitä, oliko komission reaktio perusteltu ja kohtuullinen. Kysymyksen arvioinnin kannalta ei ollut olennaista, oliko S. tahallaan jättänyt mainitsematta 5 vuoden tutkintonsa vai ei. Perusteena toimenpiteilleen komissio vetosi lojaalisuuspe- riaatteeseen, joka koskee toimielinten ja kaikkien virka- miesten välisiä suhteita, ja viittasi asiaan Williams vastaan tilintarkastustuomioistuin. Lisäksi se totesi, että yhteisön lainsäätäjä oli kiinnittänyt erityistä huomiota palveluk- seen ottamisen yhteydessä annettuihin vääriin tietoihin, ja viittasi muita toimihenkilöitä koskevien palvelusuhteen ehtojen 50 artiklan 1 kohtaan. Oikeusasiamies totesi, että asia Williams vastaan tilintar- kastustuomioistuin koski virkamiestä, joka levittämällä herjaavia väitteitä ei ollut noudattanut henkilöstösääntö- jen 12 ja 21 artiklaa, ja että muita toimihenkilöitä koskevien palvelusuhteen ehtojen 50 artiklan 1 kohta koski väliaikaista henkilöstöä. Oli selvää, että mikään näistä lain elementeistä ei suoranaisesti soveltunut S:n tapaukseen, erityisesti kun toimialapalvelu palkkasi hänet viideksi päiväksi. Vaikka 50 artiklaa voitaisiinkin sovel- taa tällaiseen tapaukseen, olisi ensinnäkin huomattava, että artikla koskee vääriä tietoja. S:n ansioluettelo ei sisältänyt mitään totuuden vastaisia tietoja. Sama työelä- mässä toimiminen voi antaa aiheen moniin erilaisiin ansioluetteloihin; jotkut voivat olla yksityiskohtaisempia tai laajempia kuin toiset, eikä tämä merkitse sitä, että lyhyemmän version tiedot ovat vääriä. Esitetty ansioluet- telo oli korkeintaan epätäydellinen. Toiseksi, jos kaikkien väärien tietojen on määrä johtaa seuraamuksiin, 50 artik- lassa määrätään, että on todettava, että ”että nämä väärät tiedot ovat olennaisesti vaikuttaneet asianomaisen palvelukseen ottamiseen. ” Komission itsensä mukaan sillä, että S:llä oli todistus 5 vuoden opinnoista, ei olisi ollut mitään merkitystä työhönottopäätöksen kannalta. Siten näyttää siltä, että 5 vuoden opinnoista saadun todistuksen mainitseminen tai mainitsematta jättäminen oli epäolennaista. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/111 Johtopäätös Vuonna 1996 komissio aikoi supistaa osallistumistaan Systran-suunnitteluhankkeeseen, minkä tuloksena suun- nitteluhenkilöstöä uhkasi irtisanominen. Tätä taustaa vasten on aiheellista esittää seuraava kriitti- nen huomautus: Komission toimenpiteet kantelijaa kohtaan olivat perus- teettomia ja suhteettomia. Komission ei olisi pitänyt peruuttaa S:lle esitettyä työtarjousta sillä perusteella, että tämä oli esittänyt virheellisen ansioluettelon, jossa mainit- tiin 3-vuotinen yliopistokoulutus, ja sen ei olisi pitänyt antaa S:n toimialapalvelulle ohjeita olla tarjoamatta tätä enää työhön komissioon. Koska komission pääsihteeri oli vakuuttanut, että ohjeet oli peruutettu, oikeusasiamies katsoi, että jatkotutkimuk- siin ei ollut syytä, ja lopetti siksi asian käsittelyn. RIITTÄMÄTÖN TIEDOTUS ULKOPUOLISELLE HENKILÖKUNNALLE SEN ASEMASTA Edellä esitettyjen seikkojen pohjalta S. kanteli siitä, että Euroopan komissiolla oli moraalista vastuuta, vaikka- kaan ei oikeudellisia velvollisuuksia, suunnitteluryhmää kohtaan, sillä nämä olivat tulleet Luxemburgiin ainoas- taan työskennelläkseen toimielimelle, johon he luottivat, ja nyt heitä uhkasi työttömyys. He katsoivat, että komis- sion olisi luotava suunnitteluryhmälle ”institutionaaliset” puitteet yksiköihinsä tai Euroopan unionin yksiköiden käännöskeskukseen. Tutkimus Komission lausunto Päätös kantelun 503/20. 3. 96/AS/L/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu toimitettiin komissiolle. Komissio esitti lausun- nossaan muun muassa seuraavaa: Kantelu Systran-konekäännöshankkeessa työskennellyt herra S. kanteli maaliskuussa 1996 oikeusasiamiehelle komissi- osta. Seuraavassa yhteenveto kantelijan esittämistä kes- keisistä seikoista: Vuonna 1979 S:lle tarjottiin yksivuotista sopimusta kie- lellisenä ohjelmoijana yrityksessä, jolla oli Euroopan komission kanssa sopimus Systran-konekäännösjärjestel- män suunnittelemisesta. Vuonna 1996 S. työskenteli edel- leen saman hankkeen parissa. Vuosina 1979—1996 Systran-suunnittelutyötä tehtiin Lu- xemburgissa kaikkiaan 20 peräkkäisen sopimuksen nojalla. Sopimukset oli tehty peräkkäin kolmen eri yrityk- sen kanssa. Tänä aikana suunnitteluryhmä, johon S. kuului, työsken- teli jatkuvasti hankkeen parissa yrityksessä, jonka kanssa komissio oli tehnyt suunnittelutyötä koskevan sopimuk- sen. Kun sopimus myönnettiin eri yritykselle, uusi yhtiö otti suunnitteluryhmän palvelukseensa kokonaisuudes- saan. Komission sopimuksissa oli lausekkeita, jotka edel- lyttivät, että Systranin suunnitteluhenkilöstön oli voitava vapaasti siirtyä yhdeltä sopimuksen tekijältä toiselle, ja komissio päätti, kenet palkattaisiin, ja se määräsi henki- löstön lomista ja palkoista. Komissio (PO XIII) alkoi tutkia konekääntämistä jo vuonna 1975. Toiminta oli spekulatiivista, ja se toteutet- tiin siten suunnitteluhankkeisiin tavallisesti sovellettavien sääntöjen mukaisesti palvelujen hankintasopimuksilla, jotka rahoitettiin useiden monikielisten toimintasuunnitel- mien puitteissa. Kuluneiden 20 vuoden aikana tarvittiin erityisen erikois- tunutta henkilöstöä, joten vaikka tarjouspyyntöjä esitet- tiin ja sopimuskumppaneita vaihdettiin, osa henkilöstöstä säilyi samana vuodesta toiseen. Varojen saatavuus riippuu yhteisön budjettivallan käyttä- jän poliittisesta päätöksestä. Varojen myöntäminen tiet- tyyn hankkeeseen edellyttää, että varainhoitoasetuksessa ja muissa asiaan kuuluvissa määräyksissä asetettuja menettelyjä noudatetaan. Sopimukset tehdään tietyksi ajanjaksoksi, joka ei ylitä kolmea vuotta. Näiden tekijöiden johdosta yhteisön talousarvion rahoi- tuksesta riippuvaisissa hankkeissa työskentelevät eivät voi kohtuudella odottaa rahoituksen jatkuvan loputtomiin. Systran-hankkeen suunnitteluun on kulunut epätavallisen pitkä aika. Hanke on epätavallinen myös sikäli, että komissio on hallitsevassa roolissa myös valmiin tuotteen käyttäjänä. Hankkeessa työskenteleviä varoitettiin vuonna 1984 teh- tyjen työsopimusten sanamuodon muutoksella, joka mer- kitsi seuraavan lausekkeen lisäämistä: C 380/112 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Sopimuksen tekijä ei voi tämän sopimuksen mukaisesti suorittamiensa tehtävien johdosta missään vaiheessa olet- taa saaneensa oikeutta tai mitään moraalista tai muuta sitoumusta, jonka mukaan hänet nimitettäisiin henkilös- tön jäseneksi komission yksikköön. 1. 2 Ulkopuolisen sopimuskumppanin, jonka palveluita komissio ei enää tarvitse, henkilöstön palvelukseen ottaminen ei olisi henkilöstösäännöissä määrättyjen menettelyjen tai tarkoitusten mukaista. Vuonna 1993 saatiin asiantuntijapaneelin johtopäätökset ja kaikille hankkeen henkilökuntaan kuuluville järjestet- tiin esittelytilaisuus konekääntämisen tulevaisuudesta ko- missiossa, ja heille esitettiin suositus, että heidän olisi monipuolistettava toimintaansa kielten käsittelyn alalla eikä tukeuduttava yksinomaan yhteisön rahoitukseen. Vuodesta 1994 lähtien komissio on selvittänyt monipuo- listumismahdollisuuksia sopimuksen tekijälle ja tämän henkilöstölle useita kertoja. Kantelijan huomautukset 1. 3 Vaatimusta, että komissio on velvollinen tarjoa- maan Systran-suunnitteluryhmälle institutionaaliset puitteet yksiköissään tai Euroopan unionin elinten käännöskeskuksessa, ei siten voida hyväksyä. 2. Systran-hankkeen poikkeuksellisen pitkä suunnit- teluaika 2. 1 On olemassa määräyksiä, jotka rajoittavat aikaa, jonka erityisten ohjelmien puitteissa palveluja tar- joavien yritysten henkilöstö (”ulkopuolinen henki- löstö”) voi työskennellä komission tiloissa. Nämä määräykset on ilmeisesti tarkoitettu erityisesti estä- mään de facto -työsuhteiden muodostuminen hen- kilöstösääntöjen puitteiden ulkopuolelle. Näiden määräysten rikkominen voisi olla hallinnollinen epäkohta. Huomautuksissaan komission lausuntoon S. toisti alkupe- räisen väitteensä yksityiskohtaisesti. Hän esitti myös joi- takin lisähuomautuksia, jotka olivat tiivistäen seuraavat: 2. 2 Komissiolla oli aina ollut suuntaviivoja ja menettelytapa- sääntöjä, jotka koskivat sen suhteita ulkoisiin sopimus- kumppaneihin ja palvelujen tarjoajiin väärinkäytösten ja nepotismin estämiseksi. Nämä rajoittivat sopimusten kes- ton korkeintaan kolmeen vuoteen. Komissio oli tarkoi- tuksellisesti käyttänyt erilaisia väliaikaisia Systran-sopi- muskumppaneita hyväkseen kiertääkseen aikarajoja Sys- tran-henkilöstön palvelujen osalta. Komission lausunnossa siteerattu sopimuslauseke viittaa sopimuksen tekijään eikä suunnitteluhenkilöstöön. Suun- nitteluhenkilöstö on aina pitänyt komissiota de facto -työnantajanaan. Jos suunnitteluhenkilöstöä pidetään var- sinaisena sopimuksen tekijänä, komissiolla on Luxembur- gin lain mukaan oikeudellisia velvoitteita suunnitteluhen- kilöstöön nähden. Päätös Suoritetun tutkimuksen perusteella vaikuttaa siltä, että Euroopan komissio on työskennellyt saman Systran-käännösjärjestelmää kehittävän suunnitte- luhenkilöstön kanssa eri yritysten kautta useita vuosia. Komissio on lausunnossaan myöntänyt, että aika on poikkeuksellisen pitkä. Oikeusasiamie- hen käytettävissä olevien todisteiden pohjalta ei kuitenkaan vaikuta siltä, että määräyksiä olisi rikottu. 2. 3 Hyvän hallintotavan nimissä komission olisi var- mistettava, että ulkoinen henkilöstö on tietoinen työsuhteensa asemasta ja ulkoista henkilöstöä kos- kevista määräyksistä. 2. 4 Kun kyseessä on ulkoinen henkilöstö, joka on ollut työssä poikkeuksellisen pitkään ja joka kehittää tärkeää tuotetta, lopullinen käyttäjä on komissio, komissio on erityisesti vastuussa siitä, että se toteuttaa positiivisia toimenpiteitä, jotta vältetään mahdollinen vaara siitä, että ulkoinen henkilöstö saa väärän käsityksen tulevaisuudennä- kymistään. jonka 1. Vaatimus, että komission olisi kehitettävä ”insti- tutionaaliset puitteet” suunnitteluryhmää varten 1. 1 Euroopan yhteisöjen virkamiesten tai muun henki- löstön palvelukseen ottamisen on tapahduttava ainoastaan henkilöstösäännöissä määrättyjen me- nettelyjen ja tarkoitusten mukaisesti. 2. 5 Oikeusasiamiehen saatavilla olevan aineiston pe- rusteella näyttää siltä, että komissio ei vuosina 1979—1993 ollut ryhtynyt riittäviin toimenpitei- siin varmistaakseen, että Systran-suunnitteluhenki- löstö oli tietoinen siitä, että heidän urasuunnitel- miensa ei pitäisi perustua ainoastaan Systran-ohjel- man jatkumiseen. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/113 2. 6 Oikeusasiamiehen tutkimus tämän kantelun joh- dosta ei tuonut esiin todisteita siitä, että Systran- suunnitteluhenkilöstön urat kärsivät Systran-suun- nittelun poikkeuksellisen pitkän keston vuoksi. Lisäksi oikeusasiamiehen havainnot koskevat vuonna 1993 päättynyttä jaksoa. Siksi oikeusasia- miehellä ei ole aihetta pyrkiä sovintoratkaisuun tämän näkökohdan osalta. löstön urat kärsivät Systran-suunnittelun poikkeuksellisen pitkän keston vuoksi. Lisäksi oikeusasiamiehen havainnot koskevat vuonna 1993 päättynyttä jaksoa. Siksi oikeus- asiamiehen ei ole aiheellista pyrkiä sovintoratkaisuun tämän näkökohdan osalta. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. 3. Väite, että komissiolla on Luxemburgin lain mukaan velvoitteita suunnitteluhenkilöstöä koh- taan 3. 1 Väite, että komissiolla on Luxemburgin lain mukaan velvoitteita suunnitteluhenkilöstöä koh- taan, nostaa esiin kansalliseen lakiin liittyviä seik- koja, ja siihen saattaisi liittyä kiistoja asiakysymyk- sistä ja niiden tulkinnasta. 3. 2 Näitä asioita voidaan tehokkaasti käsitellä vain toimivaltaisessa tuomioistuimessa, jolla olisi mah- dollisuus kuulla todistajia ja arvioida ristiriitaisia todisteita asiasisältöön ja kyseiseen kansalliseen lainsäädäntöön liittyvistä kysymyksistä. 3. 3 Näin ollen Euroopan oikeusasiamiehen lisätutki- mukset asiassa eivät ole perusteltuja. Johtopäätös Edellä esitettyjen tulosten pohjalta on aiheellista esittää seuraavat kriittiset huomautukset: Hyvän hallintotavan mukaisesti komission olisi pitänyt varmistaa, että ulkoinen henkilöstö on tietoinen työsuh- teensa asemasta ja ulkoisen henkilöstön käyttöä koske- vista määräyksistä. Kun kyseessä on ulkoinen henkilöstö, joka on ollut työssä poikkeuksellisen pitkään ja joka kehittää tärkeää tuotetta, jonka lopullinen käyttäjä on komissio, komissio on erityisesti vastuussa siitä, että se toimii myönteisesti välttääkseen vaaran, että ulkoinen henkilöstö saa väärän käsityksen tulevaisuudennäkymistään. Oikeusasiamiehen saatavilla olevan aineiston perusteella näytti siltä, että komissio ei vuosina 1979—1993 ollut ryhtynyt riittäviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että Systran-suunnitteluhenkilöstö oli tietoinen siitä, että hei- dän urasuunnitelmiensa ei pitäisi perustua Systran-ohjel- man jatkumiseen. Oikeusasiamiehen tutkimus tämän kantelun johdosta ei tuonut esiin todisteita siitä, että Systran-suunnitteluhenki- VASTUU YHTEISÖN RAHOITTAMISTA HANKKEISTA: ”LIFE”-OHJELMA Päätös kantelun 555/17. 4. 96/ALDM/ES/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra M. kanteli oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1996 Isaban laakson (Navarra, Espanja) valtuuston puolesta komission PO XI:tä vastaan. Kantelun taustalla oli komission toiminta Pyreneiden alu- eella elävien karhujen suojelemiseksi Life-ohjelman talou- dellisen tuen turvin. Vuonna 1995 yhteisön tukea saavat alueelliset ja paikal- liset järjestöt keskustelivat yhteistyösopimuksen laatimi- sesta. Roncalin laakson valtuusto ei yhtynyt sopimuksessa esitettyihin toimenpiteisiin, koska ne rajoittaisivat val- tuuston harjoittamaa alueen luonnonvarojen valvontaa ja hoitoa. Tämän tuloksena Roncalin laaksoon kuuluvan Isaban laakson valtuusto päätti olla osallistumatta Life- ohjelmasta rahoitettaviin hankkeisiin. Tri P. arvosteli valtuuston kantaa ja julkaisi lausuntoja, joiden oletettiin heijastelevan komission yksiköiden osoit- tamaa huolestuneisuutta. Kantelija kirjoitti PO XI:lle useita kertoja ja pyysi mm. , että: a) Isaban laakson neuvostoa pidettäisiin osapuolena kai- kissa yhteisön aloitteissa, jotka liittyvät karhujen suo- jeluun, ja että valtuuston tehtäväksi annetaan kaik- kien tällaisten aloitteiden hoitaminen sen rajojen sisällä; b) PO XI toimittaa valtuustolle komission yksiköiden laatiman päätöksen tai kertomuksen, jossa se tri P:n julkistamien tietojen mukaan esittää kriittisiä huo- mautuksia valtuuston kannan suhteen. C 380/114 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Kantelija väitti, että komissio ei ollut vastannut näihin pyyntöihin asianmukaisesti. teesta ja myös osoitettava näille asianmukaiset kansallisen tason kanavat, joiden kautta heidän havaintojaan voi- daan käsitellä. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Se esitti lausunnossaan muun muassa seuraavaa: Komissio oli jo vastannut kaikkiin M:n esittämiin kysy- myksiin. M:lle lähettämissään kirjeissä komissio oli ilmoittanut tälle, että jotkut tämän esittämistä kysymyksistä koskivat yksinomaan jäsenvaltioita. Yhteisön luonnonsuojelupolitiikan täytäntöönpanemiseksi komission olisi toimittava yhteistyössä jäsenvaltioiden nimittämien viranomaisten kanssa. Toissijaisuusperiaat- teen mukaisesti nämä viranomaiset ovat kyseisistä asi- oista vastaavia kansallisia elimiä. Komission ja tri P:n välillä ei ollut mitään suhdetta, vaikka viimeksi mainitun tieteellistä mainetta kunnioitet- tiin suuresti. Komission lausunto toimitettiin M:lle, ja tätä pyydettiin esittämään siitä halutessaan huomautuksensa. Vastausta ei saatu. Päätös Saatavilla olleiden tietojen pohjalta Euroopan oikeusasia- mies teki seuraavat johtopäätökset: 1) Isaban laakson valtuuston mahdollinen osallistumi- nen Life-hankkeiden valintaan ja hoitoon Life-ohjelmasta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1973/ 92 jäsenvaltioille asetetaan välittäjien rooli yhteisön ja kolmansien osapuolten välillä. Siten päävastuu sekä mah- dollisten hankkeiden keskinäisen tärkeysjärjestyksen laati- misesta että niiden seurannasta on suuressa määrin uskottu jäsenvaltioiden hoitoon. Tämän erityisaseman vuoksi jäsenvaltiot pystyvät parhaiten koordinoimaan yhteisön rahoittamien hankkeiden täytäntöönpanon tai hoidon vaikutuspiiriin kuuluvien eri kansallisten viran- omaisten roolit. Vaikka komission rooli siten on rajallinen, sillä on tietty vastuu yhteisön rahoittamien hankkeiden vaikutuspiiriin kuuluvien yksiköiden tai henkilöiden suhteen. Sen olisi tiedotettava niille asianmukaisesti rahoitusasemansa luon- Oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komission vastauk- sista kantelijalle olisi pitänyt selvemmin ja perusteellisem- min käydä ilmi, mitkä ovat toimielimen valtuudet Life- ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä, sekä mitkä ovat asianmukaiset kansalliset kanavat, joiden puoleen kante- lija olisi voinut kääntyä ongelman ratkaisemiseksi. 2) Kolmansien osapuolten lausunnot Isaban laakson valtuustosta Komissio totesi lausunnossaan, että sen yksiköillä ei ollut mitään suhdetta tri P:n kanssa. Oikeusasiamiehen tutki- muksessa ei ilmennyt todisteita, jotka olisivat olleet risti- riidassa komission lausunnon kanssa. Johtopäätös Kantelun tutkimuksen perusteella oikeusasiamiehen oli annettava seuraava kriittinen huomautus: Komissiolla on tietty vastuu yhteisön rahoittamien hank- keiden vaikutuspiiriin kuuluvien yksiköiden tai henkilöi- den suhteen. Sen olisi tiedotettava niille asianmukaisesti rahoitusasemansa luonteesta ja myös osoitettava näille asianmukaiset kansallisen tason kanavat, joiden kautta heidän havaintojaan voidaan käsitellä. Oikeusasiamies katsoi, että Euroopan komission kanteli- jalle esittämistä vastauksista olisi pitänyt selvemmin ja perusteellisemmin käydä ilmi, mitkä ovat toimielimen valtuudet Life-ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä, sekä mitkä ovat asianmukaiset kansalliset kanavat, joiden puoleen kantelija olisi voinut kääntyä ongelman ratkaise- miseksi. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyitä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. MAKSUJEN JA KORVAUSTEN VIIVÄSTYMINEN JA JÄTTÄMINEN VASTAAMATTA KIRJEISIIN Päätös kantelun 606/22. 5. 96/AH/UK/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Rouva H. kanteli oikeusasiamiehelle toukokuussa 1996 kohtuuttomasta viivytyksestä maksujen ja korvausten 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/115 maksamisessa töistä, joita hän oli tehnyt kaivostoiminnan ja muiden kaivannaisalojen työterveys- ja -turvallisuusko- mitealle. H. ei kantelun jättämisen ajankohtana (15. toukokuuta 1996) ollut saanut maksua laskusta, joka oli esitetty 13. joulukuuta 1995, vaikka sopimuksessa mää- rättiin, että lopullinen maksu piti suorittaa 60 päivän kuluessa. H. kanteli myös siitä, että hänen asiaa koskeviin faksei- hinsa ei ollut vastattu. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Komission lausunnossa esitettiin muun muassa seuraavaa: Lasku, jonka kantelija oli esittänyt syyskuussa 1995, ei täyttänyt talousarvion määräyksiä. Kantelija esitti tarkis- tetun laskun vuoden 1996 alussa. Koska varainhoitovuosi oli vaihtunut, kyseisen yksikön oli käynnistettävä varain- hoitomenettely maksusitoumusvaiheesta, koska vaaditut määrärahat raukeavat kunkin vuoden lopussa. Sopimuksen mukainen maksu myöhästyi myös hallinnol- lisista syistä, ja se suoritettiin lopulta vuoden 1996 jälki- puoliskolla. Komissio totesi myös: Komission olisi pitänyt tarjota korvausta maksun ja kulu- jen suorittamisessa esiintyneestä viivytyksestä. Lisätutkimukset Komission lausunnon ja kantelijan huomautusten poh- jalta näytti siltä, että joihinkin kantelun näkökohtiin ei ollut saatu vastausta. Oikeusasiamies kirjoitti siksi uudel- leen komissiolle, liitti mukaan vastauksen ja kysyi erityi- sesti, aikoiko komissio tarjota mitään rahallista kor- vausta. Vastauksessaan komissio: — pahoitteli viivytystä kulujen lopullisessa maksami- sessa; — lupautui kaikin keinoin varmistamaan, että tällaisia viivytyksiä ei esiintyisi tulevaisuudessa; — totesi tarjonneensa 245 ecua korvaukseksi tästä viivy- tyksestä. H. vahvisti oikeusasiamiehelle hyväksyneensä korvauksen ja tyytyvänsä siihen. Hän totesi kuitenkin, että komission korvaustarjous oli esitetty 11. huhtikuuta ja hän oli hyväksynyt sen 12. huhtikuuta, ja että hänelle oli vakuu- tettu, että maksu suoritettaisiin korkeintaan 30 päivän kuluessa, mutta että maksu todellisuudessa suoritettiin 23. kesäkuuta. ”Virkamiesten ja kantelijan välisestä vuoropuhelusta ei voida antaa yksityiskohtaista selvitystä, koska asiaa käsitelleet yksiköt eivät toimittaneet yksityiskohtaisia tietoja, tai ne saapuivat liian myöhään”. H. ilmoitti myös toivovansa, että hänen kantelunsa joh- taisi siihen että komission tehokkuutta parannettaisiin, mikä hyödyttäisi, paitsi häntä itseään, myös monia muita jotka ovat hänen tilanteessaan. Kantelijan huomautukset Päätös Komission lausunto toimitettiin H:lle. Tämä esitti huo- mautuksinaan muun muassa seuraavaa: 1. Kulukorvausten suorittamisen viivästyminen Lausunnossa käsiteltiin vain sopimuksen mukaiseen mak- suun liittyvää kysymystä eikä kulujen maksamisessa esiin- tynyttä viivytystä. Komissio ei antanut yksityiskohtaista selvitystä maksun suorittamisessa ilmenneestä viivytyksestä. Tarkistettu lasku lähetettiin postitse ja faksilla 13. joulukuuta 1995 eikä vuoden 1996 alussa. Komissio oli myöntänyt, että kantelijalle suoritet- tava maksu oli viivästynyt perusteettomasti, ja pahoitellut sitä. Se oli maksanut viivytyksestä kor- vausta. Komissio oli siten ratkaissut kantelun tältä osin kantelijaa tyydyttävällä tavalla. 2. Maksun loppuosan suorittamisen viivästyminen Maksu saatiin lopulta 4. lokakuuta 1996 yli yhdeksän kuukautta laskun esittämisen jälkeen. 2. 1 Kun kantelija teki kantelun, sopimuksen mukaisia saatavia ei ollut suoritettu. Kantelijan esittämien C 380/116 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 loppusumma maksettiin seikkojen pohjalta, joita komissio ei vahvistanut eikä kiistänyt, lopulta yhdeksän kuukauden kuluttua siitä kun kantelija oli esittänyt laskun, vaikka maksu olisi sopimuksen mukaan pitänyt suorittaa 60 päivän kuluessa. Komissio ei antanut tyydyttävää selitystä tälle vii- vytykselle eikä myöskään pahoitellut sitä. 2. 2 Tämä kantelun näkökohta oli siten perusteltu. Komissio ei täyttänyt hyvän hallinnon vaatimuksia suorittaessaan maksun yli seitsemän kuukautta myöhemmin kuin se olisi pitänyt tehdä sopimuksen mukaan, jonka se oli tehnyt kantelijan kanssa. tyksiä ja tarjoutui maksamaan korkoja, jos viivytyksiä ilmeni. Oikeusasiamies aikoo tarkkailla tilannetta kanteluiden valossa, jotka koskevat viivästyksiä komission maksujen ja kulujen suorituksissa, voidakseen harkita, onko hänen aiheellista ryhtyä tutkimaan asiaa omasta aloitteestaan. VÄITE DIREKTIIVIN RIKKOMISESTA: KOMISSIOLLE JÄTETYN VALITUKSEN KÄSITTELY 3. Jättäminen vastaamatta kirjeisiin Päätös kantelun 620/3. 6. 96/DH/DK/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan 3. 1 Komissio myönsi, että se oli jättänyt vastaamatta asianmukaisesti kantelijan lähettämiin kirjeisiin. Komissio ei kuitenkaan esittänyt tyydyttävää seli- tystä sille, miksi laiminlyönti oli tapahtunut, eikä esittänyt anteeksipyyntöä. Kantelu 3. 2 Tämä kantelun näkökohta oli siten perusteltu. Komissio ei täyttänyt hyvän hallinnon vaatimuksia laiminlyödessään kantelijan kirjeisiin vastaamisen. Johtopäätös Tanskalainen herra H. kanteli oikeusasiamiehelle kesä- kuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut käsitellyt asian- mukaisesti hänen valitustaan, joka koski Tanskan viran- omaisia. Valituksessaan komissiolle hän väitti, että Tans- kan viranomaiset olivat rikkoneet direktiiviä 83/515/ETY ja laiminlyöneet asetuksen (ETY) N:o 4028/86 23 artik- lan sisällyttämisen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Mo- lemmat direktiivit koskivat kalastusalaa. Vastauksessaan H:lle komissio totesi, että valituksen tutkimisen yhtey- dessä ei ollut todettu yhteisön lain rikkomuksia. Kantelun tutkimuksen annettava seuraava kriittinen huomautus: johdosta oikeusasiamiehen oli Komissio ei täyttänyt hyvän hallinnon vaatimuksia, kun se suoritti maksun yli seitsemän kuukautta myöhemmin kuin olisi pitänyt tehdä sen sopimuksen mukaan, joka sillä oli kantelijan kanssa, ja laiminlyödessään tämän kirjeisiin vastaamisen. Tutkimus Komission lausunto Koska tapauksen nämä näkökohdat koskivat menettelyitä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Euroopan oikeusasiamiehen lisähuomautukset Euroopan oikeusasiamies otti huomioon komission jäsen- ten Gradinin ja Liikasen tiedonannon, jonka he esittivät puheenjohtajan suostumuksella, koroista, joita maksetaan komission maksujen määräajoista ja viivästyneille suori- tuksille (SEK(97) 1205, 10. kesäkuuta 1997). Tämän tiedonannon pohjalta näytti siltä, että komissio pyrki vähentämään maksujen suorittamisessa ilmeneviä viivy- Kantelu toimitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: Kantelu koskee EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti tehtyä komission päätöstä. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komissiolla on tässä suhteessa harkintavalta, mikä sulkee yksittäisiltä henkilöiltä pois oikeuden vaatia sitä viemään asia tuo- mioistuimeen. Päättäessään olla viemättä asiaa tuomiois- tuimeen komissio oli toiminut toimivaltansa mukaisesti tuomioistuimen oikeuskäytäntöä noudattaen. Direktiivin, jota kantelija väitti Tanskan rikkoneen, sään- nösten tavoitteena on määrätä rahoitustuen myöntämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä siinä tapauk- sessa, että jäsenvaltio päättää luoda rahoitustukijärjestel- män. Koska Tanska ei ollut luonut rahoitustukijärjestel- mää, rikkomista ei ollut tapahtunut. Mitä tuli asetuksen 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/117 (ETY) N:o 4028/86 23 artiklaan, jäsenvaltioilla ei vakiin- tuneen oikeuskäytännön mukaisesti ole oikeutta sisällyt- tää asetuksen säännöksiä kansallisen lainsäädäntönsä osaksi, koska asetuksia sovelletaan sellaisenaan jäsenvalti- oissa. KOMISSION VASTUU ”VÄLITTÄJÄNÄ TOIMIVISTA JÄRJESTÖISTÄ” Päätös kantelun 630/6. 6. 96/CJ/UK/IJH johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelijan huomautukset Vastauksessaan kantelija piti kiinni kantelustaan ja pyysi oikeusasiamiestä käynnistämään oikeudellisen menettelyn Tanskaa vastaan. Päätös Arvioidessaan kantelua oikeusasiamies otti ensinnäkin huomioon sen, että EY:n perustamissopimus antaa hänelle valtuudet tutkia mahdollisia hallinnollisia epäkoh- tia vain yhteisön toimielinten ja laitosten toiminnassa. Oikeusasiamiehellä ei ole oikeutta tutkia kansallisten tai käynnistää oikeudellisia viranomaisten menettelyjä jäsenvaltiota vastaan. toimintaa Komission viittaus sillä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti olevaan harkintavaltaan ei ollut asian kannalta olennainen. Komission lausunnosta kävi selvästi ilmi, että se katsoi, että Tanska ei tässä tapauksessa ollut syyllistynyt rikkomiseen. Siten ei voinut olla kyse 169 artiklan mukaisesta harkintavallan käytöstä tuomioistui- meen viemisen suhteen. Komission kantelusta esittämän arvion osalta oikeusasia- mies otti huomioon, että yhteisön lain tulkinnan korkein auktoriteetti on tuomioistuin. Mikään tässä asiassa ilmen- nyt seikka ei osoittanut komission arviota vääräksi. Mitä tuli komission tapaan käsitellä valitusta, näytti siltä, että komissio oli käsitellyt sitä ja esittänyt H:lle vastauk- sen tämän syytöksiin. Komissio ei kuitenkaan ollut esittä- nyt H:lle perusteita, joiden johdosta se oli tehnyt johto- päätöksen että Tanska ei ollut rikkonut kyseisiä säännök- siä, ennen kuin tämä kanteli oikeusasiamiehelle. Jos se olisi esittänyt perustelut aikaisemmin, tarvetta kanteluun oikeusasiamiehelle ei olisi ollut. Oikeusasiamies huo- mautti siksi komissiolle, että sen olisi pitänyt esittää perustelunsa valituksen tekijälle, silloin kun se vastasi tälle. Kantelu Herra C. toimi puheenjohtajana komiteassa, joka organi- soi maailman vammaisten purjehduskilpailut Yhdisty- neessä kuningaskunnassa elokuussa 1994. Marraskuussa 1993 hän kääntyi Alankomaissa toimivan organisaation FIPA (Foundation for International Cooperation of Pro- jects and Other Activities for Humanitarian Affairs) puo- leen pyytääkseen tätä tukemaan tapahtumaa. Maalis- kuussa 1994 FIPA tarjosi Euroopan komission tukea, joka vastasi 18 prosenttia kokonaismenoista korkeintaan 7 130 ecun summaan asti. Tuen ehtona oli komission tuen julkinen myöntäminen ja tarkastetun tilinpäätöksen esittäminen 30. marraskuuta 1994 mennessä. Maksu oli määrä suorittaa vasta sitten, kun komissio oli saanut ja hyväksynyt tilit. C. pyysi FIPAlta ennakkoa välttyäkseen lainan korkokus- tannuksilta. Pyynnöstä kieltäydyttiin, ja siksi hän järjesti lainan. Marraskuussa 1994 C. jätti tarkistetun tilinpäätöksen FIPAlle. Toistuvista puhelinsoitoista huolimatta maksua ei kuitenkaan suoritettu ennen kuin toukokuussa 1995. Maksu koski pienempää summaa kuin alun perin tarjottu enimmäismäärä. Viivytyksen johdosta järjestelykomitea päätti lopulta turvautua muihin järjestelyihin maksaak- seen lainansa ja ilmoitti FIPAlle, että se ei enää tarvitsisi tukea. Toukokuussa 1996 C. ja hänen puolestaan toiminut Euroopan parlamentin jäsen, Caroline Jackson kantelivat että: 1) tuen maksaminen takautuvasti johti tarpeettomiin yli- määräisiin kustannuksiin 2) oli epäoikeudenmukaista, että komissio vaati julkista tunnustusta, kun se ei antanut sitovaa lupausta rahoi- tuksen antamisesta 3) täyden summan maksamisesta oli virheellisesti kieltäy- dytty 4) maksun suorittaminen oli aiheettomasti viivästynyt. Tutkimus Komission lausunto Koska komissio lopulta esitti kantelijalle perustelunsa, lisätutkimuksiin ei ollut aihetta. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausuntonsa aluksi komissio korosti, että se usein käyttää FIPAn kaltaisia välittäjäjärjestöjä tiettyjen tukiohjelmien hoitoon. C 380/118 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Yhteenvetona komissio käsitteli lausunnossaan neljää kantelun näkökohtaa: 1. C. oli saanut FIPAlta tiedon, että lainan korot voitai- siin sisällyttää organisaation tilien vastattaviin. Hän oli tyytyväinen sopimuksen allekirjoittamiseen ja rahoitustuen hakemiseen. 2. Yhteisön tuen tunnustamista koskevat lausekkeet ovat standardikäytäntö. Sitova lupaus rahoituksesta anne- jos organisaatio kunnioittaa sopimuksensa taan, ehtoja. 3. FIPAlle jätettyjen tilien pohjalta C:lle alun perin myönnetyn summan (7 130 ecua) maksaminen olisi johtanut ”voittoon”, joka määritellään menoja suu- rempina tuloina. Tämä oli kielletty FIPAn komission kanssa tekemän yleissopimuksen 3 artiklan 1 koh- dassa. Lisäksi C:n FIPAn kanssa tekemän sopimuksen lausekkeessa 6 pidätettiin oikeus luopua taloudelli- sesta tuesta, jos tulo- ja menolaskelma ei anna perus- teita taloudellisen tuen käyttöön. FIPA oli myös aikai- semmin tehnyt C:lle suullisesti selväksi, että voiton tuottamista oli vältettävä. Toukokuussa 1995 FIPA maksoi C:lle ennakkona 40 prosenttia alun perin myönnetystä summasta (2 852 ecua). Tämän jälkeen C:lle tarjottiin lopullisena maksuna 2 155 ecua, ts. myönnetyn rahoitustuen määrän sekä tileistä ilmene- vän ”voiton” ja jo saatujen ennakkojen välistä ero- tusta. C. kieltäytyi hyväksymästä tarjottua lopullista maksua. 4. Komission ja FIPAn välisen sopimuksen mukaan vii- meksi mainitun rahoituslaskelma olisi pitänyt jättää 31. joulukuuta 1994 mennessä. Se saatiin todellisuu- dessa vasta 12. syyskuuta 1995. Tällä viivytyksellä on ollut dominovaikutus jotka odottivat maksua FIPAlta. Vastuu viivytyksestä oli siten ensi sijassa FIPAn. järjestöihin, summan FIPAlle, joka maksaisi sen puolestaan orga- nisaatiolle. Tämä järjestely oli komission yksiköiden kannalta hallinnollisesti erittäin raskas. PO X:n rahoitusyksikkö päätti siksi panna täytäntöön uuden menetelmän varainhoitovuonna 1994. Tapauk- sia ei enää käsiteltäisi yksitellen. FIPA saisi ennak- kona 40 prosenttia yleismäärärahoista, mutta se saisi loput 60 prosenttia vasta jätettyään kokonaistilinpää- töksensä. FIPA välitti C:n rahoituslaskelman komissiolle ikään kuin vanha järjestely olisi edelleen ollut voimassa. Koska voimassa oli uusi järjestely, PO X ei tarkastel- lut rahoituslaskelmaa, koska sillä oli ohjeet aloittaa tarkastelu vasta sen jälkeen, kun FIPAn yleinen toi- mintakertomus ja yksityiskohtainen tilinpäätös oli jätetty. C. teki toistuvat puhelintiedustelut FIPAlle eikä komissiolle. Komissio pahoitteli viivytystä mutta totesi, että tällai- set ongelmatapaukset olivat harvinaisia. Komissio totesi myös, että sekä FIPA että komissio olivat oppineet tapauksesta sen, että mahdollisten ongelmien ilmetessä tarvitaan täsmällistä kommunikaatiota. Kantelijan huomautukset C. toi esiin huomautuksissaan seuraavat seikat: Hyväntekeväisyysjärjestöjen velvollisuutena on hoitaa asi- oitaan kustannustehokkaasti. Tämä ei merkitse kustan- nusten lisäämistä vain siksi, että toinen organisaatio mak- saa laskun. Veronmaksajana hän ei hyväksynyt komission asennetta tältä osin. FIPAn ja komission viivytysten vuoksi lopullista maksua tarjottiin joitakin kuukausia sen jälkeen, kun organisaatio oli jo lakkautettu sen suoritettua tehtävänsä. Siksi sitä ei voitu ottaa vastaan. Komission olisi pitänyt pahoitella esiintynyttä viivytystä. Päätös 1. Takautuva maksu Vuoden 1994 lopussa komissio päätti soveltaa rahoi- järjestelyjä tustuen maksamista koskevia nykyisiä entistä tiukemmin. Siihen asti yksittäinen organisaatio jätti rahoituslaskelmansa FIPAlle, ja kun se oli valmis, FIPA välitti sen komission PO X:lle. Kun komissio oli todennut, että tilit täsmäsivät, se maksaisi aiheellisen 1. 1 Kantelijan ja FIPAn välisessä sopimuksessa määrät- tiin ainoastaan rahoitustuen takautuvasta maksa- misesta. Siksi vaikutti siltä, että FIPAlla oli oikeus kieltäytyä ennakon maksamisesta, ja siten kantelun tämän näkökohdan suhteen ei näyttänyt ilmenneen hallinnollista epäkohtaa. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/119 1. 2 Kantelijan vastauksessa esitettiin yleisenä seikkana, että takautuvat maksut saattaisivat johtaa yhteisön veronmaksajille aiheutuvien kustannusten kasvuun. Yhteisön rahoitustuen ehtojen määrittelyssä komis- sion on noudatettava varainhoitoasetusta, mukaan luettuna moitteettoman varainhoidon vaatimus. Komission toimintaa valvovat tältä osin tilintarkas- tustuomioistuin ja Euroopan parlamentti. Siksi ei näyttänyt olevan perusteita sille, että oikeusasia- miehen olisi tutkittava tätä yleistä näkökohtaa. C:n tilinpäätöksessä esitettiin tuloina, jotka ylittä- vät menot (”voitto”). Tämän vähennyksen perus- teina komissio viittasi FIPAn ja komission välisen yleissopimuksen 3 artiklan 1 kohtaan sekä kanteli- jan FIPAn kanssa tekemän sopimuksen lausekkee- seen 6. Se myös totesi, että FIPA oli tehnyt C:lle suullisesti selväksi, että ”voiton” tuottamista oli vältettävä. 2. Vaatimus yhteisön rahoitustuen tunnustamisesta 2. 1 Kävi ilmi, että yleinen käytäntö on edellyttää yhteisön rahoitustuen julkista tunnustamista. 2. 2 Yhteisön rahoitustukea maksetaan vain sopimuk- sen ehtojen mukaisesti. Rahoituslupaus on siten pikemminkin ehdollinen kuin sitova. Komission lausunnosta näytti kuitenkin käyvän ilmi, että se katsoo ehtojen olevan tuen saajan kannalta täytet- tävissä. 2. 3 Ei vaikuta epäoikeudenmukaiselta, että komissio vaatii ehdollisen yhteisön tuen julkista tunnusta- mista, jos ehdot ovat tuen saajan täytettävissä. 2. 4 Kantelun tämän näkökohdan suhteen ei siten näyt- tänyt ilmenneen hallinnollista epäkohtaa. 3. Maksetun tuen määrä 3. 1 C. oli 4. kesäkuuta 1995 kiittänyt FIPAa 40 pro- sentin ennakon maksamisesta ja todennut, että järjestävä komitea oli päättänyt tehdä tilinpäätök- sen ja että se oli ryhtynyt muihin järjestelyihin lainansa maksamiseksi ja että se ei enää tarvinnut FIPAn tuen loppuosaa. Siksi ei vaikuttanut siltä, että C:n ja joko FIPAn tai komission välillä vallit- sisi sopimuskiista. 3. 2 Oikeusasiamiehen oli aiheellista tutkia, oliko komissio niissä toimenpiteissään kantelijaa koh- taan, jotka koskivat maksettavan rahoitustuen suu- ruutta, toiminut normaalien hyvän hallintotavan vaatimusten mukaisesti, mihin sisältyy toiminnan selkeän oikeudellisen perustan olemassaolo. 3. 4 FIPAn ja komission välisen sopimuksen määräys ei näytä muodostavan oikeudellista perustaa FIPAn ja C:n välisen sopimuksen mukaisen sopimuksen nojalla maksettavan määrän alentamiselle. 3. 5 C:n ja FIPAn välisen sopimuksen lausekkeessa 6 C:tä vaaditaan ”luopumaan taloudellisesta tuesta, jos tulo- ja menolaskelma ei anna perusteita talou- dellisen tuen käyttöön. ” Kuten edellä 2. 2 kohdassa on todettu, komission lausunnon perusteella näytti siltä, että se katsoi rahoitustukisopimuksen ehtojen olevan tuen saajan täytettävissä. Olisi tämän lähes- tymistavan vastaista tulkita sopimuksen lauseketta 6 siten, että se antaa FIPAlle oikeuden alentaa summaa viittaamalla määräyksiin, joita ei ole tehty ennakolta selväksi tuen saajalle. 3. 6 C. ei kiistänyt komission väitettä, jonka mukaan FIPA oli suullisesti tehnyt hänelle selväksi, että ”voiton” tuottamista oli vältettävä. Hyvän hallin- totavan normaalit periaatteet kuitenkin edellyttä- vät, että rahoitustukitarjoukseen liittyvät ehdot esi- tetään kirjallisesti, jotta kyseinen viranomainen voi taata itselleen ja muille, että ehto on saatettu tuen saajan tietoon. Vaikuttaa siltä, että komissio ei tässä tapauksessa täyttänyt hyvän hallintotavan vaatimuksia, koska se tyytyi ilmoittamaan ainoas- taan suullisesti tällaisen ehdon. 3. 7 Ei myöskään ole selvää, että suullinen ilmoitus voi muodostaa oikeudellisen perustan tällaisen ehdon sopimukselliselle sitovuudelle. Komissio ei siten ole onnistunut näyttämään, että sen toiminnalla, joka liittyi tapauksen tähän näkökohtaan, oli selkeä oikeudellinen perusta. 4. Maksun suorittamisen hallinnollinen viivästymi- nen 3. 3 Lausunnossaan komissio selitti perusteet, joiden mukaan tarjottu rahoitustuki oli laskettu. Alkupe- räisestä tukisummasta vähennettiin summa, joka 4. 1 Lausunnossaan komissio myönsi, että maksua odottaviin järjestöihin on saattanut vaikuttaa se, C 380/120 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 että FIPAn tilinpäätös, joka olisi pitänyt esittää 31. joulukuuta 1994, jätettiin vasta 12. syyskuuta 1995. Komission mukaan vastuu viivytyksestä oli ensi sijassa FIPAn. Lisähuomautuksia 4. 2 Komission lausunnon perusteella näytti siltä, että kantelijan nimenomaisessa tapauksessa viivytys aiheutui uusista järjestelyistä, jotka komissio oli ottanut käyttöön tilinpäätösten hyväksymistä var- ten. Komission mukaan FIPA välitti C:n rahoitus- laskelman komissiolle ikään kuin vanhat järjestelyt olisivat edelleen olleet voimassa. Uusien järjestely- jen vuoksi PO X ei tarkastellut rahoituslaskelmaa sen saavuttua, koska sillä oli ohjeet odottaa siihen asti, kunnes FIPA jätti oman tilinpäätöksensä. Komission mukaan C:n useat asiaa koskevat puhe- lintiedustelut tehtiin FIPAan eikä komissioon. 4. 3 Lausunnossaan komissio pahoitteli ilmennyttä vii- vytystä. Oikeusasiamiehen lisähuomautukset eivät siten vaikuta tarpeellisilta. Johtopäätös Komissio totesi lausunnossaan, että sekä FIPA että komissio olivat oppineet tapauksesta, että mahdollisten ongelmien ilmetessä tarvitaan täsmällistä kommunikaati- ota. Kantelun tutkimuksen perusteella oikeusasiamiehen oli kuitenkin annettava seuraava kriittinen huomautus: Hyvän hallintotavan normaalit periaatteet edellyttävät, että rahoitustukitarjoukseen liittyvät ehdot esitetään kir- jallisesti, jotta kyseinen viranomainen voi taata itselleen ja muille, että ehto on saatettu tuen saajan tietoon. Vaikut- taa siltä, että komissio ei tässä tapauksessa täyttänyt hyvän hallintotavan vaatimuksia, koska se tyytyi ilmoitta- maan tällaisen ehdon ainoastaan suullisesti. Lisäksi ei ole selvää, että suullinen ilmoitus voi muodostaa oikeudelli- sen perustan tällaisen ehdon sopimukselliselle sitovuu- delle. Komissio ei siten onnistunut näyttämään, että sen toiminnalla, joka koski tapauksen tätä näkökohtaa, oli selkeä oikeudellinen perusta. Komission lausunnossa korostetaan, että se käyttää usein välittäjäorganisaatioita yksittäisten tukiohjelmien hoita- miseen. Komission lausuntoa voidaan useissa kohdissa tulkita siten, että jos välittävä organisaatio laiminlyö hyvän hallintotavan normaalien vaatimusten mukaisen toimin- nan, komissio ei ole vastuussa tästä laiminlyönnistä. Kun komissio vastaa oikeusasiamiehen tiedusteluihin, on olennaisen tärkeää, että se määrittelee täsmällisesti, miten ja missä hyvän hallintotavan normaalien vaatimusten noudattaminen on laiminlyöty. Tähän voi ja siihen pitäisi sisältyä se, että tarvittaessa tehdään selväksi, että laimin- lyönti on tapahtunut välittäjänä toimivassa organisaati- ossa eikä komission omissa yksiköissä. Komissio on kuitenkin vastuussa välittäjänä toimivien organisaatioiden kautta toteutetun hallintotyön laadusta. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: ARVIOINTIPERUSTEET JA TARKASTAJIEN NIMIEN ILMOITTAMINEN Päätös kantelun 659/24. 6. 96/AEKA/FIN/IJH johdosta Euroopan komissiota ja Euroopan parlamenttia vastaan Kantelu Kesäkuussa 1996 AKAVAn erityisalojen keskusliitto kan- teli oikeusasiamiehelle suomenkielisten kielenkääntäjien ja apulaiskielenkääntäjien palvelukseen ottamisesta. Liitto totesi, että yhteensä 17 komission edustustossa Helsingissä työskennellyttä kääntäjää osallistui Euroopan komission ja Euroopan parlamentin yhdessä järjestämään avoimeen kilpailuun ja 16 heistä hylättiin. Keskusliitto kanteli seuraavista seikoista: 1. Ehdokkaat eivät saanet tietoja arviointiperusteista. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyitä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. 2. Tarkastajien valintavaatimuksia tai nimiä ei julkis- tettu. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/121 3. Liiton saamien tietojen mukaan käännöksiä ranskasta suomeen käsiteltiin erityisen ankarasti, koska vain 2—3 kääntäjää valittiin suulliseen kokeeseen. 4. Avoimuutta oli lisättävä sekä hakijoiden laillisten oikeuksien turvaamiseksi että tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi. Keskusliitto totesi, että taloudellisuussyistä olisi järke- vämpää tutkia hylättyjen ehdokkaiden kokeet uudelleen kuin järjestää uusi kilpailu. Tutkimus Kantelut välitettiin komissiolle ja parlamentille. Komission lausunto Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraa- vaa: 1. Komission Helsingin edustuston kääntäjät oli otettu palvelukseen kirjallisen käännöskokeen ja haastatte- lun pohjalta, ei avoimessa kilpailussa. 2. Saavutettujen tulosten ilmoittaminen muodostaa riit- tävät perustelut hylätylle hakijalle. Kyseisessä kilpai- lussa hakijoille oli ilmoitettu kaikki tarvittavat perus- teet. 3. Kantelijan väite eri kielten välisistä vaikeustasoeroista ei vastannut todellisuutta. Kaikkia kieliä oli kohdeltu tasapuolisesti. Lisäksi kieliparissa ranska-suomi me- nestyneiden kääntäjien määrää koskeva väite oli vir- heellinen, koska heidän määränsä oli huomattavasti suurempi. 4. Valintalautakunnan jäsenten ja tarkastajien henkilölli- syyden ilmoittaminen kaikille hakijoille ei ollut yhdis- tettävissä valintalautakunnan työn luottamuksellisuu- teen, josta määrätään henkilöstösäännöissä ja vakiin- tuneessa oikeuskäytännössä. Luottamuksellisuus an- taa valintalautakunnille mahdollisuuden työskennellä riippumattomasti ja puolueettomasti. Parlamentti oli noudattanut kaikkia tarkastajien valintaa koskevia kriteerejä. 5. Parlamentti ei voinut hyväksyä keskusliiton ehdotusta kilpailussa saatujen pisteiden korottamisesta. 6. Hylätyillä hakijoilla oli joka tapauksessa mahdollisuus osallistua uudelleen vuoden 1996 lopulla järjestettä- viin kilpailuihin. 2. Avoimien kilpailujen perusperiaatteena on kaikkien hakijoiden tasapuolinen kohtelu. Kantelijan huomautukset 3. Kutakin kilpailua varten nimitetään valintalauta- kunta, joka toimii riippumattomasti ja luottamukselli- sesti. Valintalautakunta koostuu hallinnon ja henki- edustajista. Valintalautakunnan löstökomiteoiden riippumattomuuden turvaamiseksi ja ulkopuolisen painostuksen välttämiseksi sen jäsenten henkilölli- syyttä ei paljasteta. 4. Valintalautakunta nimittää kirjallisten kokeiden tar- kastajat. Arvioinnin korkean laadun varmistamiseksi valintalautakunta nimittää tarkastajiksi päteviä ja kokeneita lingvistejä. Kunkin koepaperin arvioi toisis- taan riippumatta vähintään kaksi tarkastajaa. 5. Hakijoiden pysyminen nimettömänä taataan kirjallis- ten kokeiden tarkastamisen aikana. Parlamentin lausunto Yhteenvetona parlamentin lausunnossa esitettiin seuraa- vaa: 1. Valintalautakunta oli tarkastanut hakijoiden kokeet puolueettomasti. Vähintään kaksi tarkastajaa arvioi kunkin kokeen valintalautakunnan asettamien arvi- ointiperusteiden pohjalta. Huomautuksissaan keskusliitto pitäytyi kantelussaan. Parlamentin lausunnosta liitto totesi, että se ei ollut pyytänyt pisteiden korottamista vaan ainoastaan niiden tarkistamista. Päätös 1. Kilpailussa noudatetut arviointiperusteet 1. 1 Tuomioistuimen oikeuskäytännön ja hyvän hallin- totavan periaatteiden mukaisesti valintalautakun- tien olisi esitettävä hakijoille tekemiensä päätösten ymmärtämisen kannalta tarpeelliset perustelut ja muut elementit. 1. 2 Oikeusasiamies piti riittämättömänä sitä, että komissio tai parlamentti eivät liiton pyynnöistä huolimatta esittäneet yksityiskohtaisempia tietoja valintalautakuntien arviointiperusteista. 1. 3 Oikeusasiamiehelle oli tullut runsaasti kanteluita, jotka koskivat toimielinten palvelukseen ottamista. Nämä kantelut koskivat erityisesti menettelyjen C 380/122 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 avoimuuden puutetta. Kantelijat olivat kannelleet muun muassa siitä, että he eivät pyynnöistään huolimatta olleet saaneet tietoja arviointiperus- teista. 1. 4 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 138 e artiklan mukaisesti Euroopan oikeusasiamiehellä on oikeus toteuttaa omasta aloitteestaan tutkimuk- sia, jotka koskevat yhteisön toimielinten tai laitos- ten toiminnassa ilmeneviä mahdollisia hallinnollisia epäkohtia. Tämän määräyksen nojalla hän käyn- nisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koskee komission palvelukseen ottamisessa noudatettavia menettelyjä. 1. 5 Tässä tutkimuksessa oikeusasiamies kiinnittää ko- mission huomion siihen, että jos se ilmoittaisi haki- joille arviointiperusteista, se lisäisi huomattavasti palvelukseen ottamisen avoimuutta ja voisi myös helpottaa valintalautakunnan työtä hakijoilta tule- vien tiedustelujen ja valitusten käsittelyn osalta. 2. Tarkastajien nimien ja valintaperusteiden ilmoit- taminen 2. 1 Yhteisön oikeuden nykytilanne ei tarjoa oikeudel- lista perustaa katsoa, että komissio tai parlamentti olisivat velvollisia ilmoittamaan tarkastajien nimet ja valintaperusteet sitä pyytävälle hakijalle. 2. 2 Omasta aloitteestaan toteutettavan tutkimuksen osana oikeusasiamies tutkii, aikooko komissio toteuttaa toimenpiteitä, jotka mahdollistavat tar- kastajien nimien ilmoittamisen kyseiselle hakijalle. hakijoille tekemiensä päätösten ymmärtämisen kannalta tarpeelliset perustelut ja muut seikat. Koska tapaus koski menettelyitä menneisyydessä, sovin- toratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasia- mies lopetti siksi asian käsittelyn. Lisähuomautuksia Tätä kantelua ja muita palvelukseen ottamiseen liittyneitä kanteluja koskeneet oikeusasiamiehen tutkimukset osoit- tivat, että oli aiheellista ryhtyä tutkimaan asiaa yleisem- min. Oikeusasiamies käynnisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koskee palvelukseen otta- misen yhteydessä noudatettavia komission menettelyjä. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: MENETTELYT AVOIMESSA KILPAILUSSA Päätös kantelun 675/1. 7. 96/AL/FIN/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Neiti L. kanteli kesäkuussa 1996 oikeusasiamiehelle menettelyistä, joita komissio noudatti palvelukseenotto- kilpailussa. 3. Kielen valinta ja hakijoiden tasavertainen koh- telu 3. 1 Oikeusasiamiehen tutkimukset eivät tuoneet esiin riittäviä todisteita siitä, että komissio tai par- lamentti olisivat syyllistyneet hallinnolliseen epä- kohtaan hakijoiden kielivalintaan perustuvan koh- telun osalta. L. oli osallistunut avoimeen kilpailuun KOM/A/907 ja päässyt suullisiin kokeisiin kutsuttujen 40 hakijan jouk- koon. Häntä ei kuitenkaan merkitty varallaololuetteloon. Heinäkuussa 1995 komissio tiedotti L:lle tuloksista ja ilmoitti hänen saamansa pisteet. L. kirjoitti 17. elokuuta 1995 valintalautakunnan puheenjohtajalle, pyysi tarkista- maan pisteensä ja ilmoitti haluavansa kopion korjatusta koepaperistaan. Johtopäätös Kantelun pohjalta suoritetun tutkimuksen valossa oikeus- asiamiehen oli annettava seuraava kriittinen huomautus: L. kanteli oikeusasiamiehelle siitä, että: 1. Hän ei ollut saanut vastausta 17. elokuuta 1995 lähettämäänsä kirjeeseen. 2. Valintalautakunta oli kieltäytynyt antamasta hänelle korjatun koepaperin kopiota. Valintalautakuntien olisi yhteisön oikeuskäytännön ja hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti ilmoitettava 3. Hän ei ollut koskaan saanut mitään tietoja valintalau- takunnan noudattamista valintaperusteista tai sen käyttämästä pisteytyksestä. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/123 Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komissio esitti seuraavaa: 1. Kilpailuilmoituksessa todettiin, että varallaololuette- loon merkittäisiin enintään 20 hakijaa. Suulliseen kokeeseen kutsuttiin noin 40 kirjallisessa kokeessa menestynyttä hakijaa. Valintalautakunnan antamat pisteet merkitsivät, että L. ei ollut 20 parhaan hakijan joukossa. 2. L. totesi 27. kesäkuuta 1996 päivätyssä kirjeessään, että hän oli lähettänyt komissiolle 17. elokuuta 1995 kirjeen, jossa hän pyysi käsittelemään asiaansa uudel- leen ja palauttamaan koepaperinsa. Komission palve- lukseenottoyksikkö tutki sitten L:n paperit mutta ei löytänyt 17. elokuuta 1995 päivättyä kirjettä. 3. L. kirjoitti valintalautakunnan puheenjohtajalle 9. toukokuuta 1996 ja liitti oheen 17. elokuuta 1995 päivätyn kirjeensä kopion. Komissio vastasi L:n 9. toukokuuta 1996 lähettämään kirjeeseen 13. syys- kuuta 1996. Tässä kirjeessä komissio pahoitteli viivy- tystä, joka oli ilmennyt 9. toukokuuta 1996 päivät- tyyn kirjeeseen vastaamisen yhteydessä. Kantelijan huomautukset L. pitäytyi kantelussaan. Hän liitti oheen oikeaksi todiste- tun kopion kirjatun kirjeen vastaanottotositteesta, joka oli päivätty 22. elokuuta 1995. Kirje oli osoitettu kilpai- lun KOM/A/907 valintalautakunnan puheenjohtajalle Eu- roopan komission PO IX:ään. 1. 2 Komissio oli lausunnossaan todennut, että se ei ollut löytänyt kantelijan 17. elokuuta 1995 päivät- tyä kirjettä. 1. 3 Hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että komissiolle saapuneeseen kirjeeseen olisi vastat- tava. Se, että komissio oli kadottanut kantelijan 17. elokuuta 1995 lähettämän kirjeen, muodosti hallinnollisen epäkohdan. Oikeusasiamies kiinnitti siksi komission huomion siihen, että sen olisi var- mistettava, että tällaisia tapauksia ei esiinny tule- vaisuudessa. 2. Koepaperien kopiot 2. 1 Henkilöstösäännöissä määrätään, että kutakin kil- pailua varten nimitetään valintalautakunta, joka toimii itsenäisesti ja luottamuksellisesti. Yhteisön oikeuden nykytilanne ei tarjoa oikeudellista perus- taa katsoa, että komissio olisi velvollinen luovutta- maan hakijalle korjatun koepaperin kopion. 2. 2 Oikeusasiamiehelle oli tullut runsaasti kanteluita, jotka koskivat toimielinten palvelukseen ottamista. Nämä kantelut koskivat erityisesti avoimuuden puutetta menettelyissä. Kantelijat kantelivat muun muassa siitä, että he eivät pyynnöistään huolimatta olleet saaneet tietoja arviointiperusteista. 2. 3 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 138 e artiklan mukaisesti Euroopan oikeusasiamiehellä on oikeus suorittaa omasta aloitteestaan tutkimuk- sia, jotka koskevat yhteisön toimielinten tai laitos- ten toiminnassa ilmeneviä mahdollisia hallinnollisia epäkohtia. Tämän määräyksen nojalla hän käyn- nisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koskee komission palvelukseen ottamisessa noudatettavia menettelyjä. Lisäksi L. totesi, että hän ei ollut pyytänyt palauttamaan koepapereitaan, kuten komission lausunnossa väitettiin, vaan ainoastaan kopioita korjatuista koepapereistaan ja niiden arviointia, jotta hän voisi tutustua niihin ja analy- soida ne tulevaisuutta varten. 2. 4 Tämän omasta aloitteesta toteutettavan tutkimuk- sen osana oikeusasiamies tutkii, aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin mahdollistaakseen korjattu- jen koepaperien kopioiden luovuttamisen haki- jalle. Päätös 3. Valintalautakunnan soveltamat arviointiperusteet 1. Hakijan kirjeen kadottaminen 1. 1 Kantelija oli toimittanut oikeusasiamiehelle oike- aksi todistetun kopion kirjatun kirjeen vastaanot- totositteesta, joka oli päivätty 22. elokuuta 1995. 3. 1 Tuomioistuimen oikeuskäytännön ja hyvän hallin- totavan periaatteiden mukaisesti valintalautakun- tien on esitettävä hakijoille tekemiensä päätösten ymmärtämisen kannalta tarpeelliset perustelut ja muut seikat. Oikeusasiamies piti riittämättömänä C 380/124 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 sitä, että komissio ei kantelijan pyynnöistä huoli- matta antanut yksityiskohtaisempia tietoja valinta- lautakunnan soveltamista arviointiperusteista. 3. 2 Oikeusasiamies kiinnitti komission huomion siihen, että jos se ilmoittaisi hakijoille arviointiperusteista, se lisäisi huomattavasti palvelukseenottomenettelyn avoimuutta ja voisi myös helpottaa valintalauta- kunnan työtä hakijoilta tulevien tiedustelujen ja valitusten käsittelyssä. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: HAKIJALLE ANNETTAVAT TIEDOT Päätös kantelun 686/3. 7. 96/GR/D/VK johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Johtopäätös Kantelun johdosta suoritetun tutkimuksen valossa oli esitettävä seuraavat kriittiset huomautukset: Hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että komissi- olle saapuneeseen kirjeeseen olisi vastattava. Se, että komissio oli kadottanut kantelijan 17. elokuuta 1995 lähettämän kirjeen, muodosti hallinnollisen epäkohdan. Oikeusasiamies kiinnitti komission huomion siksi siihen, että sen olisi varmistettava, että tällaisia tapauksia ei esiinny tulevaisuudessa. Tuomioistuimen oikeuskäytännön ja hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti valintalautakuntien on esitettävä hakijoille tekemiensä päätösten ymmärtämisen kannalta tarpeelliset perustelut ja muut seikat. Oikeusasiamies piti riittämättömänä sitä, että komissio ei kantelijan pyyn- nöistä huolimatta antanut yksityiskohtaisempia tietoja valintalautakunnan soveltamista arviointiperusteista. Koska tapauksen nämä näkökohdat koskivat menettelyitä menneisyydessä, sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Herra R. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 tiedon puutteesta ja komission kilpailumenettelyssä ilmenneistä viivytyksistä. Kantelija osallistui kilpailuun bioteknologian alan virasta. Hän sai vastaanottoilmoituksen neljä kuukautta sen jäl- keen, kun hän oli lähettänyt henkilökohtaiset asiakir- jansa. Hän ei saanut komissiolta mitään muuta tietoa kahteen vuoteen. Hänen toistuvat pyyntönsä saada lisä- tietoja palvelukseenottomenettelystä johtivat vain siihen, että hänelle lähetettiin uudelleen sama vastaanottoilmoi- tus. Kantelija korosti, että valintaprosessi vaikutti liian pitkältä. Hän epäili, toteutettiinko menettely oikein ja tarkasteltiinko hänen papereitaan asianmukaisesti. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että valintamenettelyn tarkoituksena oli laatia varallaololuettelo tilapäistä henkilöstöä varten. Luettelon oli määrä antaa komission eri yksiköille mahdollisuus valita ehdokkaita. Ehdokkailla ei ollut oikeudellista perustetta vaatia päästä haastatteluun, eikä menestyneillä hakijoilla ollut oikeutta vaatia työpaikkaa. Viivytykset johtuivat osallistujien suuresta määrästä ja muista ongel- mista valintalautakunnan kokoonpanossa. R:n väite, että hänen papereitaan ei tutkittu asianmukaisesti, oli perus- teeton, koska valintalautakunta tarkasteli kutakin hake- musta erikseen. Lisähuomautuksia Kantelijan huomautukset Tämän kantelua ja muiden palvelukseen ottamista koske- vien kanteluiden tutkimukset osoittivat, että oli aiheellista ryhtyä tutkimaan asiaa yleisemmin. Kantelija totesi seuraavaa. Komissio ei ollut toiminut asiassa kahteen vuoteen. Tutkimuksen alalla edistytään jatkuvasti, ja tämän alan hakijat tarvitsevat ajankohtaista pätevyyttä. Valintamenettelyn kohtuutonta viivästymistä oli siten mahdoton ymmärtää. Oikeusasiamies käynnisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koskee komission menet- telyjä palvelukseen ottamisen yhteydessä. Lisäksi kantelija totesi, että nykyisen työllisyystilanteen valossa avointa työpaikkaa koskeva yleinen ilmoitus, 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/125 jossa toimenkuva esitetään melko epämääräisesti, johtaisi varmasti hakemustulvaan. Komissio olisi voinut odottaa, että hakemusten määrä tulee olemaan suuri, ja sen olisi pitänyt ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin voidakseen käsitellä hakemukset tilanteen mukaisesti. kohtaan olevia velvoitteita. Valituksen tuloksena komis- sio kävi kirjeenvaihtoa Irlannin kuluttaja-asiain viraston kanssa. Kantelija oli kahdesti pyytänyt komissiolta kopi- oita tästä kirjeenvaihdosta, mutta oikeus tutustua asiakir- joihin evättiin. Päätös Oikeusasiamiehen saamien tietojen valossa oli ilmeistä, että hakija ei ollut saanut mitään lisätietoja hakemukses- taan sitten helmikuun 1995. Kilpailuun osallistujana hän oli luonnollisesti erittäin kiinnostunut valintamenettelyn kehittymisestä. Viivästystapauksissa hyvään hallintota- paan kuuluu ilmoittaa hakijoille menettelyn kulloisestakin tilanteesta kohtuullisen ajan kuluessa, erityisesti silloin, kun hakija on itse pyytänyt tällaisia tietoja. Saman vas- taanottoilmoituksen lähettäminen toistuvasti ei täyttänyt tiedon tarvetta. Komissio myönsi, että asia oli viivästynyt. Se totesi, että kantelijalle ilmoitettaisiin henkilökohtaisesti valintalautakunnan tuloksista. Komissio esitti yhteenvetona seuraavat syyt oikeuden eväämiselle: Komission asiakirjojen julkisuutta koskevassa päätök- sessä esitetään nimenomaisesti, että jos asiakirja on peräi- sin komission ulkopuolelta (esim. kuluttaja-asiain viras- ton kirje komissiolle), pyyntö on osoitettava sen tekijälle; lisäksi kuluttaja-asiain virasto oli pyytänyt asian käsitte- lyä luottamuksellisena. Mitä tuli komission kirjeeseen kuluttaja-asiain virastolle, komissio katsoi, että sen julkis- taminen vahingoittaisi komission etua käsittelyn salaisuu- den yhteydessä, mikä oli yksi syistä, joiden vuoksi komis- sio voi kieltää oikeuden tutustua asiakirjoihin komission asiakirjojen julkisuutta koskevan päätöksen nojalla. Kantelun johdosta suoritetun tutkimuksen perusteella oli esitettävä seuraava kriittinen huomautus: Tutkimus On hyvän hallintotavan mukaista vastata pyyntöihin ajoissa. Kyseisessä tapauksessa kantelija ei ollut saanut mitään tietoja ainakaan puoleentoista vuoteen. Komission olisi pitänyt ilmoittaa kantelijalle valintamenettelyssä val- litsevasta tilanteesta, kun tämä sitä tiedusteli. Koska komissio oli tietoinen siitä, että suuri määrä hakijoita vastaa paikkailmoituksiin, sen olisi pitänyt käsitellä asiaa asianmukaisesti, jotta hakijat olisivat saaneet tietoja tilan- teesta kohtuullisen ajan kuluessa. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyitä menneisyydessä, sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. EVÄTTY OIKEUS TUTUSTUA ASIAKIRJOIHIN Päätös kantelun 709/9. 7. 96/TC/IRL/KT johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Oikeusasiamies totesi, että esitetty kysymys kuului hänen toimivaltansa piiriin, koska se koski pyyntöä saada tutus- tua Euroopan komission hallussa oleviin asiakirjoihin. Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio piti kiinni syistä, jotka se oli alun perin esittänyt kieltäes- sään oikeuden tutustua kuluttaja-asiain viraston kirjeisiin komissiolle. Mitä tuli komission kirjeeseen kuluttaja- asiain virastolle, komissio tarkisti alkuperäistä päätöstään saatuaan kahden vuoden kokemuksen asiakirjojen julki- suuden soveltamisesta, ja katsoi, että se saattoi suostua C:n pyyntöön saada tutustua kirjeeseen, joka näin ollen oli komission lausunnon liitteenä. Irlantilainen herra C. kanteli oikeusasiamiehelle heinä- kuussa 1996 siitä, että Euroopan komissio oli evännyt häneltä oikeuden tutustua komission ja Irlannin kulut- taja-asiain viraston väliseen kirjeenvaihtoon. C. oli kir- joittanut komissiolle ja väittänyt, että Irlannin kuluttaja- asiain virasto rikkoi sillä yhteisön lain mukaan häntä Huomautuksissaan komission lausuntoon kantelija il- moitti, että hän oli pyytänyt kuluttaja-asiain virastolta kopiota sen kirjeestä komissiolle, mutta että oikeus tutus- Kantelijan huomautukset C 380/126 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tua asiakirjaan evättiin. Hän kysyi, voivatko asiakirjojen julkisuutta koskevat määräykset vaihdella maittain. Päätös Kantelua tutkiessaan oikeusasiamies otti ensinnäkin huo- mioon sen, että EY:n perustamissopimus ei sisältänyt avoimuutta koskevaa määräystä, sekä sen, että ei ollut olemassa yleistä kaikkiin toimielimiin ja laitoksiin sovel- lettavaa yleistä sääntöä, joka antaa yleisen oikeuden tutustua asiakirjoihin. Hän otti huomioon myös sen, että hänellä oli toimivalta vain yhteisön toimielimiin ja laitok- siin nähden, ja siten kansalliset asiakirjojen julkisuutta koskevat politiikat olivat hänen toimivaltansa ulkopuo- lella. Komissio ja neuvosto olivat sopineet koskevista käytän- nesäännöistä, jotka ne olivat antaneet oikeudesta tutustua asiakirjoihin (jäljempänä ’säännöt’) ja jotka komission osalta pantiin täytäntöön komission 8. helmikuuta 1994 tekemällä päätöksellä (1). Oikeusasiamiehen tutkimuksessa käsiteltiin siten kysy- mystä, oliko komissio toiminut näiden määräysten mukaisesti, kun se oli evännyt oikeuden tutustua kysei- seen kirjeenvaihtoon. mioistuimen asiassa T-194/94 Carvel ja Guardian News- papers vastaan neuvosto (2) päätöksestä seuraa, että toi- mielinten on menettelyjensä luottamuksellisuuteen vedo- tessaan verrattava etua, joka kansalaisille koituu niiden asiakirjojen julkisuudesta, niiden mahdollisiin omiin etui- hin, kun ne turvaavat päätöksentekomenettelynsä luotta- muksellisuuden. Komission päätös evätä oikeus tutustua sen omaan kirjee- seen ei osoittanut komission suorittaneen tällaista vertai- lua. Oikeusasiamiehen tutkimuksen kuluessa komissio oli itse ryhtynyt toimenpiteisiin korjatakseen tämän virheen ja antanut kantelijalle kyseisen asiakirjan. Oikeusasiamies tyytyi siksi esittämään komissiolle kriittisen huomautuk- sen, jonka mukaan sen olisi tulevaisuudessa noudatettava vertailuvaatimusta. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies lopetti asian käsitte- lyn. PALVELUKSEEN OTTAMINEN: VALITUS VALINTALAUTAKUNNAN PÄÄTÖKSESTÄ Päätös kantelun 773/29. 7. 96/SS/FIN/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Sääntöjen asiaa koskevat määräykset ovat seuraavat: Kantelu Jos toimielimen hallussa olevan asiakirjan tekijä on luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jäsenvaltio, muu yhteisöjen toimielin taikka muu kansallinen tai kansainvälinen toimielin, pyyntö on esitettävä suoraan tekijälle. Toimielimet voivat kieltäytyä asiakirjojen luovuttami- sesta myös toimielimen päätöksentekomenettelyn luot- tamuksellisuuden turvaamiseksi. Herra S. kanteli oikeusasiamiehelle heinäkuussa 1996 omasta puolestaan ja kolmen muun kokeneen kääntäjän ja hakijan puolesta. Kantelu koski komission järjestämää avointa kilpailua ruotsin kielen kääntäjille (EUR/LA/76). Koska kantelija oli tullut hylätyksi kirjallisessa kokeessa, hän pyysi valintalautakuntaa tarkistamaan pisteet ja toi- mittamaan hänelle kopion korjatusta koepaperista. Mitä tulee kuluttaja-asiain viraston kirjeeseen komissiolle, edellä siteerattujen määräysten pohjalta näyttää siltä, että komissiolle osoitetut kirjeet jäävät asiakirjojen julkisuutta koskevan komission päätöksen soveltamisalueen ulko- puolelle. Komission päätös evätä C:n pyyntö vaikuttaa siten voimassaolevien määräysten mukaiselta. Mitä tulee komission kirjeeseen kuluttaja-asiain virastolle, oikeusasiamies huomautti, että ensimmäisen asteen tuo- Kantelussaan oikeusasiamiehelle S. väitti, että vastaukses- saan hänelle 14. toukokuuta 1996 valintalautakunta syyl- listyi hallinnolliseen epäkohtaan. Kirjeessään valintalauta- kunta oli todennut, että se oli tarkistanut pisteet, ja että pisteet oli laskettu oikein ja oikeudenmukaisesti. Mitä tuli kantelijan pyyntöön saada tutustua korjattuun koepape- riin, lautakunta totesi, että se ei valitettavasti voinut antaa hänelle oikeutta tutustua siihen, kun otettiin huo- mioon, että valintalautakunnan työ oli salaista, ja sovel- lettiin hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Kantelussaan S. pyysi myös, että muu elin kuin valinta- lautakunta tarkistaisi hänen kirjallisen kokeensa pisteet. (1) EYVL L 340, 31. 12. 1993, s. 41 ja EYVL L 46, 18. 2. 1994, s. 58. (2) Kok. 1995, s. II-2765 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/127 Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi yleisesti, että kirjallisten kokeiden pisteytys on vertailevaa työtä, joka kuuluu valintalautakuntien toimin- taa koskevan pakollisen vaitiolovelvollisuuden piiriin, ja että yhteisön tuomioistuimet ovat tunnustaneet, että valintalautakunnalla on merkittävä harkintavalta hakijoi- den kirjallisten kokeiden arvioinnissa. S:n tapauksesta komissio totesi, että valintalautakunta oli nimittänyt tarkastajat, jotka olivat päteviä ja kokeneita lingvistejä, ja että kunkin koetekstin oli arvioinut toisis- taan riippumatta vähintään kaksi tarkastajaa. Lautakunta oli siten päättänyt kullekin hakijalle annettavista pisteistä ottaen huomioon yhteisön tuomioistuinten oikeuskäytän- nön, jonka mukaan oli ”mahdotonta, että mikään muu elin kuin lautakunta pyrkisi määrittelemään hakijoiden pisteet. ” Päätös Ottaessaan kantaa kantelijan syytökseen, joka koski 14. toukokuuta 1996 päivättyä komission kirjettä, oikeus- asiamies otti ensinnä huomioon, että komissio viittasi hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen perus- teena, jonka nojalla se oli kieltänyt S:ltä oikeuden tutus- tua korjattuun koepaperiinsa. Tämä periaate merkitsee sitä, että samanlaisia tilanteita on käsiteltävä yhtäläisesti ja erilaisia tilanteita ei pidä käsitellä samalla tavalla. Päätös korjatun koepaperin kopion luovuttamisesta haki- joille tai päätös olla sitä luovuttamatta on päätös, joka tehdään henkilöstösäännöissä ja yhteisön tuomioistui- missa asetetuissa oikeudellisissa puitteissa, ja kyseisellä periaatteella ei näytä olevan mitään vaikutusta tällaiseen päätökseen. Lisäksi oikeusasiamies totesi, että komissio ei ollut toistanut tätä perustetta hänelle antamassaan lau- sunnossa. Siten oikeusasiamies piti harhaanjohtavana sitä, että komissio viittasi vastauksessaan kantelijalle tähän periaatteeseen, ja esitti siitä kriittisen huomautuksen. Yhteisön lain nykytilanteen mukaan ei ole oikeudellista perustaa katsoa, että komissio on velvollinen luovutta- maan korjatun koepaperin kopion hakijalle. Kun otetaan huomioon tämä seikka sekä yhteisön tuomioistuinten tunnustama valintalautakuntien pitkälle menevä harkinta- valta, on sitäkin tärkeämpää, että valintalautakunnat noudattavat yhteisön tuomioistuinten määrittämiä oikeu- dellisia takeita ja hyvän hallintotavan periaatteita. Vas- tauksessaan S:n pyyntöön, joka koski valintalautakunnan päätöksen tarkistamista, se totesi vain, ”se oli tarkistanut pisteet, ja että pisteet oli laskettu oikein ja oikeudenmu- kaisesti”. Se ei esittänyt kantelijalle mitään tietoja siitä, mitkä seikat ja mitkä sovelletut menettelyt olivat johta- neet tähän tulokseen. Oikeusasiamies piti tätä epätyydyt- tävänä, ja siksi hän esitti komissiolle kriittisen huomau- tuksen siitä, että valintalautakuntien olisi yhteisön tuomioistuinten oikeuskäytäntöä ja hyvän hallintotavan periaatteita noudattaen annettava hakijoille tekemiensä päätösten ymmärtämisen kannalta tarvittavat perustelut ja elementit. Mitä tuli kantelijan pyyntöön, joka koski koepaperin tarkistuttamista muulla elimellä kuin valintalautakun- nalla, oikeusasiamies totesi, että voimassa olevissa mää- räyksissä ei määrätty vetoomuselimestä, joka kilpailun puitteissa voisi tarkastaa valintalautakunnan antamat koepisteet. Edellä esitettyjen tulosten pohjalta oikeusasiamies lopetti asian käsittelyn. TUTKINTOTODISTUKSEN TUNNUSTAMINEN: VALITUKSEN EPÄASIANMUKAINEN KÄSITTELY Päätös kantelun 956/18. 10. 96/RM/B/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Rouva B. kanteli belgialaisen lakimiehen välityksellä oikeusasiamiehelle lokakuussa 1996 komissiota vastaan. B. on Belgiassa asuva Alankomaiden kansalainen, jolla on hollantilainen tutkintotodistus ”Di- ploma Verpleegkundige A”, jonka hän sai vuonna 1965. Helmikuussa 1994 Belgian viranomaiset ilmoittivat hänelle, että todistusta ei voitaisi tunnustaa sellaisenaan. sairaanhoitoalan B. valitti huhtikuussa 1994 komissiolle tästä hylkäyk- sestä, jota hän piti yhteisön lain vastaisena. Hän katsoi, että hänen todistuksensa olisi pitänyt tunnustaa neuvos- ton 27 päivänä kesäkuuta 1977 annetun direktiivin 77/ 452/ETY (1) mukaisesti, joka koskee yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien tutkintotodistusten, todistus- ten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asi- akirjojen vastavuoroista tunnustamista sekä toimenpiteitä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapau- den tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi. (1) EYVL L 176, 15. 7. 1977, s. 1. C 380/128 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 B. kanteli oikeusasiamiehelle, koska hän katsoi, että komissio oli arvioinut ja käsitellyt hänen tapauksensa epätyydyttävällä tavalla. oinnin mukaiset. Komissio ilmoitti lopuksi, että se oli tiedottanut oikeudellisesta arvioinnistaan B:lle 25. mar- raskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että B:n tutkintotodistus oli myönnetty ennen kuin neuvoston direktiivi 77/452/ETY tuli voimaan. Lisäksi tutkintotodistuksen vastavuoroinen tunnustaminen direk- tiivin 77/452/ETY mukaisesti riippuu siitä, täyttääkö tut- kintotodistus yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoi- tajien toimintaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnol- listen määräysten yhteensovittamisesta 27 päivänä kesä- kuuta annetussa neuvoston direktiivissä 77/453/ETY (1) asetetut vaatimukset. B:n tutkintotodistus koski kuitenkin koulutusta, joka ei täyttänyt neuvoston direktiivissä 77/ 453/ETY asetettuja vähimmäisvaatimuksia. Komissio totesi lisäksi, että B. ei voinut hyötyä direktiivin 77/452/ETY 4 artiklan säädöksistä, jotka koskivat tutkin- totodistuksia, jotka eivät täytä kaikkia direktiivin 77/ 453/ETY vaatimuksia, koska hän ei pystynyt esittämään 4 artiklassa vaadittua työtodistusta. Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön pohjalta komissio katsoi kuitenkin, että Belgian viran- omaisten olisi pyrittävä helpottamaan B:n pääsyä ammat- tiinsa, vaikka direktiiviä ei voitaisikaan soveltaa hänen tapaukseensa. Kansallisten viranomaisten olisi verrattava kyseistä tutkintotodistusta direktiivissä 77/453/ETY ase- tettuihin vaatimuksiin ja ilmoitettava kansalaiselle, mitä he pitivät puutteellisena. Toimittamalla tämän tiedon viranomaiset voisivat antaa kansalaiselle mahdollisuuden harkita, hankkiako puuttuva pätevyys. Mitä tuli asian käsittelyyn komissiossa, komissio totesi jättäneensä asian sekä muita vastaavia tapauksia tervey- denhoidon ylempien viranhaltijoiden komitealle, joka oli asetettu edellä mainituilla direktiiveillä tutkimaan vai- keuksia sen soveltamisessa. Lisäksi se esitti selvityksen lukuisista yhteydenotoista, joita sillä oli ollut Belgian ja Alankomaiden viranomaisten kanssa näiden tapausten johdosta. Komissio ilmoitti, että ylempien viranhaltijoi- den komitea teki vasta syksyllä 1996 johtopäätöksensä, jotka olivat edellä esitetyn komission oikeudellisen arvi- (2) EYVL L 176, 15. 7. 1977, s. 8. Päätös Mitä tuli arviointiin, jonka komissio oli tehnyt sille alun perin esitetystä kantelusta, oli ilmeistä, että komissio yhtyi Belgian viranomaisten kantaan, jonka mukaan kyseinen tutkintotodistus ei täyttänyt direktiivissä 77/ 453/ETY asetettuja vähimmäisvaatimuksia. Tuossa ta- pauksessa oli direktiivin 77/452/ETY 4 artiklan mukai- sesti selvää, että tutkintotodistus voitaisiin hyväksyä vain, jos sen yhteydessä esitettäisiin työtodistus. Tämän todis- tuksen olisi pitänyt osoittaa, että ”asianomaiset ovat tosiasiallisesti ja luvallisesti harjoittaneet yleissairaanhoi- dosta vastaavan sairaanhoitajan toimintaa ainakin kolme vuotta todistuksen antamista edeltäneiden viiden vuoden aikana. ” Jos yhteisön lainsäätäjä ei ole säännellyt ammattiin pää- systä ja tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustami- sesta, oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen on harjoitettava suoraan perustamissopimuksen kyseisten määräysten pohjalta (tässä tapauksessa EY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artikla). Nämä määräykset ovat sellaisenaan velvoittavia, ja kansalliset tuomioistuimet voivat siten soveltaa niitä. Tuomioistuin on täsmentänyt velvollisuu- det, joita perustamissopimuksen määräykset tällaisissa tapauksissa kohdistavat kansallisiin viranomaisiin (2). Tuomioistuin on todennut, että: ”— —vireille saatettua lupahakemusta käsiteltäessä, kun kyseessä on lupa sellaisen ammattitoiminnan har- joittamiseen, joka kansallisen lainsäädännön mukaan edellyttää suoritettua tutkintoa tai ammatillista päte- vyyttä, jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus ottaa huomioon tutkinnot, todistukset ja muut nimikkeet, jotka hakija on hankkinut harjoit- taakseen samaa ammattia toisessa jäsenvaltiossa, ver- tailemalla todistuksilla osoitettua pätevyyttä ja kansal- lisen sääntelyn edellyttämiä tietoja ja pätevyyttä. ” (Tuomio asiassa Aranitis, 31 kohta). Komission kanta oli siten perusteltu. On kuitenkin muis- tettava, että tuomioistuin on ylin auktoriteetti yhteisön lakia koskevien kysymysten osalta. Oikeusasiamiehen tutkimukset eivät siten osoittaneet, että komissio olisi syyllistynyt hallinnolliseen epäkohtaan kah- den kyseisen direktiivin tulkinnassa. (2) Asia C-164/94, Aranitis, Kok. 1996, s. I-135; asia C-104/91, Aguirre Borrel, Kok. 1992, s. I-3003 ja asia C-340/89, Vlassopoulou, Kok. 1991, s. I-2357. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/129 Mitä tuli komission tapaan käsitellä valitusta, komission lausunnossa yksilöidyt yhteydet kansallisiin viranomaisiin tämän tapauksessa ja muissa vastaavissa tapauksissa osoittivat komission käsitelleen valitusta aktiivisesti. Kan- telusta ja komission lausunnosta kävi kuitenkin ilmi myös se, että kantelija ei saanut tietoja komission toiminnasta vähintään vuoteen. Tutkimus Komission lausunto Kantelun tämän näkökohdan johdosta Euroopan oikeus- asiamiehen oli tutkimuksensa valossa esitettävä seuraava kriittinen huomautus: Hyvän hallintotavan periaatteet, joihin komissio on sitou- tunut, edellyttävät, että valituksen esittäjälle ilmoitetaan säännöllisesti valituksen käsittelyn vaiheista. Komission olisi siten pitänyt tiedottaa valituksen tekijälle säännölli- sesti siitä, miten se käsitteli valitusta. Se, että valituksen tekijä jätettiin täysin ilman tietoja kokonaiseksi vuodeksi, ei ole mainittujen periaatteiden mukaista. Koska tapaus koski menettelyitä menneisyydessä, sovin- toratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasia- mies lopetti siksi asian käsittelyn. KONSULTIN VALINTA TACIS-HANKKEEN TOTEUTUKSEEN Päätös kantelun 999/7. 11. 96/SN/UK/JMA johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Euroopan parlamentin jäsen Stan Newens välitti oikeus- asiamiehelle marraskuussa 1996 herra M:n puolesta kan- telun, jossa väitettiin Tacis-ohjelmasta rahoitetusta hank- keesta vastaavan komission edustajan toimintaa tehotto- maksi ja epäeettiseksi. Kantelija esitti kolme väitettä: 1) Hänen mielestään EU:n toimielimet eivät onnistuneet asettamaan ja pitämään realistisia määräaikoja hank- keen yhteydessä. 2) Hankkeen ehdot olivat epätyydyttävät; erityisesti joi- denkin toimintojen määräajat olivat riittämättömät ja konsulteille maksettavat korvaukset liian niukat. Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että ”rakentamisen hintatilastohanke” oli osa Tacis-maille annettavan tilastoteknisen avun ohjelmaa. Ohjelman mukaan suurimman osan töistä tekivät jäsen- valtioiden kansalliset tilastokeskukset (MSNSI). Ohjel- masta rahoitettavat kiinnostuksen ilmaisut oli määrä arvi- oida neuvoa-antavassa johtoryhmässä, jonka puheenjoh- tajana toimi komissio ja johon osallistuivat Tacis-maiden kansalliset tilastokeskukset sekä MSNSI:t. Johtoryhmän piti myös vastata pyyntöihin. Yksityisiä yrityksiä kutsut- tiin osallistumaan, vain jos mikään MSNSI ei halunnut tai pystynyt tekemään työtä. ”Rakentamisen hintatilastohanke” käynnistyi useiden Keski-Aasian maiden pyynnöstä lokakuussa 1994. Koska mikään MSNSI ei ollut valmis tekemään työtä, Yhdisty- neen kuningaskunnan tilastokeskuksen (UK Central Sta- tistical Office, CSO/UK) edustajat lähestyivät M:n kon- sulttiyritystä (DLC) tutkiakseen, oliko se kiinnostunut hankkeesta. Kun DLC oli todettu mahdolliseksi kumppa- niksi, asian oli odotettava, kunnes riittävät budjettivarat tulisivat saataville. Heti kun varat tulivat saataville maaliskuussa 1996, DLC:tä pyydettiin esittämään yksityiskohtainen ehdotus, joka jätettiin toukokuussa 1996. Sitä pidettiin liian kal- liina, ja käytyjen neuvottelujen jälkeen DLC ei hyväksy- nyt taloudellisia ehtoja, joita Tacis pystyi tarjoamaan. Nämä ehdot olivat komission Tacis-tilasto-ohjelmalle asettamien tehokkuussuuntaviivojen mukaiset. Komissio yritti sitten jälleen saada MSNSI:n mukaan johtoryhmän puitteissa. Syyskuussa 1996 Saksan liittota- savallan tilastokeskus suostui ottamaan vastuun hank- keesta. DLC:lle ilmoitettiin välittömästi uudesta tilan- teesta. 3) Metodologia, jonka hän oli kehittänyt hanketta var- ten valmistelevan työnsä yhteydessä, oli luovutettu toisille. DLC:n jättämää ehdotusta ei luovutettu muille kilpaili- joille. Hankkeesta käytyjen keskustelujen yhteydessä teksti oli luonnollisesti tullut kaikkien osapuolten tietoon. Hankkeen täytäntöönpano ei perustunut tähän tekstiin, C 380/130 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 koska Saksan liittotasavallan tilastokeskus noudatti kysei- sellä tilastojen alalla omaa lähestymistapaansa. rahoittamaan jäsenvaltioiden kansallisten tilastokeskusten tekemää työtä ja että yksityisiä yrityksiä kutsuttiin osallis- tumaan vain siinä tapauksessa, että kansalliset tilastokes- kukset eivät pystyneet tai halunneet tehdä työtä. Kantelija ei esittänyt huomautuksia. Päätös 1 Neuvottelujen kesto Oikeusasiamiehen tutkimusten pohjalta oli ilmeistä, että DLC:hen otettiin ensimmäisen kerran yhteyttä ”rakenta- misen hintatilastoista” marraskuussa 1994. Budjettisyistä komissio ei kuitenkaan sitoutunut hankkeen rahoittami- seen lopullisesti ennen kuin maaliskuussa 1996. DLC:tä kehotettiin sitten esittämään yksityiskohtainen ehdotus, joka vastaanotettiin toukokuussa 1996. Lopullinen pää- tös siitä, että hankkeen toteuttaisi Saksan liittotasavallan tilastokeskus, tehtiin lokakuussa 1996. Siten oli ilmeistä, että viivytyksen suurin syy oli se, että hanketta varten ei ollut saatavissa riittävästi budjettiva- roja. Täten ei ollut todisteita siitä, että komissio tai sen edusta- jat olisivat syyllistyneet tarpeettomiin hallinnollisiin viivy- tyksiin. Oli myös ilmeistä, että kansalliset tilastokeskukset olivat mukana rahoitusehdotuksia käsittelevässä johtoryhmässä, jolloin ne normaalisti saisivat haltuunsa yksityisten yritys- ten tekemien tarjousten tekstit. Kun DLC:tä pyydettiin esittämään ehdotus, komission olisi pitänyt nimenomaisesti ilmoittaa konsulttiyritykselle sekä siitä, että sen ehdotus välitettäisiin kansallisille tilas- tokeskuksille, että siitä, että jos jokin kansallinen tilasto- keskus ilmoitti haluavansa tehdä työn, se asetettaisiin etusijalle. Tällä olisi vältetty kaikki vaarat siitä, että konsulttiyritystä johdetaan virheellisesti luulemaan, että toimet, joita se tässä asiassa toteuttaa komission kanssa, kuuluvat tarjousten käsittelyä koskevien normaalien peri- aatteiden piiriin. Komissio totesi kuitenkin, että Saksan liittotasavallan tilastokeskuksen toteuttama hanke ei perustunut DLC:n ehdotukseen. Oikeusasiamiehelle ei toimitettu tämän väit- teen kanssa ristiriidassa olevia todisteita. 2 Hankkeen ehdot Johtopäätös Lausunnossaan komissio totesi, että hankkeen ehdot vas- tasivat TACIS-tilasto-ohjelmille asetettuja komission te- hokkuussuuntaviivoja. Oikeusasiamiehelle ei ole esitetty tämän väitteen kanssa ristiriidassa olevia todisteita. Tehokkuussuuntaviivojen sisältö on komission asia, ja sitä valvovat moitteettomaan varainhoitoon liittyvien kysymysten osalta tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan parlamentti. Suostuessaan siihen, että komission puolesta otettiin yhteyttä DLC:hen, komission olisi kuitenkin pitänyt var- mistaa, että konsulttiyritykselle ilmoitettiin mahdollisen tulevan sopimuksen ehdoista. Tällä olisi vältetty vaara siitä, että DLC:tä johdetaan harhaan tällaisten ehtojen neuvotteluvarasta, koska se ei ollut suoraan yhteydessä komissioon. 3 Kantelijan ehdotuksen luovuttaminen muille Komission esittämien todisteiden valossa oli ilmeistä, että tarkoitettu kyseinen Tacis-ohjelma oli ensi sijassa Edellä esitettyjen tulosten valossa oikeusasiamies piti seu- raavia kriittisiä huomautuksia aiheellisina: 1 Kun komissio suostui siihen, että sen puolesta otettiin yhteyttä kantelijan yritykseen, sen olisi pitänyt var- mistaa, että konsulttiyritykselle ilmoitettiin mahdolli- sen tulevan sopimuksen ehdoista. Tällä olisi vältetty vaara siitä, että konsulttiyritystä johdetaan harhaan tällaisten ehtojen neuvotteluvarasta, koska se ei ollut suoraan yhteydessä komissioon. 2 Kun kantelijan yritystä pyydettiin esittämään ehdotus, komission olisi pitänyt nimenomaisesti ilmoittaa kon- sulttiyritykselle sekä siitä, että sen ehdotus välitettäi- siin kansallisille tilastokeskuksille, että siitä, että jos jokin kansallinen tilastokeskus ilmoitti haluavansa tehdä työn, se asetettaisiin etusijalle. Tällä olisi väl- tetty kaikki vaarat siitä, että konsulttiyritystä johde- taan virheellisesti luulemaan, että toimet, joita se tässä asiassa toteuttaa komission kanssa, kuuluvat tarjous- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/131 ten käsittelyä koskevien normaalien periaatteiden pii- riin. Koska tapauksen nämä näkökohdat koskivat menettelyitä menneisyydessä, sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. HENKILÖSTÖ: ASIANTUNTIJAN VIRHEELLINEN LUOKITTELU Päätös kantelun 1034/19. 11. 96/MS/IT/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu Italialainen herra S. kanteli oikeusasiamiehelle marras- kuussa 1996 siitä, että komissio ei ollut reagoinut muisti- oon, jonka hän oli osoittanut komissiolle 24. toukokuuta 1995. S:n komissiolle lähettämän muistion tausta oli lyhyesti seuraava. S. allekirjoitti 3. lokakuuta 1994 sopimuksen EAD:n (European Association for Development) kanssa. Sopimuksen allekirjoitti kaksi komission virkamiestä EAD:n puolesta. Sopimuksessa määrättiin, että S:n olisi ”koulutettavana asiantuntijana” oleskeltava vuosi komis- sion edustustossa Buenos Airesissa Argentiinassa. Sopi- muksen johdanto-osan ainoassa kappaleessa määrättiin, että oleskelun oli määrä antaa S:lle mahdollisuus saada työkokemusta ja käytännön tietoa Euroopan yhteisön ja kehitysmaiden välisestä yhteistyöstä. Samana päivänä laa- ditussa ja S:n ja komission allekirjoittamassa asiakirjassa, jota kutsutaan nimellä ”mandaatti n:o 1625/EY”, S. sitoutui osallistumaan yleisesti edustuston toimintaan ja suorittamaan koulutustaan vastaavalla tasolla tehtäviä, joita edustuston päällikkö hänelle osoittaa. Oleskeltuaan edustustossa noin kahdeksan kuukautta S. kirjoitti edellä mainitun 24. toukokuuta 1995 päivätyn muistion Brysseliin yhdelle sopimuksen allekirjoittaneista komission virkamiehistä. Kirjeessä hän totesi pääasiassa, että hänelle osoitetut työtehtävät olivat hänen odotta- maansa tasoa alempia luonteeltaan erilaisia. S:n mukaan tämä liittyi siihen, että edustusto oli odottanut taloustutkijaa eikä hänen kaltaistaan maatalousalan kou- lutuksen saanutta henkilöä. Hän päätti muistionsa totea- malla, että hän suhtautui avoimin mielin kaikkiin ehdo- tuksiin, jotka antaisivat hänelle mahdollisuuden hyödyn- tää omia ammatillisia kykyjään Buenos Airesissa, Brysse- lissä tai jossakin muussa edustustossa. ja päällikön kautta. Näin tehtiin 7. kesäkuuta 1995, ja saatekirjeessään edustuston päällikkö torjui S:n muistion asiasisällön. Edustuston päällikkö totesi, että vaikka edustustossa tehtävä työ ei koskenutkaan maaseudun tai maatalouden kehittämistä, se todellakin liittyi kehitystyö- hön, ja että S:lle osoitetut työtehtävät eivät olleet hänen ammatillisten kykyjensä alapuolella, vaikka ne ehkä poik- kesivat tämän odotuksista. Edustuston päällikkö päätti saatekirjeensä ehdotukseen, jonka mukaan S:lle tarjottai- siin sopimuskauden päätyttyä tehtäviä toisesta edustus- tosta, jossa työ oli luonteeltaan enemmän maaseutuun ja maatalouteen liittyvää. S. sai kopion tästä kirjeestä. Myöhemmin S. ja komission Brysselissä toimivat yksiköt olivat yhteydessä toisiinsa. S:lle ilmeisesti ehdotettiin, että hän jäisi Buenos Airesiin ja odottaisi edustuston uuden päällikön saapumista. Lokakuussa 1995 S. suostui alle- kirjoituksellaan uusimaan sopimuksen uudeksi yhden vuoden jaksoksi. S. totesi 6. lokakuuta 1995 päivätyssä kirjeessään, että edustuston vaihtaminen olisi virhe, jollei hänelle annettaisi korvaukseksi hänen kärsimistään vahin- goista mahdollisuutta uuteen kaksivuotisjaksoon toisessa edustustossa. Kantelussaan oikeusasiamiehelle S. korosti, että hänelle tarjottiin paikkaa Buenos Airesissa, koska komission yksiköt olivat erheellisesti pitäneet häntä taloustutkijana, vaikka hänen papereistaan kävi selkeästi ilmi, että hän oli maatalousalojen asiantuntija. Hän esitti tätä syytöstä tukevia todisteita. Tutkimus Komission lausunto Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi ensinnäkin, että harjoittelusopimusten tarkoituk- sena ei välttämättä ollut, että kyseinen henkilö saa täy- dentävää koulutusta erikoisalallaan. Harjoitteluohjelman sisältö keskittyi kohdemaan kanssa kahden- tai monenvä- listen sopimusten puitteissa sovittujen ohjelmien hallin- toon ja hoitamiseen. Siten harjoittelusopimuksia ei muo- dollisesti luokiteltu kyseisten henkilöiden erityisalojen mukaan. Koska muistio oli luonteeltaan sisäiseen henkilöstöön kuuluva, se oli välitettävä vastaanottajalle edustuston Toiseksi komissio ilmoitti, että se piti edustuston päälli- kön 7. kesäkuuta 1995 päivättyä saatekirjettä, josta S. oli saanut kopion, vastauksena tämän 24. toukokuuta 1995 C 380/132 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 esittämään muistioon. Komissio totesi lisäksi, että sen yksiköt yleensä välttivät ryhtymistä muodolliseen suoraan keskusteluun edustuston eri tahojen kanssa, jolloin jätet- täisiin huomiotta tai ohitettaisiin edustuston päällikön toimivalta komission edustajana, joka vastaa harjoitte- luohjelman täytäntöönpanosta. Kolmanneksi komissio totesi, että S. sai järjestelmällisesti tietoa hallinnollisesta tilanteesta, erityisesti 16. marras- kuuta 1995 päivätyllä muistiolla, joka oli osoitettu edus- tuston päällikölle ja josta S. sai kopion. Tässä muistiossa todettiin, että hänelle olisi annettava tehtäviä yksikön etujen mukaisesti. jolla S:lle myönnettiin vuosi Buenos Airesin edustustossa, uusittiin kuitenkin molemminpuolisella sopimuksella lo- kakuussa 1995, ja Brysselin keskushallinnon edustuston päällikölle 16. marraskuuta 1995 lähettämässä ilmoituk- sessa, josta S. sai kopion, tehtiin selväksi, että komission kanta oli se, että hänelle olisi annettava tehtäviä yksikön edun mukaisesti. Ehdotus, jonka mukaan sopimus uusit- taisiin koskemaan toista vuotta Buenos Airesissa, oli epäsuora vastaus S:n mahdollisiin toiveisiin saada siirto toiseen edustustoon. Molemmissa mainituissa muistioissa käsiteltiin hänen tyytymättömyyttään hänelle annettuihin tehtäviin. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies katsoi, että komissio oli vastannut S:n 24. toukokuuta 1995 anta- maan muistioon, eikä ollut syytä esittää komissiolle, että sen olisi myönnettävä tälle toinen kaksivuotinen harjoitte- lujakso. Komissio ei kommentoinut kysymystä siitä, olivatko sen yksiköt virheellisesti pitäneet S:ää taloustutkijana. Johtopäätös Kantelijan huomautukset Vastauksessaan kantelija piti kiinni kantelustaan ja pyysi komissiota myöntämään uuden kahden vuoden harjoitte- lujakson korvaukseksi kärsityistä vahingoista. Päätös Arvioidessaan kantelijan syytöstä, jonka mukaan häntä oli virheellisesti pidetty taloustutkijana, oikeusasiamies otti ensinnäkin huomioon, että S:n ja EAD:n ja komission allekirjoittamissa sopimuksissa ei määritelty mitään tiet- tyä työkenttää ja että harjoitteluohjelmien tavoitteena ei välttämättä ollut antaa kyseiselle henkilölle täydentävää koulutusta hänen omalla erikoisalallaan. Komissio ei kui- tenkaan kiistänyt väitettä, jonka mukaan S:n oikea luo- kittelu maatalousasiantuntijaksi olisi voinut olla merki- tyksellinen hänen asemapaikkaansa koskevan päätöksen kannalta, eikä väitettä, jonka mukaan sen yksiköt olisivat luokitelleet S:n väärin. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies antoi komissiolle kriittisen huomautuksen siitä, että sen olisi pitänyt luokitella S. oikein. Toiseksi vaikutti siltä, että S. ei ollut saanut virallista ja nimenomaista kirjallista vastausta kaikkiin 24. touko- kuuta 1995 lähettämässään kirjeessä esitettyihin seikkoi- hin. Edustuston päällikön saatekirjettä, josta S. sai kopion, ei voitu pitää täydellisenä vastauksena, koska edustuston päälliköllä ei ollut valtuuksia toimiin kaikkien S:n ilmoituksessa esitettyjen seikkojen osalta. Sopimus, johdosta tutkimuksen pohjalta suoritetun Kantelun Euroopan oikeusasiamiehen oli esitettävä seuraava kriitti- nen huomautus: Komission olisi pitänyt luokitella S. oikein maatalousasi- oiden asiantuntijaksi. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyitä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. TERVEYDENTILAA KOSKEVAN VAITIOLOVELVOLLISUUDEN JÄTTÄMINEN KUNNIOITTAMATTA Päätös kantelun 1098/96/BB johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu X. kanteli oikeusasiamiehelle joulukuussa 1996 siitä, että i) komission lääkintäyksikkö oli rikkonut terveydentilaa koskevaa vaitiolovelvollisuutta ja ii) viivytellyt perusteet- tomasti asiakirjan lähettämisen yhteydessä. Ohjesäännön 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti kantelua käsiteltiin kantelijan pyynnöstä luottamuksellisena. X. työskenteli komissiolle freelancerinä. Euroopan yhtei- söjen toimielimet ovat tehneet vakuutusyhtiön kanssa sopimuksen, jolla kyseisen freelance-työntekijäryhmän ansionmenetykset korvataan, jos he sairastuvat sopimuk- sen voimassaoloaikana. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/133 Kantelijan oli saatava kiireellistä lääkärin hoitoa työsken- nellessään komissiolle. Hallinnolle toimitettiin kaikki vaa- ditut todistukset, mukaan luettuna vastaavan lääkärin hoitotodistus. Tämä asiakirja oli komission lääkintäyksi- kön johtajalle osoitetussa suljetussa kirjekuoressa, johon oli kirjoitettu ”medical secret”. Mitä tuli terveydentilaa koskevien tietojen luottamukselli- suuteen, komissio väitti, että se ei ole millään tavalla vastuussa vakuutusyhtiön toiminnasta. Kantelijan kanssa järjestetyn tapaamisen jälkeen komissio kuitenkin muis- tutti vakuutusyhtiötä sen luottamuksellisuusvelvollisuu- desta. Komissio ilmoitti sittemmin kantajalle, että pyyntö oli hyväksytty ja asiakirjat toimitettu vakuutusyhtiölle. X. väitti, että kesti useita viikkoja, ennen kuin vakuutusyhtiö todella sai asiakirjat. Joulukuussa 1996 X. totesi, että sekä vakuutusyhtiön työntekijä että komission yksikkö, johon X. oli sopimus- suhteessa, olivat tietoisia luottamuksellisista tiedoista. Tutkimus Komission lausunto Mitä tuli terveydentilaa koskevien asiakirjojen luottamuk- sellisuuden yleisiin periaatteisiin, komissio totesi, että asiakirjojen lähettäminen suljetuissa kirjekuorissa yksin- omaan vakuutusyhtiöiden lääkärien, komission lääkärien ja vakuutetun osapuolen käyttöä varten oli vakuutussopi- muksen mukainen vaihtoehto. Vakuutetut osapuolet voi- vat eritellä tällä tavoin käsiteltävät asiakirjat korvauksen hakulomakkeessa. Kyseisen freelance-työntekijäryhmän jäsenten, jotka ovat pyytäneet sairausvakuutuksen mukaista vakuutusturvaa, on noudatettava sen määräyksiä ja menettelyjä. Kantelijan huomautukset Kantelija pitäytyi kantelussaan ja myönsi, että komissio oli lähettänyt ilmoituksen 31. lokakuuta 1996. Kantelija kuitenkin korosti, että vakuutusyhtiö ei ollut vastaanotta- nut tätä asiakirjaa 24. marraskuuta 1996. Kantelu välitettiin komissiolle. Yhteenvetona komission lausunnossa esitettiin seuraavaa: Päätös X. toimitti vakuutussopimuksen mukaisesti komissiolle useita terveydentilaansa koskevia asiapapereita, mukaan luettuna X:n saamaa hoitoa koskeva todistus, välitettä- väksi vakuutusyhtiölle. Vakuutussopimuksen 7 g artiklan ja tuolloin käytössä olleen lomakkeen mukaisesti operaation luonnetta ku- vaava asiakirja olisi pitänyt lähettää vakuutusyhtiöön suljetussa kirjekuoressa. X:n kantelun johdosta kyseisiä virkamiehiä muistutettiin tällaisissa tapauksissa noudatettavasta asianmukaisesta menettelystä. Komissio korosti, että henkilöstösääntöjen salassapitomääräykset sitoivat X:n kantelua käsitteleviä virkamiehiä. Komissio vastaanotti X:n hakemuksen 16. lokakuuta 1996 ja lähetti sen vakuutusyhtiölle 31. lokakuuta 1996 komission lääkintäyksikön tutkittua sen. Komissio pyysi vastaanottoilmoitusta, jota vakuutusyhtiö ei toimittanut. Komissio ei siksi hyväksynyt väitettä, jonka mukaan se oli viivytellyt näiden asiakirjojen välittämistä vakuutusyh- tiölle, joka oli vastannut X:lle 4. joulukuuta 1996. 1. Väite terveydentilaa koskevan vaitiolovelvollisuu- den rikkomisesta 1. 1 Hyvän hallintotavan mukaisesti komission olisi aina varmistettava, että terveydentilaa koskevan vaitiolovelvollisuuden piiriin kuuluvia asiakirjoja käsitellään asianmukaisen huolellisesti. 1. 2 Oikeusasiamiehen tutkimuksissa kävi ilmi, että komissio oli myöntänyt, että kantelijan hoidon luonteesta kertovat asiakirjat olisi pitänyt lähettää vakuutusyhtiölle suljetussa kirjekuoressa. 1. 3 Oikeusasiamies katsoi, että se, että komissio oli laiminlyönyt kantelijan terveydentilaa koskevien asiakirjojen asianmukaisen huolellisen käsittelyn, oli valitettavaa ja muodosti hallinnollisen epäkoh- dan. 1. 4 Oikeusasiamies kiinnitti siksi komission huomion siihen, että sen olisi varmistettava, että oikeusasia- miehen päätökseen sisältyvä arvostelu saatetaan niiden virkamiesten tietoon, jotka käsittelevät ter- veydentilaa koskevan salassapitovelvollisuuden pii- C 380/134 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 riin kuuluvia asiakirjoja, jotta taataan, että tällaisia virheitä ei tehdä vastaavissa tapauksissa. tulevaisuudessa AVOIMUUDEN PUUTE KILPAILUN JÄRJESTÄMISEN YHTEYDESSÄ Päätös kanteluun 105/97/PD Euroopan komissiota vastaan 2. Väite, että asiakirjojen välittäminen vakuutusyhti- ölle oli viivästynyt 2. 1 Komissio vastaanotti kantelijan hakemuksen 16. lokakuuta 1996. Komission lääkintäyksikön käsi- teltyä sen komissio lähetti vakuutusyhtiölle kirjeen 31. lokakuuta 1996. 2. 2 Komissio toimitti oikeusasiamiehelle yllä mainitun kirjeen kopion. Tässä kirjeessä komissio pyysi vas- taanotosta vahvistusta, jota vakuutusyhtiö ei toi- mittanut. Kun arvioitiin, oliko komissio viivytellyt, oli kuitenkin otettava huomioon, että vakuutusyh- tiö vastasi kantelijalle 4. joulukuuta 1996, noin kuukauden kuluttua komission kirjeen päivämää- rästä. 2. 3 Oikeusasiamiehen tutkimukset osoittivat siten, että ei ollut riittävää perustetta syyttää komissiota siitä, että se olisi viivytellyt lähettäessään kantelijan asia- kirjat vakuutusyhtiölle. Johtopäätös Edellä esitettyjen tulosten valossa oli esitettävä seuraava kriittinen huomautus: Euroopan oikeusasiamies katsoi, että hyvän hallintotavan periaatteet edellyttivät, että komission olisi aina varmis- tettava, että terveydentilaa koskevan vaitiolovelvollisuu- den piiriin kuuluvia asiakirjoja käsitellään asianmukaisen huolellisesti. Oikeusasiamiehen tutkimuksissa kävi ilmi, että komissio oli myöntänyt, että kantelijan hoidon luonteesta kertovat asiakirjat olisi pitänyt lähettää vakuutusyhtiölle suljetussa kirjekuoressa. Oikeusasiamies katsoi, että se, että komissio oli laimin- lyönyt kantelijan terveydentilaa koskevien asiakirjojen asianmukaisen huolellisen käsittelyn, oli valitettavaa ja muodosti hallinnollisen epäkohdan. Kantelu Herra D. kanteli oikeusasiamiehelle tammikuussa 1997 tavasta, jolla komissio oli järjestänyt toimielinten välisen kilpailun (EUR/LA/97), johon hän oli osallistunut vuonna 1996. Valintalautakunta ilmoitti D:lle kirjeellään 14. marras- kuuta 1996, että tämän kirjallisissa esivalintakokeissa saamat pisteet olivat liian alhaiset, joten hänen kirjallisten kokeittensa loppuosaa ei korjattaisi. D. pyysi valintalau- takuntaa tarkistamaan arvosanaa, jonka se oli antanut hänelle kokeessa. Hän esitti myös seuraavan pyynnön: ”Olisin kiitollinen, jos voisitte lisäksi antaa minulle mahdollisuuden nähdä korjatun koepaperini, jotta voin tehdä havaintoja, joita pidän tarpeellisena väitteitteni tueksi, ilman että tämä vaikuttaa tarkistusmenette- lyyn. ” Vastauksessaan D:n keskeiseen pyyntöön valintalauta- kunta kertoi hänelle yksityiskohtaisesti kokeessa käyte- tyistä valintaperusteista ja totesi, että: ja haluamme ”Olemme tarkistaneet koepaperinne ilmoittaa, että Teille ilmoitettu tulos vastaa valintalau- takunnan antamia pisteitä. Kuten hakuilmoituksessa todettiin, kokeiden tarkoituk- sena oli koota luettelo hakijoista, jotka saavat kor- keimmat pisteet (144 A7-kilpailussa ja 96 A8-kilpai- lussa). Tarkastajat, jotka olivat unionin toimielimissä työskenteleviä kokeneita kääntäjiä, noudattivat kai- kissa tapauksissa samoja tiukkoja arviointiperusteita. Koe a) oli tarkoitettu arvioimaan lähdekielen taitoja, espanjan kielen taitoja sekä kykyä ratkaista käännös- ongelmia. Tiedoksenne ilmoitamme, että kokonaisarvo- sanaan vaikuttaneita tekijöitä olivat seuraavat: — lähdekieli: karkeat, vakavat tai vähäiset ymmärtä- misvirheet ja epätarkkuudet, Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyjä menneisyydessä, ei ollut mahdollista pyrkiä sovintoratkai- suun. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. — kohdekieli: arvioinnin kohteena olivat oikeinkirjoi- tus (karkeat, vakavat ja vähäiset virheet), muoto- ja lauseoppi (rektio, prepositioilmaukset, virheelliset 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/135 lauseopilliset rakenteet jne. ) sekä sanasto (yhden tai useamman sanan pois jättäminen, lauseen pois jät- täminen, virheellinen termi, sanojen käyttö väärässä merkityksessä); huomioon otettiin myös tyyli- ja välimerkkivirheet. Toisaalta hyvä tyyli, suhteellisen vaikean jakson oikea käännös tai erityisen vaikean jakson erinomainen kään- nös luettiin hakijan eduksi. Kunkin koepaperin arvioi kaksi eri tarkastajaa, ja hakijat pysyivät aina nimettöminä. Jotkut koepaperit annettiin kolmannen jos valintalautakunta piti sitä tarpeellisena. tarkastajan arvioitaviksi, Kokeet korjattiin erityisen huolellisesti, ja olen pahoil- lani, että joudun ilmoittamaan, että valintalautakunnan Teitä koskeva päätös on lopullinen. ” Mitä tuli D:n pyyntöön saada tutustua korjattuun koepa- periin, valintalautakunta totesi, että: ”Lopuksi ilmoitamme, että emme voi toimittaa Teille kopioita koepapereistanne, koska periaatteenamme on, että kaikkia hakijoita on kohdeltava yhdenvertaisesti ja valintalautakunnan menettelyjen on säilyttävä luottamuk- sellisina. ” Kantelussaan oikeusasiamiehelle D. totesi, että hän ei kiistänyt valintalautakunnan arvostelua. Koska hän ei ollut tutustunut korjattuun koepaperiin, hän ei tiennyt, oliko valintalautakunta soveltanut arviointiperusteita oi- kein hänen tapauksessaan. Hän väitti, että valintalauta- kunnan perusteet kieltää häntä tutustumasta korjattuun koepaperiin olivat riittämättömät ja avoimuusperiaatteen vastaiset. Tutkimus Komission lausunto Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että valintalautakunta oli toiminut kilpailuilmoi- tuksen mukaisesti, ja että valintalautakunta oli suhtautu- nut hyvin avoimesti D:hen, kun se oli lähettänyt tälle kokeen arviointiperusteet. Mitä tuli syihin, joiden vuoksi valintalautakunta ei antanut D:lle lupaa tutustua korjat- tuun koepaperiin, komissio totesi tiivistettynä, että kor- jattuja kokeita ei yhteisön toimielinten yleisen käytännön mukaisesti välitetty hakijoille, ja että valintalautakunnilla oli yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti laaja harkintavalta. Komission mukaan ainoa valintalau- takunnille tällä alueella asetettu velvoite oli saatujen pisteiden ilmoittaminen hakijoille. Mitä tuli avoimuuteen, komissio totesi, että avoimuus- määräykset eivät voi ohittaa henkilöstösääntöjen liitteessä III olevaa 6 artiklaa, jonka mukaan valintalautakunnan menettelyt ovat salaisia. Komission mukaan tämä salassa- pito antaa valintalautakunnille mahdollisuuden työsken- nellä riippumattomasti ja joutumatta painostuksen koh- teeksi. Kantelijan huomautukset Huomautuksissaan D. piti kiinni kantelunsa asiakysy- myksistä. Hän korosti erityisesti, että hän ei pyytänyt toimittamaan korjattua koepaperia vaan ainoastaan mah- dollisuutta saada tutustua korjattuun kokeeseen, jolloin hän jätti valintalautakunnan tehtäväksi löytää keino, jolla hän voisi tutustua siihen. D. totesi, että hän voisi maini- osti hyväksyä, että merkinnät, jotka mahdollistaisivat korjaajan tunnistamisen, poistettaisiin korjatusta ko- keesta, kunhan D. saisi tutustua tehtyihin korjauksiin. Avoimuudesta D. totesi, että henkilöstösääntöjen liit- teessä III olevan 6 artiklan tavoite, ts. valintalautakuntien työn riippumattomuuden varmistaminen, ei antanut oikeutta kieltää häntä tutustumasta korjattuun kokeeseen muodossa, joka ei mahdollistanut korjaajien tunnista- mista. Päätös D:n kantelun johdosta nousi esiin kysymys siitä, oliko valintalautakunnalla oikeus kieltää häntä tutustumasta kyseiseen korjattuun kokeeseen. Tämän kysymyksen arvi- oinnin yhteydessä todettiin ensin, että ei vaikuttanut perusteettomalta, että valintalautakunta piti D:n pyyntöä saada tutustua korjattuun koepaperiin pyyntönä saada kyseinen koe haltuunsa. Valintalautakunta perusteli kiel- täytymistä tästä pyynnöstä viittaamalla hakijoiden yhden- vertaisen kohtelun periaatteeseen ja valintalautakunnan menettelyjen luottamuksellisuuteen. Hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaate merkitsee sitä, että samanlaisia tilanteita ei voida käsitellä eri tavoin eikä erilaisia tilanteita voida käsitellä samalla tavalla. Päätös lähettää korjattu koepaperi on tehtävä henkilöstö- sääntöjen ja tuomioistuimen oikeuskäytännön pohjalta, eikä kyseisellä periaatteella näyttänyt olevan mitään mer- kitystä tällaisen päätöksen kannalta. Olisi pantava mer- kille, että komissio ei viitannut tähän periaatteeseen lau- C 380/136 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 sunnossaan oikeusasiamiehelle D:n kantelun johdosta. Se, että valintalautakunta viittasi kyseiseen periaatteeseen, oli siten harhaanjohtavaa. Hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että hakijoille esitetään riittävät perusteet tueksi. Yhdenvertaisen valintalautakuntien päätösten kohtelun periaatteeseen viittaaminen ei vaikuttanut riittä- vältä, koska periaatteella ei ole merkitystä päätettäessä, sallitaanko korjattuihin koepapereihin tutustuminen vai ei. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies antoi komissiolle kriittisen huomautuksen. Mitä tuli siihen, että valintalautakunta viittasi menettely- jensä luottamuksellisuuteen syynä, jonka vuoksi se ei toimittanut korjattua koepaperia, komissio ei yhteisön oikeuden nykytilanteessa ole velvollinen toimittamaan korjattuja koepapereita niitä pyytäville hakijoille. Oli siten ilmeistä, että valintalautakunnalla oli oikeus kieltä- ytyä toimittamasta koetta viittaamalla periaatteeseen, jonka mukaan valintalautakunnan menettelyt ovat luotta- muksellisia. Johtopäätös sille hakijoille. Kirjeessään oikeusasiamies on todennut, että valintalautakuntien harkintavalta ja niiden menettely- jen luottamuksellisuus eivät ilmeisesti estä hyvän hallinto- tavan periaatteiden noudattamista. KILPAILUN JÄRJESTÄMISTÄ KOSKEVA ARVOSTELU Päätös kanteluun 142/97/PD Euroopan komissiota vastaan Kantelu Herra V. kanteli oikeusasiamiehelle helmikuussa 1997 tavasta, jolla komissio järjesti toimielinten välisen palve- lukseenottokilpailun (EUR/LA/97), johon hän osallistui vuonna 1996. Valintalautakunta ilmoitti V:lle kirjeellään 14. marras- kuuta 1996, että pisteet, jotka tämä oli saanut yhdessä esivalintakokeista, koe a), olivat riittämättömät, ja siksi hänen kokeensa loppuosaa ei korjattaisi. johdosta tutkimuksen pohjalta suoritetun Kantelun oikeusasiamiehen oli annettava seuraava kriittinen huo- mautus: Komission ei olisi pitänyt perustella kieltäytymistään kor- jatun koepaperin lähettämisestä viittaamalla hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen, koska tällä peri- aatteella ei ollut mitään merkitystä sen kannalta, päätet- tiinkö korjattu koepaperi lähettää vai ei. V. pyysi 18. ja 20. marraskuuta 1996 päivätyissä kirjeis- sään valintalautakuntaa tarkistamaan kokeessa a) annetut pisteet ja toimittamaan hänelle korjatun koepaperin. Hän totesi, että hän ei millään muotoa epäillyt korjausten oikeellisuutta ja puolueettomuutta, mutta hänen oli vai- kea ymmärtää saamiaan pisteitä, jotka olivat kovin alhai- set. Lisäksi hän totesi, että kokeessa b) hakijoille oli esitetty kysymyksiä, joilla ei ollut mitään perustaa kilpai- luilmoituksessa, ja että koe d) ei myöskään ollut ollut ilmoituksessa annettujen tietojen mukainen. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menneitä tapah- tumia, sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies päätti siksi lopettaa asian käsittelyn. Kyseisten kahden kokeen tapauksessa kilpailuilmoituk- sessa todettiin: Oikeusasiamiehen lisähuomautukset Koska oikeusasiamies oli saanut huomattavan määrän kanteluita, jotka koskivat avoimuuden puutetta yhteisön toimielinten järjestämissä palvelukseenotto-menettelyissä, hän päätti 7. marraskuuta 1997 käynnistää omasta aloit- teestaan asiaa koskevan tutkimuksen. Tutkimus sisältää kysymyksen siitä, aikooko komissio antaa hakijoille mah- dollisuuden ottaa koekysymykset mukaansa koetiloista ja aikooko se esittää koepapereiden korjatut kopiot kysei- b) Koe, joka koostuu kysymyslomakkeesta, jossa käsitel- lään Euroopan yhdentymisen päävaiheita ja yhteisön eri politiikkoja. d) Sanakirjojen avulla tehtävä käännös espanjan kieleen Euroopan unionin toimintaa käsittelevästä yleisluon- toisesta, noin 45 rivin mittaisesta tekstistä, joka on laadittu kielellä, jonka hakija valitsee kielistä, jotka on lueteltu jakson V kohdassa B. 3, pois luettuna kielet, jotka on valittu kokeisiin a) ja c). Kokeen b) osalta V. katsoi, että monet esitetyistä kysy- myksistä eivät liittyneet Euroopan yhdentymisen päävai- heisiin ja yhteisön eri politiikkoihin. V:n mukaan tämä koski seuraavia kysymyksiä: 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/137 — Euroopan parlamentin pääsihteeriä koskeva kysymys näinen ja riippumaton, ja sillä oli runsaasti harkintaval- taa, kunhan se noudatti ilmoituksen määräyksiä. — ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaa koskeva kysymys — talous- ja sosiaalikomiteaa koskeva kysymys — Euroopan parlamentin jäsenten organisaatiota kos- keva kysymys — Euroopan komission toimikauden pituutta koskeva kysymys Koska V. ei ollut tyytyväinen näihin vastauksiin, hän kanteli oikeusasiamiehelle. Hän väitti, että valintalauta- kunnan vastaus ei ollut avoimuusperiaatteen mukainen. Hänen mielestään oli normaalia, että hakijalla oli mah- dollisuus tutustua korjattuun koepaperiin tai muulla tavoin saada tietoa tehdyistä korjauksista. Hänen mieles- tään valintalautakunta käytti menettelyjensä luottamuk- sellisuuden periaatetta kohtuuttomassa laajuudessa. Li- säksi hän piti kiinni siitä, että kokeiden b) ja d) sisältö ei ollut perusteltu. — tietyistä jäsenvaltioista kotoisin olevien komission jäsenten tarkkaa määrää koskeva kysymys Tutkimus — yhteisön lainsäädäntöä, mukaan luettuna yhteisön asetusten soveltamista, koskeva kysymys. Komission lausunto Kantelijan mielestä oli sitäkin selvempää, että nämä kysy- mykset eivät kuuluneet ilmoituksen sanamuodon piiriin, kun otettiin huomioon, että suullisesta kokeesta ilmoituk- sessa määrättiin: ”Valintalautakunnan haastattelu, joka antaa sille mahdol- lisuuden saattaa päätökseen arvionsa siitä, onko hakija sopiva suorittamaan jaksossa I kuvattuja tehtäviä. Tässä haastattelussa testataan myös muiden kielten taitoa sekä unionin toimielinten ja politiikkojen tuntemusta. ” V. väitti, että tämän tekstin johdosta hakija voisi katsoa, että toimielimiä koskevia kysymyksiä ei esitettäisi kirjalli- sessa kokeessa b). Kokeesta d) V. väitti, että teksti ei ollut pituudeltaan noin 45 riviä, kuten ilmoituksessa sanottin, vaan 61 riviä. Kantelu välitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että valintalautakunta oli toiminut kilpailuilmoi- tuksen mukaisesti. Mitä tuli valintalautakunnan esittä- miin syihin, joiden vuoksi se ei antanut V:n tutustua korjattuun koepaperiin, komissio totesi pääpiirteissään, että yhteisön toimielinten yleinen käytäntö oli olla toimit- tamatta korjattuja koepapereita hakijoille, ja että tuomio- istuimen oikeuskäytännön mukaisesti valintalautakunnilla on laaja harkintavalta. Komission mukaan ainoa valinta- lautakunnille tällä alueella asetettu velvoite oli saatujen pisteiden ilmoittaminen hakijoille. Mitä tuli V:n syytöksiin, jotka koskivat koetta b), komis- sio totesi, että kun otetaan huomioon V:n tässä kokeessa saamat hyvät pisteet, hänen syytöksensä oli perusteeton ja hänen oman etunsa vastainen. Kokeen d) osalta komis- sio totesi, että valintalautakunnan päätös antaa hakijoille 61-rivinen teksti kuului valintalautakunnille kuuluvan harkintavallan piiriin. Kantelija ei esittänyt huomautuksia komission lausun- nosta. Valintalautakunta vastasi kantelijan kirjeisiin 18. joulu- kuuta 1996 ja 16. tammikuuta 1997 päivätyillä kirjeil- lään. Mitä tuli tarkistamispyyntöön, valintalautakunta ilmoitti, että hänen kokeensa oli tarkistettu ja että anne- tut pisteet olivat oikeat. Lisäksi valintalautakunta ilmoitti V:lle, että se ei toimittaisi tälle korjattuja koepapereita hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja menet- telyjensä luottamuksellisuusperiaatteen vuoksi. Päätös Valintalautakunta perusteli päätöstään olla esittämättä korjattua koepaperia V:lle viittaamalla hakijoiden yhden- vertaisen kohtelun periaatteeseen ja menettelyjensä luotta- muksellisuuteen. Koetta b) koskeneiden syytösten osalta valintalautakunta totesi, että kaikki kysymykset liittyivät suoraan tai epä- suorasti kilpailuilmoituksen määräykseen. Sekä kokeen b) että kokeen d) osalta valintalautakunta lisäsi, että tuo- mioistuimen oikeuskäytännön mukaan se oli täysin itse- Hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaate merkitsee, että samanlaisia tilanteita ei voida käsitellä eri tavoin eikä erilaisia tilanteita voida käsitellä samalla tavalla. Päätös korjatun koepaperin lähettämisestä on tehtävä henkilös- tösääntöjen ja tuomioistuimen oikeuskäytännön pohjalta, eikä kyseisellä periaatteella näyttänyt olevan mitään mer- C 380/138 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kitystä tällaisen päätöksen kannalta. Oli pantava mer- kille, että komissio ei viitannut tähän periaatteeseen lau- sunnossaan, jonka se antoi oikeusasiamiehelle V:n kante- lun johdosta. Se, että valintalautakunta viittasi kyseiseen periaatteeseen, oli siten harhaanjohtavaa. Hyvän hallinto- tavan periaatteet edellyttävät, että hakijoille esitetään riittävät perusteet valintalautakuntien päätösten tueksi. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen viittaaminen ei vaikuttanut riittävältä, koska periaatteella ei ole merki- tystä päätettäessä, sallitaanko korjattuihin koepapereihin tutustuminen vai ei. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies antoi komissiolle kriittisen huomautuksen. ehtoja, jotka liittyvät kansalaisella mahdollisesti olevaan henkilökohtaiseen etuun, jonka vuoksi asia esitetään Euroopan oikeusasiamiehelle. Komission toisen väitteen osalta hyvän hallintotavan periaatteet edellyttävät, että kansalaiset voivat luottaa komission esittämien julkisten lausuntojen täsmällisyyteen. Oli siksi ilmeisen perustee- tonta käyttää tiettyä sanamuotoa, joka johdatteli kansa- laiset luulemaan, että kokeen aihepiiri olisi rajattu tiu- kemmin kuin käytännössä tapahtui. Tätä taustaa vasten oikeusasiamies antoi komissiolle kriittisen huomautuk- sen. Mitä tuli siihen, että valintalautakunta viittasi menettely- jensä luottamuksellisuuteen syynä siihen, että se ei toimit- tanut korjattua koepaperia, komissio ei yhteisön oikeu- den nykytilanteessa ole velvollinen toimittamaan korjat- tuja koepapereita niitä pyytäville hakijoille. Oli siten ilmeistä, että valintalautakunnalla oli oikeus kieltäytyä toimittamasta koetta viittaamalla valintalautakunnan me- nettelyjen luottamuksellisuuden periaatteeseen. Mitä tuli V:n väitteisiin kokeesta b), kilpailuilmoituksen mukaan tässä kokeessa oli määrä keskittyä Euroopan yhdentymisen eri vaiheisiin ja yhteisön eri politiikkoihin, samalla kun ilmoituksessa todettiin, että suullisen kokeen aiheena olisivat myös Euroopan unionin toimielimet. Ilmoitus antoi ilmeisesti sen vaikutelman, että selkeästi toimielimiin rajattuja kysymyksiä ei kysyttäisi kokeessa b). Kokeessa b) oli kuitenkin ilmeisesti kysytty kysymyk- siä, jotka koskivat toimielimiä eivätkä suoranaisesti liitty- neet Euroopan yhdentymisen eri vaiheisiin. Mitä tuli V:n väitteisiin jotka koskivat koetta d), valinta- lautakunnilla on tuomioistuimen oikeuskäytännön mu- kaan laaja harkintavalta sillä edellytyksellä, että ne kun- nioittavat kilpailuilmoitusta. Kilpailuilmoituksessa todet- tiin, että kokeessa d) käännettävä teksti olisi noin 45 riviä pitkä, kun todellisuudessa 61 riville jakautunut teksti oli noin 33 % pitempi. Tämän ylityksen ei voida katsoa noudattavan kilpailuilmoituksen sanamuotoa. Siksi Eu- roopan oikeusasiamies antoi komissiolle kriittisen huo- mautuksen. Johtopäätös Kantelun pohjalta suoritettujen Euroopan oikeusasiamie- hen tutkimusten johdosta oli annettava seuraavat kriitti- set huomautukset: Komission ei olisi pitänyt perustella kieltäytymistään kor- jatun koepaperin lähettämisestä viittaamalla hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen, koska tällä peri- aatteella ei ollut mitään merkitystä sen kannalta, päätet- tiinkö korjattu koepaperi lähettää vai ei. Komission olisi pitänyt laatia kilpailuilmoitus siten, että se ei johtanut kansalaisia harhaan kokeen sisällön suh- teen, ja sen olisi pitänyt noudattaa kilpailuilmoituksen sanamuotoa. Koska tapauksen nämä näkökohdat koskivat menneitä tapahtumia, sovintoratkaisuun pyrkiminen ei ollut aiheel- lista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Komissio esitti tässä yhteydessä kaksi väitettä: Ensinnä- kään ei ollut V:n edun mukaista kiistää kysymysten asianmukaisuutta, koska hän oli joka tapauksessa läpäis- syt kokeen hyvin tuloksin. Toiseksi kysymykset liittyivät ilmoituksessa esitettyyn suoranaisesti aiheeseen. Ensimmäisen väitteen osalta on muistettava, että EY:n perustamissopimuksen 138 e artiklassa, joka koskee kansalaisten oikeutta kannella Euroopan oikeus- asiamiehelle, ei aseteta tämän oikeuden käytölle mitään tai epäsuorasti Lisähuomautuksia Koska oikeusasiamies on saanut huomattavan määrän kanteluita, jotka koskevat avoimuuden puutetta yhteisön toimielinten järjestämissä palvelukseenottomenettelyissä, hän käynnisti 7. marraskuuta 1997 omasta aloitteestaan asiaa koskevan tutkimuksen. Tutkimus käsittää kysymyk- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/139 sen, aikooko komissio antaa hakijoille mahdollisuuden ottaa koekysymykset mukaansa koetiloista ja aikooko se esittää koepapereiden korjatut kopiot hakijoille. Kirjees- sään oikeusasiamies on todennut, että valintalautakuntien harkintavalta ja niiden menettelyjen luottamuksellisuus eivät ilmeisesti estä hyvän hallintotavan periaatteiden noudattamista. tyn maksun. Se pahoitteli kustannusten maksun ”selittä- mätöntä” viivästymistä. Lisäksi se ilmoitti, että se oli muuttanut tällaisten vaatimusten käsittelyyn käyttä- määnsä menettelyä, jotta aiheettomia viivytyksiä ei tule- vaisuudessa esiintyisi. Komissio ei kommentoinut K:n syytöksiä, jotka koskivat hänen kirjeisiinsä vastaamisen laiminlyömistä. LÄÄKÄRIKULUJEN KORVAAMINEN Päätös kantelun 319/97/PD johdosta Euroopan komissiota vastaan Kantelu K. kanteli oikeusasiamiehelle huhtikuussa 1997 siitä, että komissio ei ollut korvannut sairaskuluja, joita hänelle oli aiheutunut komission pyynnöstä. Kantelija oli menestyksekkäästi läpäissyt komission järjes- tämän kilpailun KOM/A/764. Palvelukseen ottamista var- ten komissio pyysi häntä alistumaan lääkärintarkastuk- seen marraskuussa 1994. Tarkastuksen yhteydessä häntä pyydettiin menemään lisätutkimuksiin valitsemansa lää- kärin luo; komissio korvaisi tästä aiheutuvat kustannuk- set. Tammikuussa 1995 hän välitti laskun komissiolle. Kesäkuussa 1995 komissio tarjosi K:lle työ- paikkaa, mutta lääkärikulujen korvaamisessa ilmennyt viivytys sekä muut komissiosta kilpailun yhteydessä saa- dut kielteiset kokemukset saivat K:n kieltäytymään tar- jouksesta. Lokakuussa 1995 hän kirjoitti komissiolle ja muistutti sitä korvauksesta, jota hän ei vielä ollut saanut. Huhtikuussa 1996 hän kirjoitti komissiolle uudelleen ja vaati korvausta. lääkärin Kantelijan huomautukset ilmoitti olevansa Huomautuksissaan K. tyytyväinen tapaan, jolla hänen kantelunsa oikeusasiamiehelle oli saa- nut komission korvaamaan hänelle hänen lääkärikulunsa. Hän oli kuitenkin tyytymätön siihen, että hänen oli vedottava oikeusasiamieheen saadakseen komission täyt- tämään maksuvelvoitteensa, ja siihen, että komissio ei ollut kommentoinut laiminlyöntiä kirjeisiin vastaami- sessa. Päätös Komission lausunnosta ja kantelijan vastauksesta kävi ilmi, että komissio oli ratkaissut korvausvaatimuksen. Lisäksi komissio oli sittemmin muuttanut menettelyjään tällaisten vaatimusten maksamisessa, jotta ne tulevaisuu- dessa maksettaisiin ilman aiheettomia viivytyksiä. Oike- usasiamies ei siksi tutkinut tätä kantelun puolta enem- pää. Mitä tuli kahteen komissiolle lähetettyyn muistutukseen, komissio ei kiistänyt, että se oli jättänyt vastaamatta niihin. Oikeusasiamies esitti siksi komissiolle kriittisen huomautuksen siitä, että sen olisi pitänyt vastata K:n kirjeisiin viipymättä. Kantelussaan K. totesi pitävänsä sopimattomana sitä, että komissio ei ollut korvannut lääkärikuluja eikä vastannut hänen kahteen muistutukseensa. Koska tapauksen tämä näkökohta koski menettelyitä menneisyydessä, sovintoon pyrkiminen ei ollut aiheellista. Oikeusasiamies lopetti siksi asian käsittelyn. Tutkimus Komission lausunto 3. 7 OIKEUSASIAMIEHEN OMAT ALOITTEET KILPAILUN JÄRJESTÄMINEN Päätös omasta aloitteesta suoritetussa tutkimuksessa 674/COMLA/F/PD Kantelu toimitettiin komissiolle. Lausunnossaan komissio totesi, että K:n lääkärikuluja ei ollut maksettu ajoissa, koska laskujen alkuperäiskappaleet ja muut tositteet oli- vat kadonneet, ja että se oli sittemmin suorittanut pyyde- Heinäkuussa 1996 oikeusasiamies käynnisti omasta aloit- teestaan tutkimuksen, jonka taustalla oli kantelu Euroo- pan komission järjestämästä kilpailusta EUR/LA/76. C 380/140 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Tutkimus Oikeusasiamies kehotti komissiota toimittamaan hänelle tietoja seuraavista kilpailuun liittyvistä seikoista: 1. Millainen pätevyys niillä henkilöillä, jotka vastasivat hakijoiden kirjallisen saksa-ruotsi-käännöskokeen tar- kastamisesta, oli saksan kielessä? mattavan määrän kanteluja, jotka niin ikään koskivat joko sitä, että hakijat eivät voineet tutustua korjattuihin koepapereihinsa, julkisuuden epäämistä tai jotakin muuta ilmeistä avoimuuden puutetta yhteisön toimielinten järjes- tämissä valintamenettelyissä. Oikeusasiamies päätti siksi ryhtyä tutkimaan omasta aloitteestaan valintamenettely- jen avoimuutta, jonka yhteydessä käsiteltäisiin kysymystä oikeudesta tutustua korjattuihin koepapereihin. 2. Oliko hakijoilla oikeus nähdä kokeisiinsa tehdyt kor- jaukset, ja jos ei, mitkä olivat tämän syyt? Tätä taustaa vasten oikeusasiamies totesi, että jatkotutki- mukset eivät olleet perusteltuja, ja siksi hän lopetti asian käsittelyn. Komission lausunto Komissio vastasi oikeusasiamiehelle 18. lokakuuta 1996 päivätyllä kirjeellä. Lausunnossaan komissio esitti seuraavaa: 1. Kilpailussa EUR/LA/76 käytetyt tarkastajat olivat kaikki kokeneita kääntäjiä, joiden ensimmäinen vieras kieli oli saksa. Lisäksi komissio totesi, että kaikkien kokeiden tarkastuksesta vastasi toisistaan riippumatta kaksi tarkastajaa, ja tapauksissa, joissa komissio oli pitänyt sitä tarpeellisena, kolmas ammattikääntäjä oli suorittanut kolmannen tarkastuksen. 2. Komission (tai muiden yhteisön toimielinten) tapana ei ole koskaan ollut palauttaa koevastauksia ehdok- kaille. Henkilöstösäännöissä määrätään, että valinta- lautakunnan työ on salaista. Valintalautakuntien on toimittava riippumattomalla tavalla, ja ne ovat yksin toimivaltaisia arvioimaan hakijoiden suorituksia. Li- säksi se olisi hallinnollinen rasitus: esimerkiksi pelkäs- tään kahteen kilpailuun KOM/A/770 ja 764 saatiin yhteensä noin 56 000 hakemusta. Jos paperit palau- tettaisiin vain niitä pyytäneille hakijoille, se saattaisi lisäksi johtaa epätasa-arvoiseen kohteluun. Päätös KOMISSION HALLINTOMENETTELYT SEN KÄSITELLESSÄ VALITUKSIA JÄSENVALTIOIDEN SYYLLISTYMISESTÄ YHTEISÖN LAIN RIKKOMISEEN Päätös oikeusasiamiehen omasta aloitteesta suoritetun tutkimuksen 303/97/PD johdosta Huhtikuussa 1997 oikeusasiamies käynnisti Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 138 e artiklan mukai- sen omasta aloitteestaan tutkimuksen, joka koski mah- dollisuuksia parantaa komission hallintomenettelyjä sen käsitellessä valituksia jäsenvaltioiden syyllistymisestä yh- teisön lain rikkomisiin, ennen oikeudellisen käsittelyn aloittamista. Tutkimuksen tausta Tutkimuksen yleisenä taustana oli lyhyesti se, että olen- nainen osa oikeusasiamiehen tehtävästä on parantaa yhteisön toimielinten ja laitosten sekä Euroopan kansa- laisten välisiä suhteita. Yksi tärkeistä suhteista koskee komission ensisijaista tehtävää, eli toimimista perustamis- sopimuksen vartijana Rooman sopimuksen 155 artiklan mukaisesti. Komissio on johdonmukaisesti myöntänyt, että se tukeutuu merkittävässä määrin siihen, että yksityi- set kansalaiset ja yritykset havaitsevat, jos jäsenvaltiot rikkovat yhteisön lakia. Kansalaisten luottamus komis- sion tapaan käsitellä väitteitä rikkomuksista on siten ratkaisevan tärkeää. Mitä tuli hakijoiden koepapereita kilpailussa EUR/LA/76 korjanneiden henkilöiden pätevyyteen saksan kielessä, oikeusasiamies totesi, että tutkimuksessa ei ollut ilmennyt hallinnollista epäkohtaa. Mitä tuli siihen, oliko hakijoilla oikeus tutustua korjattui- hin koepapereihinsa, oikeusasiamies totesi, että hän oli tämän tutkimuksen käynnistämisen jälkeen saanut huo- Erityisemmin taustalla oli se, että oikeusasiamies oli saa- nut lukuisia kanteluita hallintomenettelyistä, joita komis- sio sovelsi käsitellessään yksityisten kansalaisten esittämiä valituksia laiminlyönneistä, joihin jäsenvaltiot olivat syyl- listyneet niille yhteisön lain mukaisesti kuuluvien velvolli- suuksiensa täyttämisessä. Näiden valitusten aiheena ei ollut komission harkintavalta sen päättäessä käynnistää jäsenvaltiota vastaan perustamissopimuksen 169 artiklan 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/141 mukainen rikkomismenettely, vaan hallinnollinen prosessi ennen kuin oikeudelliset menettelyt voidaan käynnistää. Syytökset, joita oikeusasiamiehelle tehdyissä kanteluissa esitettiin, koskivat erityisesti valitusten käsittelyyn kulu- nutta kohtuuttoman pitkää aikaa, tiedon saantia valituk- sen käsittelyn vaiheesta, sekä sitä, että komissio ei esittä- nyt mitään perusteita sille, miten se oli tullut johtopää- tökseen, että jäsenvaltio ei ollut syyllistynyt rikkomiseen. Tutkimus Tätä taustaa vasten oikeusasiamiestä kiinnostivat erityi- sesti komission käyttämät hallintomenettelyt valitusten käsittelyssä. Riippumatta kysymyksestä, edellyttäisivätkö yhteisön lain periaatteet kehittyneempiä prosessioikeuksia kansalaisille, jotka tekevät valituksen komissiolle, oike- usasiamies katsoi, että komissio voisi itse päättää luoda kehittyneemmät prosessioikeudet näille kansalaisille osana hyvää hallintotapaa. Tämä noudatti tuomioistui- men oikeuskäytäntöä, jonka mukaan yksittäiset henkilöt eivät voi viedä tuomioistuimeen komission päätöstä olla käynnistämättä 169 artiklan mukaista menettelyä. Oikeusasiamies ehdotti siksi, että komissio voisi ilmoittaa rekisteröidyille valituksen tekijöille alustavan johtopää- töksen, jonka mukaan yhteisön lakia ei ollut rikottu, ja tätä johtopäätöstä tukevat tutkimustulokset, sekä pyytää näitä esittämään vastauksen määrätyn ajan kuluessa ennen lopullisen ratkaisun tekemistä. Hän mainitsi kaksi etua, joita tällaisella menettelyllä olisi. Ensinnäkin tämä mitä todennäköisemmin tehostaisi hallintoa, kun valituk- sen tekijöillä olisi mahdollisuus arvostella komission näkemyksiä ja siten antaa komissiolle tilaisuus vastata arvosteluun. Toiseksi se parantaisi kansalaisten luotta- musta komissiota kohtaan, koska he voisivat osallistua laajemmin 169 artiklan mukaiseen menettelyyn, jolloin näiden toimien avoimuus lisääntyisi. listen menettelyjen aloittamista he nauttivat prosessisuo- jaa, jota komissio oli jatkuvasti kehittänyt ja parantanut. Komissio ilmoitti olevansa valmis jatkamaan tällä tiellä. Komissio totesi lisäksi, että kaikki komissiolle tulleet valitukset rekisteröidään, ja että tästä säännöstä ei poi- keta. Kun komissio saa valituksen, se ilmoittaa valituksen tekijälle valituksen vastaanottamisesta kirjeellä, johon on liitetty selvitys rikkomusmenettelyn yksityiskohdista. Kun valituksen tekijä on rekisteröity, hänelle ilmoitetaan toi- johdosta on ryhdytty, menpiteistä, mukaan luettuna kyseisille kansallisille viranomaisille teh- dyt ehdotukset. Valituksen tekijä saa myös tiedon valitus- taan koskevien tutkimusten tuloksesta, ja siitä, onko toimenpiteisiin ryhdytty vai ei, tai onko rikkomismenet- tely käynnistetty. Valituksen tekijälle ilmoitetaan myös, jos samaa asiaa koskeva menettely on jo käynnissä. joihin valituksen Valitusten käsittelyn määräajoista komissio totesi, että päätös asian käsittelyn lopettamisesta ilman toimenpiteitä tai päätös virallisten rikkomismenettelyjen käynnistämi- sestä on sen työjärjestyksen mukaan tehtävä jokaisen valituksen kohdalla korkeintaan vuoden kuluessa siitä, kun valitus on rekisteröity, paitsi erityistapauksissa, jol- loin on esitettävä perustelut. Komissio korosti lisäksi, että viivytykset valitusten käsittelyssä liittyvät usein siihen, että kansallisten viranomaisten kanssa käytävä keskustelu ja mielipiteiden vaihto vie huomattavasti aikaa. Komissio pitää yhtenä ensisijaisista tavoitteistaan saada tällaiset viivytykset lyhenemään. Mitä tuli valituksen tekijöille annettaviin tietoihin vali- tuksen hylkäämistä koskevasta päätösluonnoksesta, ko- missio totesi, että useissa tapauksissa valituksen tekijä sai etukäteen tiedon siitä, että valitus hylättäisiin, ja tässä yhteydessä esitettiin usein lausunto hylkäysehdotuksen syistä. Komissio ilmoitti olevansa valmis laajentamaan tätä käytäntöä, kun jätettiin huomiotta tapaukset, joissa valitus oli selvästi perusteeton, ja tapaukset, joissa vali- tuksen tekijästä ei ollut kuultu sen enempää. Komission lausunto Päätös Lausunnossaan komissio totesi, että yksityishenkilöiden valitukset olivat edelleen tärkein lähde, johon komissio perusti tehtävänsä valvoa yhteisön oikeuden soveltamista. Tästä syystä komissio myönsi, että valituksen tekijöillä oli paikkansa rikkomismenettelyissä ja että ennen oikeudel- Komissio suhtautui tutkimukseen rakentavasti ja palvelu- haluisesti. Oikeusasiamies pani tyytyväisenä merkille, että komissio näytti sitoutuneen jatkuvasti kehittämään ja parantamaan kansalaisten asemaa 169 artiklan mukai- sessa menettelyssä oikeudellisten menettelyjen aloittamista edeltävänä aikana. C 380/142 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 Mitä tuli valitusten käsittelyyn ja siihen kuluvaan aikaan, komission lausunnon perusteella vaikutti siltä, että: valitus on selkeästi perusteeton tai kun valituksen tekijä näyttää menettäneen kiinnostuksensa valitusta kohtaan. 1) valituksen vastaanottamisesta ilmoitetaan; 2) valituksen tekijä saa tietoa komission toteuttamista toimenpiteistä; 3) komission työjärjestyksen mukaisesti päätös asian käsittelyn lopettamisesta ilman toimenpiteitä tai pää- tös virallisen rikkomismenettelyn käynnistämisestä on tehtävä korkeintaan yhden vuoden kuluessa päivästä, jona valitus on rekisteröity, paitsi erityistapauksissa, joissa on esitettävä perustelut. Nämä perustelut voivat johtua ajasta, joka kuluu kyseisten kansallisten viran- omaisten kanssa käytäviin välttämättömiin keskuste- luihin ja siitä, että odotetaan vastausta tietoja koske- viin pyyntöihin, joita komissio on esittänyt näille viranomaisille. Näiden määräysten noudattaminen näyttää riittävällä tavalla varmistavan sekä sen, että kansalaiset saavat tie- toa valitustensa käsittelystä, että sen, että valitus käsitel- ja korkeintaan lään yhden vuoden kuluessa, jollei erityisiä syitä ole. Oikeus- asiamies totesi siksi, että tutkimus ei ollut tuonut esiin tähän liittyviä epäkohtia. ilman kohtuuttomia viivytyksiä Tämä on arvokas askel prosessissa, johon komissio on sitoutunut, kun se pyrkii jatkuvasti kehittämään ja paran- tamaan sitä prosessiasemaa, joka kansalaisilla on 169 artiklan mukaisessa menettelyssä oikeudellisten menette- lyjen käynnistämistä edeltävänä aikana. Kansalaisilla on siten mahdollisuus esittää komission kantaa koskevia näkemyksiä ja arviointeja ennen kuin komissio sitoutuu lopulliseen johtopäätökseen, jonka mukaan yhteisön lakia ei ole rikottu. Suoritetun tutkimuksen perusteella oikeusasiamies katsoi, että hallinnollista epäkohtaa ei ollut ilmennyt, ja lopetti asian käsittelyn. Euroopan oikeusasiamiehen lisähuomautukset Komissio on todennut, että kun se ilmoittaa valituksen vastaanottamisesta, se välittää valituksen esittäjälle liit- teen, jossa selvitetään rikkomismenettelyn tarkoitus ja yksityiskohdat. Tässä liitteessä komissio antaa myös tie- toa kansallisten tuomioistuinten roolista yhteisön lain asianmukaisen soveltamisen valvonnassa. Komissio on myös muissa yhteyksissä korostanut kansallisilla tuomio- istuimilla tässä suhteessa olevaa ratkaisevan tärkeää roo- lia. Komissio on ottanut huomioon sille tehdyt ehdotukset, jotka koskevat niitä prosessioikeuksia, jotka kansalaisilla on 169 artiklan mukaisessa menettelyssä ennen oikeudel- lisen käsittelyn käynnistämistä. Vaikuttaa siltä, että komissio aikoo tapauksissa ilmoittaa valituksen tekijälle aikomuksestaan lopettaa asian käsittely sekä perusteista, joiden vuoksi komissio katsoo, että yhteisön lakia ei ole rikottu, paitsi silloin kun tulevaisuudessa kaikissa Jäsenvaltioissa on siten myös kansallisten oikeusasiamies- ten ja vastaavien elinten kaltaisia tärkeitä tuomioistuinten ulkopuolisia mekanismeja, jotka tarjoavat suoja- ja oikai- sukeinoja kansalaisille, jotka ovat kärsineet lain virheelli- sestä siksi soveltamisesta. Oikeusasiamies kehottaa komissiota harkitsemaan mahdollisuutta toimittaa tietoja myös näille elimille silloin kun se on aiheellista. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/143 4. SUHTEET EUROOPAN PARLAMENTTIIN, NEUVOSTOON JA KOMISSIOON Euroopan oikeusasiamiehen tehtävänä on toimivaltansa rajoissa suojella ja edistää Euroopan kansalaisten oikeuk- sia yhteisön oikeuden suhteen. Oikeusasiamies jakaa tämän tehtävän muiden, toimivallaltaan erilaisten yh- teisön elinten kanssa. Kansalaisten oikeuksien tehokas turvaaminen edellyttää yhteistyötä, hyviä suhteita, mo- lemminpuolista ja säännöllisiä yhteyksiä oikeusasiamiehen ja muiden kansalaisten valituksia käsit- televien yhteisön elinten, erityisesti Euroopan parlamentin ja Euroopan komission kanssa. luottamusta toiltu selkeästi tai dokumentoitu riittävästi, oikeusasia- mies ilmoittaa kantelijalle mahdollisuudesta esittää vetoo- mus Euroopan parlamentille ja liittää mukaan esitteen vetoomusoikesta. Vuonna 1997 oikeusasiamiehelle välitettiin kaksi vetoo- musta käsiteltäviksi kanteluina. 13 kantelua välitettiin Euroopan parlamentille käsiteltäväksi vetoomuksina ja 86 kantelijaa neuvottiin esittämään vetoomus Euroopan par- lamentille. 4. 1 EUROOPAN PARLAMENTTI JA VETOOMUSVALIOKUNTA Vetoomusvaliokunta käsittelee oikeusasiamiehen vuosi- kertomuksen ja esittää siitä mietintönsä parlamentille. Oikeusasiamies esitteli vuoden 1996 vuosikertomuksensa vetoomusvaliokunnalle Brysselissä 21. huhtikuuta. Unionin kansalaisilla on oikeus vedota Euroopan parla- menttiin ja kannella Euroopan oikeusasiamiehelle (Euroo- pan yhteisön perustamissopimuksen 8 d artikla). Oike- usasiamies ja parlamentin vetoomusvaliokunta on siten tarkoitettu toisiaan täydentäviksi instituutioiksi. Näiden kahden elimen välinen yhteistyö on niin muodoin erityi- sen tärkeää. Euroopan oikeusasiamiehen virasto on perustamisestaan lähtien ollut läheisessä yhteistyössä vetoomusvaliokunnan kanssa, ja sihteeristöjen välillä on säännölliset yhteydet. Tehtävät ja työskentelytavat on selvitetty, ja elimet ovat sopineet valitusten ja kantelujen keskinäisistä siirroista tarvittaessa ja kantelijan tai valituksen esittäjän suostu- muksella. Vakiolomaketta, jolla oikeusasiamiehelle voi kannella, on jaettu laajasti. Lomakkeessa annetaan kantelijoille mah- dollisuus ilmoittaa, suostuvatko he siihen, että heidän kantelunsa välitetään toiselle toimivaltaiselle elimelle, jos oikeusasiamies ei voi käsitellä sitä. Jos kantelut eivät kuulu oikeusasiamiehen toimivallan piiriin, mutta Euroopan parlamentti voisi käsitellä niitä vetoomuksina, oikeusasiamies välittää kantelun suoraan parlamentille käsiteltäväksi vetoomuksena, jos siihen on kantelijan suostumus. Jos kantelulomaketta ei ole käy- tetty, oikeusasiamies kirjoittaa kantelijalle ja ehdottaa kantelun siirtoa Euroopan parlamentille käsiteltäväksi vetoomuksena. Söderman esitteli vuoden 1996 vuosikertomuksen Euroo- pan parlamentin täysistunnolle Strasbourgissa 14. heinä- kuuta 1997. Parlamentti keskusteli tämän jälkeen vuosi- kertomuksesta ja vetoomusvaliokunnan mietinnöstä. Oi- keusasiamies osallistua vastaan vetoomusvaliokunnan lehdistötilaisuuteen 15. heinäkuuta vetoomusvaliokunnan puheenjohtajan Alessandro Fontanan ja valiokunnan mietinnön esittelijän Nicolaos Papakyriazisin kanssa. järjestämään kutsun otti Ohjesäännön 3 artiklan 7 kohdan mukaan Euroopan oikeusasiamiehellä on mahdollisuus esittää Euroopan par- lamentille erityiskertomuksia tapauksissa, joissa parla- mentti voi ryhtyä toimenpiteisiin avustaakseen oikeusasia- miestä ohjesäännön mukaisesti. Oikeusasiamies esitti ensimmäisen erityiskertomuksensa Euroopan parlamentin puhemies Jose´ María Gil-Roble- sille 15. joulukuuta. Erityiskertomuksessa käsiteltiin oikeusasiamiehen omasta aloitteesta tehtyä tutkimusta, joka koski viidentoista yhteisön toimielimen hallussa ole- vien asiakirjojen julkisuutta. Tutkimus käynnistettiin kesäkuussa 1996, ja se saatettiin päätökseen oikeusasia- miehen 20. joulukuuta 1996 tekemällä päätöksellä, jossa neljälletoista yhteisön toimielimelle ja laitokselle esitettiin suositusluonnoksia (1). Kaikki toimielimet ja laitokset lähettivät oikeusasiamie- helle perustellut lausuntonsa ohjesäännön 3 artiklan 6 Jos kyseessä on kantelu, jossa käsiteltävä asia voisi mah- dollisesti olla vetoomuksen aihe, mutta jota ei ole muo- (1) Vuosikertomus 1996 (EYVL C 272, 8. 9. 1997, s. 40—43). C 380/144 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 kohdassa määrätyllä tavalla. Erityiskertomuksessa eritel- tiin lausuntoja ja kiinnitettiin huomiota seikkoihin, joita Euroopan parlamentti voisi käsitellä pitemmälle. Erityis- kertomus ei kuitenkaan sisältänyt muodollisia suosituk- sia. valitusten tekemistä komissio on julkaissut Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vakiomuotoisen valituslo- makkeen (1). Vetoomusvaliokuntaan pidettyjen yhteyksien lisäksi Sö- derman osallistui Brysselissä 24. syyskuuta myös työjär- jestysvaliokunnan kokoukseen, jossa käsiteltiin parlamen- tin työjärjestykseen esitettyjä tarkistuksia. 161 artiklaan ehdotettuja tarkistuksia käsiteltiin esittelijä Brian Crow- leyn mietintöluonnoksessa. Vetoomusvaliokunta antoi lausuntonsa 10. marraskuuta 1997. Vuoden kuluessa oikeusasiamies käynnisti ja saattoi lop- puun omasta aloitteestaan toteutetun tutkimuksen, joka koski komission hallinnollisia menettelyjä tapauksissa, joissa se tutkii valituksia jäsenvaltioiden syyllistymisestä yhteisön lain rikkomuksiin. Yhteenveto oikeusasiamiehen päätöksestä, joka päätti tämän tutkimuksen, on esitetty luvussa 3. tekemänsä vierailun Belgiaan 25. —27. marraskuuta yhteydessä Euroopan oikeusasiamies osallistui Euroopan parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsit- televän valiokunnan kokoukseen keskustellakseen vali- okunnan mietinnöstä, jossa käsiteltiin komission neljättä- toista vuosikertomusta yhteisön lain soveltamisen valvon- nasta (esittelijä Astrid Thors). Euroopan oikeusasiamies tapasi komission jäseniä pu- heenjohtaja Santerin johdolla 23. huhtikuuta, jolloin hän esitteli vuoden 1996 vuosikertomuksensa. Komission jäsenet ja Söderman keskustelivat yhteisesti kiinnostavista aiheista. Puheessaan valiokunnalle Söderman käsitteli tutkimus- taan omasta aloitteestaan, joka käsittelee komission hal- linnollisia menettelyjä tapauksissa, joissa se tutkii valituk- sia jäsenvaltioiden syyllistymisestä yhteisön lain rikko- muksiin. (Huomaa: Euroopan parlamentti hyväksyi 29. tammikuuta 1998 valiokunnan mietinnön ja päätöslausel- man, jossa oikeusasiamiehen aloitetta pidettiin tervetul- leena. ) 4. 2 EUROOPAN KOMISSIO Toinen yhteisön toimielin, jonka kanssa oikeusasiamie- hellä on säännölliset yhteydet ja yhteistyötä, on Euroopan komissio. Useimmat oikeusasiamiehen tutkimuksiin joh- taneet kantelut koskevat hallinnollisia epäkohtia komis- sion toiminnassa. Tämä on luonnollista, koska komissio on se yhteisön elin, joka tekee suurimman osan kansalai- siin suoranaisesti vaikuttavista päätöksistä. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 155 artiklan mukaan komission on huolehdittava siitä, että erityisesti jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädäntöä. Se voi saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti. ”Perusta- missopimusten vartijana” komissio on tärkeällä tavalla vastuussa siitä, että unionin kansalaisten laillisia oikeuk- sia kunnioitetaan. Kansalaiset voivat valittaa komissiolle, jos he katsovat, että jokin jäsenvaltio on erityisesti lou- kannut heidän oikeuksiaan. Helpottaakseen tällaisten Söderman ja hänen johtava hallintovirkamiehensä Ian Harden tapasivat 4. heinäkuuta komission pääjohtajia. Johtava lakimies Jose´ Martinez Aragon ja oikeusasiamie- hen sihteeri Ursula Garderet tapasivat 10. lokakuuta työllisyyden, työmarkkinasuhteiden ja sosiaaliasiain pää- osaston (PO V) virkamiehiä tutustuakseen erään kantelun asiakirjoihin. Söderman ja hänen johtava hallintovirkamiehensä Ian Harden tapasivat komission pääsihteeri Carlo Trojanin ja pääsihteeristön E-osaston johtajan Jean-Claude Eeckhou- tin Strasbourgissa 21. lokakuuta. Oikeusasiamies ja pää- sihteeri sopivat, että joissakin tapauksissa epävirallinen tapaaminen voisi tarjota sopivan tavan pyrkiä sovintorat- kaisuun ohjesäännön 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti, ja he keskustelivat siitä, voisiko komissio laatia virkamiehil- leen hyvän hallintotavan säännöt. He sopivat myös siitä, että kansallisten oikeusasiamiesten ja vastaavien elinten yhteyshenkilöille lisäseminaari. Lopuksi oikeusasiamies ilmoitti pääsihteerille, että hän piti arvok- kaana sitä työtä, jota komission edustustoissa jäsenvalti- oissa toimivat osa-aikaiset oikeudelliset neuvonantajat tekevät Euro-Jus-verkostossa, kun he tarjoavat Euroopan kansalaisille käytännön neuvoja oikeuksista, joita näillä yhteisön lain mukaan on. järjestettäisiin (1) EYVL C 26, 1. 2. 1989, s. 6. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/145 4. 3 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO Söderman tapasi neuvoston oikeudellisen yksikön pääjoh- taja Piris’n Brysselissä 22. huhtikuuta. Hän tapasi myös talousarviosta, hallinnosta ja suhteista yhteisön toimieli- miin vastaavan neuvoston sihteeristön pääjohtaja Boixa- reun. nollisista epäkohdista, joihin neuvoston pääsihteeristön väitetään syyllistyneen, kun se toimii henkilöstösääntöjen mukaisena nimittävänä viranomaisena. Tästä lähtien neu- voston pääsihteeristö on toimivaltainen käsittelemään täl- laisia valituksia ja antamaan tarvittavaa tietoa suoraan Euroopan oikeusasiamiehelle. Neuvoston pääsihteeri Jürgen Trumpf ilmoitti oikeusasi- amiehelle, että neuvosto oli 9. kesäkuuta hyväksynyt uuden menettelyn, jota sovellettaisiin kanteluihin hallin- Söderman kutsuttiin lounaalle pysyvien edustajien (Core- per) kanssa 25. heinäkuuta. Hän esitteli työtään Euroo- pan oikeusasiamiehenä ja vastasi kysymyksiin. C 380/146 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 5. SUHTEET KANSALLISIIN OIKEUSASIAMIEHIIN JA VASTAAVIIN ELIMIIN Euroopan kansalaisten oikeuksien turvaamiseksi Euroo- pan oikeusasiamies sekä jäsenvaltioiden oikeusasiamiehet ja vastaavat elimet ovat kehittämässä joustavaa yhteistyö- järjestelmää. kuten että Euroopan oikeusasiamiehen toimisto voisi toi- mittaa säännöllistä yhteystiedotetta lisää seminaareja. järjestää ja Monien yhteisön lain näkökohtien täytäntöönpano on jäsenvaltioiden kansallisten, alueellisten tai paikallisten viranomaisten vastuulla. Kantelut kansalaisilta, jotka kat- sovat näiden viranomaisten rikkoneen heillä yhteisön lain mukaisesti olevia oikeuksia, eivät kuulu Euroopan oike- usasiamiehen toimivallan piiriin edes silloin, kun kyseessä on unionin kansalaisuuteen liittyvä oikeus, kuten EY:n perustamissopimuksen 8 a artiklassa taattu oikeus vapaa- seen liikkuvuuteen. Monissa tapauksissa tällaisia kante- luja voisi käsitellä tehokkaimmin kansallinen oikeusasia- mies tai vastaava elin (kuten vetoomusvaliokunta). Ne käsittelevät yhä enenevässä määrin asioita, jotka koskevat sitä, miten kansalliset viranomaiset panevat yhteisön lakia täytäntöön. jaettiin Ensimmäinen yhteystiedote lokakuun 1997 lopussa. Tarkoituksena on pyrkiä julkaisemaan yhteystie- dote myöhemmin elektronisessa muodossa. Jotta tähän päästäisiin ja jotta yhteysverkosto voisi toimia Internet- käyttäjäryhmänä, Euroopan oikeusasiamiehen virasto tutki, miten kansalliset oikeusasiamiehet ja vastaavat eli- met käyttävät sähköpostia ja Internetiä. Ranskan oikeusasiamiehen pääsihteeri Claude Desjean vieraili Euroopan oikeusasiamiehen virastossa 5. kesä- kuuta 1997. Ian Harden kertoi hänelle viraston hallinto- ja budjettiasioista sekä Euroopan oikeusasiamiehelle tar- jottavista hallinnollisista palveluista. 5. 1 YHTEYSVERKOSTO 5. 2 YHTEISTYÖ KANTELUIDEN KÄSITTELYSSÄ Strasbourgissa syyskuussa 1996 pidetyssä seminaarissa kansalliset oikeusasiamiehet ja vastaavat elimet sekä Euroopan oikeusasiamies sopivat yhteyshenkilöverkoston perustamisesta. Verkoston tarkoituksena on parantaa yhteisön lakia ja sen täytäntöönpanoa koskevan tiedon vapaata kulkua ja mahdollistaa kantelujen välittäminen elimelle, joka parhaiten pystyy niitä käsittelemään. Euroopan oikeusasiamies järjesti yhteyshenkilöille Brysse- lissä 23. —24. kesäkuuta 1997 seminaarin, jossa käsitel- tiin kansallisella tasolla tapahtuvaa yhteisön lain sovelta- misen valvontaa. Seminaarissa puhuivat Jacob Söderman, Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan puheenjoh- taja Alessandro Fontana, Ruotsin oikeusasiamiehen viras- ton edustaja Lars Clevesköld, komission Saksan tiedotus- toimiston Euro-Jus-edustaja Axel Voss, Euroopan oike- usasiamiehen viraston edustaja Peter Dyrberg, Euroopan komission oikeudellisen yksikön edustaja Van Nuffel ja Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan edustaja Saverio Baviera. Seminaarin osanottajat osallistuivat myös osaan vetoomusvaliokunnan kokousta. Seminaarissa Strasbourgissa 1996 sovittiin, että Euroopan oikeusasiamies ottaa mielellään vastaan kansallisilta oikeusasiamiehiltä yhteisön lakia koskevia tiedusteluja ja vastaa niihin joko suoraan tai ohjaa tiedustelun oikealle yhteisön toimielimelle tai laitokselle vastausta varten. Vuonna 1997 käsiteltiin kaksi tällaista Euroopan oikeus- asiamiehelle osoitettua tiedustelua. Ne lähetti Irlannin oikeusasiamies, ja ne koskivat hänen käsiteltävänään ole- via kanteluita. Ensimmäinen, 14. maaliskuuta 1997 lähe- tetty tiedustelu koski palkkiolisien maksamista koskevien yhteisön lain säännösten tulkintaa. Toinen, 20. kesäkuuta 1997 lähetetty tiedustelu koski maidon erityisviitemäärien palautuksesta aiheutuvaa korvausta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2055/93 mukaisesti. Tiedustelut välitettiin komissiolle, jota pyydettiin vastaa- maan kolmen kuukauden kuluessa. Saadut vastaukset välitettiin Irlannin oikeusasiamiehelle. Seminaarin päätösistunnossa puhetta johti Irlannin oike- usasiamiehen viraston edustaja Michael Brophy. Osallis- tujat tekivät ehdotuksia tulevan yhteistyön muodoista, Euroopan oikeusasiamies välitti kansallisille oikeusasi- amiehille kolme kantelua, jotka oli esitetty kansallisia viranomaisia vastaan ja jotka siten eivät kuuluneet hänen toimivaltaansa: 17/97/BB (luottamuksellinen kantelu) ja 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/147 1006/97/BB välitettiin Suomen eduskunnan oikeusasia- miehelle, ja 650/97/PD välitettiin Alankomaiden kansal- liselle oikeusasiamiehelle. Kantelu 705/97/VK välitettiin Luxemburgin parlamentille käsiteltäväksi vetoomuksena. Toisessa tapauksessa (257/97IJH) Euroopan parlamentin jäsen kanteli tavasta, jolla vetoomusvaliokunta oli käsitel- lyt hänen vaalipiirinsä asukkaan lähettämää vetoomusta. Oikeusasiamies päätti, että hänen ei ollut aiheellista käyn- nistää tutkimusta. Hän pyysi kuitenkin Portugalin oike- usasiamieheltä (Provedor de Justiça) Jose´ Mene´res Pimen- teliltä tietoja asiasta jota se koski, että Portugalin viran- omaiset olivat takavarikoineet parlamentin jäsenen vaali- piirin asukkaan ajoneuvon. Pimentel ilmoitti Euroopan oikeusasiamiehelle, että portugalilainen tuomioistuin oli tehnyt asiassa päätöksen, ja toimitti kopion oikeuden päätöksestä. Euroopan oikeusasiamies välitti nämä tiedot parlamentin jäsenelle. Seminaarin loppujulkilausumassa korostettiin läheisem- män yhteistyön tarvetta. Siinä sovittiin, että alueelliset oikeusasiamiehet ja vastaavat elimet nimittäisivät myös yhteyshenkilöt, jotka koordinoivat niiden suhteita Euroo- pan oikeusasiamieheen yhteisön lain alalla. Seurantasemi- naari päätettiin pitää vuonna 1998, ja sen järjestää Bel- gian flaaminkielisen yhteisön oikeusasiamies Jan Goor- den. 5. 4 EUROOPAN KANSALLISTEN OIKEUSASIAMIESTEN TAPAAMINEN Söderman osallistui 9. —11. syyskuuta Euroopan kansal- listen oikeusasiamiesten kuudenteen vuosittaiseen ko- koukseen, joka pidettiin Jerusalemissa Israelissa. Hänen mukanaan olivat johtava hallintovirkamies Ian Harden ja tiedottaja Ilta Helkama. 5. 3 YHTEISTYÖ ALUEELLISTEN OIKEUSASIAMIESTEN JA VASTAAVIEN ELINTEN KANSSA Kokousta isännöi julkisista Israelin oikeusasiamies (Public Complaints Commissioner and State Comptroller), tuo- mari Miriam Ben-Porat. Osallistujia oli yli 20 maasta. Edistääkseen Euroopan oikeusasiamiehen ja tätä alueelli- sella tasolla vastaavien elinten tehokasta yhteistyötä Kata- lonian oikeusasiamies (El Síndic de Greuges de Catalu- nya) Anton Cañellas järjesti Barcelonassa 28. —30. loka- kuuta kaksipäiväisen seminaarin. Euroopan oikeusasi- amies osallistui kokoukseen yhdessä sihteeristönsä edus- tajien Peter Dyrbergin ja Jose´ Martinez Aragonin kanssa. Muut kokouksen osanottajat olivat jäsenvaltioiden alu- eellisten oikeusasiamiesten ja alueellisten vetoomusvali- okuntien edustajia. Kokoukseen osallistuivat myös Eu- roopan parlamentin vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja Alessandro Fontana ja valiokunnan sihteeristön päällikkö Saverio Baviera. Söderman piti puheen, jossa hän käsitteli tavoitteita ja alueellisten oikeusasi- Euroopan oikeusasiamiehen amiesten ja vastaavien elinten välisessä yhteistyössä yhteisön lain täytäntöönpanon valvonnassa (”El papel del Defensor del pueblo”). Ben-Porat käsitteli avauspuheenvuorossaan aihetta ”oi- keusasiamies demokratian ja ihmisoikeuksien puolusta- jana”. Puheensa yhteydessä hän ilmoitti, että julkisista kanteluista vastaavan asiamiehen roolissaan häntä pidet- täisiin vastedes ”oikeusasiamiehenä”. Hän totesi myös hyväksyvänsä ”hallinnollisen epäkohdan” määritelmän, jonka Euroopan oikeusasiamies esitti vuosikertomukses- saan 1995. Ruotsin eduskunnan oikeusasiamies (Chefjustitieombuds- man) Claes Eklundhin johdolla pidetyssä ensimmäisessä istunnossa Söderman piti puheen Euroopan oike- usasiamiehen asemasta. Oikeusasiamiehen vuosikerto- muksen sisältöä ja vaikutusta käsittelivät puheissaan Alankomaiden oikeusasiamies (de nationale ombudsman) Marten Oosting ja Ranskan oikeusasiamies (Me´diateur de la Re´publique) Jacques Pelletier sekä istunnon puheen- johtaja. Dyrberg analysoi puheessaan tuomioistuimen viimeai- kaista oikeuskäytäntöä eri aloilla, kuten kysymyksissä, jotka koskivat vapaata liikkumista ja syrjinnän vastaista periaatetta. Martinez Aragon puhui alueellisten yksiköi- den ja alueiden roolista unionin toiminnassa ja erityisesti niiden vastuusta siinä, että yhteisön lakia sovelletaan oikein. Yhdistyneen kuningaskunnan entisen oikeusasiamiehen Sir William Reidin johdolla pidetyssä päätösistunnossa Unkarin Katalin Gönczöl käsitteli turvapaikka-, pakolais- ja maahanmuuttoasioita. Keskustelussa todettiin, että Amsterdamin sopimuksen turvapaikka- ja maahanmuut- tomääräyksien johdosta on tarpeen suunnitella Euroopan oikeusasiamiesten läheisempää yhteistyötä näissä kysy- myksissä. Euroopan oikeusasiamiestä pyydettiin organi- soimaan tämä yhteistyö. C 380/148 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 6. TIEDOTUSTOIMINTA Euroopan oikeusasiamiehen tiedotusstrategialla on kaksi tavoitetta. Ensimmäinen on antaa tietoa henkilöille, joilla saattaa olla todella syytä kannella Euroopan oikeusasia- miehelle hallinnollisesta epäkohdasta yhteisön toimieli- men tai laitoksen toiminnassa, sekä siitä, miten kantelun voi tehdä. Toinen tavoite on parantaa unionin ja sen kansalaisten välisiä suhteita tiedottamalla suurelle yleisölle, miten oikeusasiamies auttaa unionia saavuttamaan ne avoimet, demokraattiset ja vastuulliset hallinnon muodot, joihin se on sitoutunut. Samalla on tärkeää olla luomatta turhia odotuksia, mikä johtaisi vain siihen, että Euroopan oikeusasiamiehen toimivallan ulkopuolelle jäävien kante- lujen määrä kasvaisi. Tiedotusstrategiassa on siten pääasiassa keskitytty koh- distamaan täsmällistä tietoa mahdollisten kantelijoiden ryhmille. Samanaikaisesti on pyritty siihen, että perintei- set julkaisut ja oikeusasiamiehen verkkosivut ovat kiin- nostavia ja eloisia, jotta niitä voidaan käyttää myös opetustarkoituksiin erityisesti kun nuorille opetetaan Eurooppaa. Vuonna 1997 molempien tavoitteiden saavuttamisessa edistyttiin. Sekä kantelujen kokonaismäärä että tutkitta- vaksi otettujen kantelujen määrä lisääntyi. On kuitenkin selvää, että paljon enemmän on tehtävä erityisesti Italian ja Saksan kaltaisten jäsenvaltioiden suhteen, jotta kaikki, joilla voi olla syy kannella oikeusasiamiehelle, tietävät että heillä on oikeus tehdä niin. CHADWYCK-HEALEY-PALKINTO European Information Association (EIA) luovutti ensim- mäisen EIA Chadwyck-Healey-palkinnon Jacob Söderma- nille 29. huhtikuuta tehnyt työstä, Eurooppa-tiedotuksen puolesta vuonna 1997. Chadwyck- Healey-palkinto myönnetään vuosittain henkilölle, joka on eniten edistänyt tiedonsaantia Euroopan unionista ja muusta Euroopasta. tämä oli jota Palkinto myönnettiin Södermanille tunnustukseksi siitä, että hän oli edistänyt Euroopan kansalaisten oikeutta tutustua yhteisön toimielinten hallussa oleviin asiakirjoi- hin, mukaan luettuna hänen vaatimuksensa, että asiakir- jojen julkisuus pitäisi taata Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa. Palkintosumma lahjoitettiin Amnesty Inter- nationalille. OECD-SEMINAARI JULKISEN SEKTORIN ETIIKASTA Söderman osallistui Pariisissa 3. —4. marraskuuta pidet- tyyn symposiumiin ”Julkisen sektorin etiikka: OECD- maiden haasteet ja mahdollisuudet”. Symposiumiin osal- listui hallitusten virkamiehiä ja akateemisia asiantunti- joita. Symposiumin aiheina olivat etiikka ja hallinnon suurempi avoimuus, etiikka ja uuden julkishallinnon arvot sekä julkisen ja yksityisen sektorin välinen vuoro- vaikutus. Söderman toimi puheenjohtajana ensimmäisessä työistunnossa, jonka aiheena olivat ”eettiset haasteet muutoksen aikana”. 6. 1 MERKITTÄVÄT TAPAHTUMAT VUONNA 1997 STRASBOURGIN TOIMISTON VIRALLISET VIHKIÄISET Euroopan oikeusasiamiehen vuoden 1996 vuosikertomus esitettiin Euroopan parlamentille sen täysistunnossa Stras- bourgissa 14. heinäkuuta 1997. VUOSIKERTOMUS 1996 Euroopan oikeusasiamiehen Strasbourgin toimisto vihit- tiin virallisesti käyttöön 8. huhtikuuta. Tilaisuuteen osal- listuivat Euroopan parlamentin puhemies Jose´ María Gil- Robles, Ranskan Eurooppa-asiain ministeri (De´le´gue´ aux affaires europe´ennes) Michel Barnier ja Ranskan oikeus- asiamies (Me´diateur de la Re´publique) Jacques Pelletier. Tilaisuuden kunniaksi Barnier, Pelletier ja Söderman piti- vät yhteisen lehdistötilaisuuden. OIKEUSASIAMIEHEN ENSIMMÄINEN ERITYISKERTOMUS Oikeusasiamies esitti ensimmäisen erityiskertomuksensa Euroopan parlamentin puhemiehelle Jose´ María Gil- Roblesille 15. joulukuuta. Kertomus on laadittu ohje- säännön 3 artiklan 7 kohdan mukaisesti, ja se käsittelee oikeusasiamiehen omasta aloitteestaan suorittaman tutki- muksen tuloksia. Tutkimus koski yhteisön toimielinten ja laitosten hallussa olevien asiakirjojen julkisuutta. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/149 6. 2 KONFERENSSIT JA TAPAAMISET Tiedotuskampanja jolla on pyritty lisäämään Euroopan kansalaisten tietoisuutta Euroopan oikeusasiamiehen ole- massaolosta, käynnistettiin vuonna 1995. Merkittävä osa kampanjaa ovat olleet oikeusasiamiehen viralliset vierailut jäsenvaltioihin, jotka aloitettiin vuonna 1996, sekä yleisö- luennot ja osallistuminen konferensseihin ja tapaamisiin. Vuonna 1997 Söderman jatkoi vierailujaan jäsenmaihin tehdäkseen Euroopan oikeusasiamiehen roolia tunnetuksi Euroopan kansalaisten ja tiedotusvälineiden keskuu- dessa. Oikeusasiamies ja hänen henkilökuntansa pitivät myös luentoja ja puheita Euroopan oikeusasiamiehen roolista ja tehtävistä eurooppalaisissa ja kansainvälisissä kongres- seissa, seminaareissa ja kokouksissa. Lisäksi Söderman tapasi lukuisia tutkija- ja vierailijaryhmiä. Tässä esitetty- jen vierailujen lisäksi säännöllisiä vierailuja on tehty Brys- seliin ja Luxemburgiin tapaamisiin muiden yhteisön toi- mielinten edustajien kanssa (katso myös luku 4). Söderman vieraili myös Belgian edustajainhuoneessa, jossa hänet ottivat vastaan parlamentin varapuhemies Van Der Mael sekä muut Belgian parlamentin jäsenet. Hän puhui Belgian parlamentin vetoomusvaliokunnalle ja Eurooppa-asioista vastaavalle valiokunnalle. Vierailun viimeinen päivä oli omistettu Belgian kansalais- yhteiskunnan edustajien tapaamisille, jotka järjestettiin Euroopan parlamentin rakennuksessa. Osallistuminen oli runsasta, ja Euroopan oikeusasiamiehelle esitettiin lukui- sia kysymyksiä. Myöhemmin pidettyyn lehdistötilaisuu- teen osallistui Belgian merkittävimpien sanomalehtien (De Morgen, Le Soir, La Libre Belgique, Het Laatste Nieuws ja De Financieel Economische Tijd) toimittajia, ja lehdissä käsiteltiin kattavasti Euroopan oikeusasiamiehen vierailua Belgiassa. Belgiaan suuntautuneen matkansa yhteydessä Söderman vieraili komission Belgian edustustossa. Hän tapasi edus- tuston johtaja Vandebonin ja varajohtaja Moësin sekä Euro-Jus-verkoston edustaja P. Vande Casteelen, joka kertoi kokemuksistaan Euro-Jus-neuvojana. BELGIA TANSKA Euroopan oikeusasiamies tapasi 18. maaliskuuta Belgian liittovaltion vastavalitut oikeusasiamiehet Pierre-Yves Monetten ja Herman Wuytsin Brysselissä ja vaihtoi koke- muksia heidän kanssaan. Mukana oli Peter Dyrberg. Peter Dyrberg osallistui 6. toukokuuta Brysselissä konfe- renssiin ”EU:n kansalaisuus — nykytilanne ja tulevaisuu- den näkymät”, jonka järjesti European Citizens Action Service. Söderman teki virallisen vierailun Belgiaan 25. —27. mar- raskuuta. Vierailun aikana hän kävi Belgian oikeus- asiamiehen virastossa ja tapasi oikeusasiamiehet Wuytsin ja Monetten. Hän puhui myös viraston lakimiehille koke- muksistaan Euroopan oikeusasiamiehenä ja Suomen enti- senä oikeusasiamiehenä. Boumans. Euroopan parlamentin tiedotustoimistossa Södermanin toivottivat tervetulleeksi toimiston johtaja Thomas ja käsiteltiin varajohtaja oikeusasiamiehen työtä ja tiedotustoimiston tehtävää sekä mahdollisuuksia lisätä kansalaisten tietoisuutta Euroopan oikeusasiamiehestä 9. toukokuuta 1998 pidettävänä Eurooppa-päivänä. Keskustelussa Euroopan oikeusasiamies vieraili Tanskassa 19. —21. maaliskuuta mukanaan Peter Dyrberg. Hän tapasi Tans- kan kansankäräjien EU-asioista vastaavan valiokunnan puheenjohtaja Ove Fichin, oikeusasiain valiokunnan puheenjohtaja Bjørn Elmquistin ja näiden valiokuntien jäseniä sekä keskusteli heidän kanssaan. EU-asiain valio- kunta antoi myöhemmin lausunnon Euroopan oikeusasi- amiehen vuosikertomuksesta vuodelta 1996, ja se julkais- tiin 8. lokakuuta 1997. Söderman tapasi myös Tanskan oikeusasiamies (Folketin- gets Ombudsmand) Hans Gammeltoft Hansenin ja tämän henkilöstöä. Söderman tapasi komission Kööpenhaminan edustuston päällikkö Thomas A. Christensenin ja hänen henkilöstö- ään, jotka olivat järjestäneet vierailun, sekä piti lehdistöti- laisuuden. Hän tapasi myös parlamentin tiedotustoimis- ton johtajan Mikael Bramsenin. Parlamentin tiedotustoi- mistossa hän tapasi lounaan merkeissä mm. Euroopan yhteisön tuomioistuimen entisen presidentin Ole Duen. C 380/150 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 SAKSA eellisten oikeusasiamiesten hyvän yhteistyön merkitystä ja keskustelivat mahdollisuudesta järjestää tapaaminen Sak- san osavaltioiden tason oikeusasiamiesten kanssa. Söderman vieraili Saksassa 3. —5. maaliskuuta mukanaan Vicky Kloppenburg. Mainzissa hän tapasi Rheinland- Pfalzin oikeusasiamiehen Ullrich Gallen. He keskustelivat toimivaltuuksistaan ja tehtävistään sekä yhteisön lakiin liittyvistä konkreettisista tapauksista. Söderman tapasi myös Rheinland-Pfalzin maapäivien puhemies Hans-Gün- ter Heinzin ja sen vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja Klaus Hammerin. Lehdistötilaisuudessa Söderman esitti yleiskatsauksen työstään ja keskusteli käsittelemistään tapauksista. Bonnissa Söderman osallistui konferenssiin ”Vetoomusoi- keus ihmisen hahmossa”, jonka oli järjestänyt Saksan liittopäivien (Deutsche Bundestag) vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja Christa Nickels ja joka liittyi aloitteeseen, että Saksassa otettaisiin käyttöön kansallinen oikeusasia- miesjärjestelmä. Södermanilla oli tilaisuus keskustella myös Saksan liittopäivien vetoomusvaliokunnan hallintoa edustavien virkamiesten kanssa. Näitä olivat tri Friede- rike Freifrau von Welck, Franz Kremser ja yhteyshenkilö Inge Gerstberger. Söderman tapasi myös Saksaa hallitus- ten välisessä konferenssissa edustaneen ulkoasiainministe- riön valtiosihteerin Werner Hoyerin ja vaihtoi näkemyk- siä hänen kanssaan. Söderman oli kutsuttu Euroopan parlamentin Bonnin toimiston järjestämille illallisille puhumaan työstään ja toimivallastaan EU:ta toiminnassaan sivuavien yhdistys- ten ja järjestöjen edustajille, korkeille virkamiehille ja bonnilaisille toimittajille. Lisäksi toimistossa järjestettiin pyöreän pöydän keskustelu kuluttajien etuja, ympäristö- asioita ja maataloutta sekä kauppaa ja teollisuutta käsit- televien yhdistysten edustajien kanssa. Söderman tapasi myös Euroopan komission Bonnin edustuston päällikön Axel Bunzin ja kansalaisneuvoja Axel Vossin ja vaihtoi mielipiteitä heidän kanssaan. Bonnin lehdistöklubilla hän tapasi toimittajia. Peter Dyrberg puhui aiheesta ”Euroopan oikeusasiamies osana unionin sitoumusta avoimuuteen ja demokratiaan” 4. huhtikuuta Loccumissa, Saksassa pidetyssä konferens- sissa, jonka nimenä oli ”Euroopan kansalaisyhteiskunta” ja jonka järjestelyistä vastasi saksalainen säätiö Mitar- beit. Rheinland-Pfalzin oikeusasiamies Galle teki virallisen vie- railun Euroopan oikeusasiamiehen luo 21. lokakuuta. Keskusteluissaan Galle ja Söderman korostivat Euroopan oikeusasiamiehen sekä jäsenvaltioiden kansallisten ja alu- Gallella tapasi myös vetoomusvaliokunnan puheenjohta- jan Sandro Fontanan, varapuheenjohtaja Ullmannin sekä vetoomusvaliokunnan jäsenen Schmidbauerin sekä oike- usasiainvaliokunnan varapuheenjohtajan Willie Roth- leyn. ESPANJA Söderman osallistui Katalonian parlamentin kuudensille Eurooppa-päiville (VI Jornadas Europeas en el Parlament de Catalunya), jotka järjesti Katalonian Eurooppa-liik- keen neuvosto Barcelonassa, Espanjassa. Oikeusasiamies puhui 27. tammikuuta aiheesta ”Euroopan oikeusasia- miehen rooli ja Euroopan kansalaisuus” (El papel del Defensor del Pueblo Europeo y la ciudadanía europea). Muita puhujia olivat Katalonian parlamentin puhemies Joan Reventós, Katalonian Eurooppa-liikkeen neuvoston puheenjohtaja Eduard Sagarra ja Espanjan Eurooppa- liikkeen neuvoston puheenjohtaja Carlos Ma Bru. Tapaa- minen sai runsaasti huomiota lehdistössä ja Söderman antoi useita radiohaastatteluja. Jose´ Martinez Aragon edusti oikeusasiamiestä 27. —29. tammikuuta konferenssissa ”HVK: kansalaisten tiedot ja rooli”, jonka järjesti Madridin Alvalá de Henares -ylio- pisto. Tilaisuudessa puhuivat myös Espanjan Eurooppa- asioista vastaava ministeri De Miguel, Morán López (institutionaalisten asioiden valiokunnan puheenjohtaja), Mr Medina, Mr Verde i Aldea ja Euroopan parlamentin varapuhemies Robles Piquer, Espanjan oikeusasiamies Fernando Álvarez De Miranda y Torres sekä tutkijoita ja toimittajia. Martinez Aragon puhui oikeusasiamiehen työn suhteesta avoimuuteen. Tilaisuus sai runsaasti huo- miota lehdistössä. Latinalaisen Amerikan oikeusasiamiesten toinen vuosittai- nen kongressi pidettiin 14. —16. huhtikuuta Toledossa, Espanjassa. Espanjan oikeusasiamies (Defensor del Pu- eblo) Fernando Álvarez de Miranda y Torresin tervehdys- sanojen jälkeen Söderman piti avauspuheen kansalaisten oikeuksista ja taloudellisen integraation prosesseista (De- rechos ciudadanos y procesos de integración económica: Reflexiones críticas desde la perspectiva de la unión europea). Kongressiin osallistuivat kaikki Latinalaisen Amerikan kansalliset oikeusasiamiehet, alueen ihmisoi- keuskomissioiden puheenjohtajat, Espanjan ja Portugalin oikeusasiamiehet sekä kaikki Espanjan alueelliset oikeus- asiamiehet. Kongressin työssä keskityttiin alkuperäiskan- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/151 sojen ihmisoikeuksiin sekä oikeusasiamiehen rooliin tuo- mioistuinten valvojana. Eurooppa-oikeuden tutkimuskeskuksen professori Carlos Moreiron kutsusta Söderman piti 16. huhtikuuta 1997 luennon Euroopan oikeusasiamiehen roolista (”El papel del Defensor del pueblo europeo”) Carlos III:n yliopis- tossa Madridissa. Hän kuvaili opiskelijoille keinoja, joita Euroopan kansalaisilla on käytössään oikeuksiensa suoje- lemiseksi, ja kertoi omista kokemuksistaan Euroopan oikeusasiamiehenä. Valencian alueen oikeusasiamiehen Lizónin kutsusta Söderman vieraili 27. lokakuuta Valenciassa ja luennoi Euroopan oikeusasiamiehen roolista (”El papel del Defen- sor del pueblo europeo”) konferenssissa, jonka ”Club de Encuentro Manuel Broseta” oli järjestänyt hallinnon ja liike-elämän edustajille sekä opettajille ja opiskelijoille. Klubi järjesti lehdistötilaisuuden ja Söderman antoi haas- tatteluja useille sanomalehdille, mukaan luettuna El País, EFE, El Periodico ja Avui. Romaninuorison ensimmäinen eurooppalainen konfe- järjestettiin Barcelonassa 6. —9. marraskuuta. renssi Tapahtuma oli yksi Euroopan rasismin vastaisen vuoden aloitteesta. Se kokosi yhteen kaikkialta Euroopasta noin 300 romaninuorta etsimään tapoja puolustaa ja edistää romanikulttuuria. Avajaisseremonian puheenjohtajana toimi Hänen Majesteettinsa Felipe de Borbón. sopimuksella” (La fonction du Me´diateur europe´en depuis sa cre´ation dans le Traite´ de Maastricht). Muita puhujia olivat Ranskan kansallisen oikeusasiamiehen virastoa edustaneet Pierre Chaubon ja Philippe Bardiaux sekä Trenton (Italia) oikeusasiamies (Difensore civico di Trento) Alberto Olivo ja Ranskan valtiosääntötuomiois- tuimen jäsen (Conseiller d’Etat) Yves Salesse. Harden edusti Euroopan oikeusasiamiestä Versailles’ssa 27. maaliskuuta pidetyssä alueellisen foorumin ”Eu- rooppa ja nykyaika” (l’Europe et la vie quotidienne) paneelikeskustelussa. Foorumi järjestettiin Ranskan halli- tuksen aloitteen ”kansallinen vuoropuhelu Euroopan puolesta” puitteissa. Sen aiheina olivat: koulutus Euroo- passa, työskentely Euroopassa ja Euroopan kansalaisuus. Ranskan Eurooppa-asiain ministeri Michel Barnier toimi foorumin puheenjohtajana. Muita paneelin vieraita olivat valtiosihteeri Gaymard, Euroopan parlamentin varapuhe- mies Nicole Fontaine ja Euroopan tilintarkastustuomiois- tuimen ranskalainen jäsen Bernicot. Ranskan kansallinen oikeusasiamies Jacques Pelletier kut- sui Jacob Södermanin vierailulle virastoonsa 7. —9. loka- kuuta. Vierailun aikana oikeusasiamiestä avustivat hänen toimistostaan Olivier Verheecke ja Daniela Tirelli. Söderman oli kutsuttu osallistumaan kongressiin ja toimi- maan puheenjohtajana päätösistunnossa, johon osallistui myös Katalonian autonomian presidentti Pujol. Söderman korosti, että vapaan yhteiskunnan kehittymisen kannalta on tärkeää, että kaikkia syrjinnän muotoja vastustetaan. Kongressia käsiteltiin laajasti lehdistössä, muun muassa La Vanguardiassa, El Paísissa, ABC:ssä, El Periodicossa, Avuissa ja El Puntissa. Pelletier’n ja tämän ulkosuhteista vastaavan neuvonanta- jan Bardiaux’n kanssa käytyjen keskustelujen pääaiheita olivat Ranskan oikeusasiamiehen kokemukset sovintorat- kaisuja koskevista neuvotteluista ja yhdenvertaisuusperi- aatteen soveltaminen. Eri yksiköiden päälliköt esittivät yleiskatsauksen Ranskan oikeusasiamiesjärjestelmän toi- minnasta ja rakenteesta. Södermanilla oli myös tilaisuus tavata (Conseil lounaalla valtiosääntötuomioistuimen d’État) varapresidentti Denoix de Saint Marc. RANSKA Ian Harden edusti Euroopan oikeusasiamiestä keskustelu- tilaisuudessa, jonka teemana oli ”Euroopan kansalai- suus”. Se järjestettiin 20. —21. helmikuuta Korsikalla Bastian alueellisen hallintoinstituutin kutsusta. Tilaisuus oli osa Ranskan hallituksen aloitetta ”kansallinen vuoro- puhelu Euroopan puolesta”. Keskustelutilaisuuden avasivat Korsikan prefekti Claude Erignac sekä Euroopan parlamentin jäsen ja Korsikan alueellisen neuvoston puheenjohtaja Jean Baggioni. Har- den puhui aiheesta ”Euroopan oikeusasiamiehen toiminta sen jälkeen, kun hänet asetettiin tehtäväänsä Maastrichtin 8. lokakuuta Södermanin vierailun kohteina olivat oike- usasiamiehen departementtiedustusto (De´le´gation De´par- tementale du Me´diateur) Nord-Pas-de-Calais’n alueella Lillessä ja Centre Interministe´riel des Renseignements Administratifs (CIRA). Hän tapasi CIRA:n johtaja ja departementtiedustaja (De´le´gue´ De´partemental) Fiemsin, joka käsitteli departementtiedustajan roolia Ranskan oikeusasiamiesjärjestelmässä. Tavattuaan prefekti Alain Ohrelin Söderman piti lehdistötilaisuuden paikallisille toi- mittajille. Mr Rougerie (De´le´gue´ à la Citoyennete´ et à la Me´diation) oli kutsunut hänet vierailulle Lillen kaupun- gintaloon. Rougerie teki selkoa Lillen kaupungin aloit- teesta käynnistää oikeusasiamiestoiminta kaupungin ta- solla. Oikeusasiamies Södermanin lehdistötilaisuudesta Lillessä kertoivat L’Union, Nord Éclair ja La Voix du Jeudi. C 380/152 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 9. lokakuuta Söderman tapasi Pariisissa Pariisin asianaja- jaliiton ja Ranskan asianajajien konferenssin puheenjoh- tajat, joiden kanssa hän vieraili tuomioistuimissa. Euroo- pan parlamentin tiedotustoimistossa ja Euroopan komis- sion edustustossa Pariisissa hän tapasi näiden toimistojen johtajat Bernard Chevallier’n ja Jean-Louis Giraudyn ja piti yhteisen lehdistötilaisuuden Mr Pelletier’n kanssa. Söderman vieraili myös valtiosääntöneuvostossa (Conseil Constitutionnel), jossa hänet otti vastaan sen puheenjoh- taja Roland Dumas. Ennen vierailunsa päättymistä Söderman puhui roolistaan Euroopan oikeusasiamiehenä kansallisille oikeusasiamie- hille, jotka osallistuivat ranskankielisten oikeusasiamies- ten yhdistyksen perustamiseen. Ian Harden puhui aiheesta ”Yhteisön toimielinten ja laitosten asiakirjojen julkisuus” (L’acce`s aux documents des Institutions et des organes de l’Union europe´enne) tiedotuspäivänä ”Eurooppa: tiedon lähteet”, jonka oli järjestänyt Centre d’Information sur les Institutions Euro- pe´ennes Strasbourgissa 20. lokakuuta. ITALIA Peter Dyrberg osallistui Euroopan yliopistoinstituutin jär- jestämään konferenssiin Firenzessä 28. helmikuuta—1. maaliskuuta. Konferenssissa käsiteltiin yhteisön erillisvi- rastoja. Dyrberg hahmotteli Euroopan oikeusasiamiehen työtä ja erityisesti oikeusasiamiehen tutkimusta hänen omasta aloitteestaan, joka koski asiakirjojen julkisuutta. Vicky Kloppenburg osallistui seminaariin, jonka aiheena oli ”Euroopan unionin kansalaisten oikeudet”. Sen jär- jesti Etelä-Tirolin autonomisen alueen hallituksen Eu- rooppa-asiain osasto 7. marraskuuta 1997 Bolzanossa Italiassa. Hän puhui Euroopan oikeusasiamiehen toimi- vallasta ja roolista ja vertasi niitä Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan vastaaviin. Muita tilaisuuden pu- hujia olivat Parman Eurooppa-collegen johtaja professori Fausto Capelli ja tri Walter Oberwexer Innsbruckin ylio- pistosta. foorumiin ”Eurooppa-tiedon uudet Ian Harden osallistui European Information Servicen jär- tiet” jestämään 8. —10. marraskuuta Firenzessä Italiassa. Hän puhui aiheesta ”Euroopan oikeusasiamies ja yhteisön toimielin- ten ja laitosten hallussa olevien asiakirjojen julkisuus”. Muita tilaisuuden puhujia olivat komission jäsen Orejan kabinettia edustanut Andrea Pierucci ja komission PO X:n edustaja Peter Doyle. LUXEMBURG Söderman osallistui 15. —16. toukokuuta Luxemburgissa Euro-Jus-tapaamiseen yhdessä Peter Dyrbergin kanssa. Hän puhui asemastaan Euroopan oikeusasiamiehenä ja kuvaili työtään. ALANKOMAAT Peter Dyrberg puhui aiheesta ”Euroopan oikeusasiamies ja avoimuus” konferenssissa, joka käsitteli lähestyvää Amsterdamin sopimusta. Sen järjestivät Amsterdamissa 31. toukokuuta Euroopan parlamentin sosialistiryhmän hollantilaiset jäsenet. Söderman osallistui 18. —19. syyskuuta Maastrichtissa eurooppalaisen julkishallintoinstituutin (EJHI) järjestä- mään seminaariin, joka käsitteli avoimuutta ja julki- suutta. Hän puhui aiheesta ”Euroopan oikeusasiamiehen rooli ja vaikutus asiakirjojen julkisuuden ja päätöksen- teon avoimuuden kannalta”. Ian Harden osallistui keskustelutilaisuuteen ”Uusi sopi- mus Euroopan unionista: joustavuus ja legitiimiys”, joka järjestettiin eurooppalaisessa julkishallintoinstituutissa Maastrichtissa 26. —28. lokakuuta 1997 ja jossa keskus- teltiin Amsterdamin sopimuksen vaikutuksesta Euroopan oikeusasiamiehen toimivaltaan. ITÄVALTA Söderman vieraili Itävallassa 3. —6. kesäkuuta. Hän tapasi ulkoasiainministeriön valtiosihteerin Benita Fer- rero-Waldnerin ja Eurooppa-asiain yksikön päällikön, suurlähettiläs Gregor Woschnaggin ja muita ministeriön edustajia. Hän tapasi myös liittokanslerinviraston valti- osihteerin Peter Wittmannin. Itävallan kansalliskokouk- seen (Nationalrat) tehdyn vierailun jälkeen hän illasti kansalliskokouksen toisen puheenjohtajan Heinrich Neis- serin ja itävaltalaisten toimittajien kanssa. Itävallan kansallisen oikeusasiamiehen (Österreichische Volksantwaltschaft) viran perustamisen 20-vuotisjuhlan kunniaksi Söderman puhui aiheesta ”Onko olemassa klassinen parlamentaarinen oikeusasiamies?”. Söderman vieraili myös julkishallintoakatemiassa ja luen- noi Euroopan oikeusasiamiehen roolista ja tehtävistä. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/153 Vierailun yhteydessä hän tapasi akatemian johtaja Walter Dohrin ja keskusteli EU-asioihin erikoistuvien akatemian opiskelijoiden kanssa. YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA Wienin vierailunsa yhteydessä Södermanilla oli lisäksi tilaisuus vierailla Itävallan ammattiliittojen (ÖGB) pää- konttorissa ja tavata ÖGB:n kansainvälisen sihteeristön johtaja Karl Heinz Nachnebel. Hän vieraili myös liittoval- tion maatalouskamarissa, missä hän tapasi johtaja Rudolf Schwarzböckin ja muita edustajia, sekä Itävallan työvoi- makamarissa, missä hän tapasi johtaja Herbert Tumpelin sekä Itävallan kauppakamarissa. Hän tapasi työlounaalla myös Euroopan komission Wienin edustuston johtajan Wolfgang Streitenbergerin ja Euroopan parlamentin tie- dotustoimiston päällikön Michael Reinprechtin. SUOMI Söderman puhui Helsingissä 21. —22. elokuuta 1997 jär- jestetyssä Pohjoismaiden hallinnollisen liiton kokouk- sessa. Kokoukseen osallistui noin 200 yhdistyksen jäsentä, jotka ovat Pohjoismaiden tuomioistuimissa, jul- kishallinnossa tai yliopistoissa työskenteleviä juristeja. RUOTSI järjestettyyn seminaariin Söderman osallistui 29. —31. tammikuuta Göteborgin yliopistossa ja piti puheen aiheesta ”Euroopan oikeusasiamies — todellista valtaa vai demokraattista kosmetiikkaa?” Sen jälkeen pidettiin lehdistötilaisuus, jonka järjesti Euroopan komission edus- tusto. Söderman osallistui myös seminaariin ”Hyvinvoinnin uudet ulottuvuudet” (Nya dimensioner till välfärden) yhdessä Euroopan komission jäsen Pádraig Flynnin ja Euroopan parlamentin jäsen Pauline Greenin kanssa, sekä lisäksi Göteborgin keskusasemalla järjestettyyn avoimeen Pressträff-tilaisuuteen, jossa kansalaiset keskustelivat Eu- rooppa-kysymyksistä. Vieraillessaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa 13. —14. maaliskuuta Söderman piti vuosittaisen vierasluennon Hullin yliopiston Eurooppa-oikeuden instituutissa. Lu- ento ”Tuhat ja yksi kantelua — Euroopan oikeusasiamies työssään”, julkaistiin myöhemmin lehdessä European Public Law, jota toimittaa instituutin johtaja, professori Patrick Birkinshaw. Vieraillessaan Lontoossa 29. huhtikuuta Söderman tapasi Euroopan komission edustuston päällikkö Geoffrey Mar- tinin ja Euroopan parlamentin Lontoon tiedotustoimiston päällikkö Martyn Bondin. Söderman ja hänen lakimiehensä Benita Broms vierailivat Lontoossa 8. —10. heinäkuuta. Söderman piti 8. heinä- kuuta puheen ylähuoneen yhteisöasiain valiokunnalle, jonka puheenjohtajana toimi lordi Tordoff. Tapaaminen tallennettiin myöhemmin lähetettäväksi, ja valiokunta jul- kaisi myöhemmin mietinnön (4. mietintö, istuntokausi 1997—1998, HL 18). Söderman tapasi myös oikeusasia- mies Michael Buckleyn. Norman Smith haastatteli Södermania BBC:n Westmins- ter-studiolla Radio 4—kanavan ohjelmaan ”Europe Now” 8. heinäkuuta 1997. Oikeusasiamies antoi 9. hei- näkuuta 1997 Lontoossa haastattelun sekä englanniksi että espanjaksi Bloomberg Television -yhtiölle (toimittaja Geraldine Rijs) ohjelmaan ”Financial Markets Commodi- ties News”. 10. heinäkuuta oikeusasiamies tapasi Euroopan komis- sion Lontoon edustuston päällikön Geoffrey Martinin ja nautti työlounaan Euroopan parlamentin Lontoon tiedo- tustoimiston päällikön Martyn Bondin ja Euroopan lehti- miesliiton brittiläisen osaston kanssa. Solicitors’ European Groupin iltatapaamisessa Söderman luennoi aiheesta ”Euroopan oikeusasiamiehen rooli” (the Role of the European Ombudsman) ja illasti ryhmän varapuheenjohtaja Simon Holmesin ja ryhmän jäsenten kanssa. 4. joulukuuta Söderman luennoi aiheesta ”Euroopan oikeusasiamiehen toiminta” tilaisuudessa, jonka järjesti Göteborgin yliopiston yhteisöoikeuden opiskelijoiden ainejärjestö EL§A yhdessä Euroopan parlamentin tiedo- tustoimiston kanssa. Luentoa oli kuuntelemassa yli 100 henkilöä, muun muassa kutsuttuina alueen asianajajia ja tuomareita. Ian Harden edusti oikeusasiamiestä Euroopan lääkearvi- ointiviraston (EMEA) avoimuutta ja asiakirjojen julki- suutta käsitelleessä tilaisuudessa, jonka EMEA järjesti 30. lokakuuta Lontoossa. Tilaisuuteen osallistui myös Euroo- pan parlamentin jäsen Jose´-Luis Valverde sekä elinkeino- C 380/154 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 elämän, kuluttajien, lehdistön ja US Food and Drugs Administrationin edustajia. Harden puhui osallistujille oikeusasiamiehen tutkimuksesta, joka koskee asiakirjojen julkisuutta. Peter Dyrberg otti 29. huhtikuuta Brysselissä vastaan tanskalaisen Niels Brock -kauppaoppilaitoksen opiskeli- joita ja puhui näille Euroopan oikeusasiamiehen työstä. 6. 3 MUUT TAPAHTUMAT 12. toukokuuta Söderman tapasi joukon suomalaisia vir- kamiehiä, jotka osallistuivat kurssiin ”La France et l’Union europe´enne”, jonka järjesti Centre des Etudes europe´ennes de Strasbourg. Suomella jäsenvaltioissa olevien suurlähetystöjen tiedotta- jat tapasivat Euroopan oikeusasiamiehen Strasbourgissa 15. tammikuuta. Euroopan oikeusasiamiehen luona Strasbourgissa vieraili 13. toukokuuta 17 opiskelijan ryhmä Tornion liiketalou- den ja tietotekniikan koulutusyksiköstä sekä 40 ruotsalai- sen eläkeläisen ja yrittäjän (Aktiva Seniorer) ryhmä. Pohjoismaiden ammattiyhdistysten Brysselin edustajat Sven Svensson, John Svenningsen, Knut-Arne Sanden ja Heikki Pohja tapasivat Euroopan oikeusasiamiehen Stras- bourgissa 15. tammikuuta. Söderman tapasi Länsi-Saharan pääministerin Mahfoud Ali Beiban Strasbourgissa 14. toukokuuta. Benita Broms ja Ilta Helkama osallistuivat Strasbourgissa 29. tammikuuta yhdeksänteen ”Stammtisch Pierre Pflim- lin” -tilaisuuteen, jonka aiheena oli ”Des Finlandais à Strasbourg”. He Euroopan oikeusasiamiehen rooliin ja tehtäviin. katsauksen esittivät Lakimies Benita Broms osallistui ”21. vuosisadan sosiaa- lisesta peruskirjasta” pidettyyn keskustelutilaisuuteen, jonka järjesti Euroopan neuvoston sihteeristö Strasbour- gissa 14. —16. toukokuuta. 14. helmikuuta Söderman otti vastaan ryhmän Lie`gen yliopiston opiskelijoita ja kertoi näille Euroopan oikeus- asiamiehen roolista ja vastuualueista. 15. toukokuuta ja 9. syyskuuta 1997 Vicky Kloppenburg esitteli Euroopan oikeusasiamiehen työtä Euroopan parla- mentin jäsenen Brigitte Langenhagenin kutsusta Ala- Saksista saapuneille vierailijaryhmille. 25 kansainvälisen oikeuden ja yhteisön oikeuden opiskeli- jaa Rotterdamin Erasmus-yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vieraili Euroopan oikeusasiamiehen luona 19. helmikuuta. Suomen oikeusministeri Kari Häkämies sekä lainsäädän- töjohtaja Jan Törnqvist ja oikeusministeriön vanhempi hallitussihteeri Raija Toiviainen vierailivat Euroopan oikeusasiamiehen luona 8. huhtikuuta. Readingin yliopiston oikeusasiamiestä koskevan tutki- muksen keskuksen professori Roy Gregory keskusteli Södermanin kanssa Strasbourgissa 18. huhtikuuta Euroo- pan oikeusasiamiestä koskevasta tutkimuksestaan, jonka rahoittaa Leverhulme Trust. Euroopan parlamentti järjesti 18. toukokuuta Strasbour- gissa avoimien ovien päivän Eurooppa-päivän yhteydessä. Tilaisuus oli menestys, runsaasti. Oikeusasiamiehen esittelypisteessä vieraita kutsuttiin osal- listumaan arvausleikkiin Euroopan oikeusasiamiehen ase- masta ja tehtävistä. Menestyksekkäät osanottajat saivat pienen palkinnon. ja vieraita oli Söderman vieraili Oslossa, Norjassa 31. toukokuuta. Hän osallistui Lex Mundi -yhdistyksen Euroopan alueen kokoukseen. Kyseessä on 134 itsenäisen asianajotoimis- ton muodostama maailmanlaajuinen yhdistys. Hän puhui Euroopan oikeusasiamiehen ja avoimuudesta ”Avoin eurooppalainen hallinto”. työstä Söderman puhui oikeusasiamiehen roolista ja työstä poh- joismaisten naisten verkoston illallisilla Brysselissä 21. huhtikuuta. Unkarin oikeusministeriön varajohtaja Paulina Oros ja kaksi hänen henkilöstönsä jäsentä vieraili oikeusasiamie- hen Brysselin toimistossa 3. kesäkuuta. Peter Dyrberg esitteli Euroopan oikeusasiamiehen roolia. Peter Dyrberg otti 22. huhtikuuta Brysselissä vastaan Rheinland-Pfalzin osavaltion parlamentin vetoomusvalio- kunnan ja esitteli sille Euroopan oikeusasiamiehen työtä. 4. kesäkuuta Peter Dyrberg esitteli Euroopan oikeus- asiamiehen työtä Helsingin yliopiston kansainvälisen ta- 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/155 lousoikeuden laitoksen jatko-opiskelijoille näiden vierail- lessa Brysselissä. Ranskan oikeusasiamiehen pääsihteeri Claude Desjean vieraili Euroopan oikeusasiamiehen toimistossa 5. kesä- kuuta 1997, ja Ian Harden kertoi hänelle viraston hal- linto- ja budjettiasioista ja oikeusasiamiehen saamista hallinnollisista palveluista. Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen valtionvarain- valiokunnan virkamies Jennifer Long vieraili Euroopan oikeusasiamiehen virastossa 12. kesäkuuta. HARDEN kertoi hänelle oikeusasiamiehen työstä. 18. kesäkuuta Peter Dyrberg otti Brysselissä vastaan Sachsen-Anhaltin osavaltion (Saksa) opettajia ja kertoi näille Euroopan oikeusasiamiehen työstä. Euroopan neuvoston ihmisoikeusosaston entinen pääl- likkö Giuseppe Guarneri puhui oikeusasiamiehen henki- löstölle työstään 11. heinäkuuta vapaamuotoisella lou- naalla. Saksalainen tuotantoyhtiö l’image valmisti Saksan halli- tarkoitetun videon tuksen Euroopan oikeusasiamiehestä. toimeksiannosta nuorille 28 suomalaisen tuomarin ja lakimiehen ryhmä tapasi Euroopan oikeusasiamiehen vieraillessaan Strasbourgissa 22. syyskuuta. Suomen eduskunnan apulaisoikeusasiamies Riitta-Leena Paunio ja valtuuskunta eduskunnan oikeusasiamiehen toi- mistosta Helsingistä vierailivat Euroopan oikeusasiamie- hen luona 26. syyskuuta. Euroopan parlamentin jäsen Gerhard Schmid kutsui 22. lokakuuta 1997 ja 17. joulukuuta 1997 Vicky Kloppen- burgin puhumaan Baijerin alue- ja paikallishallinnon edustajille Euroopan oikeusasiamiehen työn tärkeydestä Saksan kansalaisten kannalta. 18. marraskuuta Söderman otti Strasbourgissa vastaan 18 opiskelijaa, jotka osallistuivat kansainvälisen oikeusyh- teistyön opinto-ohjelmaan Vrije Universiteit Brussel -ylio- pistossa, ja esitteli näille rooliaan Euroopan oikeusasia- miehenä. Söderman lounasti Pohjoismaiden neuvoston puheenjoh- tajan Olof Salmenin kanssa tämän vieraillessa Strasbour- gissa 19. marraskuuta. Salmenin mukana olivat Pohjois- maiden neuvoston sihteeristön pääjohtaja Berglind Aus- geirsdottir, Ahvenanmaan maakuntapäivien vanhempi neuvonantaja Susanne Eriksson ja Suomen Pohjoismaiden neuvoston valtuuskunnan pääsihteeri Guy Lindström. Söderman otti vastaan 24 Ballerupin kauppakoulun (Handelsskolen i Ballerup, Tanska) opettajaa 21. marras- kuuta ja kertoi näille Euroopan oikeusasiamiehen työstä. Euroopan yliopistoinstituutin tohtoritutkija Peter Gjerlo- eff Bonnor vieraili Euroopan oikeusasiamiehen toimis- tossa 24. —25. marraskuuta ja haastatteli Södermania ja Hardenia. Euroopan yhteisön tuomioistuimen tuomari Leif Sevón ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomari Virpi Tiili vierailivat Euroopan oikeusasiamiehen toimistossa Strasbourgissa 1. joulukuuta. Söderman esitteli työtään. Sevón ja Tiili luennoivat tuomioistuinten oikeuskäytän- nöstä oikeusasiamiehen viraston lakimiehille. 3. lokakuuta oikeusasiamies tapasi Euroopan yhteisön tuomioistuimen lakimiesavustajan Ulf Öbergin, joka val- mistelee väitöskirjaa avoimuudesta. Calviàn kaupungin (Mallorca, Espanja) asukkaiden ja matkailijoiden paikallinen oikeusasiamies Pallicer vieraili oikeusasiamiehen toimistossa 2. joulukuuta. Pallicer ja Söderman keskustelivat tehtävistään. Ryhmä opiskelijoita Vihdin kunnasta vieraili Euroopan oikeusasiamiehen luona 14. lokakuuta. Toinen suomalai- nen vierailijaryhmä otettiin vastaan 20. lokakuuta. Professori Linda Reif Albertan yliopistosta (Edmonton, Kanada), joka on myös kansainvälisen oikeusasiamiesins- tituutin toimittaja, vieraili oikeusasiamiehen toimistossa 20. —24. lokakuuta. Hän tekee tutkimusta Euroopan oikeusasiamiehen työstä. Carlos III:n yliopiston (Madrid, Espanja) Eurooppa- oikeuden opintojen keskuksen professori Moreiro vieraili opiskelijoineen Euroopan oikeusasiamiehen luona 12. joulukuuta. 16. joulukuuta oikeusasiamies oli kutsuttu puhumaan Kangaroo Group -ryhmän lounaalle. Tilaisuuteen osallis- C 380/156 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 tui noin 50 Euroopan parlamentin jäsentä, Kangaroo Groupin tukijaa ja vierasta. Söderman selvitteli puhees- saan, minkä tyyppisissä ongelmissa Euroopan kansalaiset kääntyvät Euroopan oikeusasiamiehen puoleen. 6. 4 JULKAISUT ”Euroopan oikeusasiamies — kysymyksiä ja vastauksia” -esite on tarkoitettu sekä mahdollisille kantelijoille että tiedottamaan suuremmalle yleisölle oikeusasiamiehen työstä. Esitettä on jaettu laajalti Euroopan parlamentin ja Euroopan komission tiedotustoimistoissa jäsenvaltioissa, kansallisten oikeusasiamiesten ja vastaavien elinten viras- toissa sekä erilaisten yhteysketjujen ja verkostojen väli- tyksellä. Tällaisia ovat Euroopan informaatiokeskukset, infopisteet, Eu- rooppa-kirjastot ja monet erityiskohteet, kuten kuluttaja- järjestöt, kauppakamarit järjestöt. Vuonna 1997 esitteen kysyntä oli niin suuri, että alkupe- räinen 100 000 kappaleen painos loppui ja tarvittiin uusi painos. Eurooppa-dokumentaatiokeskukset, ja ammattikuntien Euroopan oikeusasiamies on myös mukana yleisissä uni- onin julkaisuissa ja tiedotusohjelmissa, kuten ”Kansalai- sena Euroopassa”, joka on Euroopan parlamentin ja Euroopan komission yhteinen aloite ja osa Euroopan kansalaisille suunnattua tiedotusohjelmaa. Oikeusasiamies aikoo käyttää täysin hyväkseen Internetin tarjoamia uusia mahdollisuuksia tiedottamiseen ja vuoro- vaikutukseen. Vuoden 1997 kuluessa oikeusasiamies sai oman osoitteen verkkosivuilleen (http://www. euro-om- budsman. eu. int), mistä löytyy perustietoa oikeusasiamie- hestä, kuten vuosikertomus, oikeusasiamiehen tärkeim- mät puheet ja päätökset sekä esite ja kantelulomake. Näille sivuille pääsee suoraan Euroopan parlamentin verkkosivuilta ja päinvastoin. Myös Europa-palvelimeen ja sieltä takaisin on linkki. Vuoden 1998 alusta sivuille sisällytetään runsaasti lisää aineistoa, kuten lehdistötie- dotteita ja yhteenvetoja oikeusasiamiehen päätöksistä, ja sivuja päivitetään säännöllisesti. Internetissä olevat tiedot kuitenkin vain täydentävät perinteisiä julkaisuja eivätkä korvaa niitä, sillä perinteiset julkaisut ovat edelleen paljon useampien kansalaisten saatavilla kuin Internet. Oikeusasiamiehen vuosikertomus 1996 esitettiin Euroo- pan parlamentille 14. heinäkuuta 1997, ja sitä toimitet- tiin yhteisön toimielimille, kansainvälisille oikeusasiamies- instituutioille, jäsenvaltioiden oikeusasiamiehille, yliopis- tojen kirjastoihin, eurooppalaisiin dokumentaatiokeskuk- siin ja tiedotusvälineille. Se painettiin myös Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja se on oikeusasiamiehen verkkosivuilla. 6. 5 SUHTEET TIEDOTUSVÄLINEISIIN Joukkotiedotusvälineiden tehokas käyttö on tärkeää tie- dotusstrategian tavoitteiden kannalta. Joukkotiedotusväli- neet tavoittavat ihmiset, joilla voi olla syytä kannella hallinnollisesta epäkohdasta yhteisön toimielimen tai lai- toksen toiminnassa, ja niiden avulla voidaan kertoa Euroopan kansalaisille yleisesti oikeusasiamiehen olemas- saolosta ja tehtävistä. Lehdistötilaisuuksia (kaikkiaan 9) järjestettiin säännölli- sesti Södermanin vieraillessa jäsenvaltioissa sekä muiden erityistilaisuuksien yhteydessä, kuten Euroopan oikeus- asiamiehen Strasbourgin toimitilojen vihkiäisissä 8. huhti- kuuta. Vihkiäistilaisuuteen osallistui noin 20 toimittajaa. Kun oikeusasiamiehen vuoden 1996 vuosikertomus esitel- tiin Euroopan parlamentille Strasbourgissa 14. heinä- kuuta, Söderman illasti eri jäsenvaltioita edustavien toi- mittajien ryhmän kanssa. Hän osallistui myös vetoomus- valiokunnan järjestämään lehdistötilaisuuteen 15. heinä- kuuta vetoomusvaliokunnan puheenjohtajan Alessandro Fontanan ja Nicolaos Papakyriazisin kanssa. 20. helmikuuta Söderman oli kutsuttu Strasbourgin leh- distöklubin perinteiselle torstailounaalle. Hän kertoi klu- bin jäsenille asemastaan ja työstään Euroopan oikeusasia- miehenä. Lisäksi Söderman tapasi useita toimittajaryhmiä vierail- lessaan jäsenvaltioissa, sekä Brysselissä ja Strasbourgissa, kuten Euroopan lehtimiesliiton brittiläisen osaston Lon- toossa 10. heinäkuuta, pohjoismaisen toimittajakeskuk- sen 17 jäsenen ryhmän Brysselissä 10. huhtikuuta ja Tanskan radion uutistoimituksen 12 radiotoimittajaa Strasbourgissa 17. syyskuuta. Hän osallistui myös Brysse- lissä kansallisen lehtimiesliiton kokoukseen syyskuussa ja otti Strasbourgissa vastaan lukuisia toimittajaryhmiä eri jäsenvaltioista. Söderman antoi 17. huhtikuuta Italian televisiossa haas- tattelun roomalaisille koululaisille ohjelmassa, jossa käsi- teltiin lasten ajatuksia Euroopan unionista. Ohjelma tuo- tettiin yhteistyössä komission PO X:n kanssa. Mr Bordry haastatteli Euroopan oikeusasiamiestä Lettres des Europe´ens -ohjelmaan 6. marraskuuta Strasbour- gissa. Jäsenvaltioihin tehtyjen vierailujen yhteydessä annettujen haastattelujen lisäksi Söderman antoi viitisenkymmentä haastattelua jäsenvaltioiden sanoma- ja aikakauslehtien 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/157 sekä radion ja television toimittajille, jotka edustivat mm. seuraavia: European Voice, The European, The Insider, hollantilaiset Algemeen Dagblad ja NRC Handelsblad, belgialainen De Morgen, saksalainen Badische Zeitung, ruotsalaiset Dagens Nyheter ja Finanstidningen, suoma- laiset Turun Sanomat, Keskisuomalainen, Ilkka ja Nyky- päivä, The Times, saksalaiset Wirtschaftswoche ja EU Magazin, hollantilainen Plus, sekä BBC Radio, France Inter, Radio France Internationale, Deutsche Welle, Radio Nederland, Radio Portuguesa, italialainen RAI, ruotsalaiset Sveriges radio ja Sveriges radio/Gotland, suomalainen YLE, Television Española, Danmarks televi- sion, ruotsalainen STV ja suomalaiset YLE ja MTV. Söderman antoi myös haastatteluja unionin ulkopuolisille tiedotusvälineille, muun muassa chileläiselle sanomaleh- delle El Mercurio, unkarilaiselle sanomalehdelle Magyar Hirlap ja japanilaiselle televisioasemalle Japan Broadcas- ting Company. C 380/158 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 LIITTEET LIITE A TILASTOTIETOJA EUROOPAN OIKEUSASIAMIEHEN TOIMINNASTA VUONNA 1997 A. VUODEN 1997 AIKANA KÄSITELLYT TAPAUKSET 1. Tapausten kokonaismäärä 1. 1. 97—31. 12. 97 — Keskeneräiset tapaukset 31. 12. 96 — Vuonna 1997 tulleet kantelut — Oikeusasiamiehen uudet tutkimukset hänen omasta aloitteestaan 2. Tutkittavaksi ottamista koskeva käsittely saatu loppuun 3. Kantelujen luokittelu a) Oikeusasiamiehen toimivallan mukaan — toimivallan piirissä: — toimivallan ulkopuolella: b) Toimivallan ulkopuolelle jäännin syyt — kantelijalla ei ole kanteluoikeutta — kantelu ei kohdistu yhteisön toimielimeen tai laitokseen — kantelu ei koske hallinnollista epäkohtaa c) Toimivallan piiriin kuuluvien kantelujen erittely K a n t e l u t , j o t k a v o i t i i n o t t a a t u t k i t t a v a k s i : — tutkimukset käynnistetty: — ei perusteita: — on parhaillaan tai on ollut vetoomusvaliokunnan käsiteltävänä — muu syy K a n t e l u t , j o i t a e i v o i t u o t t a a t u t k i t t a v a k s i : Ei voitu ottaa tutkittavaksi, koska: — tekijä/kohde epäselvä — aikaraja ylittynyt — hallinnollisia menettelyjä ei ollut käytetty loppuun — käsiteltävänä tai käsitelty tuomioistuimessa — sisäisiä keinoja ei ollut käytetty loppuun henkilöstöasioissa B. KÄYNNISTETYT TUTKIMUKSET (196 tutkittavaksi otettua kantelua ja 4 oikeusasiamienen tutkimusta omasta aloit- teesta) 1. Tutkimuksen kohteena olevat toimielimet ja laitokset (2) 1 412 227 (1) 1 181 4 97 % 368 (27 %) 998 (73 %) 10 946 42 230 196 34 17 17 138 48 4 64 17 5 200 — Euroopan komissio — Euroopan parlamentti 163 (80 %) 18 (9 %) (1) joista 2 EO:n omasta aloitteesta ja 106 tutkittavaksi otettavaa kantelua. (2) Jotkut tapaukset koskevat kahta tai useampaa toimielintä tai laitosta. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/159 — Euroopan unionin neuvosto — Muut — talous- ja sosiaalikomitea: — Euroopan ympäristövirasto: — Euroopan lääkearviointivirasto: — tuomioistuin: — Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto: — sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto: 2. Väitetyn hallinnollisen epäkohdan tyyppi (joissakin tapauksissa 2 tyyppiä) — tiedon puute tai kieltäytyminen antamasta sitä, avoimuus — syrjintä — menettelyt, puolustusoikeus — epäoikeudenmukaisuus, vallan väärinkäyttö — vältettävissä ollut viivytys — huolimattomuus — velvollisuuden noudattamisen varmistamisen laiminlyönti (169 art. ) — oikeudellinen virhe — muu hallinnollinen epäkohta C. PÄÄTÖSTEN KOKONAISMÄÄRÄ KANTELUN KÄSITTELYN TAI TUTKIMUK- SEN LOPUKSI: 1. Toimivallan ulkopuolelle jääneet kantelut: 13 kantelua siirrettiin vetoomuksena Euroopan parlamentille, kolme kansallisille oikeusasiamiehille, yksi vetoomuksena kansalliselle parlamentille ja 490 kantelijaa kehotettiin kääntymään muun viraston puoleen: — kansallinen/alueellinen oikeusasiamies tai vetoomus parlamentille — vetoomus Euroopan parlamentille — Euroopan komissio — tuomioistuin — muut 2. Toimivallan piiriin kuuluvat kantelut, joita ei voitu ottaa tutkittavaksi: 3. Kantelut kuuluivat toimivaltaan ja olisi voitu ottaa tutkittavaksi, mutta ei perusteita tutkinnan aloittamiselle: 4. Tutkimus päättyi perusteltuun päätökseen: (Tutkimus voi päättyä yhdestä tai useammasta seuraavista syistä) — ei todettu hallinnollista epäkohtaa — kriittinen huomautus toimielimelle — toimielin sopi asian (1) Näistä kaksi omasta aloitteesta. 14 (7 %) 8 (4 %) 3 1 1 1 1 1 60 (25 %) 42 (17 %) 32 (13 %) 23 (9 %) 22 (9 %) 22 (9 %) 20 (8 %) 14 (6 %) 9 (4 %) 1 271 998 254 86 76 1 73 138 34 101 59 (1) 21 16 C 380/160 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 — sovintoratkaisu — kantelija luopui kantelusta — muu syy D. TIETOJA VUONNA 1997 REKISTERÖIDYISTÄ KANTELUISTA (1 181 KANTE- LUA) 1. Kantelujen lähde — lähetetty suoraan Euroopan oikeusasiamiehelle: — yksityiset kansalaiset: — yritykset: — yhdistykset: — Euroopan parlamentin jäsenen välityksellä: — Euroopan oikeusasiamiehelle siirrettyjä vetoomuksia: 2. Kanteluiden jakautuminen maittain Vertailu väestön ja kanteluiden kesken — syyskuu 1995—joulukuu 1997 3 2 6 (1) 1 162 1 067 38 57 17 2 25 20 15 10 5 0 D UK F I E NL EL B P S A DA FIN IRL L muut väestön prosentti-osuus EU:ssa kanteluiden prosentti-osuus (1) Kolme lopetettiin oikeuskäsittelyn alkamisen vuoksi ja kolme siksi, että oikeusasiamies sai tutkimuksen käynnistymisen jälkeen tietää seikoista, jotka osoittivat, että kantelua ei voitu ottaa tutkittavaksi. 7. 12. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 380/161 LIITE B OIKEUSASIAMIEHEN TALOUSARVIO Euroopan yhteisöjen varainhoitoasetuksen 12 artiklassa säädetään, että oikeusasiamies esittää Euroopan parlamentille ennen kunkin vuoden toukokuun 1. päivää seuraavan vuoden tuloja ja menoja koskevan arvion. Euroopan oikeusasiamiehen ohjesäännössä määrätään oikeusasiamiehen talousarvion liittämisestä Euroopan yhteisön yleiseen talousarvioon (pääluokka I, Euroopan parlamentti), joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Palkat, korvaukset ja muut henkilöstöön liittyvät kustannukset sisältyvät talousarvion osastoon 1. Tämä osasto sisältää myös matkakustannukset. Talousarvion osasto 2 kattaa kiinteistöt, tarvikkeet ja sekalaiset käyttömenot. Hallinnollisen ja teknisen henkilöstön turhien päällekkäisyyksien välttämiseksi monista oikeusasiamiehen palveluista huolehditaan Euroopan parlamentin toimesta tai sen välityksellä. Tapauksissa, joissa nämä palvelut aiheuttivat suoranaisia lisäkuluja parlamentille, niistä tavallisesti laskutettiin vuonna 1997, ja maksu suoritettiin yhteystilin kautta. Toimistotilojen vuokrat ja käännöspalvelut ovat suurimmat tällä tavalla käsitellyt erät. Vuoden 1997 alusta lukien oikeusasiamiehen henkilöstön määrä oli 16, kolme enemmän kuin vuoden 1996 lopussa. Kaikki virat ovat tilapäisiä. Vuonna 1997 oikeusasiamiehen talousarvion kokonaismäärärahat olivat 2 581 819 ecua. Osasto 1 (palkat, korvaukset ja palkkoihin liittyvät lisät) oli 1 815 819 ecua. Osasto 2 (kiinteistöt, tarvikkeet ja sekalaiset käyttömenot) oli 764 000 ecua. Seuraavassa taulukossa on esitetty vuoden 1997 todelliset kulut käytettävissä olleina ja sidottuina määrä- rahoina. Osasto 1 Osasto 2 Yhteensä 1 519 865 ecua 599 120 ecua 2 119 852 ecua Tulot koostuvat oikeusasiamiehen ja hänen henkilöstönsä palkkoihin tehdyistä vähennyksistä. Saatuina maksuina vuoden 1997 kokonaistulot olivat 209 413 ecua. Vuonna 1997 valmisteltu vuoden 1998 talousarvio mahdollistaa henkilöstön määrän nostamisen 17 henkilöön, mikä merkitsee yhden viran lisäämistä vuoden 1997 henkilöstötaulukkoon. Vuoden 1998 kokonaismäärärahat ovat 2 782 178 ecua. Osasto 1 (palkat, korvaukset ja palkkoihin liittyvät lisät) on 2 003 178 ecua. Osasto 2 (kiinteistöt, tarvikkeet ja sekalaiset käyttömenot) on 772 000 ecua. Vuoden 1998 talousarviossa kokonaistuloiksi (oikeusasiamiehen ja hänen henkilöstönsä palkoista tehtävät vähennykset) on budjetoitu 264 421 ecua. C 380/162 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 12. 98 LIITE C OIKEUSASIAMIEHEN HENKILÖSTÖ EUROOPAN OIKEUSASIAMIES Jacob Söderman EUROOPAN OIKEUSASIAMIEHEN SIHTEERISTÖ Päätoimipaikka 1, av. du Pre´sident Robert Schuman BP 403 F-67000 Strasbourg Cedex Puh. 00 33 3 88 17 23 13 00 33 3 88 17 23 83 Fax 00 33 3 88 17 90 62 Ian Harden Johtava hallintovirkamies Puh. 00 33 3 88 17 23 84 Jose´ Martinez Aragon Oikeudellinen pääneuvonantaja Puh. 00 33 3 88 17 24 01 Olivier Verheecke Lakimies (1. 9. 1997 alkaen) Puh. 00 33 3 88 17 53 46 Vicky Kloppenburg Lakimies Puh. 00 33 3 88 17 23 83 Benita Broms Lakimies Puh. 00 33 3 88 17 24 23 Katja Heede Lakimies (14. 2. 1997 asti) Ilta Helkama Tiedottaja Puh. 00 33 3 88 17 23 98 Francesca Mancini Avustaja (30. 9. 1997 asti) Daniela Tirelli Avustaja Puh. 00 33 3 88 17 24 02 Panayotis Thanou Avustaja Puh. 00 33 3 88 17 24 03 Nathalie Christmann Euroopan oikeusasiamiehen sihteeri (13. 7. 1997 asti) Hallintovirkamies (14. 7. 1997 alkaen) Puh. 00 33 3 88 17 23 83 Murielle Richardson Sihteeri (13. 7. 1997 asti) Euroopan oikeusasiamiehen sihteeri (14. 7. 1997 alkaen) Puh. 00 33 3 88 17 23 88 Isabelle Foucaud Sihteeri Puh. 00 33 3 88 17 23 91 Stephanie Kunze Sihteeri (1. 9. 97 alkaen) Puh. 00 33 3 88 17 23 93 Patrick Schmitt Vahtimestari (1. 2. 1997 alkaen) Puh. 00 33 3 88 17 70 93 Harjoittelijat Xavier Denoël (1. 7. 1997 alkaen) Ida Palumbo (1. 10. 1997 alkaen) Brysselin toimisto (1. 2. 1997 alkaen) Rue Wiertz Eastman B-1047 Bryssel Puh. 00 32 2 284 21 80 Fax 00 32 2 284 49 14 Peter Dyrberg Oikeudellinen pääneuvonantaja (16. 2. 97 alkaen) Puh. 00 32 2 284 20 03 Ursula Garderet Sihteeri (1. 2. 1997 alkaen) Puh. 00 32 2 284 23 00 Anna Ruscitti Sihteeri (30. 6. 1997 asti Strasbourgissa) Puh. 00 32 2 284 63 93 Hanna Mari Anttilainen Harjoittelija (1. 7. 1997 alkaen)