title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: För ett kunskapens Europa"

eurovoc_concepts:
EU action
continuing education
integration into employment
labour market
young person

text: 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/49 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: För ett kunskapens Europa” (98/C 157/13) Den 18 november 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovanna¨mnda meddelande. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för beredningen av ärendet, antog sitt yttrande den 12 mars 1998. Föredragande var Christoforos Koryfidis. Vid sin 353:e plenarsession den 25-26 mars 1998 (sammanträdet den 25 mars 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 65 röster för och 1 nedlagd röst. 1. Inledning bland annat innefattar de avgörande ansträngningarna att konkretisera visionen ”livslångt lärande”. 1. 1. Kommissionens meddelande ”För ett kunskapens Europa” är ett betydelsefullt försök att definiera områ- desgränser och innehåll i den nya generationen av gemenskapsåtgärder på sektorerna utbildning, yrkesut- bildning och ungdomsfrågor. 2. Allmänna kommentarer 1. 2. De farhågor och hypoteser som formuleras i detta dokument utgår ifrån och inspireras av det nya fördraget, kommissionens övergripande ståndpunkter som de uttrycks i åtgärdsprogrammet Agenda 2000 samt de tidigare meddelandena i dessa ämnen. Den grundläggande inriktningen är en funktion av följande förutsättningar: — Det är centralt att vidmakthålla den gynnsamma politisk-ekonomiska position som unionen har på global nivå genom att gjuta nytt liv i gemenskapsini- tiativen på områdena för innovation, forskning, utbildning och yrkesutbildning. — Det är absolut nödvändigt att etablera en koppling mellan den sysselsättningsskapande (makroekono- miska och övriga) politiken och en strategi för grundutbildning och yrkesutbildning; det är gynn- samt både för individen och för samhället att medvetet frigöra, odla och utnyttja varje individs maximala utvecklingsmöjligheter. — Det gäller att utveckla och modernisera unionens interna politik, bortanför de rent ekonomiska krite- rierna, för att främja de specifika kvaliteter som präglar den europeiska medborgaren i vidsträckt bemärkelse. 2. 1. Kommittén anser att det är viktigt att inlednings- vis notera att kommissionens föreliggande meddelande skall ses som en vidareutveckling av vitboken om grund- och yrkesutbildning (1) och det meddelande som redovisar hur denna följts upp (2). Därför hänvisar alla kommitténs synpunkter på det remitterade meddelan- dets innehåll till de yttranden som tidigare avgetts om dessa båda dokument (3). 2. 2. Föreliggande kommissionsmeddelande presente- ras vid en tidpunkt då — med undantag för sysselsätt- ningstoppmötet — tyngdpunkten i EU:s politik förlagts till frågor om utvidgningen och den ekonomiska och monetära unionen. Under dessa förutsättningar är det förtjänstfullt att dokumentet återför fokus för unionens åtgärder i en riktning som Europamedborgaren i gemen har lättare att förstå, och som därmed kan förmå den enskilde att engagera sig mer i EU-politiken — och åstadkomma ett närmande. I grunden anser kommittén att meddelandet är 2. 3. positivt och under vissa villkor kommer att tillföra mycket med avseende på unionens framtida perspektiv. På ett mer konkret plan har kommittén följande kom- mentarer till de ståndpunkter som kommissionen lägger fram i denna text: 2. 3. 1. De tankegångar som kommissionen formulerar för att ge kunskapspolitiken en mer framträdande plats 1. 3. Kommissionens meddelande understryker att det första villkoret för att ett kunskapens Europa skall kunna etableras är att ”successivt bygga upp ett europeiskt utbildningsområde som är öppet och dynamiskt”. Detta synsätt baseras på ett mångdimensionellt område som (1) KOM(95) 590 slutlig. (2) KOM(97) 256 slutlig. (3) EGT C 295, 7. 10. 1996; EGT C 95, 30. 3. 1998. C 157/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 (innovationer, forskning, utbildning, yrkesutbildning) är av grundläggande och banbrytande betydelse, anser kommittén, särskilt som de redan formulerats eller godkänts i de tidigare yttrandena. som bör hanteras av gemenskapsorgan: med respekt för subsidiaritetsprincipen måste medlemsstaternas utbild- ningssystem samordnas så att effektiviteten kan höjas. Kommittén fäster mycket stor vikt vid att det 2. 3. 2. finns en logik mellan dessa riktlinjer och strävan efter konkurrenskraft i Europas ekonomi, efter sysselsättning och efter ett klimat och en miljö som ger de europeiska medborgarna möjligheter att utvecklas personligen. I vilken mån denna utveckling lyckas blir avgörande för EU:s och dess medborgares anpassning till de nya förutsättningar som håller på att skapas tack vare uppbyggnaden av kunskapssamhället. 2. 3. 3. Kommittén konstaterar att utveckling av en offensiv och samordnad makroekonomisk politik kräver att man förnyar hela det pedagogiska landskapet och ger ungdomarna och hela befolkningen ett nytt synsätt, exempelvis genom att formulera en annan inställning med avseende på ”den solidariska samhällsekonomin” eller andra aktiviteter med anknytning till de behov som marknaden fortfarande inte tillgodoser (till exempel i miljöhänseende). 2. 3. 3. 1. Denna aktiva makroekonomiska politik krä- ver för övrigt att man kontinuerligt djupgranskar alla produktionssektorer, särskilt dem som har markerad förändringstendens — i positiv eller negativ riktning — eftersom det är dessa förskjutningar som förr eller senare kommer att utlösa åtgärderna på utbildningspolitiken på medellång och längre sikt och med avseende på yrkesutbildningen, så att man kan sätta in resurser som ger omedelbara resultat. 2. 3. 4. Kommittén konstaterar att för de europeiska medborgarna bör skapandet av ett ”kunskapens Europa” innebära att de alla skall få möjlighet att få tillgång till kunskap, till en medveten politisk och social verksamhet och en teoretisk och praktisk utbildning under hela sin livstid. Det innebär också ”ett enat och integrerande samhälle byggt på solidaritet och på en hög livskvalitet, ren miljö, frihet, trygghet och rättvisa” (1), vilket med andra ord innebär ökad politisk och samhällelig demo- krati. 2. 3. 5. I princip ställer sig kommittén helhjärtat bakom kommissionens konkreta förslag att successivt bygga upp ett europeiskt undervisningsområde. Det ligger i linje med den uppfattning som vi upprepade gånger framfört, nämligen att det redan finns ett område som inte täcks av de nationella undervisningsväsendena och (1) Agenda 2000 — KOM(97) 2000, vol. I. 2. 3. 6. Utslagning är ett annat problem som bör uppmärksammas i samband med uppbyggnaden av ett kunskapens Europa och ett europeiskt utbildningsområ- de. Risken för att bli utestängd från att medverka i byggandet av ett kunskapens Europa och inte få del av de fördelar som det innebär för Europa som samhälle och för Europas medborgare gäller inte bara enskilda individer utan även hela sociala grupper och kanske hela regioner inom EU. Det är ett absolut krav att det omedelbart vidtas åtgärder för att förhindra en sådan utveckling. 2. 3. 7. ESK anser att varje nytt gemenskapsinitiativ som riktar sig till ungdomar (såväl inom som utanför utbildningssystemet) måste ingå som en del av en mer övergripande politik baserad på Europas historiska ursprung och utveckling och på den process och de möjligheter som byggandet av ett kunskapens Europa innebär. Vi får inte glömma att våra satsningar i första hand görs för dem som i dag är ungdomar och som av åldersskäl nu inte tillåts medverka i planeringsarbetet. Därför är det så viktigt att vi överför vår historia och de värden som under århundradenas gång har fört oss dit vi befinner oss i dag samt förmågan att förstå och acceptera vårt sätt att tänka, åtminstone tankarna bakom förverkligandet av våra projekt. 2. 3. 8. Konceptet ett kunskapens Europa ger dock även anledning till tankar och diskussioner om den roll som ny teknik kan få för framväxten av en alternativ — det vill säga mer direkt och effektiv — demokratisk process. I ett läge där det finns obegränsade möjligheter för informationsöverföring bör vi ta oss tid att fråga oss hur vi utbildningsvägen skall kunna skapa en informationskultur som möjliggör en sovring av infor- mationsflödet och som ger verklig kunskap. Dessutom bör man undersöka hur man skall kunna skapa en kultur för att utveckla högre och mer direkta former av demokrati. 2. 3. 9. ESK ser positivt på att de åsikter som kommis- sionen ger uttryck för i sitt meddelande ligger mycket nära de åsikter som kommittén själv presenterat i tidigare yttranden — i synnerhet vad gäller de olika målsättningarna, koncentreringen av åtgärderna, berör- da parters roll samt det internationella samarbetet. 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/51 3. Särskilda kommentarer 3. 1. Kunskapspolitiska åtgärder 3. 1. 1. fasta på följande frågor: ESK:s analys av kommissionens dokument tar — Problemet med att på ett uttömmande sätt kunna motivera beslutet att bygga ett kunskapens Europa och att kunna visa att detta är en nödvändig satsning. — Problemet med att tydligt definiera begreppen ”ett kunskapens Europa”, ”ett europeiskt utbildningsom- råde” och ”livslångt lärande”. — En exakt specificering av verksamhetsområdet (mål- sättningar, åtgärder, antalet medborgare som omfat- tas av åtgärderna, kostnad för åtgärderna etc. ). ESK gör följande kommentarer, som både bekräftar och utvecklar viktiga aspekter i kommissionens meddelande: 3. 1. 1. 1. Genomsnittsmedborgaren är i hög grad med- veten om vilka förödande effekter som den nya ekono- miska ordningen och den snabba kunskaps- och teknik- utvecklingen har för den sociala jämvikten och det sociala systemet. Detaljerad och objektiv information om händelseutvecklingen måste därför finnas tillgänglig, och människorna måste involveras i denna utveckling. De som redan har kunskaper (i synnerhet de som utövar kontroll över inlärning och över den process som byggandet av kunskapssamhället innebär) måste därför se till att deras kunskaper även kommer andra till godo. På Europanivå skulle detta betyda att EU:s 3. 1. 1. 2. institutioner — och i synnerhet kommissionen — nu måste komma med ingående, väl underbyggda och övertygande reaktioner på de många omdebatterade frågor som allmänheten väckt vad gäller denna utveck- ling. Om man inte bemöter dessa frågor kommer bristande kunskaper och information att leda till att det uppstår en attitydsplittring med fastlåsta positioner. 3. 1. 1. 3. När de nya programmen utformas och ge- nomförs är det viktigt att ta hänsyn till de synpunkter som framförts i de tidigare punkterna, som innebär att var och en av insatserna måste motiveras på ett klart, genomtänkt och övertygande sätt, men också att ha tillgång till ingående kunskaper om deras inriktning och innehåll samt om de åtgärder som måste vidtas för att uppnå målen. 3. 1. 2. Den analys av kommissionens dokument som presenteras ovan ligger i linje med ESK:s institutionella roll, och i synnerhet med de inriktningar och prioritering- ar som kommittén valt mot bakgrund av de allvarliga problem som Europa står inför i dagsläget. Det är just dessa problem (särskilt arbetslösheten, Europas eko- nomiska konkurrenskraft och hotet mot den europeiska sociala modellen) som gör att ESK vill att man går varsamt fram och undersöker frågan noga innan några övergripande EU-beslut fattas. Det är även av denna anledning som ESK anmodar kommissionen att i ännu högre grad koppla samman de framsteg som gjorts vad gäller byggandet av ett kunskapens Europa med medborgarnas — och särskilt ungdomarnas — problem och strävan och den oro de känner. 3. 1. 2. 1. Kommissionens nya förslag om utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor kommer därför att bedömas utifrån dess möjlighet att lösa dessa problem eller, åtminstone, att mildra dem. Om man inte gör avsteg från de uppställda målen, antalet program och deras omfattning, de engagerade aktörernas roll och det allmänna ramverket för samtliga program utgör själva förslaget en bra utgångspunkt. 3. 1. 2. 2. Enligt kommittén är det uppenbart att det nya fördraget och dess bestämmelser i fråga om utbildning, sysselsättning och socialpolitik ger en fastare grund för att främja politiken på dessa områden. 3. 2. Politiska förvaltningsåtgärder 3. 2. 1. Kommittén anser att sättet att administrera programmen utgör ett svårt problem. Möjligheten att få tillgång till information är en av de europeiska medborgarnas oförytterliga rättigheter, som ger Euro- peiska unionens och medlemsstaternas institutioner ett särskilt ansvar. Kommittén vill därför anmoda kommissionen att utnyttja alla informationsmedel, sär- skilt de elektroniska, för att öka sina ansträngningar att främja gemenskapsprogrammen från konceptstadiet till utvärderingen av resultaten. ESK uppmanar alla euro- peiska medborgare att delta aktivt i arbetet med att utarbeta och genomföra dessa program. 3. 2. 2. Kommittén anser att man ytterligare bör öka insatserna för att medborgarna skall få tillträde till och delta i de europeiska programmen. Kommissionen bör därför skapa förutsättningar för att undanröja hindren för Europas medborgare att delta i programmen. Man bör också överväga idén att medborgarna skulle kunna vända sig i andra instans till ett oberoende organ för att lösa de konkreta problem som uppstår. C 157/52 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 3. 3. Främjande av sysselsättningen 3. 3. 1. Kommittén stöder även det samband som etableras i kommissionens meddelande mellan sysselsätt- ningspolitiken och den politik som rör allmän och yrkesinriktad utbildning samt ungdomsfrågor. Vi vill emellertid genast understryka att man inte bör ställa större förväntningar på den allmänna och den yrkesinrik- tade utbildningen än vad de kan svara mot, och inte heller skapa falska förhoppningar. Utbildningssektorn spelar helt säkert en avgörande roll för sysselsättningen, men varken den allmänna eller den yrkesinriktade utbildningen kan ensamma lösa arbetslöshetsproblemet. Det sista påpekandet görs för att man skall 3. 3. 2. undvika att ställa orimliga förväntningar på den allmän- na och yrkesinriktade utbildningspolitiken och för att man inte skall dra förhastade slutsatser om hur man skall komma till rätta med den allvarliga arbetslöshets- problematiken. 3. 3. 3. De sex huvudsakliga typer av åtgärder som föreslås (1) utgör enligt kommittén en bra strategi och ett seriöst förslag som täcker en stor del av behoven inom dessa sektorer. Kommittén vill emellertid särskilt uppmärksamma fysisk rörlighet och dess flerdimensio- nella effektivitet. Därför bör man särskilt stödja denna insats och samtidigt försöka uppnå en balans mellan de olika områdena (utbildning, yrkesutbildning, ungdoms- frågor) för att få till stånd en rättvis fördelning och få ut så mycket som möjligt ur kvalitetssynpunkt. 3. 4. Att bygga ett kunskapens Europa 3. 4. 1. Kommittén stöder i synnerhet kommissionens uppfattning — som även är rådets — att man framöver måste lägga tonvikten på den grundläggande utbildning- ens kvalitet samt på en rad färdigheter (tekniska, sociala och organisatoriska) som gynnar nyskapande och skapar företagaranda. Kommittén vill emellertid å sin sida påpeka att av många olika skäl kan förändringarna i det grundläggande allmänna utbildningssystemet inte göras inom ramen för de nationella utbildningssystemen och inte heller enbart under deras ansvar. Kunskap och teknik utvecklas i en sådan takt att det krävs flexibla och moderna strukturer för att kunna följa med. Dessutom kräver denna utveckling att man genomför åtgärder för att kunna reagera omedelbart på resultaten samt initiativ som öppnar vägen för en tänkbar använd- ning av deras möjligheter. Därför vill kommittén uppma- (1) Fysisk rörlighet, virtuell rörlighet, nätverk för samarbete, språkkunskaper och förståelse av olika kulturer, nyskapan- de, förbättring av gemenskapens referenspunkter. na kommissionen att skapa villkor för att mobilisera och utnyttja de nationella utbildningssystemen och deras enorma möjligheter. 3. 4. 2. Kommitténs uppmaning att mobilisera de na- tionella utbildningssystemen till att delta i uppbyggna- den av kunskapens Europa grundar sig på vår övertygelse om att de inte är tillräckligt engagerade i vår kontinents framtid och än mindre i grundandet av ett kunskapssam- hälle. 3. 4. 3. Det innebär inte att kommittén på något vis vill förringa betydelsen av den flerspråkiga och mångkulturella dimensionen i Europa. Tvärtom har kommittén vid upprepade tillfällen betonat att den ser denna dimension som en positiv och viktig faktor för att definiera Europeiska unionen som en institutionell enhet och, mer allmänt, inför perspektivet av en utvidgad union. Med tanke på den nya internationella samarbets- politik som inletts av EU och den framtida utvidgningen anser kommittén emellertid att tiden är inne att studera, lyfta fram och garantera vissa kulturella inslag som har ett tidlöst värde och som kan betecknas som inslag i det europeiska kulturarvet (2). 3. 5. Ett europeiskt utbildningsområde 3. 5. 1. När det gäller att successivt bygga upp ett ”europeiskt utbildningsområde” som är öppet och dyna- miskt och att förverkliga målsättningen med en allmän och yrkesinriktad utbildning för ett ”livslångt lärande” vill kommittén framföra följande kommentarer: 3. 5. 2. Kommittén stöder först och det främst de ramar och innehåll som kommissionen fastställer för ett ”europeiskt utbildningsområde”. Vi stöder även dess målsättningar och tanken att det skall genomföras successivt. Om man håller sig till huvudlinjerna anser kommittén att: — Genom att de europeiska medborgarna ges fri och ständig tillgång till modern kunskap kommer de att (2) Tvåtusenfemhundra år av förändringar och framsteg i Europa har gett dess medborgare ett viktigt arv och ett ovärderligt verktyg för att skapa förutsättningar för att lösa eller övervinna de många och svåra problem som uppstår på grund av globaliseringen av ekonomin och andra områden. A¨ ven om det är allas skyldighet att värna om detta arv har EU:s institutioner ett grundläggande ansvar på ett institutionellt och formellt plan. Därför uppmanar kommittén kommissionen att införa i sina program och i lyfta fram och främja inslagen i det ”gemensamma europeiska kulturarvet”. fördraget att man bör studera, 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/53 se nya horisonter med nya målsättningar öppnas för dem och de kommer att få nya möjligheter att erövra dessa nya verktyg och nya handlingsmetoder. 3. 6. Berörda aktörer — Att länderna samtidigt genomför dessa initiativ kommer säkert att bidra till att de europeiska medborgarnas identitet framstår allt tydligare och förstärks, vilket i ett framåtblickande perspektiv kommer att vara en förutsättning för att européerna och Europeiska unionen skall lyckas ta nästa steg tillsammans, nämligen mot en utökad integration. — Förutom att de kommer i fas med den nuvarande utvecklingen inom ekonomi och produktion och på arbetsmarknaden (ekonomins globalisering, auto- matiseringen av produktionen, nya arbetsorganisa- tionsformer) kan en ständig förnyelse av européernas kompetens också vara till verklig nytta för dem på ytterligare ett sätt: kombinerat med deras möjlighet att få ständig tillgång till kunskap kan det bidra till att förändra människans relation till arbetet på ett positivt sätt. Medan européerna hittills betraktat sin yrkesverksamhet enbart som en försörjningskälla, kan den nu berikas av en kreativ dimension som kommer att öppna vägen för en rikare och mer fulländad produktionsprocess. 3. 5. 3. Kommittén anser emellertid att följande två faktorer utgör förutsättningen för medborgarnas delta- gande i det europeiska utbildningsområdet och följaktli- gen för hur effektivt detta utvecklas: — Konjunkturproblemen och i synnerhet resultaten av kampen för sysselsättningen. 3. 6. 1. Kommittén anser också att meddelandets kapi- tel om de aktörer som skall bidra till övergången till ett kunskapens Europa är mycket betydelsefullt. De förslag som framförs är mycket viktiga för att utveckla den sociala dialogen i allmänhet och på områden som utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor i synner- het. Kommittén stödjer särskilt kommissionens förslag i detta avseende. Kommittén vill i detta hänseende uppmärksam- 3. 6. 2. ma kommissionen på behovet av att på ett mer precist sätt avgränsa de gemensamma verksamhetsområdena för samtliga berörda parter i utbildningsprocessen. Dessa områden skall vara de mest lämpade för varje utbildningsanordnare, beroende på ursprungssektor. Kommittén betonar att dessa åtgärder, som måste vidtas försiktigt och gradvis, och dess jämställdhetssträvan inte får leda till att alla parter måste involveras i allt arbete. Tvärtom, det är tack vare en kontinuerlig, omfattande och innehållsrik dialog — som grundar sig på varje aktörs speciella kunskaper och inriktning — som det blir möjligt att hitta en balans i systemet med hänsyn till dess utveckling och problem. De parter som vanligen bär ett ansvar på detta område — familjen, lärare och elever — har naturligtvis en särskild roll att spela i denna process. Deras synpunkter och förslag måste alltid väga mycket tungt. — De relationer som kommer att knytas mellan det europeiska utbildningsområdet och de nationella utbildningssystemen. 3. 7. Ett mer integrerat system 3. 5. 4. När det mer specifikt gäller förhållandena mellan de nationella utbildningssystemen och det euro- peiska utbildningsområdet vill kommittén framhålla att kommissionens utveckling av virtuell undervisning som bygger på användningen av ny kommunikations- och informationsteknik kan spela en viktig roll (1). 3. 5. 5. När det gäller att utforma det europeiska utbildningsområdet anser ESK att man vederbörligen bör dra nytta av de erfarenheter som gjorts inom CEDEFOP. 3. 7. 1. Ett absolut villkor för utvecklingen av det europeiska utbildningsområdet är enligt kommittén integrationen av berörda politikområden (allmän och yrkesinriktad utbildning samt ungdomsfrågor) och kon- centrationen av insatser. Den allmänna och den yrkesin- riktade utbildningen samt ungdomsfrågorna bör redan i utformnings- och genomförandeskedet ingå i en ram för gemensamma och integrerade insatser. Detta ställ- ningstagande innebär inte att kommittén fördömer utvecklingen av vissa utbildningsinitiativ och inte heller att vi förordar ett centraliserat politiskt schema. Vi vill i stället lägga tonvikten vid att man vid sidan av ett integrerat handlingsprogram bör inrätta en gemensam strategi när det gäller utbildning och ungdomsfrågor. (1) Detta förslag innebär att man bör införa och utnyttja de nya teknologierna i undervisningen, eftersom EU på detta område släpar efter länder som USA och Japan. Enligt kommissionens vitbok om utbildning finns det redan tillräcklig erfarenhet i detta avseende tack vare programmet för telematiktillämpningar. 3. 7. 2. I detta sammanhang stöder kommittén kom- missionens förslag att begränsa antalet målsättningar och att i större utsträckning koncentrera insatserna. Vi stöder även de konkreta målsättningar och åtgärder som C 157/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 föreslås i den mån som de bekräftar de ställningstagan- den som vi gav uttryck för i vårt yttrande om ”Vitboken om utbildning — Lära och lära ut — På väg mot kunskapssamhället” (1). nödvändigt att skapa särskilda ramverk för insatser för utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor och därför fatta de beslut som krävs. Enligt kommittén måste man med stor noggrannhet ange gränserna för de gemensamma referenspunkterna och insatserna, samt för det ramverk för insatser som bör införas i varje enskild sektor. Som komplettering till de nämnda målsättning- 3. 7. 3. arna och åtgärderna vill kommittén hänvisa till sitt förslag att anamma, främja och generellt tillämpa systemet med stödinsatser inom skolan (2). 3. 8. Finansiella medel 3. 7. 4. Kommittén vill i synnerhet uppmärksamma de ramar som kommissionen dragit upp för att utveckla åtgärder på detta område. Det gäller att finna integrerade initiativ där investeringarna kommer till sin rätt på ett tillbörligt och effektivt sätt. De bör med andra ord innehålla: — Detaljerade allmänna och specifika målsättningar som ingår i en större helhet. — Detaljerade tidsplaner för att nå dessa målsättningar. — Konkreta instrument som — ifall det är nödvändigt — tillåter korrektioner under genomförandet. — Planer för hur resultaten av åtgärderna skall använ- das så att de kan ge upphov till nya målsättningar som är mer framåtsträvande. 3. 7. 5. I detta sammanhang ser kommittén positivt på kommissionens förslag om att skapa ”ett gemensamt ramverk för insatser, samarbete och övervakning” som skall ”ange målen, typerna av åtgärder, gemensamma insatser och försöksverksamhet samt bevakning av goda rutiner”. Kommittén vill dock framhålla att det är (1) KOM(95) 590 slutlig och KOM(97) 256 slutlig. (2) Målsättningen med detta system är att, i likhet med de ”skolor för intensivinlärning” som skapats i USA, förhindra att vissa elever för tidigt utestängs från kunskaper. Denna utestängning, som inte alltid är fullständig, beror på att många barn har svårt att aktivt integreras i skolan, i allmänhet i början av skolgången. Dessa anpassningspro- blem, som har många orsaker, kan i allmänhet lösas med hjälp av ett ”skolstöd”, som innebär att man definierar problemet och därefter löser det med lämpliga pedagogiska insatser och en delvis eller fullständigt individanpassad undervisning. Skolstödet är tänkt att ingå i det befintliga utbildningssystemet, både inom och utanför den vanliga undervisningstiden, och bygga på speciallärare. Förutom elever med problem är skolstödet också tänkt att hjälpa elever som har högre intellektuell prestationsförmåga än genomsnittet i sin årsgrupp och som därför också har svårt att anpassa sig till skolan. Kommittén anser att en gynnsam utveckling av 3. 8. 1. den europeiska utbildningen och därmed införandet av ett modernt och effektivt synsätt i utbildningsfrågor i hög grad kommer att bero på de ekonomiska resurser som tilldelas varje insats. Enligt kommittén är den nuvarande finansieringen av den europeiska utbild- nings-, yrkesutbildnings- och ungdomspolitiken otill- räcklig, med tanke på hur många och stora problem som den är tänkt att lösa. Därför uppmanar kommittén kommissionen och de andra EU-institutionerna att på nytt studera situationen i detta avseende och anslå finansiella medel som svarar mot de reella behoven. Vad gäller kommissionens konkreta förslag 3. 8. 2. om finansiering av insatserna vill kommittén framhålla följande: — Kommittén anser att principen om medfinansiering av programmen är accepterad över lag. Programmens inverkan i medlemsstaterna kommer dock att bero på deras omfattning och på gemenskapens finansie- ringsnivå. Det förutsätter att det finns en gräns för gemenskapsfinansieringen som inte får underskridas om inte insatsernas och därmed Europeiska unionens trovärdighet skall äventyras. — Kommittén understryker att systemet med medfinan- siering av insatserna fungerar som ett produktivt sätt att se till att resurserna uteslutande används för att nå de uppställda målen. — Kommittén anser att de allmänna målen i Agenda 2000 för strukturpolitiken och, mer konkret, försla- get om att skapa ett nytt mål 3(3), är ett nödvändigt villkor för att utforma ett nytt synsätt på hur den offentliga finansieringen för utbildning skall säkerställas. 4. Slutsatser 4. 1. Den vetenskapliga utvecklingen — i synnerhet den tekniska — samt utvecklingen inom ekonomin och på arbetsmarknaden som följer därav går så snabbt att EU måste öka takten i fråga om moderniseringen och (3) Det nya mål 3 är avsett att hjälpa medlemsstaterna att anpassa och modernisera sina utbildnings-, yrkesutbild- nings- och sysselsättningsstrukturer. 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/55 integrationen av sina institutioner. I detta avseende fäster Ekonomiska och sociala kommittén största vikt vid kommissionens åtgärder för att man skall kunna dra fördel av kunskapen, bland annat genom att utveckla, sprida och utnyttja de styrinstrument som gör det möjligt att tillgodogöra sig denna kunskap. Kommittén anser samtidigt att kommissionen lägger fram sina förslag på området för utbildning och ungdomsfrågor vid rätt tidpunkt och att de är anpassade till dagens behov. 4. 2. För det första godtar Ekonomiska och sociala kommittén i stort kommissionens ståndpunkter, både när det gäller åtgärdernas innehåll och deras rättsliga grund. ESK anser även att det tidsschema som kommis- sionen föreslår för att integrera förfarandena är korrekt; det syftar till att de nya åtgärderna på området för utbildning och ungdomsfrågor skall kunna vidtas från den 1 januari 2000. Kommitténs fortsatta påpekanden och förslag skall därför uppfattas som klarlägganden av och komplement till kommissionens meddelande. Ekonomiska och sociala kommittén betonar 4. 3. betydelsen av kommissionens förslag att ”gradvis skapa ett europeiskt utbildningsområde” för EU:s framtida utvecklingsmöjligheter. Kommittén vill framhålla följande: — Förslaget täcker utan tvivel ett viktigt område som hittills omfattats av nationella utbildningssystem. — Förslaget bidrar till en samordning av de nationella utbildningssystemen — samtidigt som den ram och de gränser som anges i fördraget respekteras — så att dessa kan göras mer effektiva och konkurrens- kraftiga både avseende produktionen av kunskap och det sätt på vilket ungdomar och medborgare rent allmänt kan ta till sig denna kunskap. — Förslaget kan med hjälp av begreppet ”livslångt lärande” öka de europeiska medborgarnas kunskap — på ett privat, yrkesmässigt och samhällspolitiskt plan — som på så sätt hamnar i nivå med omgivning- en och vår tids krav, utan att man klipper av banden till våra rötter eller bryter med de värderingar som har skapat den europeiska kulturen, det vill säga att människan står i centrum, att utslagning ej accepteras och att ett klarsynt och reellt medborgardeltagande skall känneteckna samhällslivet. 4. 4. Ekonomiska och sociala kommittén anser att EU:s institutioner i allmänhet och kommissionen i synnerhet bär det grundläggande ansvaret för byggandet av ett kunskapens Europa. Denna åsikt bör inte uppfattas som centralistisk, utan i stället tolkas som en grundlägg- ande, kontinuerlig och central satsning på följande: — O¨ kad insyn och öppenhet i beslutsfattandet, tydliga- re beslutsmotiveringar och en mer precis definition av kriterier och åtgärdernas omfattning. — Europas medborgare och folkrörelser skall delta i programmens planering, utformning och genomför- ande i större utsträckning. — Dagens stora problem, särskilt de som hänger samman med arbetslösheten, och de politiska alter- nativen samt konkreta åtgärder i fråga om utbildning och ungdomsfrågor bör kopplas samman i högre grad. — Programmens förvaltning bör förenklas genom ett bättre resursutnyttjande, så att medborgarna utan hinder kan delta i programmen i större utsträckning. 4. 5. Ekonomiska och sociala kommittén vill särskilt framhålla betydelsen av en förbättrad kvalitet i grundut- bildningen och av att man på ett samordnat sätt utnyttjar den oerhörda potential som kännetecknar de samlade nationella utbildningssystemen. Kommittén uppmanar därför kommissionen att ta till vara alla idéer och ta itu med de bördor och problem som tynger nästan alla nationella utbildningssystem för närvarande med hjälp av väl genomtänkta åtgärder. En idé som förtjänar att granskas närmare och genomföras i praktiken är förslaget att få till stånd ett konkurrenstänkande inom EU (mellan utbildningsenheter, upptagningsområden eller nationella utbildningssystem) och att stödja detta med hjälp av konkreta åtgärder samt att skapa ett liknande klimat gentemot utbildningssystem i tredje land (1). 4. 6. Beträffande kommissionens övriga förslag vill Ekonomiska och sociala kommittén framhålla följande: — ESK instämmer med kommissionen i fråga om antalet mål och åtgärdernas huvudinriktning, samt (1) Denna idé refererar till nödvändigheten av att skapa ett klimat som gör det möjligt för de nationella utbildningssys- temen att lämna dagens stelbenthet bakom sig. Det föreslås därför att man inrättar de ”Olympiska kunskapsspelen” för att belöna deltagande elever vid vissa gymnasie- eller högskolor, utbildningsenheter, utbildningsanordnare eller upptagningsområden enligt mål som på förhand fastställts av kommissionen. Belöningen föreslås bestå av finansiering initiativ för att öka rörligheten, av viss verksamhet, stipendier, stöd till konkurrensförbättrande infrastruktur. C 157/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 understryker särskilt att den virtuella rörligheten kan utgöra ett viktigt styrinstrument när det gäller att bygga ett kunskapens Europa. — ESK anser att kommissionens idéer om hur åtgärder- na skall utformas och de medverkande aktörernas roll är av mycket stor betydelse för utvecklingen av den sociala dialogen. — ESK anser det vara ett steg i rätt riktning att kommissionen utformar en ny utbildnings- och ungdomspolitik inför unionens utvidgning samt nya metoder för uppföljning och samordning av åtgärderna (rättsliga instrument). Kommittén under- stryker dock behovet av tydligt fastställda gränser för varje särskilt område och av att det samtidigt fastställs vad som utgör ”Europas gemensamma kulturarv”. — I fråga om programmens budgetresurser och förvalt- ning betonar ESK slutligen att utbildningsoch ung- domspolitiken bör ges högsta prioritet. Kommittén anser att skapandet av mål 3 är positivt och under- stryker samtidigt att det är viktigt att se till att medfinansieringssystemet för programmen fungerar på ett tillförlitligt och effektivt sätt. Bryssel den 25 mars 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/57 BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Följande ändringsförslag, som fick mer än 25 % av de avgivna rösterna, förkastades under debattens ga˚ng: Punkt 3. 8. 2 Stryk de två sista punkterna. Motivering Från den andra punkten går det ej att utläsa vad vi vill. Att systemet inte leder till ytterligare gemenskapsmedel — tycker vi att det är bra eller dåligt? Den tredje punkten handlar om det föreslagna mål 3 för strukturfonderna och det bör vi vänta med en åsikt om till det speciella yttrande som skall utarbetas om dessa fonder. Dessutom kan inte den offentliga finansieringen säkerställas genom strukturfonderna, bara gemenskapens insatser. Resultat av omröstning For: 22, emot: 37, nedlagda: 11. Punkt 4. 5 Ersätt ”förslaget att få till stånd ett konkurrenstänkande” i den sista meningen med:”att få till stånd ett ökat erfarenhetsbyte”. Motivering Ett konkurrenstänkande mellan utbildningsenheter, upptagningsområden och nationella utbildningssys- tem blir i detta sammanhang fel. Vid en effektiv konkurrens ersätter den effektive de övriga. Ett nationellt utbildningssystem kan inte ersättas av ett annat. Det som bör åstadkommas är att vi lär av varandra så att vi alla får mer effektiva utbildningssystem. Resultat av omröstning For: 29, emot: 38, nedlagda: 2


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Directiva del Consejo de aproximación de las legislaciones de los Estados miembros en materia de transporte en buque de mercancías peligrosas por vía navegable»

eurovoc_concepts:
EU Member State
approximation of laws
inland waterway shipping
inland waterway transport
transport of dangerous goods

formats: html pdf print

text: 25. 5. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 157/15 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Directiva del Consejo de aproximacio´n de las legislaciones de los Estados miembros en materia de transporte en buque de mercancı´as peligrosas por vı´a navegable» (98/C 157/04) El 11 de septiembre de 1997, de conformidad con la letra c) del apartado 1 del artı´culo 75 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´n de Transportes y Comunicaciones, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 11 de marzo de 1998 (ponente: Sr. Giesecke). En su 353o Pleno de los dı´as 25 y 26 de marzo de 1998 (sesio´ n del 25 de marzo), el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 105 votos a favor y 1 abstencio´n el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 1. 1. Es necesario que existan unas normas armoniza- das para el transporte de mercancı´as peligrosas por las vı´as navegables europeas conectadas entre sı´. Esto es ası´ tanto para el transporte internacional como para el nacional. 1. 2. El Rin es la vı´a navegable ma´s transitada del mundo. Por su gran importancia econo´ mica para Europa Central, el Rin esta´ sujeto desde 1868 a las disposiciones del «Acto de Mannheim». Basa´ndose en este fundamento jurı´dico, la Comisio´ n Central para la Navegacio´n del Rin (CCNR) ha estable- cido un Reglamento para el transporte de mercancı´as peligrosas por el Rin (ADNR). También se estipulan en este Reglamento las importantes disposiciones de formacio´n para la tripulaciones de los buques. Las disposiciones del ADNR han sido incorporadas por todos los Estados riberen˜os del Rin a su legislacio´n nacional, por lo que el ADNR tiene validez para todas las vı´as navegables conectadas entre sı´ de Europa Central. Austria, Estado miembro de la UE, adopto´ 1. 3. en 1997 el ADNR como «Reglamento ADN», con modificaciones poco importantes para el transporte por el Danubio. Los paı´ses candidatos a la adhesio´ n tienen sus 1. 4. propias normativas nacionales; en la medida en que practican el transporte internacional, han concluido acuerdos bilaterales basados en el ADNR. Los terceros paı´ses europeos tienen disposiciones 1. 5. nacionales particulares. Todos los paı´ses mencionados mantienen nego- 1. 6. ciaciones desde 1996 en el marco de la Comisio´n Econo´ mica para Europa de las Naciones Unidas (CEPE) con vistas a un acuerdo vinculante sobre el transporte internacional de mercancı´as peligrosas por vı´a nave- gable. En el marco de la CEPE se ha conseguido alcanzar 1. 7. ya acuerdos equivalentes para el transporte internacional por ferrocarril y por carretera. La UE ha previsto mediante directivas que estos acuerdos internacionales se incorporen a la legislacio´n nacional de los Estados miembros. Para garantizar un alto nivel de seguridad en 1. 8. el transporte intermodal de mercancı´as peligrosas y aprovechar plenamente las capacidades de transporte por vı´a navegable disponibles en este a´mbito es necesario establecer también disposiciones para la navegacio´n interior, tanto en lo que respecta al transporte internacio- nal como al nacional. 1. 9. Para alcanzar cuanto antes, también en este a´mbito, el objetivo de una reglamentacio´n uniforme del transporte de mercancı´as peligrosas en toda Europa, es necesario que la CEPE concluya sus trabajos con la mayor rapidez posible. Para ello, no se debera´ rebajar —a ser posible en ningu´n aspecto— el nivel de seguridad de las disposiciones del ADNR. 2. La propuesta de Directiva de la Comisio´n La propuesta de Directiva de la Comisio´n tiene 2. 1. por objeto conseguir una mayor seguridad en el trans- porte de mercancı´as peligrosas por las vı´as navegables de todo el territorio europeo. La propuesta establece condiciones de la competencia uniformes en el a´mbito técnico y facilita las operaciones de transporte a los transportistas y a los expedidores. Para garantizar la cooperacio´n de los paı´ses 2. 2. candidatos a la adhesio´ n y de los terceros paı´ses europeos en la toma de decisiones relativas al transporte de mercancı´as peligrosas por las vı´as navegables europeas, la Comisio´n no ha utilizado como fundamento jurı´dico de su Directiva el ADNR, sino el paneuropeo ADN. La Comisio´ n pone de relieve con ello su voluntad 2. 3. de armonizar las normas de seguridad del ADN con las disposiciones del ADNR. 3. Observaciones generales 3. 1. El Comité acoge favorablemente las propuestas de la Comisio´n. Las normas de seguridad ma´s estrictas actualmente existentes, que son las del ADNR, deberı´an C 157/16 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 25. 5. 98 aplicarse también en el transporte por vı´a navegable de los Estados europeos —tanto a nivel internacional como nacional— con preferencia a las del ADN, que todavı´a deben completarse. 3. 2. Las disposiciones técnicas esenciales del ADNR se integraron y publicaron ya en 1997 junto con las «European Provisions concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Inland Waterway (ADN)» (Recomendacio´n sobre el transporte internacio- nal de mercancı´as peligrosas por vı´a navegable). Por eso, ahora es preciso concluir lo antes posible el acuerdo general. Aunque la redaccio´n definitiva del acuerdo no se 3. 3. conoce todavı´a en todos sus detalles, y por tanto cualquier referencia de la Directiva a este acuerdo supone algunos riesgos, se acoge favorablemente la pronta accio´n de la Comisio´n. 3. 3. 1. Entre los riesgos cabe sen˜ alar sobre todo: — las disposiciones transitorias del ADN, que debido a la situacio´n de negociacio´ n con los paı´ses candida- tos y los terceros paı´ses podrı´an resultar algo menos rigurosas que las del ADNR; — el debilitamiento de los requisitos exigidos a las sociedades de clasificacio´n autorizadas o a las autoridades que conceden la autorizacio´n. El Comité manifiesta su preocupacio´ n por el 3. 4. hecho de que, si no se consigue la debida coherencia entre el ADN y el ADNR para el transporte nacional, podrı´an aplicarse simulta´neamente dos normativas dife- rentes: el ADN, de conformidad con la Directiva, para los buques de navegacio´n interior cuya ruta no discurra por el Rin; y el ADNR para los buques que se dediquen al transporte por las vı´as navegables nacionales pasando por el Rin. En el apartado 3 del artı´culo 5 de la propuesta 3. 5. de Directiva se prevé que, en caso de accidente, antes de tomar eventuales medidas el Estado miembro debera´ notificarlas a la Comisio´n y aguardar su decisio´ n. medidas, transitorias y de duracio´ n limitada, hasta que se cumpla el procedimiento previsto en el apartado 3 del artı´culo 5. 4. Observaciones especı´ficas 4. 1. El Comité pide a la Comisio´ n que inste nueva- mente a los Estados miembros a continuar a buen ritmo las negociaciones sobre el Acuerdo ADN dentro del grupo de trabajo conjunto CEPE-NU/CCNR (Comisio´n Econo´ mica para Europa de las Naciones Unidas/Comi- sio´n Central para la Navegacio´ n del Rin), creado en 1995, para que el acuerdo marco pueda concluirse a ser posible en 1998. 4. 2. Con vistas a una ra´pida armonizacio´ n de las disposiciones del ADN a un alto nivel, el Comité apoya los esfuerzos de la Comisio´n por adherirse al ADN. Sin embargo, el objetivo de los mismos no deberı´a ser sustituir a los Estados miembros. Para que las disposiciones puedan aplicarse lo 4. 3. ma´s ra´pidamente posible también en los PECO, el Comité recomienda que, en las negociaciones bilaterales con los paı´ses candidatos a la adhesio´ n, los organismos comunitarios insten a que el ADN se ratifique antes de la adhesio´ n. 4. 4. A este respecto, el Comité desea llamar la atencio´ n sobre las disposiciones contradictorias del ADNR y de la Directiva comunitaria COV (compuestos orga´nicos vola´tiles) (1), cuya aplicacio´n a la navegacio´n interior plantea todavı´a considerables problemas, dado que difiere del ADNR. En algunos Estados miembros ya no se autoriza 4. 4. 1. el vaciado de los residuos de las cisternas durante el viaje, pero tampoco es posible todavı´a en potenciales centros de eliminacio´n de desechos. Ello supone unos elevados costes de eliminacio´n adicionales para los buques de navegacio´n interior. 4. 4. 2. El Comité teme que estas dificultades de aplica- cio´n puedan provocar un desplazamiento del transporte por vı´a navegable, seguro y poco contaminante, a la carretera o al ferrocarril. A juicio del Comité, en dichos casos y si existe urgencia, el Estado miembro podra´ tomar inmediatamente tales (1) DO L 365 de 31. 12. 1994, p. 24-33. Bruselas, el 25 de marzo de 1998. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS


title: Règlement (CE) n° 670/98 de la Commission du 25 mars 1998 modifiant le règlement (CE) n° 2645/97 et portant à 150 993 tonnes l'adjudication permanente pour l'exportation de maïs détenu par l'organisme d'intervention autrichien

eurovoc_concepts:
Austria
award of contract
export
intervention agency
maize
third country

formats: pdf print

text: L 93/18 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 26. 3. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 670/98 DE LA COMMISSION du 25 mars 1998 modifiant le r(cid:138)glement (CE) no 2645/97 et portant (cid:133) 150 993 tonnes l’adjudication permanente pour l’exportation de ma(cid:139)s d(cid:130)tenu par l’organisme d’intervention autrichien LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1766/92 du Conseil, du 30 juin 1992, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur des c(cid:130)r(cid:130)ales (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 923/96 de la Commission (2), et notam- ment son article 5, consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CEE) no 2131/93 de la Commission (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2193/96 (4), fixe les proc(cid:130)dures et les conditions de la mise en vente des c(cid:130)r(cid:130)ales d(cid:130)tenues par les orga- nismes d’intervention; (CE) no 2645/97 de la consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement Commission (5), modifi(cid:130) par le r(cid:138)glement (CE) no 266/ 98 (6) a ouvert une adjudication permanente pour l’expor- tation de 102 290 tonnes de ma(cid:139)s (cid:133) exporter vers tous les pays tiers d(cid:130)tenues par l’organisme d’intervention autri- chien, que l’Autriche a inform(cid:130) la Commission de l’inten- tion de son organisme d’intervention de proc(cid:130)der (cid:133) une augmentation de 48 703 tonnes de la quantit(cid:130) mise en adjudication en vue de l’exportation; qu’il convient de porter (cid:133) 150 993 tonnes la quantit(cid:130) globale mise en adju- dication permanente pour l’exportation de ma(cid:139)s d(cid:130)tenu par l’organisme d’intervention autrichien; consid(cid:130)rant qu’il est n(cid:130)cessaire de fixer (cid:133) une date ult(cid:130)- rieure la derni(cid:138)re adjudication partielle pr(cid:130)vue par le r(cid:138)glement (CE) no 2645/97 de la Commission; d’apporter des modifications dans la liste des r(cid:130)gions et des quantit(cid:130)s stock(cid:130)es; qu’il convient donc, notamment, de modifier l’annexe I du r(cid:138)glement (CE) no 2645/97; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des c(cid:130)r(cid:130)ales, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Le r(cid:138)glement (CE) no 2645/97 est modifi(cid:130) comme suit. 1) L’article 2 est remplac(cid:130) par le texte suivant: «Article 2 1. L’adjudication porte sur une quantit(cid:130) maximale de 150 993 tonnes de ma(cid:139)s (cid:133) exporter vers tous les pays tiers. Les r(cid:130)gions dans lesquelles les 150 993 tonnes de 2. ma(cid:139)s sont stock(cid:130)es sont mentionn(cid:130)es (cid:133) l’annexe I. » 2) (cid:211) l’article 5, le paragraphe 3 est remplac(cid:130) par le texte suivant: La derni(cid:138)re adjudication partielle expire le 28 «3. mai 1998 (cid:133) 9 heures (heure de Bruxelles). » 3) L’annexe I est remplac(cid:130)e par l’annexe du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement. Article 2 consid(cid:130)rant que, compte tenu de l’augmentation des il appara(cid:140)t n(cid:130)cessaire quantit(cid:130)s mises en adjudication, Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le jour de sa publi- cation au Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 25 mars 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 181 du 1. 7. 1992, p. 21. (2) JO L 126 du 24. 5. 1996, p. 37. (3) JO L 191 du 31. 7. 1993, p. 76. (4) JO L 293 du 16. 11. 1996, p. 1. (5) JO L 356 du 31. 12. 1997, p. 36. (6) JO L 25 du 31. 1. 1998, p. 67. 26. 3. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 93/19 ANNEXE «ANNEXE I Lieu de stockage Quantit(cid:130)s (en tonnes) Nieder(cid:148)sterreich/n(cid:148)rdliches Burgenland Steiermark/s(cid:129)dliches Burgenland K(cid:132)rnten Ober(cid:148)sterreich 59 380 52 201 10 725 28 687»


title: 98/254/EG: Beschikking van de Commissie van 25 maart 1998 tot machtiging van de lidstaten om zaad van voedererwten (Pisum sativum L.) dat niet aan de eisen van Richtlijn 66/401/EEG van de Raad voldoet, tijdelijk tot de handel toe te laten (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
EU Member State
fodder plant
leguminous vegetable
marketing
seed

text: 10. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 112/1 II (Besluiten waarvan de publicatie niet voorwaarde is voor de toepassing) COMMISSIE BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 25 maart 1998 tot machtiging van de lidstaten om zaad van voedererwten (Pisum sativum L. ) dat niet aan de eisen van Richtlijn 66/401/EEG van de Raad voldoet, tijdelijk tot de handel toe te laten (Voor de EER relevante tekst) (98/254/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Richtlijn 66/401/EEG van de Raad van 14 juni 1966 betreffende het in de handel brengen van zaaizaad laatstelijk gewijzigd bij van groenvoedergewassen (1), Richtlijn 96/72/EG (2), en met name op artikel 17, Gezien het door Denemarken, Oostenrijk en Zweden ingediende verzoek, Overwegende dat in 1997 in Denemarken, Oostenrijk en Zweden te weinig gecertificeerd zaad van bepaalde rassen van voedererwten (Pisum sativum L. ) dat aan de voor- waarden van de genoemde richtlijn betreffende de mini- is geproduceerd om in de mumkiemkracht voldoet, behoeften van deze landen te kunnen voorzien; dat het voor Denemarken om halfbladloze rassen met ronde groene of gele zaden gaat waarvan is gebleken dat ze aan de teeltomstandigheden in de verzoekende lidstaat of aan vergelijkbare teeltomstandigheden aangepast zijn; dat het voor Oostenrijk gaat om gele rassen die zijn getest en aan het meer continentale klimaat in het oosten van de verzoekende lidstaat aangepast zijn; dat het voor Zweden om rassen met gele zaden gaat die als voeder of voor de keuken worden gebruikt en die aan de teeltomstandig- heden in de verzoekende lidstaat aangepast blijken te zijn; Overwegende dat niet in voldoende mate in deze behoeften kan worden voorzien met zaad uit andere (1) PB 125 van 11. 7. 1966, blz. 2298/66. (2) PB L 304 van 27. 11. 1996, blz. 10. lidstaten of derde landen dat aan alle eisen van de boven- genoemde richtlijn voldoet; Overwegende dat Denemarken, Oostenrijk en Zweden derhalve moeten worden gemachtigd om tot en met 30 juni 1998 zaad van bovengenoemde soort dat aan minder strenge eisen voldoet, tot de handel toe te laten; Overwegende voorts dat andere lidstaten die Dene- marken, Oostenrijk en Zweden kunnen voorzien van dergelijk zaad dat niet aan de eisen van bovengenoemde richtlijn voldoet, moeten worden gemachtigd om derge- lijk zaad tot de handel toe te laten; Overwegende dat de in deze beschikking vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Permanent Comit(cid:130) voor teeltmateriaal voor land-, tuin- en bosbouw, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 1. Denemarken wordt gemachtigd om tot en met 30 juni 1998 op zijn grondgebied ten hoogste 4 400 ton gecertificeerd zaad van de onderstaande rassen van voedererwten (Pisum sativum L. ), dat niet aan de voor- waarden van bijlage II bij Richtlijn 66/401/EEG met betrekking tot de minimumkiemkracht voldoet, tot de handel toe te laten, op voorwaarde dat de kiemkracht ten minste 70 % van het zuivere zaad bedraagt en op het offici(cid:137)le vermelding „minimumkiemkracht 70 %” is aangebracht. etiket de L 112/2 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 10. 4. 98 i) Agadir ii) Aladin iii) Astina iv) Atomic v) Baccara vi) Canis vii) Delta viii) Eiffel ix) Focus x) Jackpot xi) Loto xii) Menhir xiii) Odin xiv) Profi xv) Sobel xvi) Stok xvii) Sumo xviii) Tenna xix) Tenor. 2. Oostenrijk wordt gemachtigd om tot en met 30 juni 1998 op zijn grondgebied ten hoogste 300 ton gecertifi- ceerd zaad van de onderstaande rassen van voedererwten (Pisum sativum L. ), dat niet aan de voorwaarden van bijlage II bij Richtlijn 66/401/EEG met betrekking tot de minimumkiemkracht voldoet, tot de handel toe te laten, op voorwaarde dat de kiemkracht ten minste 70 % van het zuivere zaad bedraagt en op het offici(cid:137)le etiket de vermelding „minimumkiemkracht 70 %” is aangebracht. i) Celeste ii) Eiffel iii) Erbi iv) Jackpot v) Profi. bijlage II bij Richtlijn 66/401/EEG met betrekking tot de minimumkiemkracht voldoet, tot de handel toe te laten, op voorwaarde dat de kiemkracht ten minste 70 % van het zuivere zaad bedraagt en op het offici(cid:137)le etiket de vermelding „minimumkiemkracht 70 %” is aangebracht. i) Aladin ii) Capella iii) Carneval iv) Delta v) Odalett vi) Profi vii) Vreta. Artikel 2 De overige lidstaten worden eveneens gemachtigd om, onder de in artikel 1 vastgestelde voorwaarden en voor het door de verzoekende lidstaten beoogde doel, zaad dat op grond van deze beschikking in de handel mag worden gebracht, op hun grondgebied tot de handel toe te laten. Artikel 3 De lidstaten delen de Commissie en de overige lidstaten onmiddellijk de hoeveelheden zaad mee die op grond van deze beschikking van een etiket zijn voorzien en op hun grondgebied tot de handel zijn toegelaten. Artikel 4 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. Gedaan te Brussel, 25 maart 1998. 3. Zweden wordt gemachtigd om tot en met 30 juni 1998 op zijn grondgebied ten hoogste 1 000 ton gecertifi- ceerd zaad van de onderstaande rassen van voedererwten (Pisum sativum L. ), dat niet aan de voorwaarden van Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie


eurovoc_concepts:
application of EU law
horticulture
marketing
plant health control
plant propagation

text: 25. 5. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 157/33 4. Særlige bemærkninger — i stk. 2: »eventuelle« udgår. 4. 1. Artikel 12 4. 1. 1. For at udelukke enhver mulig fortolkning i de enkelte medlemsstater af forslaget om at udvide ANIMO-systemet, foreslår ØSU følgende: — i stk. 1: »kan. om nødvendigt udvides« ændres til »skal. udvides«; Bruxelles, den 25. marts 1998. 4. 2. Sidste »betragtning« 4. 2. 1. »betragtning«, ændres i lyset af punkt 3. 3. Det retsgrundlag, der er nævnt i den sidste Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om afsætning af prydplanteformeringsmateriale« (98/C 157/10) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 26. januar 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Antoon Stokkers til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. marts 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 353. plenarforsamling af 25. og 26. marts 1998, mødet den 25. marts 1998, med 111 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning stændig udgave af det eksisterende direktiv 91/682/EØF, hvori ændringerne er understreget. 1. 1. Produktionen af prydplanter spiller en stor rolle inden for EU’s landbrug. Tilfredsstillende resultater af dyrkningen af prydplanter afhænger i stor udstrækning af formeringsmaterialets kvalitet og sundhed. Af hensyn til fri og uhindret EU-samhandel og for at sikre, at køberne i hele EU får formeringsmateriale, som er sundt og af god kvalitet, er det vigtigt at indføre harmoniserede betingelser på EU-plan. I maj 1996 iværksatte Kommis- sionen SLIM-initiativet (enklere lovgivning for det indre marked). Initiativet havde til formål at finde midler til at forenkle lovgivningen for det indre marked. Der blev udvalgt 4 områder til et pilotprojekt, heriblandt prydplantesektoren, som blev udvalgt på grund af problemerne med gennemførelsen i national lov og iværksættelsen af lovgivningen. En såkaldt SLIM-gruppe fremsatte henstillinger med henblik på at forenkle prydplantedirektivet. I det foreliggende forslag fra Kom- missionen er der taget hensyn til henstillingerne fra SLIM-gruppen og udtalelser fra medlemsstaterne og erhvervsorganisationerne. Kommissionens forslag er baseret på art. 43 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Det er udformet som en fuld- 2. Generelle bemærkninger 2. 1. Det er lykkedes Kommissionen at foretage en række ændringer, som indebærer en forenkling. Kom- missionen lægger hovedansvaret for opfyldelse af kvali- tetskravene på de vigtigste led i kæden, nemlig dem, der beskæftiger sig med produktion og formering af udgangsmaterialet og med import af udgangsmaterialet. ØSU godkender denne indfaldsvinkel. Efter dets mening giver dette køberne af udgangsmateriale en tilfredsstil- lende kvalitetsgaranti, samtidig med at unødvendigt bureaukrati undgås. 2. 2. Også importen af udgangsmateriale behandles i forslaget på velafbalanceret vis. Man behøver derfor ikke frygte hverken konkurrencefordrejning eller risiko C 157/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25. 5. 98 for, at der opstår en parallel kanal, som kunne undermi- nere kvalitetsgarantisystemet i EU. 3. 2. 3. A r t i k e l 3 , s t k. 2 (Definition af leverandør) 2. 3. Derimod har ØSU indvendinger imod de mange tilfælde, hvor Kommissionens forslag giver mulighed for at benytte proceduren i direktivets artikel 22, som lægger op til mere detaljerede regler. Under de særlige bemærkninger behandles dette punkt nærmere. 2. 4. ØSU mener, at det er nødvendigt med en nærmere definition på de begreber, som benyttes i dette forslag. Navnlig skorter det på en definition på »prydplanter« og på »formeringsmateriale« og »leverandører«. Formå- let er at forhindre, at forslagets sigte undermineres af udtryk, som kan fortolkes på forskellige måder. Dette spørgsmål behandles nærmere under punkt 3. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Afsnit I (Anvendelsesområde) 3. 1. 1. A r t i k e l 1 ØSU anser forbindelsen mellem forslaget og forordning (EF) nr. 338/97 for at være uklar. For de planter, som falder ind under denne forordning, og som ikke må forhandles, er den nævnte tilføjelse overflødig. For planter, som falder ind under forordning (EF) nr. 338/97, men som gerne må forhandles, gælder det foreliggende direktiv derimod. Det henstilles, at man i definitionen på »leverandør« stiller det krav, at leverandøren skal være registreret hos den kompetente instans, og at han skal opfylde direktivets bestemmelser. Sigtet er at undgå, at an- erkendelse inden for rammerne af plantesundhedsdirek- tivet (77/93/EØF) giver mulighed for at omgå det foreliggende direktivs bestemmelser. 3. 2. 4. A r t i k e l 3 , s t k. 4 (Officielt ansvarligt organ) ØSU foreslår, at »Officielt ansvarligt organ« ændres til »Ansvarlig myndighed«. Baggrunden er, at også en ikke-officiel myndighed principielt bør kunne fungere som officielt ansvarligt organ, dersom det offentlige har overdraget sine opgaver på dette felt til dette organ; det offentlige skal dog fortsat have det endelige ansvar. Med den nuværende formulering fremsættes det unødvendige krav, at der skal være tale om en offentlig myndighed. 3. 2. 5. A r t i k e l 3 , s t k. 9 (Laboratorium) ØSU mener ikke, at det med hensyn til anerkendelse af laboratorier er nødvendigt at opstille nærmere regler via artikel 22-proceduren (artikel 8, stk. 3; artikel 3, stk. 4 og 9 og artikel 15, stk. 2). 3. 3. Afsnit III (Krav, som formeringsmateriale skal opfylde) 3. 2. Afsnit II (Definitioner) 3. 3. 1. A r t i k e l 6 , s t k. 1 3. 2. 1. A r t i k e l 3 ØSU konstaterer, at »prydplanter« ikke er defineret i direktivforslaget. Det henstilles at medtage en klar beskrivelse af dette begreb i direktivet. ØSU mener, at ordene »i det mindste ved en visuel undersøgelse« bør udgå. Der findes nogle sygdomme såsom virusinfektioner, som kun kan konstateres via laboratorietests, men der er ikke tale om såkaldte karantænesygdomme. Når der er tale om denne type virusinfektioner, skal det konstateres, i hvilket omfang udgangsmaterialet er smittet. I den forbindelse opereres der med visse tolerancegrænser. Endvidere mener ØSU, at finansieringsmaterialets levedygtighed udtrykkeligt bør medregnes blandt mindstekvalitetskravene. 3. 2. 2. A r t i k e l 3 , s t k. 1 (Definition af formerings- materiale) 3. 3. 2. A r t i k e l 6 , s t k. 4 ØSU foreslår at ændre definitionen på formeringsmateri- ale til følgende: »Formeringsmateriale: frø, plantedele og alt andet plantemateriale, som tjener til eller kan tjene til formering og produktion af prydplanter. « Med denne ændring omfatter direktivet alt formeringsmateri- ale, således at der ved en senere ændring af formålet ikke behøver opstå diskussion. ØSU mener, at den foreslåede bestemmelse om kvalitets- krav til blomsterløg kun vil være tilstrækkelig for nogle få planter. Kommissionen opfordres derfor til i samråd med relevante sagkyndige at supplere denne bestemmel- se, således at den bliver passende for alle løgplanter, knolde og rodplanter. 25. 5. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 157/35 3. 4. Afsnit IV (Krav, som leverandører af formerings- 3. 4. 3. A r t i k e l 9 , s t k. 4 materiale skal opfylde) 3. 4. 1. A r t i k e l 8 ØSU mener, at det de steder i artikel 8 og efterfølgende artikler, hvor der tales om »godkendelse«, er at foretræk- ke at ændre denne formulering til »registrering«. En henvisning til direktiv 77/93/EØF virker forvirrende og bør derfor udgå. En godkendelse i henhold til dette direktiv behøver ikke betyde, at kravene i det foreliggen- de direktiv er opfyldt. Ordene »godkendelse« og »regi- strering« kan i øvrigt udgå i hele teksten, dersom man i definitionen på »leverandør« medtager kravet om registrering. 3. 4. 2. A r t i k e l 9 , s t k. 1 , 3. t a n k e s t r e g Henvisningen til et godkendt laboratorium virker forvir- rende, fordi der i så fald er behov for en definition på »godkendt laboratorium« samt en nærmere beskrivelse af, hvilke analysemetoder der skal benyttes. Bruxelles, den 25. marts 1998. ØSU mener ikke, at der for denne artikels vedkommende er behov for en artikel 22-procedure. 3. 5. Afsnit V (Afsætning og mærkning af formerings- materiale) 3. 5. 1. A r t i k e l 1 1 , s t k. 3 ØSU mener ikke, at der for emballering af formeringsma- teriale, som anføres i dette afsnit, er behov for at tage direktivets artikel 22 i brug. 3. 6. Afsnit VIII (Kontrolforanstaltninger og generelle bestemmelser) 3. 6. 1. A r t i k e l 2 1 De fritagelser, som der sigtes til i denne artikel, bør efter ØSU’s mening ikke omfatte den nødvendige kontrol- infrastruktur. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões: Garantir a Segurança e a Confiança nas Comunicações Electrónicas - Contribuição para a Definição de um Quadro Europeu para as Assinaturas Digitais e a Cifragem»

eurovoc_concepts:
data protection
electronic mail
information network
information policy
telecommunications

text: 25. 5. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 157/1 II (Actos preparato´ rios) COMITÉ ECONO´ MICO E SOCIAL Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Econo´ mico e Social e ao Comité das Regio˜ es: Garantir a Segurança e a Confiança nas Comunicaço˜ es Electro´nicas — Contribuiça˜o para a Definiça˜o de um Quadro Europeu para as Assinaturas Digitais e a Cifragem» (98/C 157/01) Em 10 de Outubro de 1997, a Comissa˜o decidiu, nos termos do artigo 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a comunicaça˜o supramencionada. A Secça˜o de Indu´ stria, Comércio, Artesanato e Serviços, encarregada de preparar os correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 4 de Março de 1998, sendo relator U. Burani. Na 3531 reunia˜o plena´ria de 25 e 26 de Março de 1998 (sessa˜o de 25 de Março), o Comité Econo´ mico e Social adoptou com 101 votos a favor, 1 voto contra e 1 abstença˜o o parecer que se segue. 1. Observaço˜es na generalidade A comunicaça˜o da Comissa˜o constitui uma 1. 1. tentativa bem sucedida de definir um enquadramento para as comunicaço˜es electro´nicas, uma matéria de conteu´do extremamente técnico e especializado. A com- preensa˜o dos aspectos técnicos é necessa´ria aos utilizado- res mas sobretudo às autoridades pu´blicas e aos legisla- dores. 1. 2. As comunicaço˜es electro´ nicas utilizadoras de redes abertas, como a Internet, esta˜o a atingir dimenso˜es impensa´veis ha´ dez anos, e o seu futuro desenvolvimento constituira´ provavelmente uma das caracterı´sticas fun- damentais da sociedade do fim deste milénio e do inı´cio do pro´ximo. As perspectivas para o futuro pro´ximo sa˜o de crescimento exponencial, todavia as aplicaço˜es pra´ticas nos diversos sectores de actividade e, em particular, no comércio electro´ nico (1) dependera˜o da possibilidade de remover os obsta´culos que impedem um desenvolvimento harmonioso das comunicaço˜es electro´nicas. 1. 3. A Comissa˜o identificou esses obsta´culos como inseguranças inerentes à utilizaça˜o de redes abertas: as mensagens podem ser interceptadas e manipuladas, a validade dos documentos pode ser negada, os dados pessoais podem ser recolhidos ilicitamente, as comuni- caço˜es podem ser usadas para fins ilegais. É por isso necessa´rio criar uma infra-estrutura segura, que permita o estabelecimento de uma sociedade da informaça˜o que proteja os cidada˜os dos abusos e o desenvolvimento de um comércio electro´ nico com um grau de segurança equivalente ao que hoje existe na troca de documentos em papel no mundo dos nego´cios. 1. 4. O documento em exame trata de dois instrumen- tos fundamentais para garantir a fiabilidade: a assinatura digital e a cifragem; a primeira garante a identidade das partes contratantes e a origem das mensagens (autenticaça˜o), a segunda protege de interferências indevidas (integridade) e assegura a confidencialidade das comunicaço˜es. A Comissa˜o pretende avaliar, com a participaça˜o de todas as partes interessadas, o actual estado da situaça˜o e a sua possı´vel evoluça˜o. O CES congratula-se com isso e requer à Comissa˜o que o consulte sobre as suas futuras iniciativas. (1) JO C 19 de 21. 1. 1998, p. 72. 1. 5. O Parlamento Europeu e o Conselho de Ministros solicitaram à Comissa˜o que adoptasse as disposiço˜ es C 157/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 25. 5. 98 adequadas para a aplicaça˜o das medidas destinadas a garantir a integridade e a autenticaça˜o dos documentos electro´nicos. O CES observa que na˜o se podera´, no entanto, prescindir de considerar as outras iniciativas, em curso ou ja´ adoptadas, de paı´ses terceiros e de organizaço˜es internacionais (OCDE, CNUDCI, etc. ). 1. 6. O CES nota também que a regulamentaça˜o da matéria devera´ ser efectuada a partir de uma clara visa˜o de conjunto: por um lado, devera´ proceder-se com flexibilidade para na˜o levantar obsta´culos ao progresso das tecnologias e à sua aplicaça˜o; por outro, devera˜o manter-se intactos os princı´pios fundamentais da UE: protecça˜o dos consumidores, igualdade de condiço˜es de concorrência, liberdade de circulaça˜o de serviços, reconhecimento mu´ tuo. As comunicaço˜es electro´ nicas constituem uma revoluça˜o de alcance pelo menos igual ao da revoluça˜o industrial no século passado: o quadro jurı´dico e regulamentar deve inspirar-se em conceitos inovadores fundados nos progressos ja´ conseguidos e em previso˜ es razoa´veis. A legislaça˜o existente, que é o resultado da 1. 7. evoluça˜o sofrida pelo direito romano ao longo de dois milénios, baseia-se em documentos em papel. Estes esta˜o destinados a, num futuro pro´ximos, ser substituı´dos — numa medida ainda impossı´vel de prever mas que sera´ certamente considera´vel — por «documentos» electro´nicos. Trata-se de uma alteraça˜o radical que exige uma abordagem diferente da questa˜o na˜o so´ da validade dos contratos, mas também da validade da documen- taça˜o electro´ nica trocada entre privados e entre estes e a administraça˜o pu´blica (impostos, segurança social, registos, justiça, etc. ). A administraça˜o pu´ blica adoptou ja´ em diversos 1. 8. paı´ses a comunicaça˜o electro´nica para a troca de informaço˜es e de documentos, a nı´vel interno e nas relaço˜es com os cidada˜os. Quando for instituı´do um quadro legal e regulamentar seguro, devera´ ser possı´vel a aplicaça˜o da comunicaça˜o electro´ nica aos actos jurı´di- cos e administrativos importantes: uma revoluça˜o talvez ainda de maior alcance do que a que ha´ a realizar no campo do direito privado. Torna-se assim necessa´ria a criaça˜o de um 1. 9. novo quadro legislativo e regulamentar baseado na imaterialidade da documentaça˜o. O domı´nio do direito privado e administrativo é, em grande parte, da com- petência de cada Estado-Membro. Diversas iniciativas têm, de facto, sido adoptadas ou esta˜o em estudo. Uma primeira ana´lise suma´ria permite concluir que as orientaço˜es e as soluço˜es divergem sensivelmente. O CES chama a atença˜o da Comissa˜o e dos Estados- -Membros para a imperiosa necessidade de conseguir com urgência uma harmonizaça˜o dos conceitos de base a nı´vel europeu. As exigências do funcionamento do Mercado U´ nico rapidamente evidenciariam os graves inconvenientes de infra-estruturas jurı´dicas e regulamen- tares divergentes de paı´s para paı´s. Uma harmonizaça˜o a posteriori seria extremamente difı´cil. 2. Introduça˜o: a necessidade de comunicaço˜es electro´ - nicas seguras (1) 2. 1. O CES tomou conhecimento dos aspectos técni- cos das comunicaço˜es electro´ nicas, da assinatura digital e da cifragem; congratula-se por a Comissa˜o ter tratado uma matéria complexa e especializada, tornando-a acessı´vel a um pu´blico na˜o necessariamente possuidor de conhecimentos cientı´ficos. O Comité na˜o pretende debruçar-se sobre estas questo˜es, limitando, portanto, as suas observaço˜es às caracterı´sticas operativas e funcionais que impliquem, eventualmente, uma inter- vença˜o regulamentar ou legislativa da parte das insti- tuiço˜ es europeias. 2. 2. Dado que em matéria de comunicaço˜es electro´ ni- cas na˜o é possı´vel garantir uma segurança absoluta e total, o Comité lembra que o maior perigo existente neste campo é a fraude nas suas variadas formas e aplicaço˜es; na˜o ha´ du´vida de que, neste aspecto, as redes abertas (do tipo Internet) sa˜o vulnera´veis, pelo menos enquanto na˜o forem adoptadas medidas de segurança eficazes em larga escala. A Comissa˜o lembra a este propo´sito que os documentos importantes sa˜o trocados em redes fechadas, cujo acesso é reservado a utilizadores que se conhecem e esta˜o ligados por relaço˜es de confiança mu´tua. As redes fechadas, absolutamente legı´timas, des- 2. 3. envolveram-se independentemente das redes abertas, utilizando sistemas de comunicaça˜o pro´prios ou via Internet. Do ponto de vista das respectivas vantagens, a utilizaça˜o de redes fechadas é provavelmente mais cara do que a de redes abertas, mas o elemento determinante da escolha é, sem du´vida, a maior segurança daquelas em relaça˜o a estas. A sua expansa˜o depende, portanto, da fiabilidade das redes abertas: quanto maior for a fiabilidade destas, menor sera´ o incentivo para criar novas redes fechadas. Tendo em conta a liberdade contratual, o CES considera que na˜o ha´ necessidade de regulamentar este sector, contudo podem surgir problemas por du´vidas sobre a validade da prova nas operaço˜ es que envolvam terceiros, nos casos em que tais operaço˜ es na˜o tenham sido reconhecidas e aprovadas por uma entidade de certificaça˜o (ver adiante ponto 5). 2. 4. O objectivo geral da Comunicaça˜o na˜o é o de tratar a questa˜o da segurança enquanto tal, na verdade é muito mais vasto e ambicioso, ja´ que visa: — estabelecer um quadro europeu para a assinatura digital; — assegurar o funcionamento do mercado interno dos produtos e serviços criptogra´ficos; (1) Cf. comunicaça˜o, cap. I, p. 6-7. 25. 5. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 157/3 — abordar as questo˜es internacionais colocadas pela dimensa˜o universal da Internet; — integrar a criptografia no quadro de outras polı´ticas europeias; — proporcionar aos utilizadores o acesso aos benefı´cios da sociedade da informaça˜o, classificada pela Comis- sa˜o como «global». 2. 5. O CES apoia este quadro de acça˜o chamando, porém, a atença˜o para um aspecto que pode parecer evidente, mas é por vezes esquecido ao longo do trabalho: a necessidade de que toda e qualquer iniciativa europeia tenha presente o cara´cter «global» da comunicaça˜o electro´nica: a vontade de fazer mais e melhor do que os outros pode levar a uma nociva disparidade de critérios. A Comissa˜o parece ter-se baseado neste conceito; o Comité, pelo seu lado, sublinha que a Europa deve tomar a dianteira das iniciativas se e quando possı´vel, tendo presente o que os outros fizeram ou esta˜o a fazer. A cooperaça˜o internacional (1) em curso ou programada tem dado bons resultados, mas os mecanismos de decisa˜o sa˜o muito demorados, quando seria necessa´rio adoptar regulamentaça˜o europeia o mais brevemente possı´vel. Esta deve ser, por isso, suficientemente flexı´vel para se poder adaptar às exigências das relaço˜es internacionais. 3. Autenticaça˜o e integridade: a assinatura digital (2) 3. 1. A assinatura digital garante que a mensagem provém de uma pessoa identificada e autorizada (autenti- caça˜o) e que durante a transmissa˜o o seu conteu´ do na˜o foi alterado por terceiros ou acidentalmente (integri- dade) (3). A assinatura digital baseia-se num sistema criptogra´fico, utilizando uma chave pu´blica (conhecida de todos os utilizadores de determinado sistema) e de uma chave privada (conhecida apenas do remetente). Uma assinatura digital segura (mas também 3. 2. outros sistemas alternativos em fase de experimentaça˜o) constitui o pressuposto indispensa´vel para a validade dos contratos celebrados através de sistemas que prescindam da troca de documentos em papel, sendo portanto essa a pedra angular de um novo quadro jurı´dico dos nego´ cios celebrados por meio da comunicaça˜o electro´nica. 3. 3. Nos sistemas fechados, a validade dos contratos celebrados entre os participantes na˜o coloca problemas, na medida em que a base da criaça˜o de tais sistemas é a confiança mu´tua, assente no rigor das condiço˜es de acesso, transparência dos critérios de segurança e liber- dade contratual. Entre as va´rias técnicas adoptadas, vale a pena lembrar que, no campo dos serviços financeiros aplicados ao comércio electro´ nico, foi estabelecido um protocolo SET (Secure Electronic Transaction) (4), ao qual têm acesso, através de um certificado digital (digital certificate), os titulares de carto˜es de pagamento ou portadores de porta-moedas electro´ nicos, ao comprarem bens ou serviços fornecidos por operadores filiados no sistema. Note-se porém que, em rigor, o SET na˜o pode ser classificado como um «sistema fechado», mas sim como um «sistema aberto de pagamento». É necessa´rio assegurar o reconhecimento jurı´dico 3. 4. da validade dos contratos celebrados em redes abertas, quer no que diz respeito às relaço˜es entre as partes contratantes quer em relaça˜o a terceiros. Algumas jurisdiço˜es nacionais reconhecem ja´ a validade da assinatura digital, mas apenas uma legislaça˜o suprana- cional harmonizada podera´ garantir um desenvolvi- mento do comércio electro´ nico à escala mundial. 4. As comunicaço˜es electro´ nicas confidenciais: cripto- grafia (5) Para além da autenticaça˜o e da integridade da 4. 1. mensagem (ver pontos 1. 4 e 3. 1), as comunicaço˜es electro´nicas, à semelhança das comunicaço˜es escritas, requerem confidencialidade, requisito este que, se é importante nas redes fechadas, se torna vital nas redes abertas. A criptografia garante que a mensagem apenas seja compreensı´vel para o remetente e o destinata´rio. 4. 2. O sistema criptogra´fico assenta no princı´pio de que apenas o remetente pode cifrar a mensagem e apenas o destinata´rio a pode decifrar. Existem no mercado numerosos produtos criptogra´ficos «pré-fabricados», em 1 400 verso˜ es, segundo o documento da Comissa˜o. Claro que, para ser possı´vel uma troca de mensagens cifradas e decifra´veis, remetente e destinata´rio devem possuir programas informa´ticos compatı´veis. A proliferaça˜o de sistemas de criptografia torna 4. 3. a gesta˜o do software difı´cil para um utilizador que se relacione com uma multiplicidade de outros utilizadores. Além disso, a criptografia em si mesma suscita problemas de fundo de extrema importância. Em primeiro lugar, os princı´pios fundamentais da protecça˜o da vida privada (bem como o direito de autor e a defesa do segredo industrial) e da defesa do mundo econo´ mico contra interferências ilegais exigem que os utilizadores possam dispor de um sistema criptogra´fico que assegure um elevado grau de segredo ou confidencialidade nas comu- nicaço˜es. Em segundo lugar, é necessa´rio proteger a (1) Cf. comunicaça˜o, cap. IV, 1. 2 iii), p. 24. (2) Cf. comunicaça˜o, cap. II, p. 8-9. (3) Para os aspectos técnicos — bastante complexos — cf. a pro´pria comunicaça˜o e, em especial, os anexos 1 e 2. (4) O SET inclui, para além da integridade da mensagem e da autenticaça˜o da assinatura, a criptografia da comunicaça˜o (ver adiante ponto 5. 2). (5) Cf. comunicaça˜o, cap. III p. 16-17. C 157/4 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 25. 5. 98 colectividade de utilizaço˜ es ilı´citas, tais como espiona- gem, terrorismo e actividades criminosas ou de qualquer modo ilegais. pessoas colectivas de direito privado com autorizaça˜o pu´blica. O que importa é que a funça˜o seja reconhecida e regulamentada, pelo que o CES aceita que a decisa˜o possa ser deixada a cada Estado-Membro. Do que fica dito se conclui que é indispensa´vel 4. 4. adoptar uma regulamentaça˜o nesta matéria, harmoni- zada entre os Estados-Membros segundo princı´pios comuns. Tal deveria conciliar — dentro do possı´vel — requisitos aparentemente opostos. O Comité sublinha que o acesso a sistemas de criptografia deveria ser um direito de todos os cidada˜os, mas reconhece que tal direito deve ter como limite a necessidade de a sociedade se defender de todo o tipo de actividade criminosa ou ilı´cita. A dificuldade esta´ em estabelecer esse limite, que pode variar na˜o apenas de paı´s para paı´s, mas também no tempo segundo a realidade polı´tica e social de cada um deles. É evidente que o problema apenas pode ser resolvido por cada um dos Estados-Membros segundo princı´pios de equidade e de proporcionalidade. O problema seguinte a resolver é o da determinaça˜o dos casos em que cessa o direito do cidada˜o e das formas de intervença˜o das autoridades, tudo isto num quadro de segurança jurı´dica que dê garantias ao cidada˜o quanto à utilizaça˜o das informaço˜es recolhidas. 5. Autoridades de certificaça˜o (AC) e Terceiros de Confiança (TC) (1) 5. 1. O conjunto dos problemas acima descritos implica a existência de sistemas capazes de garantirem a ma´xima fiabilidade das assinaturas digitais e dos sistemas de criptografia, bem como a troca de chaves, a sua certificaça˜o, a confidencialidade das mensagens e ao mesmo tempo o respeito das exigências de protecça˜o da sociedade contra a criminalidade. 5. 2. Na˜o foi ainda resolvido a nı´vel comunita´rio o problema da criaça˜o de um quadro jurı´dico relativo ao reconhecimento nas relaço˜es com terceiros dos actos transmitidos em redes abertas com assinaturas digitais (e eventualmente cifrados). A Comissa˜o esta´ voltada para a constituiça˜o, em cada paı´s da UE, de uma ou mais autoridades de certificaça˜o (AC) juridicamente reconhecidas e que, enquanto tal, desempenhariam as funço˜es de «nota´rio» deposita´rio das chaves pu´blicas. 5. 3. Uma AC legalmente reconhecida teria, por isso, funço˜es de direito pu´blico; no entanto, na˜o poderia — ou na˜o deveria — desenvolver as funço˜es acesso´ rias e prestar os serviços que sa˜o pro´prios dos TC, cujas funço˜es sa˜o de tipo privado. Segundo a Comissa˜o, convém manter claramente a distinça˜o e a separaça˜o entre os dois organismos. O CES esta´ de acordo com esta perspectiva. Falta decidir se as AC devem ter estatuto de pessoas colectivas de direito pu´blico ou de 5. 4. O CES interroga-se, por outro lado, sobre se é sempre necessa´rio constituir uma AC ou pelo menos, estender a sua competência a todos os sistemas existentes. Nalguns casos, o nu´mero de participantes num sistema (por exemplo o SET) ronda as centenas de milhares e brevemente atingira´ milho˜ es. O depo´ sito e a gesta˜o das chaves privadas tornar-se-a˜o extremamente complica- dos e caros. Provavelmente, a soluça˜o mais simples e menos dispendiosa sera´ a de reconhecer juridicamente como AC «privada» os TC que ofereçam garantias de integridade e de experiência. 6. Observaço˜es finais 6. 1. O programa da Comissa˜o, bastante complexo, esta´ bem estruturado, e o CES da´-lhe o seu acordo de princı´pio. Para evitar repetir consideraço˜es que faz suas, o CES formula algumas observaço˜es que podera˜o contribuir para a reflexa˜o em curso. Em matéria de interoperabilidade (2), a Comissa˜o 6. 2. encoraja a indu´ stria e os organismos internacionais de normalizaça˜o a desenvolverem normas técnicas e de infra-estruturas que garantam a utilizaça˜o segura das redes. A Comissa˜o estuda a possibilidade de adoptar medidas destinadas a apoiar os trabalhos das empresas europeias neste domı´nio. O CES, lembrando que a elaboraça˜o de normas técnicas tem repercusso˜ es na competitividade da indu´ stria europeia em relaça˜o à dos paı´ses terceiros, sugere que a acça˜o da Comissa˜o se inscreva no quadro das medidas que ela pro´ pria previu na sua «Comunicaça˜o sobre a competitividade do sector das tecnologias da informaça˜o e das comunicaço˜es (TIC)» (3). Sera´ também necessa´rio desenvolver uma estraté- 6. 3. gia que vise favorecer a utilizaça˜o das comunicaço˜es electro´nicas pelas PME. Para além das diversas medidas sugeridas pelo Comité no seu parecer sobre o «comércio electro´nico» (4), sera´ u´til fornecer às PME soluço˜es «chave na ma˜o», tais como as ensaiadas com o programa Tedis. As câmaras de comércio e certas organizaço˜es profissionais poderiam contribuir de maneira determi- nante para a penetraça˜o no sector das novas tecnologias. Entretanto, na˜o se pode deixar de chamar a atença˜o para a necessidade de completar o trabalho de difusa˜o das comunicaço˜es electro´nicas com a sensibilizaça˜o das PME para os riscos e os custos inerentes à utilizaça˜o de (1) Cf. comunicaça˜o, cap. II, ponto 2, p. 9-12. (2) Cf. comunicaça˜o, cap. IV, ponto 3, p. 25-27. (3) JO C 73 de 9. 3. 1998, p. 1. (4) JO C 19 de 21. 1. 1998, p. 72. 25. 5. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 157/5 novas tecnologias: como para todas as inovaço˜es, também neste campo as deciso˜ es devem ser tomadas de modo responsa´vel, com plena consciência dos factores positivos e negativos da escolha. Um aspecto implı´cito na comunicaça˜o, mas 6. 4. na˜o explicitamente tratado, é o da protecça˜o dos consumidores e, de modo geral, de todos os que participam nas comunicaço˜es electro´ nicas. Trata-se de um problema priorita´rio, com aspectos bastante complexos do ponto de vista do direito internacional. A segurança relativa assegurada pela assinatura digital incentivara´ os contratos celebrados à distância. En- quanto que as disposiço˜ es europeias e outras legislaço˜ es nacionais se aplicam sem dificuldade de interpretaça˜o aos contratos celebrados entre compradores e vendedo- res de um mesmo paı´s, os contratos celebrados entre pessoas residentes em diferentes paı´ses da UE podem suscitar alguma incerteza quando o nı´vel de protecça˜o na˜o for o mesmo. A situaça˜o complica-se ainda mais quando o comprador ou o vendedor reside num paı´s terceiro. O Comité considera que as regras relativas à validade dos contratos celebrados por via electro´nica devem ser objecto de um quadro jurı´dico europeu. Recomenda, além disso, que se resista a toda a tentaça˜o de aplicaça˜o extraterritorial do direito, opondo-se ao mesmo tempo às mu´ltiplas tentativas feitas nesse sentido pelas autoridades de paı´ses terceiros. 6. 5. As disparidades existentes quanto ao grau de protecça˜o dos consumidores a nı´vel mundial (mas também entre os Estados-Membros da UE) na˜o sera˜o resolvidas a curto prazo. Entretanto o consumidor, tal como qualquer outro utilizador, devera´ ser informado de que a «protecça˜o europeia» ou «nacional» pode na˜o se aplicar aos contratos celebrados com fornecedores de paı´ses terceiros ou de outros paı´ses da UE. Observaço˜es semelhantes podem ser feitas acerca das disposiço˜ es em matéria de direitos de autor, direitos cı´vicos, liberdade de opinia˜o e moralidade (pornografia, etc. ). As leis fiscais, especialmente em matéria de IVA, 6. 6. colocam um problema delicado. Em princı´pio, pode esperar-se que todos os governos se oponham firme- mente tanto a qualquer acordo ou acto legislativo que redunde em perda de receitas como a sistemas que permitam a fa´cil evasa˜o às normas fiscais. O CES interroga-se sobre se a harmonizaça˜o projectada a nı´vel europeu (1), que prevê a aplicaça˜o do IVA em funça˜o do lugar de residência do comprador, é aplica´vel ao comércio electro´ nico, sobretudo em relaça˜o aos paı´ses terceiros. diferem significativamente e, por vezes, na˜o existem. Paralelamente às intervenço˜es da UE ja´ programadas (2), a Europa devera´ promover medidas enérgicas de harmo- nizaça˜o e de cooperaça˜o internacional, na˜o limitadas aos paı´ses mais importantes. A nı´vel da UE, convira´ igualmente prestar assistência adequada em matéria de formaça˜o aos organismos — em especial a Europol — encarregados de combater a criminalidade. 6. 8. Em conclusa˜o, a adopça˜o das comunicaço˜es electro´nicas em substituiça˜o das comunicaço˜es escritas necessita de um enquadramento jurı´dico e regulamentar extremamente complexo, que envolve uma vasta gama de actividades. A par de um programa de iniciativas, a Comissa˜o apresentou um calenda´rio das acço˜es a executar. O Comité na˜o pode deixar de se congratular com os bons propo´sitos evidenciados, mas interroga-se sobre se podera˜o ser cumpridos todos os prazos fixados, especialmente aqueles que dependem da celebraça˜o de acordos internacionais. 6. 9. Por fim, convira´ estabelecer preliminarmente os limites da intervença˜o legislativa ou regulamentar da Unia˜o Europeia ou dos Estados-Membros. O CES considera que, para além das disposiço˜ es necessa´rias para dar segurança jurı´dica aos contratos e suprimir as disposiço˜es nacionais que dificultam a interoperabili- dade, deveria ser deixado largo espaço à auto- regulamentaça˜o (co´digos de conduta). Esta u´ltima devera´ aplicar-se, em particular, à compatibilidade dos novos sistemas com os ja´ existentes, à garantia de aplicaça˜o das mesmas normas de segurança aos sistemas fechados e abertos e à igualdade de condiço˜es para os participantes de diferentes paı´ses. A intervença˜o das autoridades pu´blicas devera´ limitar-se ao controlo do funcionamento dos sistemas e da sua conformidade com os princı´pios gerais do mercado u´nico. 6. 10. Do ponto de vista pra´tico, o Comité considera que deve formular as seguintes propostas enquanto linha de acça˜o para as iniciativas futuras, e nalguns casos urgentes, da Comissa˜o: — a definiça˜o de «assinatura» que consta actualmente da legislaça˜o, dos regulamentos e dos procedimentos deve ser alargada, de modo a abranger o conceito de assinatura electro´nica; — a aposiça˜o de uma assinatura electro´ nica deve ser um acto espontâneo, explı´cito e controla´vel, sob o pleno controlo visual e operacional do signata´rio, o que requer uma definiça˜o clara e uniforme, mas suficientemente flexı´vel, para incluir as assinaturas apostas com as tecnologias existentes e futuras; 6. 7. A natureza global da Internet acrescenta uma outra dimensa˜o ao problema da fraude e da luta contra a criminalidade organizada. As leis penais neste domı´nio — em prazos relativamente breves, todos os cidada˜os devem poder dispor de um meio (carta˜o banca´rio, carta˜o da previdência social, etc. ) que lhes permita (1) JO C 296 de 29. 9. 1997. (2) JO C 251 de 15. 8. 1997. C 157/6 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 25. 5. 98 assinar por via electro´nica. Isto implicaria um nu´mero nacional personalizado de registo e, natural- mente, uma base de dados centralizada; — no mais breve prazo possı´vel, as administraço˜ es pu´blicas devem ser capazes de fornecer e aceitar documentaça˜o electro´nica. O acesso poderia ser feito, pelo menos numa primeira fase, através de terminais instalados em instituiço˜ es pu´blicas; — é necessa´rio garantir o reconhecimento mu´ tuo, a nı´vel mundial, das autoridades de certificaça˜o; — a confidencialidade da correspondência é garantida por quase todas as constituiço˜ es dos paı´ses democra´- ticos; as legislaço˜ es determinam as excepço˜ es a esta regra. A comunicaça˜o electro´nica devera´ ser protegida do mesmo modo e segundo os mesmos critérios. Bruxelas, 25 de Março de 1998. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho relativa à aproximaça˜o das legislaço˜ es dos Estados-Membros respeitantes ao seguro de responsabilidade civil relativo à circulaça˜o de veı´culos automo´veis e que altera as directivas 73/239/CEE e 92/49/CEE (Quarta directiva de seguro automo´vel)» (1) (98/C 157/02) Em 4 de Novembro de 1997, o Conselho decidiu, em conformidade com o disposto no artigo 1004-A do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. Incumbida a Secça˜o de Indu´ stria, Comércio, Artesanato e Serviços da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 4 de Março de 1998 (relator: R. Pelletier). Na 3531 reunia˜o plena´ria de 25 e 26 de Março de 1998 (sessa˜o de 25 de Março), o Comité Econo´ mico e Social adoptou, por 94 votos a favor e 2 abstenço˜ es, o parecer seguinte. 1. Introduça˜o A melhoria da indemnizaça˜o das vı´timas de 1. 1. acidentes de circulaça˜o no territo´ rio da Unia˜o Europeia constitui uma importante preocupaça˜o do legislador comunita´rio desde a criaça˜o do mercado u´nico de seguros. Esta preocupaça˜o é tanto mais legı´tima quanto 1. 2. contribui para facilitar a livre circulaça˜o das pessoas garantida pelo Tratado, concretizando o mercado u´nico. A quarta directiva de 1. 3. seguro automo´vel inscreve-se num contexto de mobilidade crescente dos cidada˜os da Unia˜o Europeia que, regularmente, passam perı´odos curtos noutros Estados-Membros que na˜o o paı´s de residência. Estes movimentos de populaça˜o, (1) JO C 343 de 13. 11. 1997, p. 11. amiu´ de coincidentes com perı´odos de férias, caracteri- zam-se pelo seu crescimento regular em volume e também pelo facto de afectarem desigualmente os diferentes Estados-Membros. Desse ponto de vista ha´, com efeito, que distinguir muito claramente os paı´ses «exportadores» e os «importadores» de turistas e os Estados-Membros de trânsito. A realidade estatı´stica do risco, para uma pessoa 1. 4. de passagem num outro Estado-Membro que na˜o o seu, de ser vı´tima de um acidente é, pois, real como atestam as petiço˜es recebidas pelo Parlamento Europeu, pese embora o nu´mero das pessoas lesadas ser reduzido. 2. Antecedentes 2. 1. O sistema da carta verde (certificado internacio- nal de seguro automo´vel), criado no fim dos anos quarenta por iniciativa da Comissa˜o de Transportes da ONU, organizou, no âmbito da Convença˜o Complemen-