title: Ehdotus: neuvoston päätös luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle toteuttaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY) 2 artiklasta ja 28 a artiklan 1 kohdasta poikkeavaa toimenpidettä

eurovoc_concepts:
Spain
VAT
derogation from EU law
tax harmonisation
waste

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 26. 03. 1998 KOM(1998) 184 lopull. Ehdotus: NEUVOSTON PAATOS luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle toteuttaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY) 2 artiklasta ja 28 a artiklan 1 kohdasta poikkeavaa toimenpidettä (komission esittämä) PERUSTELUT kirjatulla Espanjan hallitus pyysi 23 päivänä tammikuuta 1998 komission pääsihteeristössä liikevaihtoverolainsäädännön saapuneeksi yhdenmukaistamisesta — yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY1 27 artiklan nojalla lupaa soveltaa erityistä verotusjärjestelmää romun ja jätteiden kauppaan. arvonlisäverojärjestelmä: jäsenvaltioiden yhteinen kirjeellä Muille jäsenvaltioille on kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettu Espanjan pyynnöstä 18 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Erityisjärjestelmään, jonka Espanja aikoo ottaa käyttöön, sisältyy seuraavat määräykset: luovutukset ja yhteisön sisäiset hankinnat vapautetaan Romun ja jätteiden arvonlisäverosta. Tätä vapautusta sovelletaan ainoastaan sellaisiin verovelvollisiin, jotka ovat myyneet edeltävän vuoden aikana enintään 200 miljoonan Espanjan pesetan arvosta rautametalleja tai enintään 50 miljoonan Espanjan pesetan arvosta paperi-, kartonki- tai lasijätettä. Muita kuin rautametalleja koskevat liiketoimet vapautetaan verosta ilman myynnin määrään liittyviä rajoituksia. Jos mainitut enimmäismäärät ylitetään kuluvan vuoden aikana, vapautuksen soveltaminen päättyy siihen hetkeen, jolloin asetetut rajat ylitetään. Sellaisten verovelvollisten, joiden liiketoimet vapautetaan verosta edellä mainittua määräystä soveltamalla, tekemistä romun ja jätteiden luovutuksista ja yhteisön sisäisistä hankinnoista voidaan kantaa veroa viranomaisten luvalla. Espanjan hallituksen mukaan yksinkertaistaminen ja veropetosten estäminen tällä alalla. järjestelmän tämän tarkoituksena on verotuksen Espanjan hallitus viittaa tältä osin siihen, että tällä alalla sovellettavat hallinnolliset määräykset ovat usein puutteellisia, että myös laskuttamisessa esiintyy usein puutteita ja että kyseessä olevat elinkeinonharjoittajat, erityisesti pienet yritykset, joiden toiminnan seuranta ja valvominen on erittäin vaikeaa, eivät useinkaan maksa niille kuuluvaa arvonlisäveroa, jonka kantoon liittyy erittäin suuria käytännön ongelmia. Pienten romua ja jätteitä hyödyntävien elinkeinonharjoittajien, joiden liikevaihto ei ylitä liiketoiminnan kohteena olevien tuotteiden mukaan vahvistettuja rajoja, ei edellä mainitun ensimmäisen määräyksen perusteella tarvitse maksaa kyseisten tavaroiden myynnistä arvonlisäveroa, eikä niiden myöskään tarvitse merkitä arvonlisäveron määrää laskuihinsa. 1 EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Tätä direktiiviä on muutettu viimeksi direktiivillä 96/95/EY (EYVL L 338, 28. 12. 1996, s. 89). romua Suurten hyötyminen verovapautuksesta pyritään välttämään siten, että raja-arvot määritellään tuotteiden mukaan. elinkeinonharjoittajien hyödyntävien jätteitä ja Muita kuin rautametalleja hyödyntävät elinkeinonharjoittajat voivat toisen mainitun määräyksen perusteella saada vapautuksen verosta, vaikka niiden kokonaisliikevaihto ylittäisi 200 miljoonaa Espanjan pesetaa. Tämä perustuu siihen, että muiden kuin rautametallien myyntihinnat ovat yleensä huomattavasti korkeammat kuin muiden materiaalien ja jätteiden, joten muiden kuin rautametallien kaupassa tämä liikevaihdolle asetettu raja saavutettaisiin melko nopeasti. Kyseisten verovelvollisten ei myöskään enää tarvitse suorittaa arvonlisäveroa tekemistään yhteisön sisäisistä hankinnoista, mikä merkitsee sitä, että näistä yhteisön sisäisistä luovutuksista kannetaan veroa alkuperämaassa. Tämän järjestelmän perusteella verosta vapautetut arvonlisäveron vähentämiseen. liiketoimet eivät anna oikeutta Edellä mainittu toinen määräys antaa sellaisille romua ja jätteitä hyödyntäville elinkeinonharjoittajille, jotka ovat periaatteessa vapautettuja verosta, mahdollisuuden toimintansa arvonlisäveronkannon piiriin ja sitä kautta saada oikeuden asettaa verovähennyksiin. Koska tähän vapautuksesta tehtävään poikkeukseen tarvitaan lupa, luvan myöntämisen yhteydessä varmistetaan samalla, että kyseiset verovelvolliset se, että veronkannon piirissä pysyvät noudattavat verovelvoineitaan. Toisaalta elinkeinonharjoittajat palkitaan oikeudella verovähennykseen, voi lisätä eri toimijoiden halukkuutta kuulua verotusjärjestelmän piiriin. Komissio on sitä mieltä, että pienten yritysten toteuttamien luovutusten ja yhteisön sisäisten hankintojen vapauttaminen verosta on samalla sekä verotusta yksinkertaistava että jättää arvonlisäverojärjestelmän ulkopuolelle joiden verotuksen valvominen ja veronkanto vaatisi kohtuuttomasti resursseja suhteessa tuloihin. sellaiset verovelvolliset, veropetoksia toimenpide, ehkäisevä voidaan avulla sillä sen Muiden kuin rautametallien jätteiden luovutuksiin ja yhteisön sisäisiin hankintoihin sovellettavat erityissäännöt ovat perusteltuja, sillä niiden avulla voidaan suojata liiketoimia, jotka ovat kyseisten tavaroiden arvon vuoksi erityisen alttiita veropetoksille. Antamalla verovelvollisille, jotka ovat periaatteessa vapautettuja verosta, mahdollisuus asettaa viranomaisten luvalla liiketoimensa arvonlisäverovelvollisuuden piiriin, taataan viranomaisten valvonnan tiukentaminen. Komissio on näin ollen sitä mieltä, että Espanjan kuningaskunnalle voidaan antaa lupa soveltaa ehdotettua poikkeusta 31 päivään joulukuuta 2000. Komissio vahvisti 10 päivänä heinäkuuta 1996 työohjelman, jonka tavoitteena on ottaa asteittain käyttöön uusi yhteinen arvonlisäverojärjestelmä2. Näyttää näin ollen olevan KOM(96) 328 lopullinen, 22. 7. 1996. perusteltua rajoittaa ehdotetun vapautuksen voimassaolo 31 päivään joulukuuta 2000, jolloin voidaan arvioida tämän poikkeavan toimenpiteen yhteensopivuutta uuden yhteisen arvonlisäverojärjestelmän yhteydessä omaksuttavan lähestymistavan kanssa. Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle toteuttaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin (77/388/ETY) 2 artiklasta ja 28 a artiklan 1 kohdasta poikkeavaa toimenpidettä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY1 ja erityisesti sen 27 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan nojalla neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, Espanjan kuningaskunta pyysi 23 päivänä tammikuuta 1998 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä komissiolta lupaa ottaa käyttöön direktiivin 77/388/ETY 2 artiklasta ja 28 a artiklan 1 kohdasta poikkeavan toimenpiteen, muille jäsenvaltioille ilmoitettiin kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Espanjan kuningaskunnan pyynnöstä 18 päivänä helmikuuta 1998, kyseisen erityistoimenpiteen tarkoituksena on vapauttaa verosta paperi-, kartonki- ja lasiromun ja -jätteen luovutukset ja yhteisön sisäiset hankinnat, joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 50 miljoonaa Espanjan pesetaa, 1 EYVL L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Tätä direktiiviä on muutettu viimeksi direktiivillä 96/95/EY (EYVL L 338, 28. 12. 1996, s. 89). toimenpiteen tarkoituksena on myös vapauttaa verosta rautametalliromun ja -jätteen luovutukset ja yhteisön sisäiset hankinnat, joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 200 miljoonaa Espanjan pesetaa, lisäksi toimenpiteen tarkoituksena on vapauttaa verosta muiden kuin rautametallien luovutukset ja yhteisön sisäiset hankinnat, riippumatta verovelvolliselle näiden tuotteiden myynnistä syntyvästä liikevaihdosta, näiden erityistoimenpiteiden nojalla verosta vapautetut liiketoimet eivät anna oikeutta arvonlisäveron vähennykseen, verovelvolliset, joiden toiminta kuuluu tämän erityisjärjestelmän mukaisen vapautuksen soveltamisalaan, voivat Espanjan kuningaskunnan määräämillä edellytyksillä saada luvan jättää toimintansa kyseisen erityisjärjestelmän ulkopuolelle, kyseinen järjestelmä on samalla sekä verotusta yksinkertaistava että veropetoksia ehkäisevä jättää arvonlisäverojärjestelmän ulkopuolelle sellaiset verovelvolliset, joiden verotuksen valvominen ja veronkanto vaatisi kohtuuttomasti resursseja suhteessa tuloihin, sen avulla voidaan toimenpide, sillä tämä erityisjärjestelmä täyttää näin ollen kuudennen direktiivin 27 artiklan edellytykset, komissio vahvisti 10 päivänä heinäkuuta 1996 työohjelman2, johon sisältyi aikataulu ehdotuksille ja jossa määrättiin asteittaisesta etenemisestä kohti yhtenäismarkkinoilla sovellettavaa uutta yhteistä arvonlisäverojärjestelmää, voimassa 31 päivään lupa on poikkeustoimenpiteen yhdenmukaisuutta uuden yhteisen yhteydessä omaksuttavan kokonaisvaltaisen lähestymistavan kanssa, joulukuuta jolloin 2000, voidaan arvioida arvonlisäverojärjestelmän tämä poikkeus ei vaikuta Euroopan yhteisöjen omiin arvonlisäverotuloihin, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: KOM(96) 328 lopullinen, 22. 7. 1996. 1 artikla Espanjan kuningaskunnalla on lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2000 romujen ja jätteiden kauppaan erityistä verotusjärjestelmää, johon sisältyy 17 päivänä toukokuuta 1977 annetusta kuudennesta neuvoston direktiivistä 77/388/ETY poikkeavia määräyksiä. Tähän järjestelmään sisältyvät kyseisestä direktiivistä poikkeavat määräykset on määritelty jäljempänä 2, 3 ja 4 artiklassa. 2 artikla Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohdasta poiketen vapautetaan arvonlisäverosta: « - paperi-, kartonki- joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 50 miljoonaa Espanjan pesetaa, luovutukset, lasiromun -jätteen ja ja - rautametalliromun ja -jätteen luovutukset, joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 200 miljoonaa Espanjan pesetaa, - muiden kuin rautametallien luovutukset. 3 artikla Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdasta poiketen vapautetaan arvonlisäverosta: - yhteisön sisäiset paperi-, kartonki- ja lasiromun ja -jätteen hankinnat, joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 50 miljoonaa Espanjan pesetaa, - yhteisön sisäiset rautametalliromun joiden myynnistä verovelvolliselle syntynyt liikevaihto oli edeltävänä vuonna alle 200 miljoonaa Espanjan pesetaa, -jätteen hankinnat, ja - muiden kuin rautametallien yhteisön sisäiset hankinnat. 4 artikla Verovelvolliset, joiden toiminta kuuluu edellä mainittujen 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen vapautusten soveltamisalaan, voivat saada luvan jättää nämä luovutukset ja yhteisön sisäiset hankinnat tällä päätöksellä hyväksytyn erityisjärjestelmän ulkopuolelle. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja ISSN 1024-4492 KOM(98) 184 lopullinen ASIAKIRJAT FI 09 10 06 Luettelonumero : CB-CO-98-199-FI-C ISBN 92-78-32571-6 Euroopan yhteisöjen vkalHslen julkaisujen toimisto L-2985 Luxemteg va


title: Commission Regulation (EC) No 664/98 of 25 March 1998 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: L 93/8 EN Official Journal of the European Communities 26. 3. 98 COMMISSION REGULATION (EC) No 664/98 of 25 March 1998 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Commission Regulation (EC) No 3223/ 94 of 21 December 1994 on detailed rules for the applica- the import arrangements for fruit and veget- tion of ables (1), as last amended by Regulation (EC) No 2375/ 96 (2), and in particular Article 4 (1) thereof, Having regard to Council Regulation (EEC) No 3813/92 of 28 December 1992 on the unit of account and the conversion rates to be applied for the purposes of the common agricultural policy (3), as last amended by Regu- lation (EC) No 150/95 (4), and in particular Article 3 (3) thereof, Whereas Regulation (EC) No 3223/94 lays down, pursuant to the outcome of the Uruguay Round multilat- eral trade negotiations, the criteria whereby the Commis- sion fixes the standard values for imports from third countries, in respect of the products and periods stipu- lated in the Annex thereto; Whereas, in compliance with the above criteria, the stand- ard import values must be fixed at the levels set out in the Annex to this Regulation, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The standard import values referred to in Article 4 of Regulation (EC) No 3223/94 shall be fixed as indicated in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 26 March 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 25 March 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 337, 24. 12. 1994, p. 66. (2) OJ L 325, 14. 12. 1996, p. 5. (3) OJ L 387, 31. 12. 1992, p. 1. (4) OJ L 22, 31. 1. 1995, p. 1. 26. 3. 98 EN Official Journal of the European Communities L 93/9 to the Commission Regulation of 25 March 1998 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables ANNEX CN code 0702 00 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 Third country code (1) Standard import value (ECU/100 kg) 052 204 212 624 999 052 204 624 999 052 204 212 400 600 624 999 600 999 052 060 388 400 404 508 512 524 528 720 999 388 512 528 720 999 103,6 67,8 108,6 190,7 117,7 122,4 137,8 209,3 156,5 36,5 36,9 44,7 55,9 49,7 48,7 45,4 79,5 79,5 42,5 43,6 98,2 99,0 93,8 92,5 94,3 95,1 97,1 72,9 82,9 67,5 73,9 86,3 66,4 73,5 (1) Country nomenclature as fixed by Commission Regulation (EC) No 2317/97 (OJ L 321, 22. 11. 1997, p. 19). Code ‘999' stands for ‘of other origin'


title: Proposta di decisione del Consiglio che autorizza il Regno di Spagna ad applicare una misura di deroga all'articolo 2 e all'articolo 28 bis, paragrafo 1 della sesta direttiva (77/388/CEE) del Consiglio del 17 maggio 1977 in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra d'affari

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ' EUROPEE Bruxelles, 26. 03. 1998 COM( 1998) 184 def. Proposta di DECISIONE DEL CONSIGLIO che autorizza il Regno di Spagna ad applicare una misura di deroga all'articolo 2 e all'articolo 28 bis, paragrafo 1 della sesta direttiva (77/388/CEE) del Consiglio del 17 maggio 1977 in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra d'affari (presentata dalla Commissione) RELAZIONE lettera protocollata presso il governo spagnolo ha domandato il Segretariato generale della Commissione il Con 23 gennaio 1998, l'autorizzazione, a norma dell'articolo 27 della sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio, del 17 maggio 1977, in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari - Sistema comune di imposta sul valore aggiunto: base imponibile uniforme1, ad applicare un regime particolare di tassazione nel settore dei materiali di recupero e residui. Conformemente all'articolo 27, paragrafo 3 della sesta direttiva, gli altri Stati membri sono stati informati della domanda della Spagna con lettera del 18 febbraio 1997. Il regime particolare di deroga che il Regno di Spagna intende introdurre contiene le disposizioni seguenti: - le cessioni e gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui sono esentati dall'IVA. L'esenzione si applica soltanto ai soggetti passivi che, nel corso dell'anno precedente hanno commercializzato metalli ferrosi per un valore massimo di 200 milioni di ESP, oppure residui di carta, cartone o vetro per un valore massimo di 50 milioni di ESP mentre per le operazioni in metalli non ferrosi l'esenzione si applica senza limiti di fatturato. Se i massimali indicati sono superati durante l'anno in corso, l'esenzione cessa a decorrere dalla data del superamento; - i soggetti passivi le cui operazioni sono esentate in applicazione del paragrafo precedente possono essere autorizzati ad assoggettare all'IVA le cessioni e gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui da essi effettuati. Secondo il governo del Regno di Spagna il regime mira a semplificare la tassazione del settore interessato e a lottare contro la frode fiscale. A tale proposito, il governo spagnolo segnala che le disposizioni amministrative relative a questo settore sono generalmente carenti, che in molti casi le fatturazioni presentano delle irregolarità e che i commercianti interessati - si tratta in particolare di piccoli commercianti, difficilmente individuabili e controllabili - spesso non versano l'IVA dovuta. La riscossione dell'imposta, incontra del resto notevoli difficoltà nella pratica. Con la disposizione prevista al primo trattino, i piccoli commercianti di materiali di recupero e residui, diversi dai metalli non ferrosi, il cui fatturato non supera le soglie stabilite in funzione dei beni commercializzati, sono dispensati dall'obbligo di assolvere l'IVA sulle vendite dei beni in questione e dal fatturarla. La determinazione delle soglie in funzione dei prodotti mira ad evitare che beneficino dell'esenzione anche i grossi commercianti. I commercianti di metalli non ferrosi possono beneficiare dell'esenzione anche se il loro fatturato complessivo supera i 200 milioni di ESP. Infatti il prezzo di vendita dei metalli non ferrosi è generalmente molto più elevato di quello degli altri materiali e residui, per cui nel caso del commercio di tali metalli questa soglia è raggiunta abbastanza rapidamente. 1 GU L 145 del 13. 06. 1977, pag. 1. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 96/95/CE (GU L 338 del 28. 12. 1996, pag. 89). Inoltre, i soggetti passivi interessati non devono più assolvere PIVA sui loro acquisti intracomunitari, il che significa che le corrispondenti cessioni intracomunitarie devono essere tassate nel paese d'origine. Le operazioni esonerate in base al presente regime non danno diritto alla detrazione dell'IVA a monte. In base alla disposizione prevista al secondo trattino, i commercianti di materiali di recupero e residui, che in linea di principio beneficerebbero dell'esenzione, possono essere autorizzati ad assoggettare le loro operazioni ali'IVA e di conseguenza ad esercitare il diritto a detrazione. Subordinando l'esclusione dal regime di esenzione ad una autorizzazione si ottiene un certo grado di sicurezza quanto al rispetto da parte dei soggetti passivi degli obblighi fiscali loro incombenti. D'altra parte, il fatto che l'assoggettamento al controllo fiscale venga "ricompensato" con il diritto a detrazione stimolerà la disponibilità di un maggior numero di operatori nei riguardi del sistema di tassazione. La Commissione ritiene che l'esenzione delle cessioni e degli acquisti intracomunitari effettuati dai piccoli commercianti costituisca al contempo una misura di semplificazione e di lotta contro la frode, poiché permette di escludere dal sistema IVA una categoria di soggetti passivi per i quali gli sforzi di controllo e di riscossione dell'imposta sarebbero sproporzionati rispetto alle entrate. Le disposizioni specifiche applicabili alle cessioni e agli acquisti intracomunitari di metalli non ferrosi di recupero sono giustificate in quanto permettono di controllare una categoria di operazioni in cui i rischi di frode sono più elevati visto il valore di tali prodotti. Consentendo ai soggetti passivi, previa autorizzazione dell'amministrazione, di assoggettare all'IVA le operazioni che in linea di massima sono esentate, viene assicurata una maggiore sorveglianza da parte dell'amministrazione. La Commissione ritiene, di conseguenza, che il Regno di Spagna possa essere autorizzato ad applicare fino al 31 dicembre 2000 il regime di deroga proposto. In effetti, la Commissione ha adottato il 10 luglio 1996 un programma di lavoro per la realizzazione di un sistema comune IVA2, che prevede un passaggio per tappe al nuovo sistema. Di conseguenza, il termine di validità al 31 dicembre 2000, per permettere di valutare a quel momento la coerenza della misura di deroga con i risultati ottenuti nel quadro del nuovo sistema comune IVA. sembra opportuno limitare 2 COM(96)328 dcf del 22. 07. 1996. Proposta di DECISIONE DEL CONSIGLIO che autorizza il Regno di Spagna ad applicare una misura di deroga agli articoli 2 e 28 bis, paragrafo 1, della sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio del 17 maggio 1977 in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra di affari IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, vista la sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio del 17 maggio 1977 in materia di armonizzazione delle legislazioni degli Stati membri relative alle imposte sulla cifra d'affari - Sistema comune d'imposta sul valore aggiunto: base imponibile uniforme3, in particolare l'articolo 27, vista la proposta della Commissione, considerando che ai sensi dell'articolo 27, paragrafo 1 della citata direttiva, il Consiglio, deliberando all'unanimità su proposta della Commissione, può autorizzare ogni Stato membro ad introdurre misure particolari di deroga alla direttiva allo scopo di semplificare la riscossione dell'imposta o di evitare frodi o evasioni fiscali; considerando che con lettera protocollata alla Commissione il 23 gennaio 1998, il Regno di Spagna ha chiesto l'autorizzazione ad introdurre una misura di deroga all'articolo 2 e all'articolo 28 bis, paragrafo 1 della sesta direttiva; considerando che, a norma dell'articolo 27, paragrafo 3 della sesta direttiva gli altri Stati membri sono stati informati il 18 febbraio 1998 della domanda presentata dal Regno di Spagna; considerando che tale misura particolare mira, anzitutto, ad esentare dall'IVA le cessioni e gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui di carta, cartone e vetro se il fatturato della vendita di questi prodotti che il soggetto ha realizzato durante l'anno precedente è inferiore a 50 milioni di ESP; GU L 145 del 13. 06. 1977, pag. I. Direttiva modificata da ultimo dalla direttiva 96/95/CE (GU L 338 del 28. 12 1996, pag. 89). considerando che la misura mira, in secondo luogo, ad esentare dall'I VA le cessioni e gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui di metalli ferrosi se il fatturato della vendita di questi prodotti realizzato dal soggetto durante l'anno precedente è inferiore a 200 milioni di ESP; considerando che la misura mira, in terzo luogo, ad esentare dall'I VA le cessioni e gli acquisti intracomunitari di metalli non ferrosi, senza limiti di fatturato; considerando che le operazioni esentate in base a queste misure particolari non danno diritto alla detrazione dell'IVA; considerando che i soggetti passivi le cui operazioni rientrano nel campo di applicazione delle esenzioni previste dalla misura particolare di deroga possono essere autorizzati a non assoggettare le loro operazioni a tale regime particolare, alle condizioni previste dal Regno di Spagna; considerando che tale regime costituisce allo stesso tempo una misura di semplificazione e di lotta contro la frode, poiché permette di escludere dal sistema IVA una categoria di soggetti passivi per i quali gli sforzi di controllo e di riscossione dell'imposta sarebbero sproporzionati rispetto alle entrate; considerando che il regime particolare è conforme alle condizioni di cui all'articolo 27 della sesta direttiva, considerando che la Commissione ha adottato il 10 luglio 1996 un programma di lavoro4 con un calendario di proposte che prevede l'introduzione graduale e per tappe di un sistema comune IVA nel mercato unico; considerando che l'autorizzazione va concessa fino al 31 dicembre 2000, in modo da poter valutare a tale data la coerenza della misura di deroga con il quadro globale del nuovo sistema comune IVA; considerando che la misura di deroga non incide sulle risorse proprie della Comunità europea provenienti dall'IVA; HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: 4 COM(96)328 def. del 22. 07. 1996. Articolo 1 In deroga alla sesta direttiva 77/388/CEE del Consiglio del 17 maggio 1977, il Regno di Spagna è autorizzato, fino al 31 dicembre 2000, ad applicare un regime particolare di imposizione nel settore dei materiali di recupero e residui. Le disposizioni di deroga previste da tale regime sono definite agli articoli 2, 3 e 4 seguenti. Articolo 2 In deroga all'articolo 2, paragrafo 1 della sesta direttiva 77/388/CEE sono esentate dall'IVA - - le cessioni di materiali di recupero e residui di carta, cartone e vetro, effettuate da soggetti passivi che nell'anno precedente hanno realizzato con questi prodotti un fatturato inferiore a 50 milioni di ESP; le cessioni di materiali di recupero e di residui di metalli ferrosi, effettuate da soggetti passivi che nell'anno precedente hanno realizzato con questi prodotti un fatturato inferiore a 200 milioni di ESP; - le cessioni di metalli non ferrosi. Articolo 3 In deroga all'articolo 28 bis, paragrafo 1, lettera a) della sesta direttiva 77/388/CEE, sono esentati dall'IVA: - gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui di carta, cartone e vetro, effettuati da soggetti passivi che nell'anno precedente hanno realizzato con questi prodotti un fatturato inferiore a 50 milioni di ESP; - gli acquisti intracomunitari di materiali di recupero e residui di metalli ferrosi, effettuati da soggetti passivi che nell'anno precedente hanno realizzato con questi prodotti un fatturato inferiore a 200 milioni di ESP; - gli acquisti intracomunitari di metalli non ferrosi. Articolo 4 I soggetti passivi le cui operazioni rientrano nel campo di applicazione delle esenzioni previste agli articoli 2 e 3 possono essere autorizzati a non assoggettare tali cessioni ed acquisti intracomunitari al regime particolare di deroga previsto dalla presente decisione Il Regno di Spagna è destinatario della presente decisione. Articolo 5 Fatto a Bruxelles, Per il Consiglio, Il Presidente ISSN 0254-1505 COM(98) 184 def. DOCUMENTI IT 09 10 06 N. di catalogo : CB-CO-98-199-IT-C ISBN 92-78-32568-6 Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling"

eurovoc_concepts:
EU production
EU programme
electrical energy
energy policy
heating

formats: html pdf print

text: C 157/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén — En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling” (98/C 157/06) Den 23 oktober 1997 beslutade kommissionen att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén, i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget, om ovannämnda meddelande. Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som ansvarat för beredningen av kommitténs arbete, antog sitt yttrande den 3 mars 1998. Föredragande var Giannino Bernabei. Vid sin 353:e plenarsession den 25-26 mars 1998 (sammanträdet den 25 mars 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 104 röster för, 2 emot och 4 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Europeiska kommissionen har översänt ett med- delande till Ekonomiska och sociala kommittén — och även till rådet, Europaparlamentet och Regionkom- mittén — om ”En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling”. Genom detta meddelande fullgör kommissionen de åtaganden som utlovades i vitboken (1) , som kommittén inte blev rådfrågad om, vilket är tråkigt att återigen behöva påpeka. 1. 2. Kommissionens meddelande är för övrigt ett svar dels på parlamentets begäran om åtgärder för att främja kraftvärme i medlemsstaterna och undanröja de nuvarande hindren, dels på uppmaningen vid rådsmötet (energi) den 27 maj 1997 om att utarbeta en gemenskaps- strategi för att främja förnybara energikällor och kraft- värme, vilket kommer att medföra en ytterligare förbätt- ring av energisektorns verksamhet(2). Kommittén har vid flera tillfällen fört fram sina idéer om strategier som syftar till att minska utsläppen av koldioxid och växthusgaser (3), om strategier som avser att främja förnybara energikällor (4) och även om effektiv energiut- vinning och rationell energianvändning (5). Vid rådsmö- tet (energi) den 8 december 1997 antogs för övrigt en resolution om att främja en gemenskapsstrategi för kraftvärme. 2. Kommissionens förslag i Europa och dess genombrott på den europeiska energimarknaden som ett energisnålt och miljövänligt system för el- och värmeproduktion” — en strategi som grundas på åtgärder som genom inbördes växelverkan förstärker varandra på gemenskapsnivå och medlems- statsnivå och som samordnas och överensstämmer med övrig gemenskapspolitik. 2. 2. Kommissionen redogör för lagstiftningsåtgär- der (6), tekniska åtgärder (särskilt med avseende på programmen Joule och Thermie) och icke-tekniska åtgärder (särskilt med avseende på programmen Save och Synergy) samt för programmen Phare, Tacis och Meda och EIB:s finansiering. Sedan anger kommissionen en rad hinder för utvecklingen av kraftvärme som föreligger i olika omfattning i de olika medlemsstaterna och som motverkar en gynnsam utveckling av kraftvär- meanläggningar: 2. 2. 1. Ekonomiska hinder: Dålig tillgång och höga priser på primära energikällor, allmänna och specifika finansieringssvårigheter, brist på lämpliga marknadsin- strument för att införliva externa miljökostnader, svårig- heter i förhållandet mellan kraftvärmeproducenter och elproducerande kraftbolag i fråga om fri tillgång till nätet, orimliga ersättningar vid försäljning av överskotts- kapacitet till nätet och höga avgifter för reservkraft och extra kraft. 2. 1. Kommissionens målsättning är att ”föreslå en strategi som kan främja utvecklingen av kraftvärme 2. 2. 2. Regleringsmässiga hinder: Besvärliga och tids- ödande procedurer för att erhålla driftstillstånd, hinder för den fria tillgången till nätet. (1) Energi för framtiden: förnybara energikällor. (2) Ministerrådets resolution om klimatförändringar — Råds- möte (energi) den 27 maj 1997. (3) Klimatförändringens energidimension (EGT C 19, 21. 1. 1998). (4) Grönbok för en gemenskapsstrategi: Energi för framtiden — Förnybara energikällor (EGT C 206, 7. 7. 1997) och Altener II (EGT C 19, 21. 1. 1998, s. 5. ). (5) SAVE II (EGT C 82, 19. 3. 1996). (6) Rådets rekommendation (77/714/EEG) av den 25 oktober 1977. Rådets rekommendation (88/611/EEG) från novem- ber 1988. Energistadgefördraget. Direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för el: direktiv 96/92/EG, (EGT L 27, 30. 1. 1997). Omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter (EGT C 139, 6. 5. 1997). 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/21 2. 2. 3. Institutionella hinder: Ojämlikhet och bristan- de öppenhet i kontakterna mellan privata kraftvärmebo- lag och de offentliga kraftbolagen i dominerande ställ- ning. som medfört skattelättnader och andra förmåner, berett olika finansieringsmöjligheter och utökat forsknings- och demonstrationsprogrammen på området för kraft- värme. 2. 2. 4. Särskilda hinder: Framför allt det faktum att fjärrvärme/fjärrkyla ännu inte är fullständigt tekniskt utvecklad och ekonomiskt bärkraftig i Europa. Vissa av dessa åtgärder borde kunna ge värdefulla 3. 5. anvisningar om hur en effektiv stödpolitik för kraftvärme i EU kan byggas upp. För att på ett samordnat sätt genomföra en 2. 3. energipolitik inom gemenskapen som har som målsätt- ning att stärka de europeiska företagens konkurrenskraft på världsmarknaden och samtidigt skydda miljön och trygga energiförsörjningen, en hållning som kommittén även helt nyligen givit sitt fulla stöd (1), har kommissio- nen utformat en ny gemenskapsstrategi för kraftvärme. Denna strategi syftar till att till år 2010 fördubbla den befintliga installerade elproduktionskapaciteten från kraftvärme och öka nyttjandegraden hos befintliga anläggningar med 30 %, och på så vis öka kraftvärmens andel av den totala elproduktionen från 9 % till 18 % och därmed minska utsläppen av koldioxid och växthusgaser med 4 %. 3. Kraftvärme i ett internationellt perspektiv 3. 1. Konferensen om globala klimatförändringar i Kyoto i december 1997 fastställde för alla de länder som undertecknat FN-konventionen hur stor minskning av utsläpp av växthusgaser (jämfört med 1990) som skall uppnås före 2010: 8 % för EU-länderna, 7 % för USA och 6 % för Japan. 3. 2. Ett obligatoriskt miljökrav har alltså lagts till det allmänna behovet — som framför allt upplevs i de industrialiserade länderna — att hålla energikonsumtio- nen nere, förbättra försörjningstryggheten och åstad- komma en effektivare användning av olika slag av bränsle. 3. 3. Det är numera allmänt känt att tekniken för kraftvärmegenerering är en av de få tekniker som verkligen kan bidra till att uppnå en effektiv energiutvin- ning och till att skydda miljön. A¨ ven USA och Japan har sedan en tid tillbaka 3. 4. insett att det är nödvändigt att främja kraftvärme och har vidtagit allmänna och specifika lagstiftningsåtgärder (1) EGT C 19, 21. 1. 1998. 4. En europeisk strategi för kraftvärme 4. 1. Kommittén ser rent allmänt positivt på kommis- sionens förslag till gemenskapsstrategi för att främja produktionen av kraftvärme. 4. 2. Kommittén anser bland annat att den föreslagna vägledande målsättningen som innebär en fördubbling av kraftvärmens andel av den totala elproduktionen, från 9 % till 18 %, till år 2010 är mycket ambitiös och krävande och understryker att den endast kan uppnås om medlemsstaterna agerar helt i linje med gemenskapens anmodan. Samtidigt måste man ta full hänsyn till olika utgångsläge och till marknadsanpassning. 4. 3. Kommittén understryker slutligen att överens- stämmelsen mellan de allmänna riktlinjer som rådet godkänt, de nationella konkreta målsättningarna och de handlingsplaner som utarbetas kommer att bero på graden av samverkan som kan uppnås mellan de enskilda medlemsstaternas program och en allmän energipolitik för gemenskapen som mer generellt täcker samtliga resurser och energiteknologier — en samverkan som grundar sig på deltagarnas samförstånd och inte påt- vingas uppifrån. 4. 4. Enligt kommittén är det nödvändigt att utnyttja all befintlig potential i de enskilda medlemsstaternas energisystem, som dock skiljer sig mycket i uppbyggnad, för att åstadkomma större utbredning och genomslag av kraftvärmetekniken inom de olika sektorerna för el, fjärrvärme och fjärrkyla. 4. 4. 1. I många medlemsländer är fortfarande kraft- verk med dålig energieffektivitet i bruk och dessa använder energikällor som ger upphov till miljöfarliga utsläpp i atmosfären. Enligt kommittén är den växelver- kande kraftvärmetekniken det lämpligaste alternativet när det samtidigt med behov av elektricitet finns en ansenlig och varaktig efterfrågan på värme. Vid plane- ring av nya anläggningar bör man dessutom ta hänsyn till om det finns avsättningsmöjligheter för värme, kylning och avsaltning. C 157/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 4. 4. 2. Det mest ändamålsenliga tillvägagångssättet borde vara att uppföra nya kraftvärmeanläggningar med hög verkningsgrad och samtidigt avveckla eller modernisera förorenande och äldre, mindre energieffek- tiva anläggningar genom att medlemsstaterna tillämpar direktivet om kraftvärme. Enligt kommittén måste kommissionen följa upp detta problem och kontrollera att man i de nationella programmen tar vederbörlig hänsyn till denna aspekt, även med tanke på tillämpning- en av direktiv 96/92/EG (1) om den inre marknaden för el och den kommande översynen av direktivet om stora förbränningsanläggningar. 4. 4. 2. 1. Efterfrågan på el ökar stadigt i Europa. När nya anläggningar uppförs för att täcka denna ökade efterfrågan borde man prioritera kraftvärmetekniken varje gång detta är möjligt och ekonomiskt fördelaktigt även med tanke på kostnaden för slutkonsumenterna. 5. Utvecklingsmöjligheter när det gäller fjärrvärme, fjärrkyla och avsaltning 5. 1. Kommittén instämmer i att kraftvärme har stora fördelar i samband med fjärrvärme, även om förhållan- dena i Europa är olikartade med tanke på klimatet, men olikheter skapas också av regeringarnas aktiva politiska insatser för att främja och stödja kraftvärme och de lokala myndigheternas initiativ som grundas på en analys av kostnaderna kontra den sociala nyttan av kraftvärme jämfört med traditionella alternativ. 5. 2. När det gäller fjärrkylsystemen skulle, enligt kommittén, de så kallade ”district cooling systems”, trots att de inte har så stor spridning (cirka 1 500 av totalt 7 000 anläggningar) vara en framkomlig väg när det gäller småskaliga och flexibla pilotprojekt med tanke på särskilda klimat- och miljövillkor. Därför bör man sprida erfarenheten av ”district cooling systems” vid Expo ’98 i Lissabon. 5. 3. Sådana positiva erfarenheter skulle också kunna spridas om man kunde övervinna vissa regleringsmässiga hinder och lösa problemet med att finansiera investe- ringar av detta slag som innebär långsiktig avkastning och liten lönsamhet. I en avreglerad ekonomi kommer beslutet att investera i kraftvärme att betingas av den förväntade avkastningen på investerat kapital jämfört med andra investeringsalternativ. Detsamma gäller den kombinerade produktionen 5. 4. av elektricitet och avsaltning av havsvatten, av särskilt (1) EGT L 27, 30. 1. 1997. intresse i t. ex. Medelhavsområdet och vissa öområden. Alla de ovan anförda förslagen kan automatiskt utsträck- as till att omfatta denna produktion. 5. 5. Enligt kommittén bör man med särskilt intresse studera den aktuella situationen i de central- och östeuropeiska länderna, särskilt i kandidatländerna, där fjärrvärmen på sin tid infördes i stor skala och ännu i dag berör tiotals miljoner invånare. Enligt kommittén finns det både förutsättningar och medel — genom Phare-, Tacis- och Synergy-programmen — för radikala ingrepp med avseende på modernisering och nytänkande som skulle leda till stora energibesparingar, förbättring av miljön och minskade utsläpp av växthusgaser. 6. Kraftvärme inom industrin och tjänstesektorn 6. 1. I kommissionens meddelande framhålls att kraft- värme kan komma att få en kraftig utbredning även inom industrin och tjänstesektorn. Inledande undersökningar i detta ämne har tidigare genomförts, men det skulle vara önskvärt att uppdatera dessa arbeten för att få fram tillförlitliga prognoser i siffror. 6. 2. Kommittén vill uppmana kommissionen att sna- rast möjligt ta fram uppgifter som bygger på precisa utvärderingsmetoder och som kan vara av värde för medlemsstaterna när de utarbetar sina utvecklingsplaner dels för industrin och dels för fjärrvärme och fjärrkyla inom tjänstesektorn. 6. 3. Avlägsnande av hinder för kraftvärmens utveck- ling 6. 3. 1. I de inledande undersökningarna som nämndes ovan granskades också de regleringsmässiga och institu- tionella hinder som finns i olika länder för investeringar i industri- och tjänstesektorn. 6. 3. 2. Det handlar mest om svårigheter som har uppstått i kontakten mellan de företag som har uppfört eller planerar att uppföra kraftvärmeanläggningar och de företag som förvaltar de allmänna näten (dålig lönsamhet för att överlåta el, i vissa fall vägran att köpa energi, höga avgifter för reservkraft och extra kraft, problem med tillgång till nätet osv. ). 6. 3. 3. Detta är frågor som bör regleras inom ramen för den slutgiltiga tillämpningen av direktiv 96/92/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el. 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/23 6. 3. 4. ESK stöder kommissionens strävan att utöva en sträng övervakning av att medlemsstaterna tillämpar direktivet om el på ett korrekt sätt, så att de obefogade hinder som finns för kraftvärmens utveckling snarast möjligt avlägsnas. 6. 3. 5. I alla händelser bör den ledande principen vara att främja affärssamarbetet mellan de företag som handhar krafvärmeanläggningarna och de företag som ansvarar för att producera el och överföra den till användarna via näten. va finansiella styrmedel för att bidra till att göra investeringar för kraftvärme i industrin och tjänstesek- torn lönsamma. 6. 4. 5. I femte miljöhandlingsprogrammet som fast- ställdes av rådet och Europaparlamentet i slutet av 1995 omnämns styrmedel för att införliva miljökostnaderna. Det har nu tagits upp igen i det förslag till direktiv om en omstrukturering av skatteramen för energiprodukter, som rådet fortfarande håller på att granska på grund av problemets omfattning och den enighet som fördraget kräver i denna fråga. 6. 3. 6. Därför uttrycker kommittén sitt fulla stöd för meddelandets inriktning som uppmuntrar nya former av avtal för att uppnå bestämda mål vad beträffar effektivitet och innovativ teknik. 6. 4. 6. Förslaget går ut på att fastställa miniminivåer för skatt på energiprodukter och samtidigt undanta kraftvärme från denna avgift. 6. 3. 7. När det gäller utnyttjande av energikällor för kraftvärmeanläggningar delar kommittén kommissio- nens uppfattning om naturgasens betydelse i framtiden. Kommittén rekommenderar dock att man även upp- märksammar användning av vissa förnybara energikäl- lor, i synnerhet biomassa. 6. 4. Införlivandet av miljökostnader Att välja kraftvärmetekniken inom industri- 6. 4. 1. och tjänstesektorn har stött på stora ekonomiska hinder, i synnerhet för eldistributörerna i de olika länderna, eftersom investeringsbeslut enbart baserats på lönsam- heten för de enskilda företagen och energidistributö- rerna. 6. 4. 2. Mycket ofta har beslutet att satsa väldiga belopp på en nyinvestering bromsats av att företagarna ansett det vara enklare att fortsätta att producera ånga i gamla ineffektiva anläggningar som är helt amorterade och köpa el från nätet eller att producera el utan att använda den värme som också produceras. 6. 4. 3. Kommissionen inser klart att det är nödvändigt att motarbeta denna negativa trend och fastslår att kraftvärme är ett av de få verktyg med vilket man kan uppnå minskade utsläpp av växthusgaser och spara energi i stor omfattning. 6. 4. 4. För att underlätta och uppmuntra kraftvärme- initiativ föreslås i kommissionens meddelande två olika åtgärder, dels införlivande av externa kostnader och miljövinster i energikostnaderna genom skatteincita- ment, dels en satsning genom traditionella och innovati- 6. 4. 7. På detta sätt avser man att bidra till att göra det lönsamt att investera i kraftvärme och uppmuntra företagen att satsa på den. ESK antog den 29 oktober 1997 ett yttrande (1) 6. 4. 8. där kommittén behandlar eventuella positiva effekter och problem som kan uppstå vid tillämpning av princi- pen om selektiv och harmoniserad beskattning av energi som ett led i att integrera de miljövinster som uppstår genom användning av högeffektiva energianläggningar. 6. 4. 9. Kommittén anser dock att kommissionen om- gående borde företa en granskning av alla tänkbara möjligheter för att i sin skattepolitik införliva de energi- och miljövinster som en satsning på kraftvärme medför (i enlighet med punkt 4. 7 i meddelandet) inom ramen för ett rationellt energiutnyttjande. Man borde inom samma ram emellertid även planera in och främja i värmeutvinning och varmvattenutvinning, största möjliga mån uppnå en jämvikt mellan produktion och uttag av värme för att åstadkomma en effektiv energiutvinning. för att 6. 4. 10. I vissa medlemsländer, samt i Japan och USA, förekommer det system med specifika skatteincitament, som skulle kunna övervägas i medlemsstaterna (avdrag på skatten med en del av investeringskostnaden, höjd amorteringsdel de första åren etc. ). 6. 5. Finansiella styrmedel som kan användas 6. 5. 1. De förberedande studier som kommissionen har genomfört om nuläget och framtidsutsikterna för kraftvärme i Europa visar att en negativ faktor som kan bromsa en kraftig utveckling av denna sektor är dålig (1) EGT C 19, 21. 1. 1998. C 157/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 tillgång till medel att investera i projekt med medelhög eller låg lönsamhet och en avkastningsperiod som anses alltför lång. att fördubbla kraftvärme-andelen före år 2010 och — än viktigare — de förpliktelser som EU tagit på sig internationellt inom ramen för Kyotokonferensen. 6. 5. 2. Om till exempel ett universitets studenthem hade finansiella resurser skulle en kraftvärmeanläggning förväntas avkasta ca 9 % per år. Detta skulle vara mer än de ca 7 % i realränta som en aktieportfölj förväntas ge och då skulle en kraftvärmeanläggning vara en lönsam investering. Inom tillverkningsindustrin, där riskerna är av annat slag än inom utbildningen, skulle en avkastning på 15-25 % kanske krävas och en kraftvärmeanlägg- ning skulle bara vara försvarbar inom processindustrin, till exempel kemiföretag och stålverk, där det finns stora behov både av värme och el. Ytterligare en begränsning finns när det gäller statlig verksamhet, exempelvis stora sjukhus, där investeringar i kraftvärme kan vara ekonomiskt försvarbara, men budgetbegränsningar kan hindra sådana investeringar. 6. 5. 3. I Nederländerna, som svarar för de bästa resultaten i fråga om uppbyggnad av nya anläggningar för kraftvärme, kan man konstatera att utan den stöd- och stimulanspolitik som den nationella regeringen bedrivit skulle ett mycket mindre antal anläggningar av detta slag ha uppförts, vilket betonats i Joule II-rapporten i februari 1995 (1). På grund av nämnda svårigheter har många 6. 5. 4. länder erbjudit ekonomiskt stöd av olika slag, som bidrag eller förmånliga lån. I många medlemsstater har kraftvärmen på så sätt, enligt IEA:s rapport (2) uppfattats som en ”infant industry” som behöver hjälp och stöd under igångsättningsskedet. 6. 5. 5. Det finns ett antal talande exempel från tidigare år. Det har förekommit att investeringskostnaderna subventionerats med 25-40 % och kostnadstäckningen för genomförbarhetsstudier varit ännu högre (2). I Kana- da, USA och Japan har man haft stöd i samma storleksordning. 6. 5. 6. Kommissionens meddelande uppmärksammar dock inte nämnvärt detta faktum, kanske på grund av att det handlar om något som är varje enskild medlemsstats angelägenhet. 6. 5. 7. Kommittén anser att det är nödvändigt att hitta en riktig balans mellan avregleringen av den inre marknaden, principerna för gemenskapens konkurrens- politik i form av stödsystem, den överenskomna strategin 6. 5. 8. Mot bakgrund av detta uppmanar kommittén kommissionen att uppmuntra medlemsländerna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att stödja investe- ringar i kraftvärmeanläggningar, särskilt vad gäller möjligheten till lån med förmånlig ränta, så att dessa initiativ fyller en funktion och inte har negativa effekter för konkurrensen. Endast på detta sätt kommer den ambitiösa målsättningen att fördubbla kapaciteten till år 2010 att kunna uppnås på en helt avreglerad inre marknad för energi. 6. 5. 9. Kommissionen föreslår dessutom att Europeis- ka investeringsbanken skall förstärka sitt finansierings- stöd avseende nya kraftvärmeanläggningar. För övrigt borde liknande ingrepp även prioriteras på området för andra europeiska finansieringsinstitut som EBRD och Världsbanken. Den nya ordningen för regionalt struktur- fondstöd borde också kunna bidra betydligt till att denna sektor utvecklas i de mindre gynnade regionerna. 7. Insatser inom gemenskapsprogrammen för utveck- ling av kraftvärme Enligt kommittén är det lämpligt att ge ökad 7. 1. möjlighet via gemenskapsprogrammen Phare, Tacis, med stöd av studierna inom Synergy och inom Alure för Latinamerika, att bygga upp kraftvärmeanläggningar i tredje länder i Central- och O¨ steuropa och i Latinamerika för att snabbt uppnå betydande resultat i form av energisparande, rationell energianvändning och minska- de föroreningar. Inom Meda-programmet planeras för närvarande inga liknande åtgärder, vilket dock skulle behövas, med avseende på infrastruktur och energi. Programmets uppläggning bör ändras i den riktningen. Gemenskapsprogrammen för forskning, utveck- 7. 2. ling och demonstration, i synnerhet Joule-Thermie, är sedan länge inriktade på specifika frågor som rör kraftvärme trots att det är allmänt erkänt att kraftvär- me-, kylnings- och avsaltningsanläggningar bygger på en teknik som är relativt väl utvecklad. Det finns dock möjligheter till ytterligare tekniska och ekonomiska förbättringar som skulle kunna öka kraftvärmens ge- nomslagskraft i förhållande till traditionella alternativ. (1) Reglering och energianvändning — Joule II-projektet, GD XVII, februari 1995, sid 13. (2) Se bl. a. studien ”Combined heat and power generation in countries” — International Energy IEA member Agency, oktober 1994. 7. 2. 1. Inom ramen för det kommande femte rampro- grammet för FoTU måste stort utrymme ges åt energi- och miljöproblemen samt åt de relevanta nyckelåtgärder- nas nya problemlösande uppläggning. I synnerhet borde åtgärderna inom framtida stadsplanering, avancerade 25. 5. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 157/25 energisystem och vattenteknik bidra till att kraftvärme introduceras, och då särskilt i form av projekt med mini- och mikrokraftvärmeanläggningar i närheten av konsumtionscentra. Dessa åtgärder kan ge möjlighet till betydande kostnads- och konsumtionsbesparingar, vilket kommissionen redan har framhållit. 7. 2. 2. Save II, och Altener II i något mindre utsträck- ning, borde ha mycket stor betydelse och kunna presente- ra innovativa lösningar med säkra tekniska normer om hur avsättning och introduktion skall gå till på de marknader där kraftvärmetekniken i framtiden måste kunna konkurrera självständigt. 7. 2. 3. Kommissionen har för avsikt att integrera dessa program i en flerårig ram och att fortsätta på den inslagna vägen. Kommittén uttrycker sitt stöd för integrering av kraftvärmeutvecklingen inom ramen för denna strategi, om vilken man för övrigt håller på att utarbeta ett yttrande på eget initiativ. 8. Slutsatser och rekommendationer samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna blir. 8. 5. Kommittén uppmanar till maximala ansträng- ningar för att uppnå denna målsättning och ger kommis- sionen, Europaparlamentet och rådet följande rekom- mendationer: Problem och initiativ för att främja kraftvär- 8. 5. 1. meutveckling bör inlemmas i och ges lämpligt utrymme inom den fleråriga strategin för energipolitiken, för att säkerställa kontinuitet och tillförlitlighet när det gäller insatserna inom detta område. Samtidigt bör olika utgångslägen och subsidiaritetsprincipen beaktas. 8. 5. 2. En riktig balans måste eftersträvas mellan å ena sidan avregleringen av den inre marknaden och stödsystemen när det gäller miljömålen i gemenskapens konkurrenspolitik, och å andra sidan den överenskomna strategin för att fördubbla kraftvärmeproduktionen före år 2010 och de internationella förpliktelser som EU åtog sig i Kyoto. 8. 1. Kommittén ser odelat positivt på kommissionens förslag att föreslå en gemenskapsstrategi för att främja kombinerad produktion av el, värme, kylning och vattenbearbetning. Vi anser att detta är en av de få möjligheter som står till buds för Europeiska unionen om vi skall kunna uppfylla de åtaganden för att minska utsläppen av växthusgaser som länderna antog under Kyotokonferensen, i enlighet med de helt nyligen antagna ståndpunkterna om energieffektivitet inom ramen för en hållbar utveckling. 8. 5. 3. Kontinuerlig övervakning av att medlemssta- terna på ett korrekt sätt följer det direktiv om den inre marknaden för el och naturgas som snart ligger färdigt, i syfte att undanröja de flesta av de regleringsmässiga och institutionella hindren för kraftvärme. 8. 5. 4. O¨ vervakning och styrning av de nationella programmen för upprustning av sektorn för produktion och överföring av elektrisk energi. 8. 2. Kommittén uppmanar kommissionen att, efter att ha inhämtat de andra institutionernas ställnings- taganden, utarbeta en särskild handlingsplan som kan samordna de allmänna riktlinjerna med de alternativ och beslut som de enskilda medlemsstaterna kan anam- ma även med hänsyn till de stora existerande strukturs- killnaderna. Kommittén önskar att denna plan i framti- den skall ingå i ramprogrammet för energi, som nyligen presenterats, för att uppnå större konsekvens och tydlig- het när det gäller gemenskapsinitiativen på energiom- rådet. 8. 5. 5. Främjandet av ett kontinuerligt utbyte av information och erfarenheter mellan medlemsstaterna i syfte att stödja och främja kraftvärme inom industri, tjänstesektor och fjärrvärme/ fjärrkyla/avsaltning. Utarbetande, insamling och spridning av har- 8. 5. 6. moniserad statistik om kraftvärmens ställning och ut- veckling i medlemsstaterna och de central- och östeuro- peiska kandidatländerna. 8. 3. Det är medlemsstaterna som i första hand ansva- rar för en ny politik på detta område. De måste snarast fastställa vilka nationella mål för kraftvärmens utveckling som stegvis skall nås före år 2010 och ange de styrmedel som kommer att användas. 8. 5. 7. Utarbetande av konkreta åtgärder för att inför- liva externa kostnader och miljökostnader genom bland annat skatteincitament i syfte att ta hänsyn till kraftvär- mens miljövänliga och energisnåla koncept. Resultatet av gemenskapsstrategin för att främja 8. 4. kraftvärme kommer att bero på hur konstruktivt 8. 5. 8. Införande av reglerande åtgärder som föreskri- ver förhandlingslösningar vad beträffar nätanvändarnas uppköp av elenergi som producerats i kraftvärmeanlägg- C 157/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 25. 5. 98 i ningar, likhet med de åtgärder som vidtagits av Europaparlamentet när det gäller el från förnybara energikällor. 8. 5. 9. Finansiella styrmedel på gemenskapsnivå och på nationell nivå — särskilt genom fördelaktiga lån — för att uppmuntra och underlätta investering i nya kraftvärmeanläggningar och samtidigt utarbeta ett må- linriktat program i flera steg för avveckling och moderni- sering av föråldrade anläggningar. 8. 5. 10. Ett gemensamt metodiskt förfarande när det gäller att bedöma och kvalitetscertifiera projekterade kraftvärmeanläggningar och/eller att, där det är möjligt, modernisera befintliga anläggningar enligt gemensamma effektivitetskriterier för att underlätta beviljande av finansiella medel till certifierade företagsprojekt på gemenskapsnivå och nationell nivå. Undersökning av om kraftvärmeanläggningar 8. 5. 11. skulle kunna ingå i det eventuella framtida systemet med ”effektivitetskrediter” knutet till utsläppen av växthusgaser, som just nu studeras av ansvariga inom Förenta nationerna till följd av besluten i Kyoto. 8. 5. 12. Inom nyckelåtgärderna inom gemenskapens femte ramprogram för FoTUD, och särskilt inom de åtgärder som berör stadsplanering, avancerade energi- system och vattenbearbetning skall lämpligt utrymme ges åt nya kraftvärmeteknologier, i synnerhet när det gäller småskaliga, flexibla och decentraliserade anlägg- ningar. Bryssel den 25 mars 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om bibehållandet av kompletterande pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom Europeiska unionen” (1) (98/C 157/07) Den 15 januari 1998 beslutade rådet att i enlighet med artikel 235 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda forslag. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som utsetts att bereda ärendet, antog sitt yttrande den 12 februari 1998. Föredragande var Francis J. Whitworth. Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 353:e plenarsession den 25-26 mars 1998 (sammanträdet den 25 mars 1998) följande yttrande med 98 röster för, 4 emot och 5 nedlagda röster. 1. Inledning Alltsedan Europeiska gemenskapens första bör- 1. 1. jan har kommissionen, i enlighet med artikel 51 i fördraget, eftersträvat åtgärder inom den sociala trygg- hetens område som ger arbetstagare fri rörlighet och framför allt säkerställer att personer som flyttar mellan arbeten i olika medlemsstater inte går miste om förmåner på detta område. 1. 2. Förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpning av de sociala trygghetssystemen när anställda, egenföreta- (1) EGT C 5, 9. 1. 1998, s. 4. gare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemen- skapen försökte bl. a. vad beträffar lagstadgade pensioner undanröja hinder för rörligheten över gränserna. Det är en komplicerad förordning som har ändrats ofta men som har uppnått sitt mål inom detta specifika område. 1. 3. Det har visat sig mycket svårare att nå ett liknande mål inom området tjänstepensioner. Det beror utan tvekan på den mycket stora variationen i dessa system och i de lagar och regler som styr dem i de olika medlemsstaterna. Att problemet löses är icke desto mindre en nödvändig förutsättning för att den gemen-