title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Demokratisering, rättsstat, respekt för de mänskliga rättigheterna och god förvaltning av offentlig verksamhet - Utmaningar för partnerskapet mellan Europeiska unionen och AVS-länderna

eurovoc_concepts:
ACP countries
EU relations
fourth Lomé Convention
human rights
rule of law

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 12. 03. 1998 KOM(1998) 146 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Demokratisering, rättsstat, respekt för de mänskliga rättigheterna och god förvaltning av offentlig verksamhet Utmaningar för partnerskapet mellan Europeiska unionen och AVS-länderna. SAMMANFATTNING 1. Detta meddelande är det senaste i en rad meddelanden från kommissionen om mänskliga rättigheter, demokratisering och rättsstaten. Tidigare meddelanden inbegriper meddelandet från maj 1995 om införandet av de demokratiska principerna i avtal mellan gemenskapen och tredje land, meddelandet från november 1995 om Europeiska unionen och den externa dimensionen av mänskliga rättigheter: från Rom till Maastricht och framöver och meddelandet från mars 1996 om Europeiska unionen och problemet med konflikterna i Afrika: återupprättande av fred, förebyggande av konflikter och framtiden. 2. Detta meddelande har följande tre syften: Att klargöra för AVS-partnerna hur Europeiska gemenskapen tolkar bestämmelserna om mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstaten och god förvaltning av offentlig verksamhet i artiklarna 5, 224m och 366a i den fjärde reviderade Lomékonventionen. Att bidra till att främja debatten i AVS-länderna så att de beaktar de väsentliga delarna av Lomékonventionen när de fattar sina politiska och sociala beslut. Att förbereda och underlätta diskussionerna först i rådet och därefter med AVS-länderna, om de framtida förbindelserna mellan AVS-länderna och EG. Lomékonventionen är den första konventionen i vilken det uttryckligen hänvisas till respekten för de mänskliga rättigheterna^. I detta avseende har den banat vägen för beaktande av de grundläggande principerna inom ramen för samarbetet med tredje land. Detta förklarar varför kommissionen anser det nödvändigt att utarbeta ett särskilt meddelande beträffande AVS-länderna. 3. Inom ramen för de allmänna riktlinjerna för respekten för de mänskliga rättigheterna avser detta meddelande * att klargöra de begrepp som anges i artikel 5 i den fjärde reviderade Lomékonventionen, och * att fastställa en handlingsplan som syftar till att - upprätta en regelbunden dialog med AVS-länderna och främja debatten om dessa frågor i dessa länder för att medverka till en verklig förankring av de mänskliga rättigheterna, och - lägga tyngdpunkten vid ett visst antal konkreta åtgärder och prioriteringar som syftar till att förstärka en demokratisk kultur och en institutionell miljö som främjar en god förvaltning av offentlig verksamhet, inbegripet riktlinjer för att förhindra och bekämpa korruption. 4. Dessa delar kommer inte bara att utgöra en konkret verksamhetsram för en dialog mellan Europeiska gemenskapen och AVS-länderna och för programplanering och genomförande av ekonomiska åtgärder i detta sammanhang, utan även inverka på genomförandet av Europeiska utvecklingsfondens program genom att skapa en effektiv institutionell miljö som är präglad av öppenhet och rättvisa. Se tredje Lomékonventionen: Ingressen, artikel 4 t och den gemensamma förklaringen om artikel 4. INNEHÅLLSFÖRTECKNING I- Inledning (i) Allmän bakgrund (ii) Fjärde Lomékonventionen (iii) Utvecklingen i AVS-ländema (iv) Meddelandets syften II. Förstärka mål för samarbetet och partnerskapet A. Mänskliga rättigheter, rättsstaten och de demokratiska principerna Mänskliga rättigheter Rättsstaten De demokratiska principerna (i) Legitimitet (ii) Legalitet (iii) Effektiv tillämpning B. God förvaltning av offentlig verksamhet (i) Definition (ii) Aspekter avseende god förvaltning av offentlig verksamhet (iii) Korruption - det största hindret för en god förvaltning av offentlig verksamhet III. Handlingsplan A. Fördjupning av dialogen med AVS-länderna (i) Utarbetande av en referensram för analys (ii) Stöd till regionala och nationella nätverk för samråd B. Förstärkning av stödet till prioriterade områden Institutionella och administrativa reformer (i) (ii) Utbildning i mänskliga rättigheter och samhällslära (iii) Förstärkning av det civila samhället och av kvinnornas medverkan i demokratiserings-och utvecklingspocessen (iv) Åtgärder för förebyggande och bekämpning av bedrägerier och korruption Förebyggande åtgärder Bestraffning C. Underlåtenhetsklausulen D. Slutsatser Bilaga 1 : De viktigaste stegen vad gäller beaktandet i de yttre förbindelserna av respekt för de mänskliga rättigheterna och för demokratins och för rättsstatens principer 1 1 2 3 3 5 5 5 5 6 7 7 7 8 9 9 10 12 12 13 14 14 14 15 16 17 18 19 19 20 21 i l DEMOKRATISERING. RATTSSTAT. RESPEKT FÖR DE MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA OCH GOD FÖRVALTNING AV OFFENTLIG VERKSAMHET UTMANINGAR FÖR PARTNERSKAPET MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH AVS-LÄNDERNA 1. INLEDNING i) Allmän bakgrund 1. Under det senaste årtiondet har beaktandet av de mänskliga rättigheterna, rättsstaten och de demokratiska principerna tillmätts allt större betydelse i Europeiska unionens politik i allmänhet och inom ramen tor dess yttre förbindelser i synnerhet. 2. Denna andra dimension behandlades i ett meddelande till Europeiska rådet och Europaparlamentet från november 1995^ kallat "Europeiska unionen och den externa dimensionen av mänskliga rättigheter: från Rom till Maastricht och framöver". I detta meddelande hänvisas till gemenskapens regelverk, grunderna och prioriteringarna för gemenskapens och dess medlemsstaters åtgärder, vars viktigaste steg anges i bilaga 1, och anges även huvuddragen för de framtida strategier som bör inom en sammanhängande och samordnad ram. I meddelandet genomföras understryks principen om att de mänskliga rättigheterna är universella, odelbara och förbundna med varandra, den princip som utgör hörnstenen i det internationella systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna, och fastställs prioriteringar för ett positivt, konkret och konstruktivt tillvägagångssätt på detta område, särskilt * stöd till demokratiseringsprocessen som är en långsiktig process som omfattar utvecklingen av det civila samhället, genomförande av institutionella reformer och befastande av övergången, * främjande och förstärkning av rättsstaten, * stöd till lokala och regionala institutioner, och * främjande av ett pluralistiskt civilt samhälle inom ramen för en hållbar social och mänsklig utveckling. I samma meddelande framhålls dels behovet av en fördjupad diskussion om de olika frågorna, dels behovet av en uppsättning instrument, anpassade till förhållandena i varje berört land, dels slutligen behovet av att öka analysförmågan och sakkunskapen på dessa områden för att insatserna bättre skall kunna anpassas till situationen. Detta meddelande har till syfte att fördjupa diskussionen inom ramen specifikt för Lomékonventionen samtidigt som alla utvecklingsländer behandlas som en helhet. KOM(95) 567 slutlig, 22. 11. 1995. ii) Fjärde Lomékonventionen 3. I den fjärde reviderade Lomékonventionen som undertecknades den 4 november 1995 i Mauritius bekräftas dessa riktlinjer i artiklarna 5, 224m och 366a. Dels anges att utvecklingspolitik och samarbete är nära förbundna med respekten för grundläggande mänskliga rättigheter och med erkännandet och tillämpningen av demokratiska principer, befästande av rättsstaten och en god förvaltning av offentlig verksamhet, dels görs respekten för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna och rättsstaten till en väsentlig del av konventionen. Dessa nya bestämmelser innebär att de ekonomiska och sociala aspekterna och handelsfrågorna i Lomékonventionen kompletteras med en institutionell och politisk dimension e det att de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna, rättsstaten och en god förvaltning av offentlig verksamhet anges som frågor av gemensamt intresse och grundläggande del av dialogen mellan parterna och att de utgör en integrerad del av samarbetspolitiken. av "institutionella och 4. För att ta hänsyn till den ökade vikt som läggs vid denna inriktning anslås i artikel 3. 2 i finansprotokollet till åttonde Europeiska utvecklingsfonden 80 miljoner ecu inom ramen för det regionala anslaget. Detta belopp är avsett att komplettera finansieringen för demokratiserings- och rättssäkerhetsändamål" (artikel 224m) som programplaneras av AVS-länderna och finansieras via deras nationella vägledande program eller regionala vägledande program. Detta belopp tillkommer utöver de anslag i Europeiska gemenskapernas allmänna budget som är avsedda för stödåtgärder inom områdena mänskliga rättigheter och demokratisering. Sedan 1992 har åtgärder inom denna ram till förmån för utvecklingsländerna finansierats med totalt 526 miljoner ecu, varav 214 milj oner ecu till AVS-länderna. refonnåtgärder administrativa 5. I linje med denna strategi och i enlighet med rådets beslut från maj 19953 fastställs i artikel 366a i konventionen en möjlighet att vidta lämpliga åtgärder vid allvarliga och upprepade överträdelser av de mänskliga rättigheterna eller om den s. k demokratiska underlåtenhetsklausul och en mekanism för samråd mellan parterna på jämlik fot. Lösningar bör i första hand nås genom dialog och inte genom införande av negativa åtgärder, med undantag för särskilt brådskande fall. Vad gäller åtgärder understryks att ett tillfälligt upphävande av samarbetet utgör en sista utväg. avbryts. För processen ändamål införs detta en I artikel 366a anges även att en åtgärd skall "upphävas så snart skälen till att den vidtogs inte längre är för handen". För en korrekt tolkning och tillämpning av denna bestämmelse, både vad gäller artikeln som helhet och vidtagande respektive upphävande av negativa åtgärder, bör hänsyn tas till de allmänna omständigheterna i landet och vilket slags överträdelser det är fråga om. Det krävs även en närmare analys av minimivillkoren för att ingripa mot konstaterade överträdelser. För detta ändamål överlämnade kommissionen den 21 februari 1996 till rådet ett förslag till beslut i rörande ett Lomékonventionen^. för genomförande av artikel 366a ramförfarande 3 KOM(95) 216 slutlig, 23. 5. 1995. 4 KOM(96) 69 slutlig av den 21. 2. 1996. (iii) Utvecklingen i AVS-länderna 6. På några få år har ett stort antal AVS-länder gjort betydande framsteg när det gäller att igångsätta reformer som innebär en genomgripande omorganisation av hur den politiska makten fördelas och utövas och av förhållandet mellan de styrande och medborgarna. Dessa reformer har radikalt förändrat de institutionella förhållandena och politisk praxis på så sätt att de lett till ett ökat deltagande från allmänhetens sida i förvaltningen av den offentliga verksamheten och utövandet av de grundläggande medborgerliga rättigheterna. Dessa framsteg har ofta skett under svåra sociala och ekonomiska villkor samtidigt som regeringarna i de berörda länderna dessutom genomfört strukturanpassningsprogram. Denna process har lett till mycket olika resultat och en egen utvecklingsdynamik i varje land. Även om reformerna utgår från samma idéer och syftar till samma mål måste de i fråga om ordningsföljd, innehåll och genomförandetakt anpassas till landets historiska situation och omständigheter. Europeiska unionen och dess AVS- partnerländer måste hitta lämpliga vägar inför denna mångfacetterade dynamik. Europeiska unionen och AVS-länderna kommer att gemensamt bära detta nya politiska ansvar. Detta åtagande förutsätter en gemensam förståelse på det konkreta planet av begrepp såsom mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstat och god förvaltning av offentlig verksamhet. Detta skulle möjliggöra en fördjupad dialog och förstärka det nuvarande partnerskapet vad gäller dessa frågor. 7. Europeiska unionen lägger allt större vikt vid förebyggandet av konflikter och bevarandet av freden, särskilt i Afrika. I kommissionens meddelande av den 6 mars 1996^ om detta och i rådets gemensamma ståndpunkt av den 2 juni 1997 om förebyggande av konflikter i Afrika^ erkänns betydelsen av en demokratisk regering för att staten skall kunna utveckla sina möjligheter att förebygga och lösa konflikter. I detta sammanhang utgör regeringens legitimitet och förmåga att utforma politiken på olika områden och att genomföra den inom en institutionell ram präglad av respekt för de mänskliga rättigheterna och för de demokratiska principerna och rättsstaten en avgörande faktor för strukturell stabilitet. Ett demokratiskt system gör det möjligt att införa mekanismer genom vilka olika intressegrupper kan finna fredliga lösningar på spänningar dem emellan. iv) Meddelandets syften 8. Stöd för att säkerställa demokratiseringsprocessen, respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstaten och en god förvaltning av offentlig verksamhet kan inte lösgöras från samarbetsåtgärderna som helhet. Det måste både utgöra en ram för och ingå som en del av samarbetspolitiken. För att det skall vara möjligt att uppnå betydande resultat bör man närmare definiera dessa begrepp, föreslå vissa instrument och former för åtgärderna och uppbringa tillräckliga medel. Dessutom bör medlemsstaternas och övriga långivares åtgärder 5 SEK(96) 332 slutlig, 6. 3. 1996. 6 EGTnrL 153, 11. 6. 1997, s. 1. genomföras i samklang med varandra inom ramen för en konsekvent strategi där de olika partnerna genom samordnade åtgärder eftersträvar gemensamma mål. 9. Utkastet till förhandlingsdirektiv om de framtida förbindelserna mellan Europeiska gemenskapen och AVS-länderna, där dessa aspekter ingående behandlas, gör det än mer nödvändigt att diskutera dessa frågor. Detta är ett av de skäl som talar för att detta meddelande huvudsakligen inriktas på det geografiska område som täcks av Lomékonventionen. Dessutom fastställs i denna konvention ett starkt samband mellan politisk dialog, uppbringandet av betydande medel för dessa områden och utveckling. Lomékonventionen, som möjliggör åsiktsutbyte och överenskommelser på grundval av ett partnerskap mellan de 71 AVS-länderna och Europeiska gemenskapen, utgör ett utmärkt forum för en första konkret diskussion. Redan den tredje Lomékonventionen spelade en vägledande roll genom att bekräfta parternas anslutning till principerna i Förenta nationernas stadga och till principerna om de grundläggande mänskliga rättigheterna och den mänskliga värdigheten, 10. Mot denna bakgrund och för att genomföra och upprätthålla de institutionella reformerna avseende respekten för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna, rättsstaten och god förvaltning av offentlig verksamhet, med hänsyn tagen till de särskilda kraven i varje enskilt fall, och för att synliggöra EU:s insats har detta meddelande till syfte att * * klargöra de begrepp som anges i artikel 5 i den fjärde reviderade Lomékonventionen, och fastställa en handlingsplan som har till syfte att - fastställa mål och kriterier för dialogen med AVS-länderna och främja debatten i dessa länder om dessa frågor för att åstadkomma en verklig förankring av dessa, och - föreslå ett visst antal konkreta åtgärder och prioriteringar som syftar till att förstärka en demokratisk kultur och en institutionell miljö som främjar en god förvaltning av offentlig verksamhet, inbegripet riktlinjer för att förhindra och bekämpa korruption. II. FÖRSTÄRKTA MÅL FÖR SAMARBETET OCH FARTNERSKAPET 1. I artikel 5 i den fjärde reviderade Lomékonventionen anges att "respekten för mänskliga rättigheter, demokratiska principer och rättssäkerhet som är grunden till förbindelserna mellan AVS-staterna och gemenskapen och alla konventionens bestämmelser och som styr parternas inrikespolitik och internationella politik, skall utgöra en grundläggande del av denna konvention. ". I denna artikel anges även att en god förvaltning av offentlig verksamhet är ett mål för samarbetet, även om den inte utgör en grundläggande del av konventionen. 2. Mot bakgrund av den historiska erfarenheten utgör de mål som anges i artikel 5 nödvändiga villkor för en hållbar ekonomisk och social utveckling. Under de senaste decennierna har det klart visat sig att en hållbar mänsklig utveckling inte är möjlig utan en institutionell och politisk miljö som präglas av respekt för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna och rättsstaten. Detta samband mellan utveckling och mänskliga rättigheter erkänns uttryckligen i Förenta nationernas förklaring om rätten till utveckling. Även om varje land har rätt att välja sin egen politiska och ekonomiska modell för att organisera sitt samhälle måste den politiska eller ekonomiska modell som väljs falla inom ramen för de allmänna principerna med avseende på de mänskliga rättigheterna och iaktta de konventioner och internationella och regionala rättsliga instrument som finns på detta område. A. Mänskliga rättigheter, rättsstaten och de demokratiska principerna Mänskliga rättigheter 3. De mänskliga rättigheterna är universella, odelbara och förbundna med varandra. De gäller för alla statsbildningar och kan inte inskränkas. De skall iakttas fullt ut, oavsett om det gäller medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala eller kulturella rättigheter. De omfattas av konventioner och internationella och regionala instrument som utgör en rättslig ram på det internationella planet (Förenta nationernas stadga, den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, den amerikanska konventionen om mänskliga rättigheter från 1969 och den afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter som antogs i juni 1981 osv. ). Alla åtaganden i dessa instrument bekräftades på nytt av de deltagande länderna i slutsatserna från Wienkonferensen om de mänskliga rättigheterna 1993. Rättsstaten 4. Rättens företräde utgör en grundläggande princip i varje demokratiskt system och syftar till att främja de medborgerliga och politiska rättigheterna samt de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Detta innebär även att varje medborgare har rätt att få sin sak prövad i domstol för att försvara sina rättigheter. Denna princip om begränsning av den statliga makten fungerar i ett representativt system med folkstyre. Den bör ligga till grund för statens struktur och för maktfördelningen och innebär bl. a. följande: * En lagstiftande makt som iakttar och till fullo tillämpar de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. * En oberoende dömande makt. * Effektiva och tillgängliga mekanismer för medborgarna att få sin sak prövad i domstol. * Ett rättssystem där alla är lika inför lagen. * Ett kriminalvårdssystem som respekterar individen. * Ett polisväsende som tjänar lagen. * En effektiv verkställande makt som kan säkerställa att lagen iakttas och upprätthålla de sociala och ekonomiska villkor som är nödvändiga i ett samhälle. De demokratiska principerna 5. Genom att använda uttrycket "demokratiska principer" istället för "demokrati" i artikel 5 i fjärde Lomékonventionen har man velat betona de principer som bör ligga till grund för statens struktur och säkerställa de allmänt erkända grundläggande fri- och rättigheterna, samtidigt som varje stat och samhälle har rätten att välja och utveckla sin egen modell. Det är i ett system med demokratiskt styre som de mänskliga rättigheterna kan iakttas och alla de grupper som utgör staten respekteras eftersom den politiska makten i ett sådant system grundar sig på folkets vilja och varje individs fria vilja att delta i samhället. En demokratisk stat är följaktligen en förutsättning för att de mänskliga rättigheterna skall kunna iakttas. Utmärkande för ett demokratiskt system är att det oavsett system eller modell upprättas en fredlig dialog mellan majoriteten och minoriteterna tack vare en uppsättning regler som godtas av alla och som grundar sig på respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det är genom en ständig anpassning av dessa regler till varje lands historia, kultur och tankesätt som den demokratiska processen kan stärkas och förankras i varje berört land. Begreppet "demokratiska principer" gör det dessutom möjligt att betona den "dynamiska process " som leder till demokrati. Demokratiseringsprocessen är en gradvis och ständigt pågående process där varje lands sociala, ekonomiska och kulturella förhållanden måste beaktas. 6. De demokratiska principerna är odelbara och oskiljbara och tillämpningen av var och en kan delvis ha inverkan på de övriga. Den demokratiska kulturen i varje land avgör vilken helhet dessa principer utgör och vilka uttryck de tar sig. Till exempel bör anordnandet av val, vilket utgör en grundläggande del av och ett led i demokratiseringsprocessen, vara ett logiskt steg i varje lands egna processer, historia och kultur. Val är inte ett självändamål och de säkerställer inte nödvändigtvis demokratin eller den politiska stabilitet i ett land som är nödvändig för dess vidare utveckling. Valen bör ingå i en bredare process där olika faktorer tillsammans bidrar till att förbereda och befästa demokratiseringsprocessen. Detta innebär att synen på de demokratiska principerna bör präglas av mångfald, utveckling och växelverkan och att dessa utgör både mål som skall uppfyllas och iakttas och en integrerad del av utvecklingssamarbetet. 7. Dessa principer kan definieras med utgångspunkt i följande tre kännetecken: a) Legitimitet b) Legalitet c) Effektiv tillämpning Dessa principer är både mål som skall uppfyllas inom ramen för utvecklingen mot en rättsstat och områden där tillgängliga medel kan användas. Legitimitet i) Detta begrepp är grundvalen för principen om auktoritet i en rättsstat och innebär att de ansvariga på nationell och lokal nivå fritt skall utses enligt av medborgarna erkända och godtagna förfaranden. Dessa förfaranden bör grunda sig på principen om icke diskriminering och användas regelbundet. Val av landets ledare genom fria och allmänna val med sluten omröstning är den bästa modellen för att åstadkomma legitimitet. På detta område har gemenskapen beviljat - och kan försätta att bevilja - särskilt stöd, särskilt i fråga om förfaranden för samråd med befolkningen och för att utse ledare och offentliga tjänstemän (folkräkningar, vallängder, valberedningar, lokala och nationella val, observatörer för valbevakning, utbildning av väljare, etc). Legalitet ii) 9. Legalitet innebär att det finns tydliga spelregler som är tillämpliga på samtliga medborgare utan diskriminering. Den tar sig följande konkreta uttryck: Ett lämpligt system i fråga om grundlag och lagstiftning. Erkännande av de mänskliga rättigheterna och individens grundläggande friheter enligt punkt II. A. 3 ovan. Målet för alla stödåtgärder på detta område kommer att vara utarbetandet av lämpliga regler och lagar, inbegripet införlivandet av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna med den nationella lagstiftningen. Effektiv tillämpning avser myndigheternas, institutionernas och rättssubjektens iii) Effektiv tillämpning 10. beteenden och praxis vad gäller respekten för rättsstatens och demokratins principer. Det är mot denna bakgrund som statens institutionella organisation, insynen i institutionerna och beslutsfattandet, den institutionella kapaciteten och förekomsten av kontrollorgan får sin fulla mening. Detta är en process på lång sikt som påverkar både statens och dess administrations struktur samt utformningen av en demokratisk kultur som gör det möjligt för de olika aktörerna i samhället att påverka och stärka varandra. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt en förstärkning av kapaciteten och medborgarnas deltagande i beslutsprocessen. Det är den effektiva tillämpningen som gör det möjligt att förverkliga det demokratiska systemet och skapa nödvändiga mekanismer i syfte att uppnå samförstånd och fredliga lösningar på konflikter mellan olika intressegrupper. 11. Effektiv tillämpning inbegriper bland annat följande: • Främjande och skydd av grundläggande friheter vilket är själva målet med det demokratiska systemet eftersom detta grundar sig på skydd av individens och gruppers friheter gentemot statsmakten. • Maktorganens oberoende är en princip för att begränsa statens makt och innebär följande: - Den lagstiftande och den dömande makten är skilda från den verkställande makten. - De tre maktorganen fungerar effektivt. • Institutionella former för medverkan i beslutsfattande och val av utvecklingsväg såväl nationellt som regionalt och lokalt: - Mekanismer för samråd och medverkan i beslutsfattande. - Erkännande av demokrati på lokal nivå och av principen om folkets rätt till fri förvaltning vilket bland annat kan ta sig konkret uttryck genom en decentraliserad förvaltning. - "Konsultationer" i vissa särskilt viktiga frågor. • Politisk och institutionell pluralism (staten och det civila samhället, dvs. alla institutioner och sociala och ekonomiska sammanslutningar i ett land som är oberoende från staten) utgör en garanti för att det råder jämvikt mellan maktorganen vilket huvudsakligen tar sig följande uttryck: - Ett fritt och öppet politiskt system. - Erkännande av oppositionens roll och ställning, inbegripet rätten till politisk verksamhet. - Möjlighet för det civila samhällets aktörer att organisera sig. - Oberoende och fria massmedier. • Institutionernas öppenhet och integritet: demokratisk makt är ett mandat som bland annat begränsas av folkets suveränitet. De demokratiska institutionerna och deras företrädare är därför skyldiga att motivera sina beslut och sitt sätt att sköta förvaltningen för vilka de har fullt ansvar. Dessa principer tar sig konkret uttryck i bland annat följande: - Väl fungerande och oberoende former för kontroll. - Offentliggörande av handlingar. - Goda informationsflöden om institutionernas verksamhet. - Möjlighet för medborgarna att få tillgång till förvaltningarna. - Regler som är ägnade att främja bekämpning av korruption. God förvaltning av offentlig verksamhet B. 12. Förvaltning av offentlig verksamhet innebär i allmänhet politiskt, ekonomiskt och administrativt maktutövande inom ramen för förvaltningen av ett lands angelägenheter. I detta avseende innebär god förvaltning av offentlig verksamhet att den offentliga förvaltningen präglas av insyn, ansvar, medverkan och rättvisa och att den respekterar de mänskliga rättigheter och principen om rättsstaten. Den omfattar på så sätt all statlig verksamhet i samband med det civila samhället, dess roll i skapandet av förutsättningar som gynnar ekonomisk och social utveckling och dess ansvar för en rättvis fördelning av resurserna. I denna allmänna strategi har god förvaltning av offentlig verksamhet både en politisk institutionell dimension, som endast avser statens politiska verksamhet, och en dimension, som avser den ekonomiska och sociala förvaltningen av resurser. 13. I artikel 5 i den reviderade fjärde Lomékonventionen införs även god förvaltning av offentlig verksamhet som ett mål för samarbetet i syfte att uppnå en rättvis och hållbar utveckling. God förvaltning av offentlig verksamhet anknyts där till målen i fråga om respekt för de mänskliga rättigheterna samt demokratins och rättsstatens principer, och utgör ett komplement därtill. Den skiljer sig dock såtillvida att den inte nämns i den berörda artikeln som en grundläggande del av konventionen. I denna artikel fastställs att utvecklingspolitik och samarbete är nära förbundna med respekt för och åtnjutande av grundläggande mänskliga rättigheter och med erkännandet och tillämpningen av demokratiska principer, befästandet av rättsstaten och god förvaltning av offentlig verksamhet7. (i) Definition 14. Enligt denna strategi syftar god offentlig förvaltning till en öppen och ansvarsfull förvaltning av ett lands samtliga resurser som leder till ekonomisk och social rättvis och hållbar utveckling. Till ett lands resurser räknas mänskliga resurser (kunskap, kompetens och kapacitet), naturresurser och interna och externa ekonomiska och finansiella resurser, inbegripet de resurser som härrör från utvecklingsbistånd. Begreppet god förvaltning av offentlig verksamhet ingår som en självklarhet i en politisk och institutionell miljö där de mänskliga rättigheterna och principerna om demokrati och rättsstaten respekteras. Det omfattar dock särskilt myndigheternas roll i förvaltningen av resurser, främjandet av ett gynnsamt klimat för ekonomiska och sociala initiativ och beslutsfattandet avseende fördelning av resurser. Detta betyder att god förvaltning av offentlig verksamhet kräver kompetenta och effektiva institutioner som respekterar de demokratiska principerna. Det är alltså fråga om en vidareutveckling av demokratiseringsmålen när det gäller förvaltning av resurser. Aspekter avseende god förvaltning av offentlig verksamhet (ii) 15. En öppen och ansvarsfull resursförvaltning för en rättvis och hållbar utveckling har följande fyra närstående och varandra kompletterande dimensioner som naturligen överensstämmer med de demokratiska principerna: tillgängligt • Rättvisa och rättssäkerhet inom förvaltning och resursfördelning förutsätter ett oberoende och rättssystem som garanterar alla medborgare en grundläggande tillgång till resurserna och rätten till att agera mot orättvisa. Vad specifikt gäller förvaltning av offentlig verksamhet avser denna dimension särskilt att det skall finnas ett rättsligt ramverk som främjar privat företagsamhet och privata investeringar. • Den institutionella kapaciteten att effektivt förvalta landets resurser med sikte på ekonomisk och social utveckling och följaktligen att fastställa, genomföra och kontrollera olika strategier som svarar mot befolkningens behov. Staten och institutionerna i det civila samhället bör vara kapabla att genomföra en rättvis 7 Fjärde reviderade Lomékonventionen, artikel 5. 1 andra stycket. 9 utvecklingsmodell och säkerställa en förnuftig användning av samtliga resurser i det allmännas intresse. Utveckling av de offentliga och privata institutionernas kapacitet. är grundläggande eftersom denna direkt påverkar den ekonomiska och sociala utvecklingen, särskilt effektiviteten i utvecklingssamarbetet. • Öppenhet, dvs. säkerställande av att det avläggs räkenskaper och införs effektiva förfaranden och mekanismer för kontroll av förvaltning och resursfördelning, innebär en resursförvaltning som är öppen för insyn och föremål för kontroller. Öppenhet är också en viktig faktor för förtroendet mellan de olika aktörerna i utvecklingsprocessen och en garanti för den institutionella integriteten. • Medborgarnas medverkan i beslutsfattandet vad gäller förvaltningen och fördelningen av resurser. Utveckling utan det civila samhällets deltagande är otänkbart. Detta deltagande bör ge möjlighet till ökat samförstånd mellan de olika utvecklingsaktörerna när det gäller alla viktiga beslut om förvaltning och fördelning av resurser och för planering av utvecklingen. Denna dimension avser även hur stort inflytande privata i utvecklingsprocessen. initiativ, företag och det civila samhället bör ha (iii) Korruption - det största hindret för en god förvaltning av offentlig verksamhet 16. Korruption kan definieras som missbruk av befogenheter eller oregelmässighet i beslutsförfarandena som föranletts av en orättmätig bevekelsegrund eller vinst** och utgör ett stort hinder för utvecklingen rent allmänt och särskilt för god förvaltning av offentlig verksamhet. • I en korruptionspräglad miljö styrs valet av utvecklingsprojekt inte direkt av kriterier med anknytning till utvecklingsmålen eller det allmännas intresse utan av enskilda intressen. Detta leder till en motsvarande kvalitetsminskning vad gäller resultaten av kontrakt eller till och med till att åtgärderna inte motsvarar målen. Korruption innebär i första1 hand ökade kostnader felanvändna resurser. • Den avsevärda kostnadsökningen (10-20 %9) för varor och tjänster leder till omotiverade kostnader som belastar landets interna och externa ekonomiska resurser vilket i sin tur leder till en motsvarande ökning av skuldsättningen och ett ineffektivare samarbete. Detta innebär dessutom att det i slutändan är medborgaren som får bära de illegala prispåslagen (högre priser, skatter, bortfall eller försämring av offentliga tjänster, etc). • Korruption leder oundvikligen till ett ekonomiskt system som gynnar kortsiktiga vinster, godtyckliga beslut och enskilda intressen. Det undergräver alla begrepp om öppenhet, rättvisa, rättsstat och medverkan. • Korruption avskräcker också nationella och internationella privata investerare genom att det skapas höga transaktionskostnader och genom att det varken ges garantier vad gäller investeringarnas säkerhet eller kontrollmöjligheter. Denna definition av begreppet korruption har hämtats ur kommissionens meddelande till rådet och parlamentet om en unionspolitik mot korruption KOM(97) 192 slutlig, 21. 5. 1997. Dessa siffror har uppskattats av Transparency International som är en icke-statlig organisation verksam inom området för bekämpning av internationell korruption. 10 • Korruption utgör också ett hinder för reformer och för en öppen och liberaliserad ekonomi eftersom den tjänar intressen som motarbetar en minskning av ekonomisk kontroll och monopol. • Svagheterna i den offentliga förvaltningen ger den organiserade brottsligheten möjlighet att utöva korruption. Korruption är ett övergripande problem för god förvaltning av offentlig verksamhet. Den underminerar samtliga dimensioner av en god förvaltning och bör följaktligen utgöra ett prioriterat åtgärdsområde. 11 III. HANDLINGSPLAN 1. Demokratiseringsprocessen är ett långt och komplicerat förlopp som berör samtliga aktörer i samhället och som innebär såväl konstitutionella och rättsliga reformer som reform av de statliga institutionerna och det civila samhället. En sådan process kan inte genomföras på ett effektivt och hållbart sätt i ett land utan beaktande av landets sociala, ekonomiska, politiska och kulturella särdrag. Processen måste också grundas på en genuin och fast politisk vilja från de styrandes sida och en förankring hos medborgarna, eller åtminstone ett betydande deltagande från deras sida i processen. Beaktandet av denna politiska och institutionella dimension i utvecklingssamarbetet förutsätter en rad konkreta åtgärder på olika nivåer: • Fördjupning av dialogen med och i AVS-länderna om mänskliga rättigheter, demokratiska principer, rättsstatens principer och god förvaltning av offentlig verksamhet. • Förstärkning av stödet till prioriterade områden inbegripet fastställande och genomförande av förebyggande åtgärder och bekämpning av korruption. A. Fördjupning av dialogen med AVS-länderna Det är huvudsakligen med hjälp av och inom ramen för en dialog mellan 2. gemenskapen och AVS-länderna om dessa frågor som den politiska och institutionella dimensionen av samarbetet kan utvecklas samtidigt som de berörda ländernas suveränitet och särdrag respekteras. En ständig dialog bör upprättas med AVS-länderna. Formerna för denna dialog bör särskilt fastställas i samband med uppvärderingen av partnerskapet mellan Europeiska gemenskapen om (Meddelande och AVS-länderna för utveckling, med AVS- förhandlingsdirektiv beträffande partnerskapsavtalet länderna)^. I enlighet med kommissionens förslag i detta avseende bör formerna för den politiska dialogen göras så flexibla som möjligt. Denna dialog bör ske på lämpligaste nivå och vid lämpligast tidpunkt beroende på vilken fråga som behandlas. Den skulle t. ex. kunna ske i form av utbyte och konsultationer i de gemensamma institutionerna samt inom ramen för möten mellan företrädare för en AVS-stat eller en AVS-region och företrädare för Europeiska unionen. kommissionen från Denna dialog bör göra det möjligt att - bättre definiera de grundläggande begreppen och hur de kan analyseras, - definiera strategier för genomförande av samarbetet inom dessa områden samtidigt som de förstärks som ett nödvändigt komplement till biståndet och det ekonomiska samarbetet, identifiera stödåtgärder och prioriteringar på detta område, inleda djupare diskussion och en debatt om dessa frågor mellan myndigheter, politiker och medborgare i AVS-länderna. - - 10 DOK SEK(98) 119,28. 1. 1998. 12 fi) Utarbetande av en referensram för analysen För att denna dialog skall kunna inledas förefaller det nödvändigt att det finns en referensram för att analysera dessa frågor. Detta analysinstrument skall ligga till grund för dialogen. Med hjälp av detta instrument kan en utvecklingsprofil avseende demokratiseringsprocessen, upprättandet av en rättsstat, respekten för de mänskliga rättigheterna och hur väl förvaltningen av offentlig verksamhet fungerar fastställas för varje land. Detta bör underlätta för länderna och dess partner att - bättre identifiera nödvändiga åtgärder, - utvärdera pågående åtgärder, - bättre bedöma, i förekommande fall, om en eventuell tillbakagång eller kränkning av någon av konventionens grundsatser skett. Samtidigt som detta analysinstrument kommer att bidra till att bättre klargöra denna dimension av utvecklingspolitiken kommer det också att ge möjlighet till och vara föremål för dialogen mellan gemenskapen och AVS-länderna. Det skulle nämligen vara svårt och meningslöst med en enbart teoretisk dialog. Dialogen måste måste ha sin utgångspunkt i varje lands specifika process och grundas på universellt erkända värderingar. Till en början kommer alltså dialogen mellan gemenskapen och AVS- länderna att ske inom ramen för referensramen. Denna referensram kommer att vara ett metodologiskt redskap med vars hjälp en utvecklingsprofil för ett lands demokratiseringsprocess kan fastställas. Den kommer att fastställas på grundval av demokratins och rättsstatens principer samt av dimensionerna förvaltning enligt definitionerna och avseende god målsättningarna i detta meddelande. förvaltning av offentlig Denna referensram kommer sålunda att bidra till utvärderingen av de framsteg ett land gör mot att uppfylla dessa mål och göra det möjligt att bedöma, följa och bättre understödja de framsteg som görs i varje land. Analysen bör, med beaktande av de kriterier som fastställdes i Köpenhamn, ske med utgångspunkt i de resolutioner på området som antagits av Europaparlamentet och av Förenta nationerna samt rapporter som utarbetats av experter och sakkunniga i FN. I syfte att säkerställa maximal objektivitet och undvika alla förutfattade meningar och värdeomdömen i frågor som kan vara känsliga, bör vissa strategiska principer styra analysen: - Bedömningen skall bygga på observation av dynamiken i den pågående utvecklingsprocessen i ett visst land. - Det är landets successiva framsteg när det gäller att uppfylla vissa mål som skall bedömas. - De olika ländernas profiler kan inte jämföras. Varje land skall jämföras endast med sig självt. Det är profilerna för ett och samma land vid olika tillfällen som kommer att jämföras och analyseras. - Analysen bör genomföras tillsammans med de berörda länderna eller av länderna själva. - Analysen bör ske regelbundet för att möjliggöra en jämförelse och en analys av utvecklingen. 13 - I analysen bör samtliga mål beaktas som en odelbar helhet. (ii) Stöd till regionala och nationella nätverk för samråd 4. För att komplettera dialogen med AVS-länderna bör EU agera som katalysator för en debatt om dessa frågor i AVS-länderna. En sådan debatt förutsätter att samtalspartnerna mobiliseras. Därför är det viktigt att man skapar eller förstärker nationella och regionala nätverk. Dessa nätverk bör ha följande mål: Komplettera den metod som föreslås i detta dokument för att definiera de demokratiska principerna. Omsätta strategin i konkret handling med beaktande av situationen i de berörda regionerna. Upprätta en referensram för analysarbetet, fastställa lämpliga bedömningskriterier och förbereda utvärderingsarbetet i regionens olika länder. Fastställa vilka stödåtgärder som bör prioriteras. Fastställa formerna för utveckling av regionala nätverk för stöd till demokratin. Fastställa formerna för att sätta igång och intensifiera diskussionerna i de berörda länderna. I dessa möten skall de aktörer delta som berörs av frågor om demokratisering och förvaltning av offentlig verksamhet, dvs. företrädare för staten - inbegripet företrädare för rättsväsendet - politiska partier och det civila samhället (icke-statliga organisationer, socio-ekonomiska institutioner, fackliga organisationer, kvinnorörelser, akademiska kretsar, åsiktsbildare, mediaansvariga, etc. ) samt företrädare för utvecklingspartnerna. Pilotprojekt kan lanseras för att pröva den föreslagna strategin. B. Förstärkning av stödet till prioriterade områden 5. Beaktandet av de nya samarbets- och , utvecklingsmålen innebär även att prioriteringar måste göras. Begreppet "prioriterad åtgärd" kan dock inte ges en enhetlig land utgör ett särfall och har sin egen särart, i fråga om betydelse. Varje demokratiseringsprocess. På samma sätt som det inte finns en viss demokratisk modell att kopiera kan det inte finnas en viss uppsättning åtgärder som bör prioriteras i samtliga länder. Kulturella, sociala och ekonomiska skillnader gör nämligen att den politiska processen i varje land har sin egen dynamik. Vid genomförandet av dessa prioriteter bör berörda organisationer som är verksamma på detta område utnyttjas till fullo i syfte att utnyttja deras sakkunskap. Det finns dock vissa typer av åtgärder som kan betraktas som prioriterade på vägen mot demokratisering och skapande av en rättsstat. Dessa framstår som grundläggande komponenter förbättra förvaltningen av den offentliga verksamheten. Dessa typer av åtgärder kan delas in i fyra kategorier. i strävan att göra utvecklingspolitiken effektivare och (i) Institutionella och administrativa reformer 6. Institutionella reformer i samband mod demokratisering och stärkning av rättsstaten nämns uttryckligen i artikel 224 m i den reviderade Lomékonventionen som områden för utvecklingssamarbetet, vilket innebär att de utgör en prioritet som antagits både av Europeiska gemenskapen och av AVS-länderna. 14 Bland dessa reformer bör särskild vikt läggas vid följande: * Konstitutionella reformer i syfte att ge staten lämpliga författningsmässiga grunder och strukturer som innebär respekt för de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna och principerna för demokrati och rättsstaten respekteras. * Reform av rättssystemet med inriktning på att skapa ett oberoende och väl fungerande system som utgör grund och garanti för rättsstaten och för en miljö som gynnar utveckling. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt sådana reformer via genomförandet av program för stöd till och utveckling av rättssystemen. Dessutom kommer det att vara viktigt att se till att åtgärderna inom programmen för strukturell anpassning är förenliga med de institutionella reformer som kompletterar programmen. Detta görs redan i "andra generationens" program för strukturell anpassning, där rättsliga reformer numera ingår som ett av instrumenten. * Reformer i fråga om administrativ decentralisering med inriktning på utveckling och förankring av demokratin på lokal nivå. Ingen demokratiseringsprocess kan ge konkreta resultat om den inte har förankrats på gräsrotsnivå. Dessa reformer är av väsentlig betydelse när det gäller att åter göra medborgarna ansvariga för sin ett. partnerskapsförhållande att utveckling genom beroendeförhållande till staten inom ramen för en omdefiniering av statens och medborgarnas respektive roller och ansvar i en miljö som gynnar lokala initiativ och bättre utnyttjande av lokal kunskap och kultur. Dessa reformer bör dessutom knytas till en decentraliserad samarbetsstrategi. snarare skapa ett än * Stöd till den lagstiftande makten, vars effektivitet direkt inverkar på den demokratiska processen. Stödet bör göra det möjligt för parlamenten att på ett oberoende och effektivt sätt fullgöra båda sina uppgifter, dvs. att kontrollera den verkställande makten och att stifta lagar. I detta avseende skulle stöd till att främja parlamentarism och regionalt parlamentariskt samarbete kunna vara ett sätt för att förbättra de nationella parlamentens effektivitet och skapa starka band mellan parlament i samma region, vilket på sikt även skulle kunna leda till att AVS-ländernas parlamentsledamöter deltar på ett effektivare sätt i den Gemensamma församlingen för AVS-länderna och EG. till inrättande av relevanta mekanismer * Stöd för budgetkontroll och budgetuppföljning vilka är nödvändiga för den öppenhet som måste finnas framförallt inom institutionerna och för en god förvaltning av offentlig verksamhet och särskilt för offentlig upphandling. * Stöd till de regionala systemen för de mänskliga rättigheterna och deras kontrollorgan - särskilt afrikanska kommissionen för de mänskliga rättigheterna (Commission africaine des droits de l'homme), interamerikanska kommissionen för de mänskliga rättigheterna (Commission interaméricaine des droits de l'homme) och interamerikanska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Cour interaméricaine des droits de l'homme). (ii) Utbildning i mänskliga rättigheter och medborgarkunskap 7. Utbildning framhålls i artikel 26 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna som ett villkor för individens utveckling och som en katalysator för demokratiseringsprocessen, och slås även fast som ett prioriterat område i slutsatserna 15 från Wien-konferensen om de mänskliga rättigheterna. I överensstämmelse med FN:s strategi, i vilken utbildning i mänskliga rättigheter har valts till decenniets tema, bör särskilt tonvikt i utbildningen läggas vid de mänskliga rättigheterna och demokratins principer. Utbildning förankra samhällslära bidrar direkt demokratiseringsprocessen hos befolkningen. till målet att i Utbildningen bör syfta till att * som riktar sig till ungdomar, * skyldigheter, * främja en demokratisk kultur särskilt genom program för de utbildningsinstanser göra medborgarna medvetna om sina grundläggande fri- och rättigheter och väcka debatt om hur demokratins principer skall genomföras i de berörda länderna. (iii) Förstärkning av det civila samhället och av kvinnornas medverkan demokratiserings- och utvecklingsprocessen. 8. Det går inte att omdefiniera statens uppgifter inom ramen för demokratisering om inte det civila samhället samtidigt stärks. En sådan förstärkning förutsätter dels en institutionell utveckling som medger att det finns motvikter till den officiella makten vilka gör demokratin balanserad och fullvärdig, dels garanterad medverkan och jämlikhet för alla samhällets medlemmar: kvinnor, minoriteter osv. Mot denna bakgrund läggs särskild vikt vid följande: i * Stöd till fria och oberoende massmedier är en absolut förutsättning för att ett pluralistiskt system där demokratins principer respekteras skall kunna byggas upp, liksom ett av de huvudsakliga uttrycken för ett sådant system. Stödet kan inriktas på ett visst antal nyckelområden såsom skydd för pressfrihet (stöd till nationella, regionala och internationella organisationer och skydd för de som blivit offer för kränkningar), yrkesetik (utbildning av journalister, förbättring av den rättsliga ramen), tillgång till informationskällor (stöd till upprättandet av dokumentationscentrer, utbyten nord/syd och syd/syd mellan tidningar och radiostationer, delad tillgång mellan flera pressorgan till en internationell nyhets- eller bildbyrå). * Könsrollsfrågorna är av avgörande betydelse för att det skall vara möjligt att uppnå alla mål beträffande en hållbar utveckling i de berörda länderna. Beaktandet av kvinnornas roll i demokratiseringsprocessen för en hållbar utveckling förutsätter att de grundläggande rättigheterna och den mänskliga värdigheten respekteras och att alla former av exploatering av kvinnor inom familjen, på arbetsplatsen och i samhället bekämpas. Detta förutsätter särskilt att information om kvinnors rättigheter utvecklas och att kvinnorna garanteras tillgång till rättssystemet. Den pågående eller förväntade demokratiseringsprocessen ger dessutom tillfälle att engagera kvinnorna - som utgör mer än hälften av befolkningen - i det politiska livet på nationell och lokal nivå. Målet är att förbereda kvinnorna för att utöva sitt ansvar i egenskap både av väljare och potentiella kandidater. I rådets resolution av den 20 december 1995 orn beaktande av jämställdhetsfrågor i utvecklingssamarbetet sägs att man skall verka för att kvinnor skall få del av den politiska makten på alla nivåer och helt och fullt delta i beslutsfattandet på samma villkor som männen. Alla ansträngningar att stärka det ekonomiska institutioner eller sammanslutningar som företräder kvinnor, som har en viktig roll att samhället måste inbegripa både sociala och civila 16 spela i utvecklingen, och främja kvinnornas deltagande i beslutsfattande inom alla sektorer. * Beaktandet av etniska, religiösa och kulturella minoriteters rättigheter i syfte att bidra till politisk och social stabilitet i landet. Vid Wienkonferensen 1993 om de mänskliga rättigheterna underströks betydelsen av skyddet för och främjandet av minoriteters rättigheter, särskilt rätten för dessa att utöva sin egen kultur och religion samt tala sitt eget språk. fiv) Åtgärder för förebyggande och bekämpning av bedrägerier och korruption 9. God förvaltning av offentlig verksamhet inverkar direkt på hur effektivt stödet är och hänger nära samman med förverkligandet av vissa av de grundläggande inslagen. I meddelandet från kommissionen till rådet om riktlinjer inför förhandlingarna om nya samarbetsavtal med länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS)** föreslås det att god förvaltning av offentlig verksamhet skall utgöra ett grundläggande inslag i det nya avtalet. Flera av de åtgärder som avses i punkt II beträffande effektivitet och rättsstat samt de prioriterade åtgärder som anges ovan kommer att ha en stor betydelse för att förbättra förvaltningen av offentlig verksamhet. Därför behöver denna fråga inte vidare behandlas här. I anslutning till god förvaltning, inbegripet utvecklingsbistånd, bör däremot särskild uppmärksamhet ägnas åt bekämpningen av internationell korruption. En konvention i detta syfte Undertecknades inom ramen för OECD den 17 december 1997. Kommissionen har till rådet överlämnat ett meddelande om en unionspolitik mot korruption 12. De internationella överläggningarna i denna fråga avlöser varandra. Världskoalitionen för Afrika behandlade den vid sitt möte i Maputo den 1-2 november 1997. I syfte att bekämpa bedrägerier och korruption har gemenskapen utarbetat en strategi för att få bukt med allvarlig ekonomisk brottslighet som skadar europeiska finansiella intressen. Ett nytt rättsligt ramverk, inbegripet brottslagstiftning, har införts för att skydda dessa intressen13. Unionens regler mot bedrägerier och korruption tillämpas redan i samband med finansiellt och tekniskt samarbete med AVS-länderna och kommer att förstärkas. Bekämpning av korruption innebär både förebyggande åtgärder och sanktionsåtgärder och riktar sig både mot aktiv och passiv korruption eftersom åtgärderna riskerar att vara ineffektiva om inte båda aspekterna berörs samtidigt. I kommissionens meddelande har redan ett antal principer och åtgärder angetts som bör ingå i EU:s integrerade politik på detta område. Inom denna ram behandlas särskilt frågan om bestraffning av internationell korruption, förbud mot skatteavdrag för bestickning, hur förfaranden för offentlig upphandling kan förbättras och öppnas för Jfr. fotnot nr 10. 11 12 KOM(97) 192 slutlig, 21. 5. 1997. 13 Förordningar, konvention och protokoll om skydd för ekonomiska intressen och ett konvention om korruption. 17 insyn samt frågan om hur tillämpningen av räkenskaps- och revisionsdirektiven kan effektiviseras. I meddelandet behandlas även förebyggande av korruption i tredje länder som mottar gemenskapsstöd. Dessa åtgärder har också fått politiskt stöd från Europeiska rådet som i juni 1997 antog en handlingsplan för bekämpning av organiserad brottslighet i vilken unionen förbinder sig att såväl inom unionen som inom ramen för unionens yttre förbindelser bekämpa korruptionen och de förfaranden som uppmuntrar till korruption. På grundval av detta bör riktlinjer för bekämpning av korruption inom ramen för utvecklingspolitiken utformas på det sätt som anges nedan. Förebyggande åtgärder 10. Förebyggande åtgärder består huvudsakligen i att skapa förutsättningar för insyn och öppenhet i syfte att en åstadkomma ett klimat präglat av integritet. Dessa åtgärder kan utformas på många sätt: • Direkta åtgärder inriktade på lagstiftningen som huvudsakligen består i att ge stöd (tekniskt bistånd) till utarbetandet av relevanta lagar och bestämmelser i vilka korruptionsproblemet beaktas. • Åtgärder avseende kontrollmöjligheter som består i att stödja länderna att bygga upp effektiva och oberoende institutioner och mekanismer för kontroll (revisionsrätt, statliga kontrollorgan, institutioner för offentlig upphandling, intern och extern revision etc). • Anti-korruptionsklausulerna i Europeiska utvecklingsfondens (EUF:s) förfaranden för för utvecklingsfinansiering utvecklingsbistånd och Världsbanken i detta avseende kan förbättras. samordningen med OECD: s kommitté och • Finansieringen av direkta åtgärder för bekämpning av korruption: tillhandahållande av tekniskt bistånd, finansiering av projekt (seminarier, etc. ) och specialiserade institutioner (till exempel den enhet kallad "Cellule de moralisation de la vie publique" som nyligen bildades i Benin) samt av icke-statliga organisationer som direkt medverkar i bekämpningen. • Upplysningsverksamhet är ett viktigt instrument i bekämpningen av korruption. Det går inte att effektivt genomdriva en strategi mot korruption om inte korruptionens allmänna och särskilda realiteter och effekter bringas i dagen. Detta måste ske genom ett kontaktarbete på olika nivåer via befintliga kanaler: åtgärder tillsammans med och med hjälp internationella medier, utbildnings- och informationsåtgärder (seminarier, införande av frågan om korruption i vissa utbildningsprogram etc). Dessa upplysningsåtgärder angår även de närmast berörda institutionerna själva såsom tullmyndigheter, finansministerier etc, vilka måste införa kommunikationsstrategier i sina interna program för bekämpning av korruption. Åtgärder av detta slag har gett goda resultat, särskilt i Uganda. av nationella och • Stimulansåtgärder kan göra korruption mindre lockande för offentliga tjänstemän t. ex genom att en del av lönen kopplas till förtjänst och effektivitet. • Europeiska gemenskapens stöd till andra generationens strukturanpassningsprogram i vilka man prioriterar förbättringen av hur statsförvaltningen och de offentliga institutionerna fungerar. Ett inslag i dessa program gäller reformåtgärder för den statliga förvaltningen och kontrollsystemen, särskilt åtgärder för bekämpning av bedrägerier, inbegripet en översyn av definitionen av mål, uppgifter och mänskliga resurser. 18 • Liksom AVS-länderna bör EU också vidta åtgärder för att förebygga kränkningar av rättsstaten och angrepp på de ekonomiska mekanismerna som orsakas av påverkan från och verksamheten inom grupper med anknytning till organiserad brottslighet, särskilt genom bestickning av offentliga tjänstemän eller inblandning i ekonomisk verksamhet, särskilt inom den statliga eller halvstatliga sektorn. I detta avseende bör EU och AVS-länderna särskilt förbinda sig att främja, ratificera och genomföra internationella konventioner mot korruption och olaglig verksamhet och mer allmänt överenskommelser om bekämpning av internationell organiserad brottslighet. Även om den negativa strategin inte prioriteras kommer ingen politik för Bestraffning 11. bekämpning av korruption att vara effektiv utan klara och genomförbara bestraffningar: • Utformning av tydliga disciplinära förfaranden mot offentliga tjänstemän i händelse av oegentligheter. • Klar definition i den nationella lagstiftningen av brott som bedrägeri och korruption och tillämpning av denna lagstiftning. • Skydd av personer som informerar om förekomst av oegentligheter. Detta bör bli föremål för en särskild punkt i integritetskoden för tjänstemän och institutioner som är verksamma inom utvecklingshjälp. i överensstämmelse med • Upprättandet av en "svart" lista av kommissionen gemenskapslagstiftningen, särskilt med principerna i direktivet om skydd av personuppgifter. Denna lista bör omfatta namn, hänvisningar och klagomål avseende samtliga företag, institutioner och enskilda personer som har varit direkt inblandade i korruption i samband med offentliga upphandlingsförfaranden eller genomförande av kontrakt och avtal för utvecklingsbistånd. Kriterierna och formerna för upprättandet av en sådan lista utarbetas för närvarande inom kommissionen. Underlåtenhetsklausulen C. liksom 12. Europeiska gemenskapens tillvägagångssätt inom utvecklingssamarbetet inom övriga områden är i huvudsak positivt. Denna strategi ger dock möjlighet att vidta lämpliga åtgärder i fall av underlåtenhet att fullgöra en skyldighet med anknytning till någon av Lomékonventionens grundsatser. I artikel 366a fastställs det förfarande som skall tillämpas i dessa fall samt bestämmelser om när olika åtgärder skall vidtas och vem som skall vidta dem och samtidigt föreskrivs ett samrådsförfarande mellan parterna på jämlik fot före varje beslut med undantag för brådskande fall. Tillämpningen av dessa bestämmelser förutsätter att det är möjligt att bedöma om ett land underlåtit att fullgöra en skyldighet avseende respekten för de mänskliga rättigheterna eller demokratins och rättsstatens principer. Beslutet att inleda samråd med ett land sker genom en politiskt bedömning i varje enskilt fall som bör ske på grundval av en grundlig analys av situationen i det berörda landet. 13. Utöver de resolutioner och rapporter som avses i punkt III (i) bör de rapporter som utarbetas av cheferna för medlemsstaternas och kommissionens delegationer beaktas i 19 denna analys. Analysen bör grundas på ett visst antal aspekter som gör det möjligt att i landet i fråga om mänskliga rättigheter, rättsstaten och följa utvecklingen demokratiseringsprocessen i syfte att bättre kunna bedöma om utvecklingen har försämrats eller om en eller flera grundsatser har åsidosatts. En sådan bedömning är viktig i samband med samråd mellan parterna som sker "i syfte att bedöma situationen i detalj och, om nödvändigt, avhjälpa den". Bedömningen bör även göra det möjligt att fastställa nödvändiga åtgärder för att återupprätta eller till och med förbättra den situation som har lett till kränkning av en grundsats. 14. I artikel 366a fastställs att om man trots alla ansträngningar inte har kunnat hitta en lösning kan den part som har åberopat underlåtenhet vidta lämpliga åtgärder. Det fastställs att tillämpningen av konventionen helt eller delvis kan tillfälligt upphävas inom ramen för dessa åtgärder men att "upphävande endast skall tillgripas i sista hand". Syftet med de lämpliga åtgärderna är att utöva påtryckningar för att uppnå en förbättring av den situation som har lett till att artikel 366a tillämpas. Detta mål bör förverkligas samtidigt som man är uppmärksam på att tillämpningen av konventionen skall störas så lite som möjligt. Beslutet om lämpliga åtgärder måste i görligaste mån kompletteras av positiva åtgärder som ger omedelbara resultat i syfte att skapa gynnsamma förutsättningar för att säkerställa att situationen återupprättas och förbättras. Även om det är svårt att närmare beskriva dessa åtgärder när man inte känner till det konkreta fall för vilket de skall vidtas, finns det ett antal vägledande kriterier: • Åtgärden skall stå i proportion till kränkningen. • I valet av åtgärderna är det viktigt att undvika att befolkningen drabbas. Dessa åtgärder bör dessutom kompletteras med positiva åtgärder till förmån för befolkningen. Om åtgärden innebär att samarbetet avbryts bör varje enskilt pågående projekt undersökas i syfte att avgöra vilka som inte bör drabbas eftersom de vänder sig till de fattigaste befolkningsgrupperna. • Beslutet om lämpliga åtgärder bör samordnas och överensstämma med de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna. 15. Problematiken med underlåtenhet att fullgöra skyldigheter eller kränkning av någon av grundsatserna bör knytas till frågan om förebyggande av sådana kränkningar, vilket i sin tur hänger samman med förebyggande av konflikter. En försämring av respekten för de mänskliga rättigheterna och demokratins och rättsstatens principer innebär nämligen att regimens legalitet försvagas och att möjligheterna att fredligt lösa interna motsättningar och konflikter försämras. D. Slutsatser 16. Dessa aspekter sammantaget gör det möjligt att upprätta en konkret handlingsram som kan tjäna som underlag för dialogen mellan EU och AVS-länderna och för programplaneringen och genomförandet åv de finansiella medel som särskilt anslås för detta ändamål och dessutom påverka genomförandet av EUF:s program genom att skapa en effektiv, öppen och rättvis institutionell miljö. 20 BILAGA 1 De viktigaste stegen vad gäller beaktandet i de vttre förbindelserna av de mänskliga rättigheterna och för demokratins och rättsstatens principer Bestämmelserna i fördraget 1. I Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, som trädde i kraft den 1 november 1993, infördes för första gången respekten för de mänskliga rättigheterna och för principen om demokrati och rättsstatens principer som grundläggande element för medlemskap i Europeiska unionen och som grundprincip för dess verksamhet (artikel F. 2). I artikel 13 Ou i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fastställs också ett nära samband mellan utvecklingssamarbetet, de demokratiska principerna, principen om en rättsstat samt respekten för de mänskliga rättigheterna genom att det fastställs att "gemenskapens politik (på området för utvecklingssamarbete) skall bidra till det allmänna målet att utveckla demokratin och rättsstaten samt till målet att respektera de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. ". Dessa bestämmelser innebär en viktig vändpunkt i gemenskapens historia och avspeglar dess utveckling mot en politisk enhet som är medveten om sitt internationella ansvar på dessa områden. Utvecklingen av införandet av de mänskliga rättigheterna, demokratins och rättsstatens principer och god förvaltning av offentlig verksamhet i de yttre förbindelserna 2. I sin resolution av den 28 november 1991 om mänskliga rättigheter, demokrati och utveckling erinrar rådet om att respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer tillsammans med effektiva och ansvarsfulla politiska institutioner med demokratisk legitimitet utgör grunden för en rättvis utveckling. Rådet betonade också att det fäster stor vikt vid principerna om representativ demokrati, rättsstaten, social rättvisa och respekt för de mänskliga rättigheterna. Denna resolution kompletterade och förtydligade förklaringen av den 21 juli 1986 från gemenskapens utrikesministrar om de mänskliga rättigheterna, i vilken ministrarna framhöll att respekt för de mänskliga rättigheterna och främjande och skydd av dem är en grundläggande faktor i de internationella förbindelserna och en av hörnstenarna i det europeiska samarbetet. I samma resolution införs också begreppet god förvaltning av offentlig verksamhet och det hänvisas till vissa allmänna förvaltningsprinciper utan vilka rättvis, effektiv och hållbar utveckling inte kan skapas. Respekten för dessa principer spelar vidare en viktig roll i förbindelserna mellan gemenskapen, dess medlemsstater och AVS-ländema när det gäller utvecklingssamarbetet. Den 18 november 1992 antog rådet en andra resolution i vilken det hänvisade till resolutionen från 1991 och förtydligade vissa aspekter av dess genomförande som skulle bli föremål för en årlig granskning från rådets sida. I en annan resolution om mänsklig och social utveckling bekräftades i november 1996 betydelsen av främjandet av god förvaltning av offentlig verksamhet inom ramen för en utveckling som sätter människan i centrum. 3. I en resolution om demokrati, mänskliga rättigheter och utveckling i AVS-ländema som antogs den 31 mars 1993 av den Gemensamma församlingen för AVS-länderna och i Botswanas huvudstad Gaborone uppmanades Europaparlamentet och EU- EG 21 kommissionen att vidta konkreta kompletterande åtgärder till förmån för de AVS-länder som påbörjat en demokratiseringsprocess och fastställa kriterier och former för bedömning av respekten för demokratins principer och de mänskliga rättigheterna. 4. Vid sitt möte i maj 1995 noterade rådet (allmänna frågor) kommissionens meddelande om införande av demokratiska principer och mänskliga rättighet i avtal som ingås mellan gemenskapen och tredje land 14 och antog bestämmelser avsedda att införas för detta ändamål i samtliga avtal som ingås mellan EG och dessa länder. Detta beslut avser att göra Europeiska unionens förhållningssätt vad gäller mänskliga rättigheter och demokratins principer mer enhetlig och konsekvent. Beslutet innebär att samtliga samarbets-, associerings- eller frihandelsavtal mellan gemenskapen och tredje land hädanefter kommer att innehålla en klausul om respekt för de mänskliga rättigheterna. Omfattningen av denna klausul grundar sig på den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna i resolution 217A (III), som antogs av Förenta nationemas generalförsamling den 10 december 1948. 14 KOM(95) 216 slutlig, 23. 5. 1995. 22 ISSN 1024-4506 KOM(98) 146 slutlig DOKUMENT SV 11 06 01 Katalognummer : CB-CO-98-156-SV-C ISBN 92-78-32004-8 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg i:


title: Verordnung (EG) Nr. 570/98 der Kommission vom 12. März 1998 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1339/97

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

formats: pdf print

text: L 76/22 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 13. 3. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 570/98 DER KOMMISSION vom 12. M(cid:132)rz 1998 zur Festsetzung der H(cid:148)chsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1339/97 DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchf(cid:129)hrungs- bestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gew(cid:132)hrung von Ausfuhrerstat- tungen und zur Festlegung der bei St(cid:148)rungen im Getrei- desektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2052/97 (4), insbesondere auf Artikel 7, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Eine Ausschreibung der Erstattung und/oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Weichweizen nach allen Dritt- l(cid:132)ndern wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1339/97 der Kommission (5) zuletzt, ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 507/98 (6), er(cid:148)ffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, unter Ber(cid:129)cksichtigung der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 eine H(cid:148)chstausfuhrerstat- tung festzusetzen. In einem solchen Fall wird der Zuschlag jedem Bieter erteilt, dessen Angebot der H(cid:148)chstausfuhrerstattung entspricht oder darunter liegt bzw. sich auf eine Ausfuhrabgabe bezieht. Die Anwendung der vorgenannten Kriterien auf die derzeitige Marktlage bei der betreffenden Getreideart f(cid:129)hrt zur Festsetzung einer H(cid:148)chsterstattung in H(cid:148)he des in Artikel 1 genannten Betrags. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Getreide (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die H(cid:148)chsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen wird f(cid:129)r die vom 6. bis zum 12. M(cid:132)rz 1998 im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der ge(cid:132)nderten Verordnung (EG) Nr. 1339/97 eingereichten Angebote auf 14,74 ECU je Tonne festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 13. M(cid:132)rz 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 12. M(cid:132)rz 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 287 vom 21. 10. 1997, S. 14. (5) ABl. L 184 vom 12. 7. 1997, S. 7. (6) ABl. L 63 vom 4. 3. 1998, S. 20


title: Verordening (EG) nr. 572/98 van de Commissie van 12 maart 1998 betreffende de offertes voor de uitvoer van maïs die zijn meegedeeld in het kader van de openbare inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 180/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
maize

text: L 76/24 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13. 3. 98 VERORDENING (EG) Nr. 572/98 VAN DE COMMISSIE van 12 maart 1998 betreffende de offertes voor de uitvoer van ma(cid:139)s die zijn meegedeeld in het kader van de openbare inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 180/98 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 923/96 van de Commissie (2), Gelet op Verordening (EG) nr. 1501/95 van de Commissie van 29 juni 1995 tot vaststelling van enkele toepassings- bepalingen van Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad voor wat de toekenning, in de graansector, van uitvoerrestituties en van bij verstoring van de graanmarkt te treffen maatregelen betreft (3), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 2052/97 (4), en met name op artikel 7, Overwegende dat een openbare inschrijving voor de resti- tutie bij uitvoer van ma(cid:139)s uit Griekenland naar alle derde landen is opengesteld bij Verordening (EG) nr. 180/98 van de Commissie (5); Overwegende dat, overeenkomstig artikel 7 van Verorde- ning (EG) nr. 1501/95, de Commissie volgens de proce- dure van artikel 23 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 op grond van de meegedeelde offertes kan besluiten niet tot toewijzing over te gaan; Overwegende dat het, met name rekening houdend met de in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 1501/95 genoemde criteria, niet wenselijk is een maximumresti- tutie vast te stellen; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Er wordt geen gevolg gegeven aan de offertes die van 6 tot en met 12 maart 1998 zijn meegedeeld in het kader van de in Verordening (EG) nr. 180/98 bedoelde inschrijving voor de restitutie bij uitvoer van ma(cid:139)s. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 13 maart 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 12 maart 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 147 van 30. 6. 1995, blz. 7. (4) PB L 287 van 21. 10. 1997, blz. 14. (5) PB L 19 van 24. 1. 1998, blz. 47


title: Verordening (EG) nr. 573/98 van de Commissie van 12 maart 1998 tot vaststelling van de maximumverlaging van het recht bij invoer van maïs in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97

eurovoc_concepts:
CCT duties
Portugal
award of contract
import
maize
tariff reduction

text: 13. 3. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 76/25 VERORDENING (EG) Nr. 573/98 VAN DE COMMISSIE van 12 maart 1998 tot vaststelling van de maximumverlaging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 923/96 van de Commissie (2), inzonderheid op artikel 12, lid 1, Overwegende dat een inschrijving voor de maximumver- laging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s in Portugal is opengesteld bij Verordening (EG) nr. 2506/97 van de Commissie (3); Overwegende dat, overeenkomstig artikel 5 van Verorde- ning (EG) nr. 1839/95 van de Commissie (4), gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1963/95 (5), de Commissie volgens de procedure van artikel 23 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 kan besluiten een maximumverlaging van het recht bij invoer vast te stellen; dat bij deze vaststelling met name rekening moet worden gehouden met de in de artikelen 6 en 7 van Verordening (EG) nr. 1839/95 genoemde criteria; dat wordt gegund aan elke inschrijver wiens offerte ten hoogste gelijk is aan de maximumverla- ging van het recht bij invoer; Overwegende dat de toepassing van de bovenbedoelde criteria op de huidige marktsituatie voor de betrokken graansoort leidt tot de vaststelling van de maximumverla- ging van het recht bij invoer op het in artikel 1 vermelde bedrag; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Voor de offertes die van 6 tot en met 12 maart 1998 in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2506/97 worden meegedeeld, wordt de maxi- mumverlaging van het recht bij invoer van ma(cid:139)s vastge- steld op 55,43 ECU per ton voor een globale maximum- hoeveelheid van 84 500 ton. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 13 maart 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 12 maart 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 126 van 24. 5. 1996, blz. 37. (3) PB L 345 van 16. 12. 1997, blz. 28. (4) PB L 177 van 28. 7. 1995, blz. 4. (5) PB L 189 van 10. 8. 1995, blz. 22


eurovoc_concepts:
European social policy
anti-discriminatory measure
equal treatment
framework agreement
part-time employment
professional association

formats: html pdf print

text: C 180/72 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11. 6. 98 Regionsudvalgets udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS« (98/C 180/13) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Kommissionens beslutning om i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, artikel 3, at forespørge arbejdsmarkedets parter om, hvorvidt de ønskede at forhandle emnet deltidsarbejde/atypisk arbejde, under henvisning til UNICE’s, CEEP’s og EFS’s rammeaftale af 6. juni 1997 om deltid, under henvisning til Kommissionens forslag af 23. juli 1997 om at ophøje UNICE’s, CEEP’s og EFS’s aftale til et europæisk fællesskabsdirektiv (1), under henvisning til formandskabets konklusioner i Amsterdam den 16. til 17. juni 1997, under henvisning til sin beslutning af 26. november 1997 om at afgive udtalelse i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 8 »Økonomisk og Social Samhørighed, Sociale og Arbejdsmarkedspolitiske Spørgsmål og Sundhedsvæsen«, under henvisning til Underudvalg 8’s forslag til udtalelse (CdR 398/97 rev. ), som blev vedtaget den 27. november 1997 med Ulla Olander og Søren Andersen som ordførere — på den plenarforsamling den 12. -13. marts 1998 (mødet den 12. marts) vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning 2. Forhandlingernes gennemførelse Aftalen om deltid tager sit udgangspunkt i Kommissio- nens forslag af 16. august 1990, der bl. a. også indgik i Kommissionens handlingsprogram til opfølgning af Fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende rettigheder. Det oprindelige forslag indeholdt tre forslag til direktiv, et om arbejdsvilkårene i forbindelse med visse ansættel- sesforhold og et forslag, der er vedtaget, om foranstalt- ninger til forbedring af midlertidigt ansattes sikkerhed og sundhed samt et forslag om konkurrenceforvridning i forbindelse med visse ansættelsesforhold. Forslaget blev omskrevet af det efterfølgende belgiske formandskab og fremlagt til behandling i Rådet som forslag til direktiv om særlige ansættelsesformer. Dette forslag blev ikke vedtaget. Det senere tyske formandskab arbejdede videre med det belgiske forslag og fremkom med nye kompromisforslag, der heller ikke kunne vedtages. Først da Kommissionen forespurgte arbejdsmarkedets parter på europæisk plan — CEEP, UNICE og EFS — i henhold til protokollen om social- og arbejdsmarkedspo- litikken, artikel 3, kom der reelle fremskridt på området. Arbejdsmarkedets parter påtog sig opgaven og påbe- gyndte forhandlingerne inden for den ni måneders frist, som traktaten fastsætter i protokollen artikel 3, punkt 4. (1) KOM(97) 392 endelig udg. Da der har været betydelige økonomiske interesser forbundet med forhandlingerne om deltidsansattes vil- kår, kan det ikke virke overraskende, at parterne ikke kunne blive færdige inden for ni måneders fristen. Parterne anmodede derfor om yderligere udsættelse, hvilket Kommissionen bevilgede. I midten af april måned 1997 lykkedes det imidlertid parterne at blive enige, og aftalen blev underskrevet den 6. juni 1997, efter at den var godkendt i de kompetente organer i de tre organisationer. 3. Rammeaftalens formål Aftalen har til formål at skabe grundlag for fjernelse af diskrimineringen mod deltidsarbejde og forbedre kvaliteten af deltidsarbejde. Desuden har aftalen til formål at lette udviklingen af deltidsarbejde på frivillig basis og bidrage til en fleksibel tilrettelæggelse af arbejdstiden på en måde, der tager højde for behovene hos arbejdsgivere og arbejdstagere. 4. Rammeaftalens område Aftalen gælder for deltidsansatte defineret i henhold til national praksis. 11. 6. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 180/73 5. Rammeaftalens indhold Hovedindholdet er princippet om ikke-diskriminering samt princippet om reelle muligheder for deltidsansæt- telser. Rammeaftalen giver hermed et væsentligt bidrag til forbedring af kvindernes stilling på arbejdsmarkedet og dermed et positivt bidrag til ligestillingen på arbejdsmar- kedet. For utroligt mange kvinder er deltidsbeskæftigelse en mulighed, når de har behov for at deltage på arbejdsmarkedet. Da aftalen er en rammeaftale, er der lagt vægt på, at der på lokalt plan kan ske en tilpasning til de faktiske forhold på arbejdsmarkedet lokalt og regionalt. 6. Sammenfatning og konklusion Med denne anden europæiske aftale mellem arbejdsmar- kedets parter på europæisk plan er der gjort en fin indsats for at fremme effektiviseringen af det europæiske arbejdsmarked. Aftalen er udtryk for en fin balance mellem arbejdsgiver- og lønmodtagerinteresser — en balance, man må være meget opmærksom på ikke at ødelægge. Selvom man kan have forståelse for visse krav om forbedringer til deltidsansatte på f. eks. pensionsområ- det, så må vi respektere aftalen som den foreligger, hvis vi fortsat skal udbygge arbejdsmarkedet ad aftalevejen. Bruxelles, den 12. marts 1998. Det europæiske arbejdsmarked adskiller sig væsentligt fra det tilsvarende amerikanske og japanske arbejdsmar- ked. Men kravene til effektivitet og ydeevne er de samme til alle arbejdsmarkeder overalt i en globaliseret verden. Det europæiske arbejdsmarked kan udvikle sig positivt og effektivt via aftalevejen. Det er derfor vigtigt, at man hilser denne rammeaftale velkommen som et konstruktivt bidrag til lokal og regional udfyldning. Amter, kommuner og regioner er alle betydelige og store arbejdsgivere på det europæiske arbejdsmarked. En meget stor del af de deltidsansatte er ansat i amter, kommuner og regioner. Derfor er det afgørende, men samtidig også meget positivt, at aftalen er en ramme- aftale. Regioner, amter og kommuner får med denne aftale mulighed for at effektivisere og tilpasse deres arbejds- markeder med henblik på at sikre vækst i beskæftigelsen. Medarbejderne sikres kun gennem en effektiv økonomi, der kan fastholde og udbygge antallet af arbejdspladser. En effektiv økonomi kræver tilpasning til de regionale og lokale forhold, og eventuelle økonomiske belastninger bør behandles på sædvanlig måde i medlemsstaterne. Denne nye rammeaftale om deltid er et vigtigt bidrag hertil. Regionsudvalget hilser derfor den nye rammeafta- le om deltidsansættelse velkommen. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Decision on the common position adopted by the Council with a view to adopting a European Parliament and Council Decision establishing the Community action programme 'European Voluntary Service for Young People' (C4-0007/98 96/0318(COD))(Codecision procedure: second reading)

eurovoc_concepts:
ACP countries
Central and Eastern European Countries
EU Member State
EU programme
European integration
action programme
associated country
citizens' Europe
education policy
geographical mobility
integration into employment
third country
young person

formats: html print


title: WRITTEN QUESTION No. 919/98 by Carlo SECCHI to the Commission. Complaint 97/4230/SG(97)A/4867 and the letter of formal notice subsequently sent to the Italian State because of its infringement of the Directive on public contracts in connection with the company Infomont of Borgotaro

eurovoc_concepts:
Italy
award of contract
confidentiality
disclosure of information
infringement of EU law
infringement procedure (EU)
public contract

text: 22. 12. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 402/45 Eftersom tidsfristerna (cid:246)verskridits har kommissionen nyligen beslutat om att till domstolen l(cid:228)mna in (cid:228)renden som r(cid:246)r sju medlemsstater (Danmark, Tyskland, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederl(cid:228)nderna och Finland) p(cid:229) grund av ej inl(cid:228)mnade eller ofullst(cid:228)ndiga nationella f(cid:246)rteckningar f(cid:246)r Natura 2000-n(cid:228)tet. Kommissionen vill dock betona att flera medlemsstater nyligen gjort v(cid:228)sentliga f(cid:246)rb(cid:228)ttringar. Ett totalt antal omr(cid:229)den, inklusive havsomr(cid:229)den, som motsvarar 8 % av gemenskapens europeiska territorium har s(cid:229)ledes redan f(cid:246)reslagits i enlighet med (cid:148)habitat-direktivet(cid:148). F(cid:246)r att undvika ytterligare f(cid:246)rseningar i uppr(cid:228)ttandet av Natura 2000-n(cid:228)tet (cid:228)mnar kommissionen anta gemenskapsf(cid:246)rteckningar (cid:246)ver omr(cid:229)den per biogeografisk region. F(cid:246)rteckningen f(cid:246)r den makaronesiska regionen skulle kunna fastst(cid:228)llas redan i (cid:229)r. (1) EGT L 206, 22. 7. 1992. (98/C 402/054) SKRIFTLIG FR¯GA E-0918/98 fr(cid:229)n Hon(cid:243)rio Novo (GUE/NGL) till kommissionen (26 mars 1998) ˜mne: Gemenskapsfinansiering av f(cid:246)retaget Yazaki Saltano i Portugal Yazaki Saltano Portugal Lda, som tillverkar elektriska komponenter f(cid:246)r bilar, med s(cid:228)te i Estrada da Rainha, Praia da Granja, Vila Nova de Gaia, (cid:228)r ett japanskt f(cid:246)retag som funnits i Portugal i tio (cid:229)r och hade mer (cid:228)n 7 000 anst(cid:228)llda (cid:229)r 1996. Jag antar att gemenskapen, inom ramen f(cid:246)r gemenskapens st(cid:246)dram I eller II, deltog i finansieringen av installeringen och/eller utvecklingen och moderniseringen av f(cid:246)retaget. Jag vill d(cid:228)rf(cid:246)r be kommissionen informera mig om Yazaki Saltano i Portugal erh(cid:246)ll finansiellt st(cid:246)d fr(cid:229)n gemenskapen, fr(cid:229)n vilket eller vilka program, vilka delbelopp och eller totalbelopp som betalades ut samt vilka allm(cid:228)nna avtalsm(cid:228)ssiga f(cid:246)rpliktelser som f(cid:246)retaget gjorde till f(cid:246)ljd av dessa gemenskapsfinansieringar? Svar fr(cid:229)n Monika Wulf-Mathies p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (15 maj 1998) Enligt de uppgifter som medlemsstaten har l(cid:228)mnat har inget st(cid:246)d l(cid:228)mnats till detta f(cid:246)retag inom n(cid:229)gon av de tv(cid:229) gemenskapsst(cid:246)dramarna f(cid:246)r Portugal. (98/C 402/055) SKRIFTLIG FR¯GA P-0919/98 fr(cid:229)n Carlo Secchi (PPE) till kommissionen (12 mars 1998) ˜mne: Klagom(cid:229)l 97/4230/SG(97)A/4867 och d(cid:228)rp(cid:229) f(cid:246)ljande formell underr(cid:228)ttelse till den italienska staten om kr(cid:228)nkning av direktivet om offentlig upphandling i fallet Infomont i Borgotaro Enligt uppgifter i den lokala pressen har den italienska staten mottagit en formell underr(cid:228)ttelse r(cid:246)rande f(cid:246)retaget Infomont i Borogotaro (Parma), som tydligen har tilldelats kontrakt f(cid:246)r utf(cid:246)rande av tj(cid:228)nster utan att de f(cid:246)rfaranden som f(cid:246)reskrivs i direktiv 92/50 (1) har iakttagits. › Vilka (cid:228)r de viktigaste punkter som denna formella underr(cid:228)ttelse till f(cid:246)ljd av den f(cid:246)reg(cid:229)ende unders(cid:246)kningen omfattar?


title: Komission asetus (EY) N:o 561/98, annettu 12 päivänä maaliskuuta 1998, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

text: L 76/4 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 13. 3. 98 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 561/98, annettu 12 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1998, tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)rit- t(cid:132)miseksi EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ja huomioon ottaa vihannesten hedelmien tuont¶(cid:132)rjestelm(cid:132)n soveltamista koskevista yksityiskohtai- sista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132) 21 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3223/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2375/ 96 (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon yhteisess(cid:132) maatalouspolitiikassa sovellet- tavista laskentayksik(cid:148)st(cid:132) ja muuntokursseista 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3813/92 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (4), ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksessa (EY) N:o 3223/94 s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n Uruguayn kier- roksen monenv(cid:132)listen tulosten mukaisesti komission vahvistamista kolmansien maiden kauppaneuvottelujen tuonnin kiinteiden arvojen perusteista liitteiss(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritelt(cid:132)- vien tuotteiden ja ajanjaksojen osalta, ja edell(cid:132) mainittujen perusteiden mukaisesti tuonnin kiin- te(cid:132)t arvot on vahvistettava t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteess(cid:132) esite- tylle tasolle, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 3223/94 4 artiklassa tarkoitetut tuonnin kiinte(cid:132)t arvot vahvistetaan liitteess(cid:132) olevassa taulukossa merkityll(cid:132) tavalla. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 13 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 12 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 337, 24. 12. 1994, s. 66 (2) EYVL L 325, 14. 12. 1996, s. 5 (3) EYVL L 387, 31. 12. 1992, s. 1 (4) EYVL L 22, 31. 1. 1995, s. 1 13. 3. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 76/5 tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)miseksi 12 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1998 annettuun komission asetukseen LIITE CN-koodi 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 (ecua/100 kg) (ecua/100 kg) Kolmannen maan koodi (1) Tuonnin kiinte(cid:132) arvo CN-koodi Kolmannen maan koodi (1) Tuonnin kiinte(cid:132) arvo 204 212 624 999 052 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 052 81,7 108,9 188,3 126,3 139,4 139,4 166,6 166,6 122,2 103,0 112,6 53,0 36,5 39,2 55,3 50,8 47,0 79,4 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 600 999 052 060 388 400 404 508 512 524 528 720 999 052 388 400 512 528 999 74,9 77,2 52,0 39,9 129,2 98,0 101,8 96,3 110,6 97,0 104,2 139,0 96,8 136,1 76,5 95,1 77,2 73,9 91,8 (1) Komission asetuksessa (EY) N:o 2317/97 (EYVL L 321, 22. 11. 1997, s. 19) vahvistettu maanimikkeist(cid:148). Koodi ”999” tarkoittaa ”muuta alkuper(cid:132)(cid:132)”


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 568/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 12ης Μαρτίου 1998 για καθορισμό των επιστροφών που εφαρμόζονται κατά την εξαγωγή των σύνθετων ζωοτροφών με βάση τα σιτηρά

eurovoc_concepts:
animal nutrition
cereal product
export refund

text: 13. 3. 98 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym L 76/19 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 568/98 TGS EPITQOPGS tgr 12gr Laqt˜iou 1998 cia jahoqisl ˜o tym epistqov ˜ym pou evaql ˜ofomtai jat ˜a tgm enacyc ˜g tym s ˜umhetym fyotqov ˜ym le b ˜asg ta sitgq ˜a G EPITQOPG TYM EUQYPA˘IJYM JOIMOTGTYM, ˜Ewomtar up ˜oxg: tg sumh ˜gjg cia tgm ˜idqusg tgr Euqypaˇij ˜gr Joim ˜otgtar, tom jamomisl ˜o (EOJ) aqih. 1766/92 tou Sulbouk˜iou, tgr 30 ˜gr Ioum˜iou 1992, peq˜i joim ˜gr oqcam ˜yseyr acoq ˜ar stom tol ˜ea tym sitgq ˜ym (1), ˜opyr tqopopoi ˜ghgje tekeuta˜ia ap ˜o tom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 923/96 tgr Epitqop ˜gr (2), jai id˜iyr to ˜aqhqo 13 paq ˜acqavor 3, Ejtil ˜ymtar: ˜oti, s ˜ulvyma le to ˜aqhqo 13 tou jamomislo ˜u (EOJ) aqih. 1766/92, g diavoq ˜a letan ˜u tym til ˜ym stg diehm ˜g acoq ˜a tym pqoˇi ˜omtym pou amav ˜eqomtai sto ˜aqhqo 1 tou jamomislo ˜u auto ˜u jai tym til ˜ym tym pqoˇi ˜omtym aut ˜ym stgm Joim ˜otgta e˜imai dumat ˜om ma jak ˜uptetai le lia epistqov ˜g jat ˜a tgm enacyc ˜g· ˜oti o jamomisl ˜or (EJ) aqih. 1517/95 tgr Epitqop ˜gr, tgr 29gr Ioum˜iou 1995, cia tir keptol ˜eqeier evaqloc ˜gr tou jamomislo ˜u (EOJ) aqih. 1766/92 swetij ˜a le to jahest ˜yr eisacyc ˜ym jai enacyc ˜ym pou evaql ˜ofetai stir s ˜umheter fyotqov ˜er le b ˜asg ta sitgq ˜a jai tgm tqopopo˜igsg tou jamomislo ˜u (EJ) aqih. 1162/95 peq˜i eidij ˜ym keptoleqei ˜ym evaqloc ˜gr tou jahest ˜ytor tym pistopoigtij ˜ym eisacyc ˜gr jai enacyc ˜gr stom tol ˜ea tym sitgq ˜ym jai tou qufio ˜u (3) jahoq˜ifei sto ˜aqhqo 2 ta eidij ˜a jqit ˜gqia ta opo˜ia pq ˜epei ma kgvho ˜um up ˜oxg jat ˜a tom upokocisl ˜o tgr epistqov ˜gr cia ta pqoˇi ˜omta aut ˜a· ˜oti, cia tom upokocisl ˜o aut ˜o kalb ˜ametai ep˜isgr up ˜oxg g peqiejtij ˜otgta se pqoˇi ˜omta sitgq ˜ym· cia tgm apko ˜usteusg tym diadijasi ˜ym, pq ˜epei ma jatab ˜akketai g epistqov ˜g cia d ˜uo jatgcoq˜ier «pqoˇi ˜omtym sitgq ˜ym» juq˜iyr cia tom aqab ˜osito, to jatenow ˜gm wqgsilopoio ˜ulemo sitgq ˜o cia tgm paqasjeu ˜g tym enacol ˜emym sumh ˜etym fyotqov ˜ym jai ta pqoˇi ˜omta pou paq ˜acomtai ap ˜o aut ˜o jai cia ta « ˜akka sitgq ˜a» pou ha e˜imai ta epikecl ˜ema pqoˇi ˜omta sitg- ˜oti, q ˜ym ejt ˜or ap ˜o tom aqab ˜osito jai ta paqac ˜olema ap ˜o ˜oti pq ˜epei ma woqgcghe˜i epistqov ˜g b ˜asei aut ˜om pqoˇi ˜omta· tgr pos ˜otgtar tym pqoˇi ˜omtym sitgq ˜ym pou up ˜aqwoum stir s ˜umheter fyotqov ˜er· ˜oti, cia tom jahoqisl ˜o tou poso ˜u tgr epistqov ˜gr, kalb ˜a- momtai, ep˜isgr, up ˜oxg oi dumat ˜otgter jai oi ˜oqoi pyk ˜gseyr tym em k ˜ocy pqoˇi ˜omtym stg diehm ˜g acoq ˜a, g am ˜acjg apovu- c ˜gr diataqaw ˜ym stgm acoq ˜a tgr Joim ˜otgtar jai g oijomo- lij ˜g pkeuq ˜a tym swediafol ˜emym enacyc ˜ym· ˜oti, emto ˜utoir, cia tom jahoqisl ˜o tgr epistqov ˜gr e˜imai sj ˜opilo stgm paqo ˜usa jat ˜astasg ma basisho ˜ule stg diapistyl ˜emg diavoq ˜a, stgm joimotij ˜g jai tg diehm ˜g acoq ˜a, tou j ˜ostour tym pq ˜ytym uk ˜ym pou wqgsilopoio ˜u- mtai cemij ˜a cia tgm paqasjeu ˜g s ˜umhetym fyotqov ˜ym, pq ˜acla to opo˜io ha epitq ˜exei ma kgvhe˜i jak ˜uteqa up ˜oxg g oijomolij ˜g pqaclatij ˜otgta se sw ˜esg le tir enacyc ˜er tym pqoˇi ˜omtym aut ˜ym· ˜oti g epistqov ˜g jahoq˜ifetai l˜ia voq ˜a to l ˜gma· dumat ˜om ma tqopopoie˜itai emdi ˜alesa· ˜oti e˜imai ˜oti ta l ˜etqa pou pqobk ˜epomtai stom paq ˜omta jamomisl ˜o e˜imai s ˜ulvyma le tg cm ˜ylg tgr epitqop ˜gr diawe˜iqisgr sitgq ˜ym, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: ˜Aqhqo 1 Oi epistqov ˜er jat ˜a tgm enacyc ˜g tym s ˜umhetym fyotqov ˜ym pou amav ˜eqomtai stom jamomisl ˜o (EOJ) aqih. 1766/92 jai up ˜acomtai stom jamomisl ˜o (EJ) aqih. 1517/95 jahoq˜ifo- mtai s ˜ulvyma le to paq ˜aqtgla tou paq ˜omtor jamomislo ˜u. ˜Aqhqo 2 O paq ˜ym jamomisl ˜or aqw˜ifei ma isw ˜uei stir 13 Laqt˜iou 1998. O paq ˜ym jamomisl ˜or e˜imai desleutij ˜or yr pqor ˜oka ta l ˜eqg tou jai isw ˜uei ˜alesa se j ˜ahe jq ˜ator l ˜ekor. Bqun ˜ekker, 12 Laqt˜iou 1998. Cia tgm Epitqop˜g Franz FISCHLER L˜ekor tgr Epitqop˜gr (1) EE L 181 tgr 1. 7. 1992, s. 21. (2) EE L 126 tgr 24. 5. 1996, s. 37. (3) EE L 147 tgr 30. 6. 1995, s. 51. L 76/20 ‹ EL ‹ Ep˜isglg Evgleq˜ida tym Euqypaˇij ˜ym Joimot ˜gtym 13. 3. 98 PAQAQTGLA tou jamomislo ˜u tgr Epitqop ˜gr, tgr 12gr Laqt˜iou 1998, cia jahoqisl ˜o tym epistqov ˜ym pou evaql ˜ofomtai jat ˜a tgm enacyc ˜g tym sumh ˜etym fyotqov ˜ym le b ˜asg ta sitgq ˜a Jydij ˜or pqoˇi ˜omtor pou epyveke˜itai tym epistqov ˜ym jat ˜a tgm enacyc ˜g (1): 2309 10 11 9000, 2309 10 13 9000, 2309 10 31 9000, 2309 10 33 9000, 2309 10 51 9000, 2309 10 53 9000, 2309 90 31 9000, 2309 90 33 9000, 2309 90 41 9000, 2309 90 43 9000, 2309 90 51 9000, 2309 90 53 9000. Pqoˇi ˜omta sitgq ˜ym (2) Pos ˜o tgr epistqov ˜gr (2) (se Ecu am˜a t˜omo) Aqab ˜ositor jai pqoˇi ˜omta aqabos˜itou: Jydijo˜i SO 0709 90 60, 0712 90 19, 1005, 1102 20, 1103 13, 1103 29 40, 1104 19 50, 1104 23, 1904 10 10 Pqoˇi ˜omta sitgq ˜ym (2) ejt ˜or tou aqabos˜itou jai tym pqoˇi ˜omtym aqabos˜itou 20,28 9,23 (1) O jydij ˜or tou pqoˇi ˜omtor jahoq˜ifetai stom tol ˜ea 5 tou paqaqt ˜glator tou jamomislo ˜u (EOJ) aqih. 3846/87 tgr Epitqop ˜gr (EE L 366 tgr 24. 12. 1987, s. 1), ˜opyr tqopopoi ˜ghgje. (2) Cia tour sjopo ˜ur tgr epistqov ˜gr kalb ˜amomtai up ˜oxg l ˜omo ta ˜aluka j ˜ahe e˜idour pou pqo ˜eqwomtai ap ˜o pqoˇi ˜omta sitgq ˜ym. Yr «pqoˇi ˜omta sitgq ˜ym» moo ˜umtai ta pqoˇi ˜omta ta opo˜ia up ˜acomtai stour jydijo ˜ur SO 0709 90 60 jai 0712 90 19, jev ˜akaio 10, jai stour jydijo ˜ur 1101, 1102, 1103 jai 1104 (enaiqoul ˜emou tou jydijo ˜u SO 1104 30) jai to peqiew ˜olemo sta sitgq ˜a tym pqoˇi ˜omtym pou peqikalb ˜amomtai stour jydijo ˜ur 1904 10 10 jai 1904 10 90. To peqiew ˜olemo se sitgq ˜a tym pqoˇi ˜omtym tym jydij ˜ym SO 1904 10 10 jai 1904 10 90 heyqe˜itai Dem jatab ˜akketai epistqov ˜g cia sitgq ˜a cia ta opo˜ia dem lpoqe˜i sav ˜yr ma enajqibyhe˜i l ˜esy am ˜akusgr ˜oti pqo ˜eqwomtai ap ˜o sitgq ˜a. ˜oti e˜imai ˜iso le to b ˜aqor tym tekij ˜ym aut ˜ym pqoˇi ˜omtym


title: Legislative resolution embodying Parliament"s opinion on the proposal for a Council Regulation amending Council Regulation (EC) No 1488/96 (MEDA) as regards the procedure for adopting the appropriate measures where an essential element for the continuation of support measures for a Mediterranean Partner is lacking (COM(97)0516 C4-0635/97 97/ 0298(CNS)(Consultation procedure)

eurovoc_concepts:
Mediterranean third countries
economic reform
financial cooperation
financing of aid
social change
technical cooperation