title: Resolution on the Commission's communication on the European Union's follow-up to the world summit for social development (COM(96)0724 C4-0142/97)

eurovoc_concepts:
development aid
employment policy
international cooperation
marginalisation
migrant worker
poverty
racism
social development
summit meeting
xenophobia

formats: html print


title: Regulamentul (CE) nr. 739/98 al Comisiei din 1 aprilie 1998 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2331/97 privind condițiile speciale de acordare a restituirilor la export pentru anumite produse din carne de porc

eurovoc_concepts:
export refund
food inspection
human nutrition
meat product
pigmeat

formats: pdf print xhtml

text: 250 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 03/vol. 23 31998R0739 2. 4. 1998 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 102/22 REGULAMENTUL (CE) NR. 739/98 AL COMISIEI din 1 aprilie 1998 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2331/97 privind condițiile speciale de acordare a restituirilor la export pentru anumite produse din carne de porc COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 2759/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 de organizare comună a pieței în sectorul cărnii de porc (1), modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 3290/94 (2), în special articolul 13 alineatul (12) ș(cid:13)i articolul 22, întrucât Regulamentul (CE) nr. 2331/97 (3) al Comisiei stabileș(cid:13)te criteriile de calitate care trebuie îndeplinite pentru acordarea res- tituirilor la export pentru anumite produse din carne de porc prelucrată; întrucât Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 al Comisiei din 17 decembrie 1987 de stabilire a nomenclaturii produselor agri- cole pentru restituiri la export (4), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 409/98 (5), a stabilit lista produselor pentru care se acordă restituiri la export în sectorul cărnii de porc; întrucât codurile produselor din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2331/97 trebuie adaptate la modificările recente aduse Regu- lamentului (CEE) nr. 3846/87, aplicabile de la 4 martie 1998; întrucât măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt con- forme cu avizul Comitetului de gestionare a cărnii de porc, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: Articolul 1 la Regulamentul (CE) nr. 2331/97, codurile de În anexa I produse „1601 00 91 9100” ș(cid:13)i „1601 00 99 9100” se înlocuiesc cu „1601 00 91 9000” ș(cid:13)i, respectiv, cu „1601 00 99 9190”. Articolul 2 Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale ș(cid:13)i se aplică direct în toate statele membre. Adoptat la Bruxelles, 1 aprilie 1998. Pentru Comisie Franz FISCHLER Membru al Comisiei (1) (2) (3) (4) (5) JO L 282, 1. 11. 1975, p. 1. JO L 349, 31. 12. 1994, p. 105. JO L 323, 26. 11. 1997, p. 19. JO L 366, 24. 12. 1987, p. 1. JO L 55, 25. 2. 1998, p. 1


title: Erityiskertomus N:o 4/98 uusiseelantilaisten maitotuotteiden ja sveitsiläisen juuston tuonnista yhteisöön alennetuin tullein sekä näiden tuotteiden markkinoille saattamisesta, sekä komission vastaukset (annettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)

eurovoc_concepts:
New Zealand
Switzerland
import
milk product
report
sales aid

formats: html pdf print

text: 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/1 I (Tiedonantoja) TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN ERITYISKERTOMUS NRO 4/98 uusiseelantilaisten maitotuotteiden ja sveitsiläisen juuston tuonnista yhteisöön alennetuin tullein sekä näiden tuotteiden markkinoille saattamisesta, sekä komission vastaukset (annettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 188 c artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) (98/C 127/01) SISÄLLYS Kohdat Sivu 1. JOHDANTO. 1. 1 — 1. 7 Yleistä. Vuosikiintiöt ja niiden taloudellinen vaikutus. 1. 1 1. 2 Uusiseelantilaista voita koskevan kiintiön ja alennettujen tullien tausta. 1. 3 — 1. 4 Kaupankäynnin taustaa. 1. 5 Kokonaisten cheddarjuustojen tuonti Uudesta-Seelannista. 1. 6 — 1. 7 2. HALLINNOLLISET JA VALVONTAMENETTELYT. 2. 1 — 2. 16 Uusiseelantilaista voita koskevan kiintiön kelpoisuusedellytykset. 2. 1 Todistusten myöntäminen voille kiintiötä varten. 2. 2 — 2. 5 Tuontitodistus. 2. 6 Kaupanpitämisen rajoitukset. 2. 7 — 2. 9 Käytön rajoitukset Euroopan yhteisössä. 2. 10 — 2. 11 Juustokiintiöiden kelpoisuusedellytykset. 2. 12 — 2. 14 Valvontasäännökset. 2. 15 — 2. 16 3. TARKASTUSTULOKSET. 3. 1 — 3. 41 Yleistä. 3. 1 — 3. 2 Voin tuontia koskevat viikoittaiset ilmoitukset. 3. 3 Määriä koskevien rajoitusten valvonta. 3. 4 — 3. 6 Painoa koskevien ilmoitusten paikkansapitävyys. 3. 7 — 3. 8 2 2 2 4 4 4 4 4 4 5 5 5 6 6 6 6 7 7 8 C 127/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 Kohdat Sivu Luovuttaminen tullivarastosta vapaaseen liikkeeseen. 3. 9 — 3. 10 Enimmäisrasvapitoisuutta koskevien säännösten noudattaminen. 3. 11 — 3. 21 Vähimmäisikää koskevan edellytyksen noudattaminen. 3. 22 Suoraa valmistusta koskevan edellytyksen noudattaminen. 3. 23 — 3. 27 Markkinoille saattaminen. 3. 28 — 3. 36 Jalostettavaksi tarkoitettu juusto — tuotteiden hyväksyttävä loppukäyttö. 3. 37 — 3. 39 Kolmannesta maasta peräisin olevaa juustoa sisältävän sulatejuuston vienti- tukikelpoisuus. 3. 40 — 3. 41 4. SVEITSILÄINEN EMMENTALJUUSTO. 4. 1 — 4. 6 5. PÄÄTELMÄT. 5. 1 — 5. 8 Komission vastaukset. 8 8 9 10 10 11 11 12 12 15 1. JOHDANTO Yleistä 1. 1. Tämä kertomus koskee sellaisten uusiseelantilaisten maitotuotteiden tuontia ja markkinoille saattamista, joi- den tuonti tapahtui vuosina 1990—1996 ja joiden tuon- tiin alennetuin tullein (1) annetaan lupa komission asetuk- sessa (EY) N:o 1600/95 (2) sekä sitä edeltävässä lainsää- dännössä. Tarkastuksen tavoitteena oli selvittää, onko edellä mainitun lainsäädännön mukaisia, alennettuja tul- leja koskevia kelpoisuusedellytyksiä sekä neuvoston ase- tuksen (EY) N:o 3290/94 (3) mukaisia tuotteiden markki- noille saattamista koskevia sääntöjä noudatettu. Kerto- mukseen sisältyy lisäksi luku, jossa käsitellään emmental- juuston (jota koskee samanlainen lainsäädäntö kuin uusi- seelantilaista voita) tuontia Sveitsistä alennetuin tullein. Vuosikiintiöt ja niiden taloudellinen vaikutus 1. 2. Sekä täysimääräinen tuontitulli että vientituki ovat paljon korkeampia kuin kyseisiin tuontitavaroihin sovel- lettava alennettu tuontitulli. Jos kelpoisuusedellytykset eivät täyty, tulli on kannettava täysimääräisenä. Jos tuot- teet jälleenviedään, vientituen määrä rajoittuu tuonnin yhteydessä kannetun tullin määrään, kun taas tavanomai- nen vientituki on huomattavasti korkeampi. Tämän vuoksi suuria summia on vaarassa tulla väärinkäytetyiksi, jos tuontiin ja markkinoille saattamiseen liittyviä edelly- tyksiä ei noudateta. Esimerkiksi vuonna 1996 voin alen- nettu tuontitulli oli 868,8 ecua tonnilta kun taas täysi- määräinen tuontitulli oli 2 784 ecua tonnilta (4) ja vastaa- van yhteisön voin täysimääräinen vientituki 1 561 ecua tonnilta. Vuoden 1996 vuosikiintiön, joka oli 76 667 tonnia, osalta täysimääräisen tullin ja alennetun tullin välinen erotus on siis noin 146,8 miljoonaa ecua ja alennetun tullin ja vientituen välinen erotus 53 miljoonaa ecua. Taulukoissa 1—3 on yhteenveto vuosittaisista tuon- timääristä ja niiden arvosta. Mainitut tuotteet valittiin tarkastettaviksi sen vuoksi, että niihin liittyvät summat ovat suuria kuten edellä on kuvattu. (1) Nimitys ”maksu” korvattiin asetuksesta (EY) N:o 1600/95 alkaen nimitykseksi ”tulli”; tässä kertomuksessa käytetään ainoastaan termiä ”tulli”. (2) EYVL L 151, 1. 7. 1995, s. 12. (3) EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 105. (4) 1. heinäkuuta 1995 — 30. kesäkuuta 1996; 1. heinäkuuta 1996 ja 31. joulukuuta 1996 välisenä aikana täysimääräinen tulli oli 2 607 ecua tonnilta. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/3 Uusiseelantilaista voita koskevat kiintiöön sisältyvät määrät, tullit ja vientituki sekä mahdollinen taloudellinen menetys TAULUKKO 1 Kalenterivuosi ellei muuta mainita Kiintiö (tonnia) Alennettu tulli (ecua tonnilta) Täysi- määräinen tulli (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) Vientituki yhteisön voille (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) (a) (b) (c) (d) (b)×((d)-(c)) (e) (b)×((e)-(c)) 1990 1991 1992 1993 1994 1995 (30. 6. asti) 1995/96 61 340 58 170 55 000 51 830 51 830 25 915 76 667 440,2 428,5 428,5 342,8 342,8 342,8 868,8 2 715,5 2 535,2 2 378,9 2 317,1 2 280,0 2 257,4 2 784,0 139,5 122,5 107,2 102,3 100,4 49,6 146,8 1 658,5 1 580,5 1 639,0 1 639,0 1 561,0 1 561,0 1 561,0 74,7 67,0 66,5 67,1 63,1 31,5 53,0 TAULUKKO 2 Suoraan kulutukseen tarkoitettu uusiseelantilainen cheddarjuusto Vuosi Kiintiö (tonnia) Alennettu tulli (ecua tonnilta) Täysimääräinen tulli (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) Ainoastaan yhteisön alku- perää olevaan cheddarjuus- toon sovellet- tava vientituki (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) (a) (b) (c) (d) (b)×((d)-(c)) (e) (b)×((e)-(c)) 6 500 6 500 6 500 6 500 6 500 6 500 150,0 150,0 150,0 150,0 150,0 181,1 2 138,6 2 255,9 2 211,7 2 244,4 2 141,5 2 537,8 12,9 13,7 13,4 13,6 12,9 15,3 1 516,8 1 516,8 1 516,8 1 369,0 1 300,6 1 374,8 8,9 8,9 8,9 7,9 7,5 7,8 TAULUKKO 3 Sveitsiläinen emmental, gruye`re ja sbrinz Vuosi Tuonnin määrä (tonnia) Alennettu tulli (ecua tonnilta) (a) (b) 28 365 33 411 38 720 35 570 32 009 32 111 (c) 90,7 90,7 90,7 90,7 90,7 96,6 Täysi- määräinen tulli (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) Ainoastaan yhteisön alku- perää olevaan juustoon sovel- lettava vienti- tuki (ecua tonnilta) Mahdollinen taloudellinen menetys (miljoonaa ecua) (d) (b)×((d)-(c)) (e) (b)×((e)-(c)) 1 905,6 1 818,7 1 721,0 1 654,0 1 432,3 1 954,2 51,5 57,7 63,1 55,6 42,9 59,6 1 593,4 1 593,4 1 593,4 1 438,0 1 366,1 1 444,1 42,6 50,2 58,1 47,9 40,8 43,2 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1990 1991 1992 1993 1994 1995 C 127/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 Uusiseelantilaista voita koskevan kiintiön ja alennettujen tullien tausta 1. 3. Yhdistynyt kuningaskunta oli uusiseelantilaisen voin perinteinen markkina-alue jo ennen kuin Yhdistynyt kuningaskunta liittyi Euroopan talousyhteisöön vuonna 1973. Tanskan, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisasiakirjan pöytäkirjassa N:o 18 otettiin aluksi viideksi vuodeksi käyttöön uusiseelantilaisen voin ja juus- ton tuontia koskevat kiintiöt, jotta Uudella-Seelannilla olisi edelleen pääsy näille markkinoille ja jotta se voisi monipuolistaa talouselämäänsä. Näiden kiintiöiden mu- kaiseen tuontiin sovellettiin erityisiä tulleja. Pöytäkirjan N:o 18 mukaisesti tullit asetettiin sellaiselle tasolle, että kyseiset voi- ja juustomäärät oli mahdollista myydä tehokkaasti vaarantamatta yhteisön voin ja juuston mark- kinoille saattamista. Uusiseelantilaiseen voihin ja juustoon sovellettavat erityiset tullit asetettiin kuitenkin sellaiselle tasolle, että ne olivat alhaisemmat kuin yhteisön ulkopuo- lelta peräisin olevan voin ja juuston tuontitullit, jolloin kyseessä olivat tosiasiassa alennetut tullit. Tässä kerto- muksessa näistä erityisistä tulleista käytetäänkin vastedes nimitystä alennetut tullit. 1. 4. Pöytäkirjan N:o 18 mukainen uusiseelantilaisen voin tuonti alkoi vuonna 1978, ja se jatkui 30. kesäkuuta 1995 asti. Maidon ja maitotuotteiden tariffikiintiöistä määrättiin 1. heinäkuuta 1995 alkaen Uruguayn kierrok- sen monenvälisten kauppaneuvottelujen, jotka käytiin GATTin / WTO:n (tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen / Maailman kauppajärjestön) suojeluk- sessa, yhteydessä tehdyssä maataloutta koskevassa sopi- muksessa. Uusiseelantilaista voita koskeva tariffikiintiö, joka kuului maataloutta koskevaan sopimukseen, sisälly- tettiin komission asetukseen (EY) N:o 1600/95, ja kiin- tiön alaisena tuotavaa määrää lisättiin 51 830 tonnista 76 667 tonniin vuodessa. Euroopan unioniin tuodun voin osuus on edelleenkin noin 32 prosenttia Uuden-Seelannin voin kokonaistuotannosta. Kaupankäynnin taustaa 1. 5. NZDB:n (New Zealand Dairy Board) tytäryhtiöt, jotka ostavat voin NZDB:ltä, tuovat suurimman osan kiintiöön sisältyvästä uusiseelantilaisesta voista Euroopan unioniin. NZDB on kokonaisuudessaan Uuden-Seelannin maanviljelijöiden omistuksessa. Kokonaisten cheddarjuustojen nista tuonti Uudesta-Seelan- 1. 6. Sen lisäksi, että pöytäkirjassa N:o 18 ja myöhem- min GATTin/WTO:n sopimuksissa määrättiin uusiseelan- tilaisesta voista, niissä avattiin tuontikiintiö Uudesta- Seelannista tuotaville kokonaisille cheddarjuustoille. Pöy- täkirjassa N:o 18 sallittiin kiintiöt ja alennettiin tulleja vuosiksi 1973—1977. Vuosina 1978—1979 Uudelle-See- lannille ei ollut kiintiötä. Vuodesta 1980 alkaen 30. kesäkuuta 1995 asti tuontia säänneltiin GATT-sopimuk- sen tariffikiintiöiden mukaisesti neuvoston päätöksessä 80/271/ETY (5) ja sitä seuranneessa lainsäädän nössä- (EY) N:o 1600/95 eritellyllä tavalla. Kiintiö sisällytettiin 1. heinäkuuta 1995 alkaen asetuksen I. Uudesta-Seelannista tuotujen kokonaisten cheddarjuusto- jen kiintiö oli 31. joulukuuta 1995 asti 6 500 tonnia vuodessa, kunnes se Itävallan, Suomen ja Ruotsin uni- oniin liittymisen johdosta ja GATT-sopimuksen XXIV artiklan 6 kohdan mukaisten neuvottelujen jälkeen nos- tettiin 7 000 tonniin asetuksessa (EY) N:o 694/96 (6). liitteeseen 1. 7. Lisäksi Uudesta-Seelannista tuodaan jalostustarkoi- tuksessa cheddarjuustoa ja muita juustoja Euroopan uni- oniin alennetuin tullein. Alennettu tulli on 17,06 ecua sataa kilogrammaa kohti, kun täysimääräinen tulli olisi 253,78 ecua sataa kiloa kohti. Uusiseelantilaiselle juus- tolle asetuksen (EY) N:o 1600/95 liitteessä I asetettu kiintiö oli 31. joulukuuta 1995 asti 3 000 tonnia vuo- dessa, kunnes se komission asetuksessa (EY) N:o 694/96 nostettiin 4 000 tonniin. 2. HALLINNOLLISET JA VALVONTAMENETTELYT Uusiseelantilaista voita koskevan kiintiön kelpoisuusedel- lytykset 2. 1. Päinvastoin kuin Uudesta-Seelannista Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille perinteisesti toimitettu voi, suurin osa muualla Euroopan yhteisössä valmistetusta ja kulutetusta voista on suolatonta voita, jonka rasvapitoi- suus on tavallisesti 82–85 prosenttia. Neuvoston asetuk- sessa (ETY) N:o 858/81 (7) otettiin käyttöön sellaisen uusiseelantilaisen voin kelpoisuutta koskeva määritelmä, joka vastaa perinteisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tuotua voilaatua. Näin pyrittiin varmistamaan, että kiin- tiöjärjestelyn avulla saavutettiin asetetut tavoitteet, joiden mukaan yhtäältä Uuden-Seelannin oli voitava säilyttää pääsy perinteiselle voin markkina-alueelleen Yhdisty- neessä kuningaskunnassa ja toisaalta muiden jäsenvaltioi- den tuottajia oli suojeltava. Asetetut edellytykset olivat seuraavat: (a) kyseinen voi on peräisin Uudesta-Seelannista (b) voi on vähintään kuusi viikkoa vanhaa (c) voin rasvapitoisuus painosta on vähintään 80 prosent- tia ja enintään 82 prosenttia (d) voi on valmistettu suoraan maidosta tai kermasta. Todistusten myöntäminen voille kiintiötä varten 2. 2. Vuodesta 1981 kesäkuuhun 1995 asti tärkein asia- kirja, joka todisti kiintiökelpoisuuden ja kelpoisuuden alennettuihin tulleihin, oli pöytäkirjan N:o 18 mukainen todistus. Todistusten myöntäjäksi Uudessa-Seelannissa hyväksytty elin (New Zealand High Commission) vah- visti, että todistuksessa mainittu voimäärä täytti kiintiötä koskevat kelpoisuusedellytykset ja mahtui kyseiselle ajan- (5) EYVL L 71, 17. 3. 1980, s. 1. (6) EYVL L 97, 18. 4. 1996, s. 18. (7) EYVL L 90, 4. 4. 1981, s. 18. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/5 jaksolle avatun kiintiön rajoihin. Todistus esitettiin tuon- nin yhteydessä tuonti-ilmoitusta täydentävänä asiakirjana. Pöytäkirjan N:o 18 mukaisissa järjestelyissä ei edellytetty, että tuoja merkitsisi kelpoisuusedellytykset tuonti-ilmoi- tukseen, mikä vaikeutti asiakirjoihin perustuvaa tullival- vontaa. 2. 3. Pöytäkirjan N:o 18 mukainen todistus korvattiin heinäkuusta 1995 alkaen IMA 1 -todistuksella (Inward Monitoring Arrangements) (8), jolla todistettiin, että kiin- tiötä koskevia kelpoisuusedellytyksiä noudatettiin. NZDB hyväksyttiin IMA 1 -todistukset myöntäväksi viranomai- seksi. 2. 4. Komission asetuksen (EY) N:o 1600/95 28 artik- lassa säädetään, että näitä todistuksia myöntävä viran- omainen voidaan hyväksyä ainoastaan: (a) jos viejämaa hyväksyy sen sellaisenaan (b) jos se sitoutuu todistamaan todistuksissa olevat tie- dot (c) jos se sitoutuu toimittamaan komissiolle ja jäsenval- tioille niiden pyynnöstä kaiken hyödyllisen ja tarvitta- van tiedon todistuksissa ilmoitettujen tietojen arvioi- miseksi. Edelleen 28 artiklassa säädetään, että liite VII (9) on tarkastettava, kun edellä kohdassa (a) tarkoitettu edelly- tys ei enää täyty tai kun myöntävä viranomainen ei täytä jotain niistä velvoitteista, joihin se on sitoutunut. 2. 5. Lisäksi 29 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltioi- den on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkastaak- seen, että IV osastossa säädetty todistusjärjestelmä toimii moitteettomasti. Tuontitodistus 2. 6. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (10) 13 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kaikkia 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita (joihin myös voi kuuluu) yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Tuontitodistuk- sessa vahvistetaan sovellettava tulli, ja komissio voi todis- tusten avulla valvoa tuontimääriä. (8) IMA 1 -todistusjärjestelmän tausta IMA 1 -todistukset (Inward Monitoring Arrangements), jotka otettiin käyttöön komission asetuksessa (ETY) N:o 1767/82, koskivat erityisesti Euroopan yhteisöön Sveitsistä alennetuin tullein tuotavaa juustoa. Todistusten käyttö laa- jennettiin myöhemmin koskemaan myös muista kolmansista maista tuotavia muita maitotuotteita. Todistusten tarkoituk- sena on vahvistaa, että alennettuja tulleja koskevat kelpoi- suusedellytykset on täytetty. Todistuksen myöntävät tehtä- vään hyväksytyt kolmannen maan viranomaiset. (9) Asetuksen (EY) N:o 1600/95 liitteessä VII luetellaan hyväk- sytyt IMA 1 -todistuksia myöntävät viranomaiset. (10) EYVL L 148, 28. 6. 1968, s. 13. Kaupanpitämisen rajoitukset 2. 7. Pöytäkirjassa N:o 18 ja myöhemmässä täydentä- vässä lainsäädännössä täsmennetään, että uusiseelantilai- nen voi ei voi olla yhteisön sisäisen kaupan kohteena eikä sitä voida jälleenviedä edelleen kolmansiin maihin. Yhteisön sisäistä kauppaa koskeva rajoitus poistettiin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3841/92 (11) tullessa voi- maan 1. tammikuuta 1993. 2. 8. Myös rajoitus, joka koski jälleenvientiä yhteisöstä kolmansiin maihin, poistettiin asetuksessa (ETY) N:o 3841/92. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 876/68 (12) 7 artiklan 2 kohdassa säädettiin kuitenkin, että jälleenvietä- vien maitotuotteiden vientituen määrän on oltava saman suuruinen kuin tuotteen tuontipäivänä määrätty tulli tai saman suuruinen kuin vientipäivänä sovellettavan tuen määrä sen mukaan, kumpi näistä on alhaisempi. Tämä sääntö on säilytetty myöhemmässä lainsäädännössä. 2. 9. Asetuksen (EY) N:o 1600/95 10 artiklassa sääde- tään, että uusiseelantilaisessa voissa on kaikissa kaupan- pitämisen vaiheissa oltava merkintä sen uusiseelantilai- sesta alkuperästä. Artiklassa säädetään lisäksi, että Yhdis- tyneen kuningaskunnan on ilmoitettava komissiolle tätä varten toteutetuista toimenpiteistä, joita ei kuitenkaan eritellä artiklassa tarkemmin. Käytön rajoitukset Euroopan yhteisössä 2. 10. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 858/81 7 artik- lassa Yhdistyneeltä kuningaskunnalta edellytettiin muun muassa, että sen oli toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, ettei kyseisen asetuksen mukaisesti tuo- tua uusiseelantilaista voita käytetty Yhdistyneen kunin- gaskunnan alueella jalostukseen vaan ainoastaan suoraan kulutukseen. Suoran kulutuksen käsite, jota käytettiin sovellettaessa 7 artiklaa, määriteltiin neuvoston asetuk- sessa (ETY) N:o 1269/79 (13). Tämä rajoitus poistettiin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3667/83 (14) 4 artiklan 2 kohdassa. 2. 11. Asetuksen (EY) N:o 1600/95 10 artiklan 2 koh- dassa säädetään, että suoraan kulutukseen tarkoitetun uusiseelantilaisen voin ja yhteisön voin seosta voidaan valmistaa vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa. (11) EYVL L 390, 31. 12. 1992, s. 1. (12) EYVL L 155, 3. 7. 1968, s. 1. (13) Komission asetuksen (ETY) N:o 1269/79 1(A) artiklassa määriteltiin suoraan kulutukseen tarkoitettu voi siten, että se on voita, jonka lopullinen yksityinen kuluttaja on ostanut vähittäismyyntipisteestä yksityiseen käyttöönsä, mukaan lu- kien hotelleihin, ravintoloihin, sairaaloihin, hoitolaitoksiin, sisäoppilaitoksiin, vankiloihin ja muihin vastaaviin laitoksiin vähittäismyynnistä ostettu voi, joka on tarkoitettu näissä laitoksissa aterioivien henkilöiden käyttöön. Lukuun ei oteta voita, joka on ostettu myytäväksi asiakkaille muiden tuottei- den muodossa esimerkiksi konditorioissa tai pitopalveluiden yhteydessä. (14) EYVL L 366, 28. 12. 1983, s. 16. C 127/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 Juustokiintiöiden kelpoisuusedellytykset 2. 12. Jotta uusiseelantilaiselle juustolle voidaan myöntää asetuksessa (EY) N:o 1600/95 ja sitä edeltävässä lainsää- dännössä säädetyn Uutta-Seelantia koskevan kiintiön mukainen alennettu tulli, juuston: — rasvapitoisuuden on oltava vähintään 50 prosenttia kuiva-aineen painosta — on täytynyt kypsyä vähintään kolme kuukautta. 2. 13. Uusiseelantilainen voi, joka on tuotu osana jalos- tettavaksi tarkoitetun juuston kiintiötä, katsotaan jaloste- tuksi vasta, kun se on jalostettu yhteisen tullitariffin nimikkeeseen 0406 30 (sulatejuusto) sisältyviksi tuot- teiksi, kuten komission asetuksen (ETY) N:o 2967/79 (15) 2 artiklassa säädetään. (b) Yhdistyneessä kuningaskunnassa varastoituna olevan voin määrä (tuoreimmat mahdolliset tiedot) (c) Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla edellisellä viikolla myydyn voin määrä (d) voin kumulatiivinen määrä kunkin vuoden tammi- kuun 1. päivästä alkaen (e) parhaillaan Uudesta-Seelannista Yhdistyneeseen ku- ningaskuntaan kuljetettavan voin määrä ja arvio erien todennäköisestä saapumispäivästä sekä (f) voin myyntihinta ensimmäisen myyntivaiheen yhtey- dessä. Nämä ilmoittamisvaatimukset koskivat uusiseelantilaista voita, johon oli tarkoitus soveltaa tai johon oli sovellettu erityisiä tuontijärjestelyjä (kiintiötä). 2. 14. Uusiseelantilaisen cheddarjuuston tuonnin on ta- pahduttava sellaisin IMA 1 -todistuksin, joissa vahviste- taan, että todistuksessa mainittu juustomäärä ei ylitä kiintiön rajoja ja että juusto vastaa sille asetettuja laatua koskevia edellytyksiä. 3. TARKASTUSTULOKSET Yleistä Valvontasäännökset 2. 15. Sekä pöytäkirjan N:o 18 että asetuksen (EY) N:o 1600/95 heikkoutena on se, että kummassakaan ei sel- västi vaadita jäsenvaltioita valvomaan kiintiömääriä sekä kelpoisuusedellytyksien noudattamista. Ainoat voimassa olevat valvontasäännökset ovat ne yleisluontoiset sään- nökset, joista on säädetty tullikoodeksista annetussa neu- voston asetuksessa (ETY) N:o 2913/92 (16). Koodeksissa, joka koskee kaikenlaista tuontia, säädetään tuonti-ilmoi- tusten ja niihin liittyvien asiakirjojen tarkistamisesta, mahdollisuudesta tehdä fyysisiä tarkastuksia ja ottaa näytteitä laboratoriotutkimuksia varten sekä kaupallisten asiakirjojen jälkitarkastuksista. Vastuu näiden tarkastus- ten toteuttamisesta on jäsenvaltion tulliviranomaisilla. 2. 16. Komission asetuksen (ETY) N:o 3038/89 (17) sekä myöhemmin komission asetuksen (ETY) N:o 3885/92 (18) ja komission asetuksen (ETY) N:o 3618/93 (19) mukai- sesti Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaisten edellytettiin 30. kesäkuuta 1995 asti ilmoittavan komis- siolle viimeistään jokaisen viikon lopussa uusiseelantilai- sen voin osalta muun muassa: (a) Yhdistyneeseen kuningaskuntaan edellisellä viikolla saapuneen voin määrä (15) EYVL L 336, 29. 12. 1979, s. 23. (16) EYVL L 302, 19. 10. 1992, s. 1. (17) EYVL L 291, 10. 10. 1989, s. 45. (18) EYVL L 391, 31. 12. 1992, s. 18. (19) EYVL L 328, 29. 12. 1993, s. 23. 3. 1. Tarkastuksessa paljastui merkittäviä puutteita val- vontajärjestelmässä, jolla varmistetaan etuustullien kel- poisuusedellytysten noudattaminen. Tärkeimmät tarkas- tuksessa ilmenneet seikat voidaan tiivistää seuraavasti: (a) Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät olleet vaatineet tuontitodistuksia uusiseelantilaisen voin tuonnin yhteydessä koko sinä aikana, kun pöytä- kirjan N:o 18 sisältämiä järjestelyjä oli sovellettu (22,5 vuotta). Ne nimittäin katsovat, että tuontitodis- tuksen esittämistä vaativan lainsäädännön (neuvoston asetus (ETY) N:o 804/68) oikeudellinen perusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 42 ja 43 artikla, kun taas uusiseelantilaisen voin tuontiin sovel- lettava oikeudellinen perusta määräytyi pöytäkirjan N:o 18 ja useiden siihen liittyvien neuvoston ja komission asetusten mukaan. Komissio ilmoitti heinä- kuussa 1997, että sen käsityksen mukaan pöytäkirjan N:o 18 ja myöhemmän täydentävän lainsäädännön mukaiset järjestelyt muodostivat poikkeuksen yh- teisön yleisestä maataloustuotteiden tuontiin sovellet- tavasta järjestelmästä ja etteivät asetuksen (ETY) N:o 804/68 säännökset näin ollen koskeneet Uudesta- Seelannista tuotua voita. Tilintarkastustuomioistuin puolestaan katsoo, että pöytäkirja N:o 18 ja myö- hempi täydentävä lainsäädäntö muodostavat poik- keuksen voin tuontia koskevista yleisistä säännöistä, joista säädetään asetuksessa (ETY) N:o 804/68 sekä asetuksen täytäntöönpanoa koskevissa säännöksissä, ainoastaan pöytäkirjassa N:o 18 ja sitä täydentävässä lainsäädännössä seikkojen osalta. Pöytäkirjassa N:o 18 tai myöhemmässä lain- säädännössä ei erityisesti mainita — eikä niihin sisälly — asetuksen (ETY) N:o 804/68 13 artiklassa vaadit- tuja tuontitodistuksia koskevia vastakkaisia säännök- siä. Lisäksi poikkeuksia yleisistä säännöistä on peri- aatteessa tulkittava tiukasti. Koska tuontitodistuksia erityisesti mainittujen 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/7 koskevat yleiset säännöt olivat edelleen voimassa Uudesta-Seelannista tuotavan voin osalta, olisi täyty- nyt vaatia, että tuontitodistus esitetään. Sen seurauk- sena, että tuontitodistuksia ei vaadittu, menetettiin keskeinen uusiseelantilaisen voin tuontikiintiön täytty- misastetta koskevan valvonnan osatekijä. Onkin kyseenalaista, oliko tuodun uusiseelantilaisen voin kokonaismäärä säännönmukainen. Väittäessään, että asetuksen (ETY) N:o 858/81 (ja sitä seuranneiden asetusten) mukainen todistus muodosti erityisen tuon- timenettelyn, joka poikkesi asetuksen (ETY) N:o 804/ 68 mukaisesta tuontitodistuksen esittämistä edellyttä- västä yleisestä tuontimenettelystä, komissio ei ota huomioon sitä, että tätä erityistä menettelyä ei ollut olemassa vuosien 1973 ja 1981 välisenä aikana, jol- loin viranomaiset eivät myöskään vaatineet tuontito- distuksen esittämistä. Lisäksi on otettava huomioon, että vastaavanlainen todistus (IMA 1 -todistus) ja tuontitodistukset ovat olleet käytössä samanaikaisesti asetuksen (EY) N:o 1600/95 mukaisesti vuodesta 1995 alkaen. Tämä osoittaa, että menettelyt eroavat toisistaan, jolloin on oikeudellisesti mahdotonta, että toisella menettelyllä voitaisiin sulkea pois toinen. (b) Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät koskaan — eivät tuotteiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen koskevia ilmoituksia hyväksyttäessä ei- vätkä kaupallisiin asiakirjoihin perustuvien jälkitar- kastusten avulla — olleet tutkineet, oliko kiintiön rajoituksia noudatettu. Tämä on vakava valvontaan liittyvä puute, jota Yhdistyneen kuningaskunnan tulli- viranomaiset kuitenkin perustelivat sillä, ettei heillä ollut mitään syytä epäillä todistukset myöntävien viranomaisten antamien pöytäkirjan N:o 18 mukais- ten todistusten tai IMA 1 -todistusten oikeellisuutta. (c) Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät olleet tarkastaneet, pitivätkö ilmoitetut painot paik- kansa. (d) Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät olleet ottaneet näytteitä tuontituotteiden rasvapitoi- suuden varmistamiseksi toteutettavia laboratoriotutki- muksia varten. (e) Huolimatta tullikoodeksin 78 artiklan 2 kohdan sään- nöksistä, jotka koskevat ilmoitusten jälkitarkastuksia, ja huolimatta 1. heinäkuuta 1995 voimaan tulleen asetuksen (EY) N:o 1600/95 28 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetystä tiedonsaantioikeudesta, ko- missio tai Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviran- omaiset eivät 31. joulukuuta 1995 päättyneen puoli- vuotiskauden aikana pyytäneet NZDB:ltä (joka toimi todistuksia myöntävänä viranomaisena) tietoja IMA- todistuksissa esitettyjen tietojen oikeellisuuden arvioi- miseksi. (f) Vastuussa olevat komission yksiköt eivät olleet valvo- neet tuontiin liittyviä etuusmenettelyjä järjestelmälli- sesti, eivätkä ne olleet missään vaiheessa tutkineet asianomaista toimintaa. (g) Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät olleet koskaan toteuttaneet kiintiöihin liittyvien kel- poisuusedellytysten noudattamista koskevia jälkitar- kastuksia. 3. 2. Näiden puutteellisuuksien vuoksi ei ole mitään var- muutta siitä, onko uusiseelantilaisen voin ja juuston etuustullein tapahtuvalle tuonnille asetettuja ehtoja ja edellytyksiä koskaan noudatettu. Seuraavissa kappaleissa paneudutaan tarkemmin tärkeimpien havaittujen puut- teellisuuksien seurauksiin. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset luottivat tosiasiassa täydellisesti Uuden- Seelannin viranomaisten pöytäkirjan N:o 18 ja asetuksen (EY) N:o 1600/95 mukaisesti antamiin todistuksiin. Voin tuontia koskevat viikoittaiset ilmoitukset 3. 3. Yhdistyneen kuningaskunnan maataloudesta, kalas- tuksesta ja elintarvikeasioista vastaava ministeriö toimitti komissiolle ne tiedot, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaisten oli komission asetusten (ETY) N:o 3038/89, N:o 3885/92 ja N:o 3618/93 mukaan esitettävä. Ministeriö sai tiedot todistusten myöntäjäksi Uudessa- Seelannissa hyväksytyltä elimeltä (New Zealand High Commission) viikoittaisina ilmoituksina, jotka oli laadittu tuontiyrityksen antamien tietojen perusteella. Ministeriö tai komissio eivät kumpikaan tehneet järjestelmällisiä tarkastuksia selvittääkseen, pitivätkö ilmoituksissa olevat tiedot paikkansa. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviran- omaisille ei toimitettu kopioita viikoittaisista ilmoituk- sista. Määriä koskevien rajoitusten valvonta 3. 4. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3232/94 (20) sää- detty uusiseelantilaista voita koskeva kiintiö, joka 1. tammikuuta ja 30. kesäkuuta 1995 välisellä ajanjaksolla oli suuruudeltaan 25 915 tonnia, täyttyi jo toukokuun 1995 lopulla. Tästä huolimatta 352,5 tonnin ja 319,2 tonnin suuruiset erät uusiseelantilaista voita luovutettiin kesäkuussa 1995 vapaaseen liikkeeseen Uuden-Seelannin kiintiön mukaisin alennetuin tullein. Yhdistyneen kunin- gaskunnan tulliviranomaiset eivät havainneet, että nämä määrät ylittivät kyseiselle ajanjaksolle avatun kiintiön. 3. 5. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät vielä 23. marraskuuta 1995 mennessä olleet ilmoittaneet komissiolle asetuksen (ETY) N:o 3618/93 4 artiklassa edellytettyjä tietoja 2. heinäkuuta päättyneeltä viikolta. Niiden kumulatiivisten lukujen, joissa verrataan tulliselvi- tetyn uusiseelantilaisen voin määrää 30. kesäkuuta 1995 päättyneeseen kuuden kuukauden kiintiöön, olisi pitänyt sisältyä näihin tietoihin. Sen jälkeen, kun tilintarkastus- tuomioistuin oli pyytänyt komissiolta kopion näistä tie- doista, maahantuoja teki 20. joulukuuta 1995 Yhdisty- neen kuningaskunnan tulliviranomaisille vapaaehtoisen ilmoituksen, jossa se tiedotti, että 30. kesäkuuta 1995 päättyneen jakson kiintiö oli ylitetty, ja tarjoutui maksa- maan 1. heinäkuuta 1995 alkaen voimassa olleen alenne- tun tullin 868,8 ecua tonnilta. 3. 6. Toinenkin maahantuoja teki tilintarkastustuomio- istuimen tammikuussa 1996 toimittaman tarkastuksen (20) EYVL L 338, 28. 12. 1994, s. 12. C 127/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 jälkeen 2. helmikuuta 1996 vapaaehtoisen ilmoituksen, jossa se ilmoitti 30. kesäkuuta 1995 päättynyttä jaksoa koskevan kiintiön ylittyneen. Tuoja tarjoutui maksamaan 1. heinäkuuta 1995 alkaen voimassa olleen alennetun tulliviranomaiset tullin. Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksyivät tarjouksen epäröimättä. Myöhemmin annet- tiin kuitenkin 1,3 miljoonan ecun perintämääräykset, joiden määrä laskettiin täysimääräisten tullien perus- teella. 3. 10. Varastokirjanpidon ja tulli-ilmoitusten tutkiminen tullivarastojen kautta kulkevien toimitusten osalta pal- jasti, että voierät, joiden oli merkitty olleen tullivarastossa joulukuusta 1994 helmikuuhun 1996, oli tosiasiassa otettu varastosta ja käytetty toukokuussa 1995 tulleja maksamatta. Tässä tapauksessa maksamatta jääneiden tullien arvoksi arvioidaan noin 1,2 miljoonaa ecua. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset selvittävät asiaa parhaillaan. Painoa koskevien ilmoitusten paikkansapitävyys Enimmäisrasvapitoisuutta koskevien säännösten noudat- taminen 3. 7. Kiintiötä varten kunkin voilaatikon painon on ilmoitettu olevan 24, 25 tai 26 kilogrammaa riippuen kyseisen standardipakkauksen tyypistä. Tosiasiassa laati- koihin täytetään järjestelmällisesti tätä enemmän tavaraa kaupanpitämisestä annetuissa säännöissä olevien vaati- musten vuoksi. NZDB:n toimittamista tiedoista selviää, että nestemäisillä tuotteilla on ylipainoa keskimäärin 66 grammaa 24:ää kiloa kohti ja kiinteillä tuotteilla keski- määrin 17 grammaa 25:tä kiloa kohti. Juuston osalta ylipainoa on keskimäärin 148:tä grammaa 20 kilon kim- paletta kohti. 3. 8. Kaupallisesta näkökulmasta tällaiset ylipainot ovat ymmärrettäviä. EY:n tullikoodeksin soveltamista koske- vista säännöksistä annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 2454/93 (21) täsmennetään kuitenkin, että tuotavien tuotteiden nettopaino on ilmoitettava. Lisäksi on otettava huomioon, että vaikka kyseiset ylipainot ovat prosentuaa- lisesti ajatellen merkityksettömiä, ne saattavat kyseisten suurten tonnimäärien vuoksi vastata huomattavaa mää- rää menetettyjä tuontitulleja. Yhdistyneen kuningaskun- nan tulliviranomaiset ovat tähän mennessä laskeneet, että koko juustokiintiöön liittyvien ylipainojen osalta saa- matta jääneet tullit olivat 1. maaliskuuta 1994 ja 30. kesäkuuta 1995 välisenä aikana arvoltaan noin 209 000 ecua. Voin ylipainojen määrää lasketaan edelleen. Luovuttaminen tullivarastosta (22) vapaaseen liikkeeseen 3. 9. Tavarat voidaan luovuttaa vapaaseen liikkeeseen suoraan laivasta tai sen jälkeen, kun ne on asetettu tullivalvontaan tullivarastossa. Tulli maksetaan, kun tuot- teet ilmoitetaan luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen. Suurin osa uusiseelantilaisesta voista ja juustosta sijoitet- tiin aluksi tullivarastoon. Uusiseelantilainen voi ilmoite- taan luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen silloin, kun se otetaan tullivarastosta laatikoista poistamista varten. Standardilaatikossa on 24, 25 tai 26 kiloa voita. 3. 11. Alankomaiden tulliviranomaiset ottivat syyskuussa 1995 näytteitä 504 tonnin lastista uusiseelantilaista voita rasvapitoisuutta koskevia laboratoriotutkimuksia varten. Voi oli ilmoitettu Uuden-Seelannin kiintiöön sisältyvänä luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen Alankomaissa. Koe- tulokset osoittivat, että rasvapitoisuus oli suurempi kuin 82 prosenttia. Tullimaksujen suuruus laskettiin tästä syystä voimassa olevan täysimääräisen tullin perusteella ja tuontiyritykseltä kannettiin noin miljoonan ecun lisä- maksu, joka kattaa ilmoittamattoman ylipainon sekä sen, että tuotteita ei olisi saanut tuoda alennetuin tullein. Tuontiyritys on valittanut päätöksestä sillä perusteella, että näytteiden ottamistapa oli väärä ja että kokeiden tulos oli niin ollen virheellinen. 3. 12. Alankomaiden tulliviranomaiset ilmoittivat komis- siolle havaitsemastaan säännönvastaisuudesta vasta huhti- kuussa 1997, vaikka ilmoittamisesta säädetään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1552/89 (23) säännöksissä, eivätkä Alankomaiden tulliviranomaiset myöskään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1468/81 (24) 11 ja 12 artiklan säännöksistä huolimatta ilmoittaneet asiasta Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaisille. Näin ollen komissio ei voinut ilmoittaa muille jäsenvaltioille asiaan liittyvistä huomattavista riskeistä eikä aloittaa omia valvontatoi- miaan. 3. 13. NZDB valvoo itsenäisten meijereiden valmistaman voin laatua tuotantomääräysten sekä laadunvalvontame- netelmiä koskevan käsikirjan avulla. NZDB:n määräyk- siin sisältyy rajoituksia, jotka koskevat vesipitoisuutta, suolapitoisuutta, maidon rasvattoman kuiva-aineen mää- rää sekä vähimmäisrasvapitoisuutta. NZDB:n laadunval- vontamenetelmiä koskevassa käsikirjassa määrätään tuo- tantomääräysten täyttymisen varmistamiseksi meijereissä tehtävien laboratoriokokeiden tyypistä sekä käytetyistä menetelmistä ja kokeiden ottamistiheydestä. Jos voille asetettuja raja-arvoja ei noudateta, NZDB saattaa hylätä tuotteen. Jos tuote kuitenkin hyväksytään, meijerille aiheutuu taloudellisia seuraamuksia. (21) EYVL L 253, 11. 10. 1993, s. 1. (22) Tullivarasto on varasto, jossa tavaroita voidaan vakuuden antamisen jälkeen säilyttää ennen tullien maksamista ja tava- roiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen. (23) EYVL L 155, 7. 6. 1989, s. 1. (24) EYVL L 144, 2. 6. 1981, s. 1. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/9 3. 14. Niissä NZDB:n määräyksissä, jotka koskevat suu- rinta osaa Uuden-Seelannin kiintiövoista, ei ennen elo- kuuta 1995 asetettu enimmäisrasvapitoisuutta. Tämän vuoksi NZDB saattoi hyväksyä osana kiintiötä Euroopan yhteisöön lähetettäväksi voilähetyksiä, joiden rasvapitoi- suus ylitti kiintiön yhteydessä sallitun enimmäisrasvapi- toisuuden. 3. 15. NZDB:stä vakuutettiin, että rasvapitoisuuteen liit- tyvää kelpoisuusedellytystä ei koskaan ollut käsitelty Euroopan unionin komission kanssa käydyissä tulkintaan liittyvissä keskusteluissa. Näin ollen NZDB:ssä tulkitaan, että tämän edellytyksen mukaan Euroopan unioniin tuo- dun voin rasvapitoisuuden kumuloituneen vuosittaisen keskiarvon pitäisi olla asianomaisten raja-arvojen välillä. Tilintarkastustuomioistuimen käsityksen mukaan tämä on tullikoodeksista annetun asetuksen soveltamista kos- kevien säännösten vastaista, koska soveltamisohjeissa vaaditaan tavaroiden kuvauksen ja määrän liittyvän nii- hin nimenomaisiin tavaroihin, jotka ilmoitetaan luovutet- tavaksi vapaaseen liikkeeseen kyseisen tuonti-ilmoituksen yhteydessä. 3. 16. Tilintarkastustuomioistuin tutki otoksen, johon sisältyi 361 vuosina 1991—1996 tehtyä koetta. Koeai- neisto valittiin siten, että se kattoi suurimman uusiseelan- tilaisen voinvalmistajan EU-kiintiötä varten valmistamat erilaiset voilaadut. Tutkimuksesta ilmeni, että enimmäis- arvon ylittävien rasvapitoisuuksien esiintymistiheys oli korkea vuosina 1991–1996 tuottamassa voissa. Muut asiakirjat ja kokeet osoittavat muillakin Uuden-Seelannin meijereillä olevan samanlaisia ongelmia. tämän meijerin (69 prosenttia) 3. 17. Koska 82 prosentin ja sitä korkeampien voin ras- vapitoisuuksien esiintymistiheys havaittiin tutkimuksessa suureksi, tilintarkastustuomioistuin pyysi asiasta lisätie- toja ja sai NZDB:ltä kaiken saatavilla olevan laboratorio- koeaineiston kyseisessä meijerissä valmistetusta voista, joka oli luovutettu Uuden-Seelannin kiintiöön kuuluvana vapaaseen liikkeeseen 1. tammikuuta 1994 ja 31. heinä- kuuta 1996 välisenä aikana. 3. 18. Tilintarkastustuomioistuimen suorittama aineiston analyysi osoitti, että 65 prosenttia kyseisessä meijerissä valmistetusta voista, joka lähetettiin Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1994 ja 31. joulukuuta 1994 välisenä aikana, sekä 54 prosenttia voista, joka lähetettiin 1. tammikuuta 1995 ja 30. kesäkuuta 1995 välisenä aikana, ylitti uusiseelantilaiselle voille neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3610/93, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3232/94, säädetyn ras- vapitoisuuden enimmäismäärän. Liiallinen rasvapitoisuus on absoluuttiselta arvoltaan 0,1—1,5 prosentin luokkaa, mikä vastaa 5—75:tä prosenttia Uuden-Seelannin kiintiön yhteydessä sallitusta 2 prosentin marginaalista. NZDB:tä pyydettiin esittämään todentavaa aineistoa tämän analyy- situloksen kumoamiseksi, mitä se ei kuitenkaan ole teh- nyt. 3. 19. Koska Euroopan unionin komissio tai jäsenvaltioi- den viranomaiset eivät olleet keskustelleet rasvapitoisuu- teen liittyvien kokeiden toteuttamismenetelmistä tai otta- mistiheydestä, NZDB:ssä katsottiin, ettei koetulosten hyödyntäminen ole asianmukaista. Lisäksi siellä ollaan sitä mieltä, että useiden teknisten seikkojen vuoksi kaikki tuloksien perusteella tehdyt päätelmät ovat virheellisiä. Tilintarkastustuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että tulokset on saatu kokeilla, joissa on noudatettu NZDB:n laadunvalvontakäsikirjan mukaista menetelmää, ja että menetelmä on samanlainen kuin se, jonka IDF (Internati- onal Dairy Federation) laati ja joka on hyväksytty Euroo- pan unionissa vertailumenetelmäksi. Lisäksi NZDB:ssä käytetään näitä koetuloksia päätettäessä siitä, hyväksy- täänkö vai hylätäänkö voierä tuotantomääräysten perus- teella. 3. 20. Niiden rasvapitoisuuden enimmäisarvon ylittymis- ten, jotka tapahtuivat 1. tammikuuta 1994 ja 30. kesä- kuuta 1995 välisenä aikana, lukumäärän perusteella voi- daan arvioida, että maksamatta jääneiden tullien arvo oli noin 67 miljoonaa ecua sellaisen voin osalta, joka oli tuotettu kyseisessä meijerissä tänä aikana Euroopan unio- nissa tapahtuvaa vähittäismyyntiä varten. Tästä määrästä noin 65 miljoonaa on vielä perittävissä. Tämä laskelma perustuu siihen, että kaiken sellaisen voin osalta, jonka rasvapitoisuus on 82 prosenttia tai enemmän — olipa liiallisen rasvan prosenttimäärä miten vähäinen hyvänsä — on maksettava kiintiön mukaista tullia huomattavasti korkeampi täysimääräinen tulli. Jos muissa meijereissä samana aikana tuotetussa voissa oli samassa suhteessa 82 prosentin tai sitä korkeampia rasvapitoisuuksia, tulleja on voinut jäädä maksamatta noin 24 miljoonan ecun arvosta. NZDB:n käsityksen mukaan yhtä meijeriä koske- vien tulosten laajentaminen koskemaan muiden meijerei- den valmistamaa kiintiövoita ei ole tarkoituksenmukaista. Se ei kuitenkaan pyynnöistä huolimatta ole toimittanut muissa meijereissä tehtyjen laboratoriokokeiden tuloksia. Jos mainittua rasvapitoisuuden ylittymissuhdetta sovelle- taan kaikkeen siihen uusiseelantilaiseen voihin, joka sisäl- tyi kiintiöön vuosina 1990–1993 (joiden ajalta tullien periminen ei enää ole mahdollista), voidaan arvioida, että tulleja on jäänyt maksamatta arviolta noin 287 miljoonan ecun arvosta. 3. 21. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset ei- vät myöskään toimittaneet Uudesta-Seelannista tuodun cheddarjuuston tapauksessa minkäänlaisia fyysisiä tarkas- tuksia tuonti-ilmoituksia hyväksyttäessä tai minkäänlaisia jälkitarkastuksia varmistaakseen, että kelpoisuusedelly- tyksiä oli noudatettu. Etenkään rasvapitoisuuden mittaa- miseksi ei otettu mitään näytteitä. Tilintarkastustuomio- istuimen tekemissä pistokokeissa ei kuitenkaan tullut esiin todisteita rasvapitoisuutta koskevan kelpoisuusedel- lytyksen noudattamatta jättämisestä. Vähimmäisikää koskevan edellytyksen noudattaminen 3. 22. Kuten muidenkaan kelpoisuusedellytysten osalta, Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät myöskään tehneet tarkastuksia varmistaakseen, että tuo- dun voin vähimmäisikää koskevaa edellytystä oli nouda- tettu. Tilintarkastustuomioistuin tutki joukon sellaisia pöytäkirjan N:o 18 mukaisia todistuksia sekä niihin liittyviä tuotantoluetteloita, jotka koskivat vapaaseen liik- C 127/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 keeseen suoraan laivasta luovutettua voita. Tällöin heräsi epäilys, että 98:sta tarkastetusta tapauksesta neljässä voi ei olisi vastannut vähimmäisikää koskevaa edellytystä. Yhdessä näistä tapauksista rahtikirja sisälsi todentavaa aineistoa, jonka perusteella vaikutti ensi näkemältä siltä, että voin valmistuspäivämäärät olisi ilmoitettu väärin, jotta voi hyväksyttäisiin osaksi kiintiötä. Kolmessa muussa tapauksessa oikea valmistuspäivämäärä oli ilmoi- tettu, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomai- set eivät olleet tarkastaneet, oliko vähimmäisikää koske- vaa edellytystä noudatettu. kastustuomioistuin katsoo, että ellei muutoksenhakuun liittyvistä päätöksistä muuta johdu, tulleja on saattanut jäädä maksamatta noin 29 miljoonan ecun arvosta. 3. 27. Myös Maailman kauppajärjestön (WTO) riitojen- ratkaisuelintä on pyydetty tekemään päätöksensä siitä, ovatko kyseiset voilaadut 1. heinäkuuta 1995 voimaan tulleen GATTin/WTO:n sopimusten kannalta tarkastel- tuna kiintiökelpoisia. Kyseisen elimen odotetaan tekevän päätöksensä kuluvan vuoden syyskuussa. Suoraa valmistusta koskevan edellytyksen noudattami- nen Markkinoille saattaminen 3. 23. Yksi tuontivoita koskevista kelpoisuusedellytyk- sistä on se, että se on täytynyt valmistaa suoraan mai- dosta tai kermasta. ”Levitettävää” voita, jota valmiste- taan tiivistetystä voista, on kuitenkin vuodesta 1990 alkaen luovutettu vapaaseen liikkeeseen osana kiintiötä. Komissio on sitä mieltä, ettei tällaista voita voida pitää kiintiökelpoisena, koska sen valmistusprosessi ei ole suora ja koska sen yhdistettyyn nimikkeistöön kuuluvaa CN-koodia ei ole sisällytetty asetuksen (EY) N:o 1600/ 95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1170/96, liitteeseen 1. Kahta muuta tiivistetystä voista valmistettua voilaatua on myös luovutettu vapaaseen liik- keeseen osana kiintiötä. 3. 24. NZDB on esittänyt Euroopan unionin komissiolle väitteen, jonka mukaan fraktioitu voi valmistetaan suo- raan maidosta tai kermasta, koska sen valmistusprosessi on katkeamaton. Euroopan unionin komissio ei kuiten- kaan ole hyväksynyt väitettä, sillä se katsoo, että kuten NZDB:n omissa tuotantomääräyksissä kuvataan, fraktioi- tua voita valmistetaan yhdistämällä tiivistetty voi uudel- leen veteen ja/tai muihin meijerituotteisiin. 3. 25. Yhdistyneen kuningaskunnan arvonlisä- ja tulliasi- oita käsittelevä lautakunta (VAT and Duties Tribunal) on tuojan tekemän valituksen johdosta tarkastellut asiaan liittyvää todentavaa aineistoa, joka koskee kahden kysei- siä voilaatuja edustavan näytteen tuontia. Voinäytteet oli valmistettu vuonna 1996 sen jälkeen, kun suoraa valmis- tusta koskeva edellytys oli otettu esiin EU:n ja Uuden- Seelannin välisissä keskusteluissa. Näin ollen voita ei välttämättä ole valmistettu samalla tavalla ja samoista raaka-aineista kuin voi, johon viitataan edellä kohdassa 3. 23. Lautakunta päätti, että mainitut kaksi näytettä ovat asetuksen (EY) N:o 1600/95 mukaisesti kiintiökelpoisia. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat hakeneet muutosta tähän päätökseen. 3. 26. Lautakunnan oli päätöksen tekemistä varten tul- kittava asetukseen (EY) N:o 1600/95 liittyvä ilmaisu ”valmistettu suoraan maidosta tai kermasta”. Lisäksi lautakunta huomauttaa, että päätös koskee ainoastaan mainittua kahta näytettä ja että sitä ei voi soveltaa voihin, joka on valmistettu huomattavan erilaisella mene- telmällä kuin näytteet. Tuoja hakee muutosta myös Yhdistyneen kuningaskunnan tulli- ja valmisteveroviran- omaisten (UK Customs and Excise) ennen 1. heinäkuuta 1995 tuodun voin osalta vaatimiin lisätulleihin. Tilintar- 3. 28. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ilmoittaneet komissiolle uusiseelantilaisen voin kaupanpi- tämisen ja sekoittamisen valvomiseksi toteutetuista toi- menpiteistä, vaikka komission asetuksen (EY) N:o 1600/ 95 10 artiklassa niin säädetään. Yhdistyneen kuningas- kunnan viranomaiset eivät myöskään toimittaneet lain- kaan uusiseelantilaisen voin markkinoille saattamista kos- kevia tarkastuksia 1. heinäkuuta 1995 ja 30. kesäkuuta 1996 välisenä aikana. totesi 3. 29. Tilintarkastustuomioistuin tarkastuksensa aikana, että lähes kaikki se voi, joka tuotiin Uudesta- Seelannista vähittäis- tai tukkumyyntiä varten, myytiin nimenomaan tällaisille myyntikanaville. Koska tällaiseen markkinoille saattamiseen sisältyvä myöhemmän jälleen- viennin vaara on tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan vähäinen, se ei tehnyt jatkotutkimuksia tällaisen markkinoille saattamisen tarkastamiseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset tutkivat kuitenkin tilin- tarkastustuomioistuimen pyynnöstä jäljelle jäävien pien- ten määrien markkinoille saattamista. Kyseiset voimäärät myytiin lähinnä pitopalveluille, eikä minkäänlaisia sään- nönvastaisuuksia havaittu. 3. 30. Teolliseen käyttöön tuotu voi myytiin joko sulate- juuston tai tiivistetyn voin valmistajille. Toimitettuaan tällaisen voin markkinoille saattamista koskevan tarkas- tuksen tilintarkastustuomioistuin arvioi, että noin kol- mannes siitä käytettiin sulatejuuston valmistamiseen. Pieni määrä tällaisesta sulatejuustosta meni vientiin ja sai vientitukea. 3. 31. Noin 67 prosenttia teollisuuden käyttöön tarkoite- tusta voista myytiin tiivistetyn voin valmistajille, jotka käyttivät sitä muun muassa asetuksessa (ETY) N:o 570/ 88 tarkoitetuilla tavoilla, ja saivat näin ollen muun muassa konditoriatuotteiden valmistukseen tarkoitetulle voille myönnettävää yhteisön tukea. Uusiseelantilaiselle kiintiövoille voidaan myöntää kyseisen järjestelmän mukaista tukea siltä osin kuin sitä käytetään asetuksessa (ETY) N:o 570/88 olevat edellytykset täyttävän tiivistetyn voin valmistamiseen. 3. 32. Asetuksen (ETY) N:o 570/88 mukaisen tuen määrä on 126 ecua 100:aa voikiloa kohden. Uusiseelanti- laisen kiintiövoin alennettu tuontitulli on 86,88 ecua 100:aa kiloa kohti. Sallimalla uusiseelantilaisen voin käy- tön mainitun asetuksen säännösten mukaisesti Euroopan 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/11 unioni myöntää sille tukea, jonka nettoarvo on 39,12 ecua 100:aa kiloa kohden. Tilintarkastustuomioistuin asettaa kyseenalaiseksi ne perusteet, joiden ansiosta uusi- seelantilaiselle voille myönnetään asetuksen (ETY) N:o 570/88 (25) mukaista täysimääräistä tukea. On arvioitu, että 10 500 tonnia uusiseelantilaista voita käytettiin 1. heinäkuuta 1995 ja 30. kesäkuuta 1996 välisenä aikana asetuksessa (ETY) N:o 570/88 tarkoitetuilla tavoilla. Tukea on siis käytetty noin 13,2 miljoonan ecun arvosta ja Euroopan unionille on vuosittain aiheutunut 7,7 mil- joonan ecun nettokulut (26). 3. 33. Komissio on kahteen otteeseen ehdottanut hallin- jonka tokomitealle, että otettaisiin käyttöön sääntö, mukaan kaiken asetuksessa (ETY) N:o 570/88 tarkoite- tuilla tavoilla käytettävän voin olisi oltava peräisin Euroopan unionista. Hallintokomitea on hylännyt ehdo- tuksen, koska se katsoo, että tällaiseen vaatimukseen liittyisi liian monia valvontaongelmia. Tilintarkastustuo- mioistuin on kuitenkin eri mieltä, sillä asetuksessa (ETY) N:o 570/88 säädetään jo raaka-aineiden ja lopputuottei- den fyysisistä ja asiakirjojen perusteella tapahtuvista tar- kastuksista. 3. 34. Tarkastuksessa paljastui lisäksi, että eräs italialai- nen yritys oli joko tuonut suoraan tai ostanut tullattua vapaassa liikkeessä ollutta uusiseelantilaista voita (888 tonnia vuonna 1995 ja 1 734 tonnia vuonna 1996). Voi oli kokonaisuudessaan luovutettu vapaaseen liikkeeseen alennetuin tullein. Suurin osa tästä voista pakattiin uudel- leen tai sekoitettiin EU:n voihin ja myytiin 25 kilon laatikoissa teolliseen käyttöön. Asetuksen (EY) N:o 1600/ 95 10 artiklan 2 kohdan säännöksistä huolimatta asian- omaisissa laskuissa tai pakkauksissa ei ollut minkään- laista merkintää siitä, että voi oli peräisin Uudesta- Seelannista tai että kyseessä oli uusiseelantilaisen voin ja EU:n voin seos. 3. 35. Komissio on vahvistanut, että voin uusiseelantilai- sen alkuperän pakkaukseen merkitsemättä jättäminen on asetuksen (EY) N:o 1600/95 10 artiklan vastaista ja että rikkomuksesta aiheutuvien seuraamusten määrääminen kuuluu jäsenvaltioille. 3. 36. Lisäksi ilmeni, että 56 tonnia voita oli muutettu voiöljyksi Tanskassa ja viety sen jälkeen Thaimaahan. Voille myönnetty vientituki oli suurempi kuin tuonnin yhteydessä kannettu tulli. Voin muuttaminen voiöljyksi ei (25) Maitotuotteille myönnettävän vientituen osuus vastaa joko tuontipäivänä laskettua tullia tai vientipäivänä sovellettavan tuen määrää sen mukaan, kumpi niistä on alhaisempi. (26) Uudesta-Seelannista peräisin oleva voi on syrjäyttänyt yhteisön voin asetuksessa (ETY) N:o 570/88 säädetystä jär- jestelystä. Yhteisön voille on siis löydettävä vaihtoehtoisia markkinoita, mikä tapahtuu usein vientituen (160 ecua 100:aa kiloa kohti) avulla. Koska uusiseelantilaiselle voille myönnetään asetuksen (ETY) N:o 570/88 mukaista tukea, Euroopan unionille aiheutuu lisäkustannuksia, joiden netto- arvo 100:aa kiloa kohden muodostuu alennetun tuontitullin (86,88 ecua) ja asetuksen (ETY) N:o 570/88 mukaisen vas- taavan tuen (126 ecua) välisen erotuksen (joka on 39,12 ecua) sekä asetuksen (ETY) N:o 570/88 mukaisen tuen (126 ecua) ja vientituen (160 ecua) välisen erotuksen (34 ecua) summasta. merkitse sitä, että voin alkuperä muuttuu. Voiöljyn vien- tituen määrää olisi siis rajoitettava niin, että se ainoas- taan kattaa tuontitullin. Havaittiin, että tukea oli tässä tapauksessa maksettu liikaa noin 57 000 ecua, jotka ovat kuitenkin vielä perittävissä takaisin. Jalostettavaksi tarkoitettu juusto — tuotteiden hyväksyt- tävä loppukäyttö 3. 37. Komission asetuksen (ETY) N:o 2967/79 2 artik- lassa säädetään, että juusto, joka on tuotu maahan jalos- tettavaksi tarkoitettua juustoa koskevien säännösten nojalla, katsotaan jalostetuksi vasta, kun se on jalostettu yhteisen tullitariffin alanimikkeeseen 0406 30 kuuluviksi tuotteiksi (eli sulatejuustoksi). Jos juusto käytetään minkä hyvänsä muun tuotteen valmistukseen, siitä on makset- tava täysimääräinen tulli. 3. 38. Jalostettavaksi tarkoitetun juuston tuojan ja lop- pukäyttäjän on saatava kirjallinen lupa, jonka mukaan juusto voidaan käyttää kuvattuun käyttötarkoitukseen. Yksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa myönnetyistä lu- vista koski juuston käyttöä juustokastikkeen valmistami- seen, mikä ei kuitenkaan ole asetuksen (ETY) N:o 2967/ 79 mukaista. 3. 39. Komissio tukee tilintarkastustuomioistuimen näke- mystä, jonka mukaan juustokastikkeen valmistaminen ei ole tukikelpoinen käyttötarkoitus. Tästä johtuen on perit- tävä arviolta 1,5 miljoonan ecun suuruinen lisätulli. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaisten antama perintämääräys on kuitenkin vedetty takaisin hallinnolli- sen virheen vuoksi. Tässä tilanteessa Yhdistyneen kunin- gaskunnan viranomaisten olisi asetettava kyseinen summa yhteisön käyttöön. Kolmannesta maasta peräisin olevaa juustoa sisältävän sulatejuuston vientitukikelpoisuus juuston koostumuksesta 3. 40. Sulatejuustolle myönnettävän vientituen määrä vaihtelee 14 ja 120 ecun välillä 100:aa kiloa kohden riippuen ja määräpaikasta. Useimpien sulatejuustojen osalta vientituki on huomatta- vasti suurempi kuin alennettu tuontitulli, jonka arvo on 17,06 ecua 100:aa kiloa kohti. Asetuksen (ETY) N:o 804/68 17 artiklan 11 kohdassa säädetään, että kolman- sista maista peräisin oleville maitotuotteille jälleenviennin yhteydessä myönnettävän vientituen on oltava joko vien- tituen tai tuontitullin suuruinen riippuen siitä, kumpi on alhaisempi. Koska komissio ei kuitenkaan ole selvittänyt tilannetta, sulatejuusto, johon on sekoitettu kolmannesta maasta alennetuin tullein tuotua juustoa, on voinut saada täysimääräistä vientitukea. 3. 41. Jalostukseen tarkoitetun uusiseelantilaisen juuston käyttöä sekä lopputuotteen lopullista määräpaikkaa kos- kevat tarkastukset toimitettiin viiden sulatejuuston val- mistajan luona. Kolme valmistajaa oli toteuttanut järjes- telyjä varmistaakseen, että kolmansien maiden tuotteita käytetään ainoastaan Euroopan yhteisön alueella tapahtu- C 127/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 vaan kulutukseen tarkoitetun sulatejuuston valmistami- seen. Kaksi valmistajaa oli hakenut täysimääräistä vienti- tukea tuotteille, joissa oli uusiseelantilaista juustoa, mutta määrät olivat näissä tapauksissa melko pieniä. 4. SVEITSILÄINEN EMMENTALJUUSTO 4. 1. Euroopan unioni on perinteisesti ollut sveitsiläisen juuston suurin markkina-alue. Tuonnin yhteydessä mak- settavat alennetut etuustullit ovat olleet voimassa vuo- desta 1968 lähtien. Asetus (EY) N:o 1600/95 muodostaa nykyisen oikeudellisen perustan sille, että emmental-, gru- ye`re-, sbrinz- ja appenzellerjuustoja tuodaan Sveitsistä alennetuin tullein (9,66 ecua 100:aa kiloa kohden) täysi- määräisen tullin sijasta (195,42 ecua 100:aa kiloa koh- den). Nämä juustot on tarkoitettu sekä suoraan kulutuk- seen että sulatejuuston valmistamiseen. 4. 2. Tuontimäärien valvontaa varten ei ole vahvistettu kiintiötä. Sen sijaan yhteisön tuottajia suojataan vaati- malla, että vapaasti rajalla -vähimmäishintoja on nouda- tettava. Tullit vaihtelevat vapaasti rajalla -vähimmäishin- tojen mukaan. Esimerkiksi alhaisimpaan tulliin, joka ase- tuksen (EY) N:o 1600/95 mukaisesti on 9,66 ecua sataa kiloa kohden, liittyvä vähimmäishinta asetettiin 430,62 ecuun 100:aa kiloa kohti. 4. 3. Sekä asetuksen (EY) N:o 1600/95 että sitä edeltä- vän lainsäädännön mukaan Sveitsistä alennetuin tullein tuodusta juustosta on esitettävä IMA 1 -todistus. Hyväk- sytty todistuksen myöntävä viranomainen on Union Suisse du Commerce de Fromage -järjestö. Siltä edellytet- tiin, että se täyttäessään IMA 1 -todistusta vahvisti todis- tuksessa esitetyt tiedot paikkansapitäviksi, täydellisiksi ja voimassaolevien yhteisön säännösten mukaisiksi. Lisäksi sen oli vahvistettava, ettei todistuksessa kuvattujen tuot- teiden ostajalle myönnetä mitään sellaista alennusta, palautusta tai muuta hyvitystä, jonka vuoksi kyseisen tuotteen arvo olisi alhaisempi kuin sille asetettu vähim- mäistuontiarvo. Sen lisäksi, että Union Suisse du Com- merce de Fromage -järjestö myönsi IMA 1 -todistuksia, se vastasi suuressa määrin emmentaljuuston myynnistä asiakkaille Euroopan unionissa. 4. 4. Kuten erityiskertomuksessa N:o 1/94 esitettiin, tilin- tarkastustuomioistuin aloitti Ranskassa tarkastuksen, joka perustui saatuihin tietoihin ja tuontitilastojen analy- sointiin. Ranskan viranomaisten myöhemmin tilintarkas- tustuomioistuimen pyynnöstä suorittamassa tutkimuk- sessa selvisi, että IMA 1 -todistuksiin oli merkitty liian korkeita vapaasti rajalla -vähimmäishintoja ja että todis- tuksiin oli liitetty virheellisiä tietoja sisältäviä laskuja, jotta asianomaiset tuotteet olisivat vaikuttaneet alennet- tuun tulliin oikeutetuilta. Laskuun merkittyä hintaa mukautettiin Union Suisse du Commerce de Fromage -järjestön kautta jälkikäteen eri tavoin (mukaan lukien hyvityslaskut, maksut tuontiyritysten johtajien yksityisille pankkitileille sekä kolmansien osapuolten välityksellä maksetut maksut). 4. 5. Myöhemmin Italiassa tilintarkastustuomioistuimen ehdotuksesta tehdyissä tutkimuksissa, jotka koordinoi petostentorjunnan koordinointiyksikkö UCLAF, todettiin tulleja oletettavasti kierretyn noin 42 miljoonan ecun arvosta. Riippumattomien tahojen Saksassa tekemät tut- kimukset osoittavat, että siellä tulleja on todennäköisesti kierretty 1,2 miljoonan ecun arvosta. 4. 6. Maaliskuussa 1997 — eli lähes kolme vuotta sen jälkeen, kun tilanteesta oli ensimmäisen kerran ilmoitettu komissiolle — asetusta (EY) N:o 1600/95 muutettiin Sveitsistä tuotavan juuston osalta komission asetuksella (EY) N:o 503/97 (27). Sveitsi poistettiin ne maat ja viran- omaiset sisältävästä asetuksen (EY) N:o 1600/95 liit- teestä, joilla on oikeus myöntää IMA 1 -todistuksia. Tuojalla on nyt velvollisuus ilmoittaa, että vapaasti rajalla -vähimmäishintoja on noudatettu. Tuojan on sitouduttava toimittamaan toimivaltaisille viranomaisille kaikki tarpeellisiksi katsotut tiedot säännösten noudatta- misen valvomiseksi sekä sallimaan kirjanpitoa koskevan valvonnan. Jos säännöksiä ei noudateta, kannetaan täysi- määräinen tulli korotettuna 25 prosentin sakolla. 5. PÄÄTELMÄT 5. 1. Tilintarkastustuomioistuimen toimittamassa tarkas- tuksessa, joka koski uusiseelantilaisten maitotuotteiden tuontia etuustullein sekä kyseisten tuotteiden markki- noille saattamista, todettiin, ettei asianmukaista valvontaa ole riittävästi. Tämä johtaa siihen, että tulleja maksetaan kiintiömäärien rajoitusten ja kelpoisuusedellytysten nou- dattamatta jättämisen vuoksi arviolta noin 410 miljoonaa ecua liian vähän. Lisäksi vientitukea maksetaan riittävän valvonnan puuttuessa tarpeettomasti arviolta noin 57 000 ecun arvosta. Näistä määristä noin 118 miljoonaa ecua on vielä perittävissä, kuten taulukosta 4 selviää. (27) EYVL L 78, 20. 3. 1997, s. 12. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/13 Havaitut säännönvastaisuudet sekä perittävissä olevat ja perityt määrät TAULUKKO 4 Säännönvastaisuuden luonne Voi — liian korkea rasvapitoisuus Fraktioitu voi Voi — kiintiön ylittävät määrät Voi — säännönvastainen varastostaotto Määrä yhteensä (miljoonaa ecua) Perittävissä olevat määrät (miljoonaa ecua) Perityt määrät (miljoonaa ecua) 378,00 29,00 1,30 87,00 28,00 1,30 Voi — laatikoiden paino ilmoitettu liian alhaiseksi Voi — säännönvastainen vientitukihakemus 0,06 0,06 Voi — säännönvastainen pakkaus Uusiseelantilainen juusto — säännönvastainen lopullinen käyt- tötarkoitus Uusiseelantilainen juusto — juustojen paino ilmoitettu liian alhaiseksi Uusi-Seelanti yhteensä Sveitsistä tuotu juusto — väärin ilmoitettu vapaasti rajalla -vähimmäishinta 1,50 0,21 1,50 0,21 410,07 118,07 46,00 46,00 Yhteensä 866,14 282,14 0,00 5. 2. Yhdistyneen kuningaskunnan tulliviranomaiset eivät toteuttaneet minkäänlaisia toimenpiteitä varmistaakseen, että uusiseelantilaisen voin ja juuston tuomisesta alenne- tuin tullein annettuja erityisiä edellytyksiä oli noudatettu. Ne eivät myöskään varmistaneet, että tuotteiden markki- noille saattamista koskevia sääntöjä oli noudatettu. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat kuiten- kin ryhtyneet tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että tässä kertomuksessa esitetyt huomautukset otetaan viipymättä huomioon ja että tullit, joiden havaittiin jää- neen maksamatta, peritään. 5. 3. Komissio on vastuussa siitä, että se antoi tällaisen epätyydyttävän tilanteen jatkua näin kauan. Se ei varmis- tanut sitä, että voimassaolevat seuranta- ja valvontame- nettelyt olivat riittävät, eikä sitä, että voin tuontiin liitty- vät viikoittaiset ilmoitukset oli toimitettu ja tarkastettu. toteaa lisäksi, ettei 5. 4. Tilintarkastustuomioistuin NZDB ole noudattanut niitä GATTin/WTO:n sopimusten mukaisia tariffikiintiötä koskevia edellytyksiä ja velvoit- teita, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 1600/95. Tämän vuoksi NZDB on Union Suisse du Commerce de Fromage -järjestön tapaan poistettava kyseisen asetuksen liitteestä VII, jossa luetellaan ne hyväksytyt maat ja viranomaiset, joilla on oikeus myöntää IMA 1 -todistuk- sia. Niitä tuojaa koskevia velvollisuuksia ja niitä säännös- ten noudattamatta jättämisestä aiheutuvia seuraamuksia, jotka otettiin käyttöön Sveitsistä peräisin olevan tuonnin osalta, on vastaavasti sovellettava asetuksen (EY) N:o 1600/95 mukaiseen maitotuotteiden tuontiin Uudesta- Seelannista. 5. 5. Kiintiöön sisältyvien määrien ja kelpoisuusedellytys- ten valvonta perustuu paljolti IMA 1 -todistusten myön- tämiseen, minkä vuoksi tilintarkastustuomioistuin kysyy, onko yleisesti ottaen tarkoituksenmukaista, että todistuk- set myöntävillä hyväksytyillä viranomaisilla voi olla omia kaupallisia tai taloudellisia etuja kiintiöön liittyvissä toi- missa. Tällaisten omien etujen olemassaolo saattaa johtaa eturistiriitojen syntymiseen. 5. 6. Lopuksi tilintarkastustuomioistuin kehottaa komis- siota — toteuttamaan asianmukaiset toimet mainittujen mää- rien perimiseksi — ottamaan käyttöön nykyistä tehokkaammat ehdotto- mat velvoitteet alennetuin tullein tapahtuvan tuonnin valvonnassa — arvioimaan uudelleen, onko IMA 1 -järjestelmä tar- koituksenmukainen — panemaan alulle muiden alennettuja tulleja sisältävien kiintiöjärjestelyjen perusteelliset tarkastukset — ehdottamaan asetuksen (ETY) N:o 570/88 ja muiden vastaavien sisäisten järjestelyjen yhteydessä uudelleen vaatimusta, jonka mukaan tuotteiden on oltava peräi- sin EU:sta — selkeyttämään sääntöjä, jotka koskevat kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden vientitukikelpoi- suutta jalostuksen jälkeen. C 127/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 5. 7. Tilintarkastustuomioistuimen kertomus perustuu to- siasioihin. Komission selvitykset ovat suurelta osin speku- latiivisia, ja ne perustuvat oletuksiin siitä, mitä NZDB olisi mahdollisesti tehnyt, jos olisi tapahtunut tiettyjä asioita. Selvitystensä mukaan komissio on varmistanut asianmukaisesti, että asetusta (EY) N:o 1600/95 noudate- taan. Varmistaminen tapahtui kuitenkin Uuden-Seelannin meijeriteollisuuden ja Uuden-Seelannin hallituksen esittä- mien tietojen perusteella eikä niinkään tosiasiallisista tar- kastuksista saatujen tietojen perusteella. Komissio va- kuuttaa, että poikkeamat olisi korjattu myöhempien lähe- tysten osalta, jos tullitarkastuksissa olisi havaittu aiem- min, ettei asetusta noudateta. Tämä ei kuitenkaan ole perustelu sille, että kyseisen voin tuonnin yhteydessä ei jo alun alkaen noudatettu lainsäädännön mukaisia vaati- muksia. 5. 8. Selvityksissä ei myöskään oteta huomioon muiden toimien, kuten vientitukien, yhteydessä ilmenneitä saman- kaltaisia tilanteita. Kansalliset viranomaiset havaitsevat joka vuosi tapauksia, joissa tuotteet eivät täytä vientitu- keen liittyviä, koostumusta koskevia kelpoisuusedellytyk- siä. Kyseiset yritykset menettävät tämän vuoksi oikeu- tensa saada vientitukea ja joutuvat lisäksi maksamaan sakkoja. Näitä tuotteita pidetään tästä huolimatta kau- pan. Esimerkkejä samanlaisista tai samantapaisista tilin- tarkastustuomioistuimen havaitsemista tapauksista käsi- tellään erityiskertomuksissa nro 2/92 (28) ja 7/93 (29) sekä varainhoitovuotta 1995 koskevassa vuosikertomuk- sessa (30). On siis aiheetonta pitää Uutta-Seelantia erikois- tapauksena. Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 1. ja 2. huhti- kuuta 1998 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Bernhard FRIEDMANN presidentti (28) EYVL C 101, 22. 4. 1992, s. 1. (29) EYVL C 53, 19. 2. 1994, s. 1. (30) EYVL C 340, 12. 11. 1996, s. 80. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/15 COMMISSION REPLIES (*) GENERAL COMMENTS This report deals with serious weaknesses in the control of two of the many preferential agreements between the Community and third countries. It is important to stress that these arrangements are limited in scope and deal with only a proportion of imports of specific products from individual countries. In the case of butter imports from New Zealand, the major subject of the report, a reduced rate of levy, later duty, was granted for the import of fixed quantities of butter. This arrangement was intended to permit the continuation of the traditional trade in salted butter between New Zealand and the United Kingdom which would otherwise become uneconomic. The butter imported at this reduced rate had to meet certain criteria which themselves reflected the attributes of the products traditionally involved. These attributes were technical and did not affect the commercial description of the goods. (There were also special arrangements for some imports of cheese. ) The close and cooperative relationship institutions and the New between the Community Zealand Government was underpinned by two documents, Protocol 18 and the Dublin Declaration. Also in 1994 annual NZ/EC agricultural trade policy consultations were initiated. With this background and given that, because of their political sensitivity, decisions on quota quantities were taken on a unanimous basis, it was considered unlikely that the New Zealand Dairy Board would take or permit any action which would endanger the continuation of the arrangement. Because of the control weaknesses described in the report, problems with the operation of the arrangement only emerged belatedly. In a six-month quota period preceding the introduction of quotas under the WTO Agreement the quantitative limit was breached. This resulted in an underpayment of duty of ECU 1,3 million and is currently the subject of criminal proceedings. It has also emerged that goods which the UK authorities now consider ineligible had been granted reduced rates of duty. Where butter with a higher fat content than that permitted by the Regulation was imported then the effect was that of a further breach of the quota limits and thus an underpayment of duty. The maximum potential benefit thus obtained by the importing companies has been estimated, by the UK, at some ECU 1,4 million each year. Because of the terms of the regulations under which no butter that exceeded the fat content parameters was entitled to the reduced rate, large customs debts are now being established. These debts, which also cover other eligibility issues, are estimated to total ECU 200 million, reflecting the difference between the reduced rate paid and the full rate now considered to have been due. (*) Vastaukset ovat englanninkielisinä, koska suomenkielistä käännöstä ei ole tällä hetkellä saatavissa. Suomenkielinen toisinto julkaistaan myöhemmin virallisen lehden lisäosassa. Although from a legal standpoint it could be considered that this figure is a loss of own resources it was never anticipated that these amounts would accrue to the Community budget. Recovery of these debts would amount to an economic sanction, as unlike the breaches in the quantitative limit, the amounts involved do not accurately reflect either a loss of anticipated own resources or any potential benefit that might have accrued to the importers. The following circumstances need to be noted: — these were not instances where inferior products were substituted for superior items. The goods imported may not have met the specific technical requirements of the relief regarding fat content and method of manufacture but were equally as merchantable as goods that did. Although they are instances of non-compliance with the specific requirements of the Regulation these imports had little effect on the Community butter market, — if suitable customs controls had detected the non-compliance with the technical criteria earlier then it is reasonable to suppose that the anomalies would have been rectified for future shipments. Thus no duty would have been chargeable other than on the consignment selected for laboratory analysis, — had the necessary changes not been possible then the imports would have ceased as, without the reduced rate of duty, the trade would have been uneconomic. Again in these circumstances there would have been no own resources to collect, — the New Zealand Government might also have attempted to renegotiate the arrangement to reflect the development of new production methods. Had they been successful, no own resources would have been due. The Community budget may however have suffered a loss, in so far as if the imports had ceased or diminished then, less money may have been required to support Community butter prices or pay export refunds. There may also have been greater opportunities for Community butter producers. These ”costs” were doubtless taken into account when the arrangement was adopted. The situation set out above arose because of the weakness of controls in the United Kingdom. However, it should be recognised that the arrangement is merely one of many preferential regimes and that customs controls can only be selective. The United Kingdom uses various risk-analysis techniques to target controls. These were regular imports of what had been duty-free goods. The amounts involved were restricted (when compared to the value of duty relief granted under other preferential agreements). There were only ever two companies involved in the imports which were considered to be compliant by the UK authorities. Therefore these imports were considered low-risk. C 127/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 techniques The Commission also has some monitoring and inspection responsibilities for the relief. The resources limited, the Commission also uses available being risk-analysis to decide priorities. The importance of the arrangement to the New Zealand dairy industry together with the close cooperation of the New Zealand Government and the Commission all indicated compliance. However, as a result of monitoring action, queries regarding the possible breaches of the quantitative limits were passed to the United Kingdom authorities in 1983. Assurances that the quota limits had not been exceeded were received from the UK authorities and, after further checks, were confirmed. As the permitted quota diminished so did its market sensitivity and the trade was considered low-risk. The Commission aims to obtain maximum assurance from inspections and thus selects for examination topics which have a wide application for example the general system of tariff preferences which was examined in the UK in 1993. Since the first notification of the Court’s findings, the Commission has been monitoring the establishment of debts as a result of investigations made by the United Kingdom authorities. They estimate that debts totalling some ECU 202 million may eventually be established. However, it should be noted that all the debts established so far are the subject of legal appeal proceedings. 1. INTRODUCTION Annual quotas and financial impact agrees with 1. 2. The Commission the Court’s conclusions that own resources may be at risk should the quota be exceeded. However, it has already in its general comments drawn a distinction between the consequences, for own resources and the Community budget generally, of breaches of limits and non-compliance with the other technical requirements. the quota quantitative Origin of the NZ quota and reduced levy rates for butter (EC) No 1600/95, 1. 4. It should be noted that while the legal base for the arrangements remained Protocol 18 up to the adoption of the Regulation arrangements changed substantially from 1 April 1981. The original arrangements in Protocol 18 were extended by a series of Council Regulations up to 31 March 1981. Council Regulation (EEC) No 858/81 introduced the new arrangements from 1 April 1981, which were then renewed with minor adaptations until 30 June 1995. the nature of replacing for NZ butter The expression ”tariff quota for New Zealand” is not completely accurate. This Agreement included a tariff the autonomous quota concession under the special arrangements. The quota was fixed under the Agreement and in accordance with WTO obligations as 76 667 tonnes per year, an increase over the maximum quantity allowed to be imported under the special arrangements for the preceding period of 51 830 tonnes per year. The new tariff quota for NZ butter was opened by Commission Regulation (EC) No 1600/95. 2. ADMINISTRATIVE AND CONTROL PROCEDURES Conditions of eligibility for the NZ quota for butter 2. 1. There is no express reference in Regulation. No 858/81 to the reasons for the technical specifications in particular the fat content. The recitals provide only two relevant explanations about the type of butter covered by the quota: — arrangements should be made to permit NZ to continue to export butter to the UK on special terms and — provisions should be made that the New Zealand butter in question may be used only for direct consumption. Besides, at that time a major simplification in the management of the system was introduced. The system based on a minimum import price, which was administratively burdensome to control was replaced, by a reduced levy system while continuing to guarantee sufficient protection of the market. The reduced levy was expressed as a percentage of the intervention price for salted butter. In order to calculate this reduced levy it was decided, in Council, to specify the milk-fat content of NZ butter in conformity with the milk-fat content of salted butter eligible for intervention in the UK. Finally, satisfying this provision implied that New Zealand could not artificially increase its quota by exporting butter with a fat content exceeding 82 %. Certification of butter for quota purposes 2. 2. Protocol 18 certificates were issued by the New Zealand High Commission in London, the competent authority selected by the New Zealand Government and accepted by the UK authorities. This agency was responsible for limiting the issue of certificates to the quantity agreed by Council Regulation and to products respecting the eligibility criteria. Therefore, this body had the initial responsibility for control. The UK Customs authorities were presented with four copies of the Protocol 18 certificate import declaration. Since the two documents had to be presented together, there was no requirement that the details given in the Protocol 18 certificate should be repeated on the import declaration. together with an Control provisions 2. 15. The fact that the Regulation does not contain specific control provisions is not peculiar to the New Zealand Agreement. It does not absolve the Member State from applying appropriate procedures. These procedures, in common with those for all imports, should ensure that selective controls based on a proper assessment of the risk involved are exercised. 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/17 3. RESULTS OF THE AUDIT General In 1980, when 3. 1(a) The Commission does not consider that import licensing procedures should have been applied given the the legal basis described below. Commission proposed to extend the New Zealand butter quota to all Member States, it considered introducing an import licence system. In the event the Council decided to limit the imports to the UK and the Commission opted to retain the Protocol 18 certificate as the means of controlling quantities and certifying that the eligibility criteria were met. The maintenance of this method took account of the traditional nature and national character of the special arrangements. the Council Regulations which Title III of Regulation (EEC) No 804/68 sets out the general system applicable to trade in dairy products between the Community and third countries. Protocol 18 and subsequently continued the special arrangements for NZ butter did not provide for trade between a third country and the Community, but authorised one Member State to import certain quantities of butter from a particular third country on the condition (until 1993) that the butter was not traded within the Community or exported out of the Community. It was a special arrangement for which specific procedures were laid down in the Council Regulations whose legal base was Protocol 18. As far as the there was therefore a lex specialis. While Article 13 of Regulation (EEC) No 804/68 provided generally that the import of dairy products was subject to the presentation of an import licence, Article 4 of Regulation (EEC) No 858/81 (and subsequent Regulations) provided that the import of New Zealand butter under the special arrangements was conditional on the presentation of a certificate showing that the butter met the requirements for eligibility. This specific rule took priority over the general rule. import procedures were concerned, subjects limited resources for making The Commission has inspections for in Member States. The examination are therefore selected using risk-analysis techniques. The aim is to gain the maximum assurance from the visits made and therefore, in the absence of specific information (for example that referred to in paragraph 3. 14 of the Court’s report), those topics that have wide application are usually selected. Thus the procedures used to apply the standard system of tariff preferences was inspected in 1993 in the UK, as well as other Member States. (This did not include the special arrangements with New Zealand. ) The 1998 inspection programme will include an examination of the workings of other specific preferential agreements. Weekly returns of butter imports 3. 3. The Commission sought detailed information for market management reasons and used the information for that purpose particularly during sensitive periods. Control of quantity limits 3. 6. The Commission has been monitoring the UK authorities’ actions to establish and recover the amounts due. According to the information, criminal proceedings have been started for related offences. Security for the debts is held but these are currently the subject of appeals by the companies concerned. The monitoring of progress will continue. latest Accuracy of weight declarations 3. 8. The Commission continues to monitor the UK authorities’ actions to establish and recover any amounts due. It is aware that customs debts have now been established for both butter and cheese imports. These debts are the subject of appeals. Clearance into free circulation from bonded warehouses (e) There post-clearance checks. no is obligation to perform such 3. 10. The Commission will continue to monitor the outcome of the UK’s further investigation of this issue. (f) Regarding monitoring the use of the procedure, in 1983 the Commission asked the UK authorities to verify an apparent overshoot of the quota quantitative limits. The UK trade data showed higher butter imports from New Zealand into the UK than provided for by the quota. However, according to the UK authorities, the NZDB had given categorical assurances that they had taken the greatest possible care not to place into free circulation in any year any butter or cheese above the quantity allowed under the quota arrangements. The Commission was unconvinced by this argument and requested further checks. The UK customs authorities carried out further checks that showed that the quota limits had not been exceeded. Respect of maximum fat content provisions 3. 15. The Commission agrees with the Court that the butterfat parameter should be satisfied on a consignment by-consignment basis and that the Customs Code in this respect is clear. While reserving its position regarding the past, NZ has accepted that it apply in the future, but has asked for technical talks to establish the testing and sampling methods, on a mutually agreed basis, in order to demonstrate compliance in this regard. These technical talks are under way. C 127/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 24. 4. 98 3. 18 and 3. 20. The applicability of the fat-content rules remains the subject of court proceedings. The NZDB has indicated to the ECA that it was unable to make further details of the analysis available because it bears directly on matters currently before the UK courts. It was also indicated that it is prepared to release that material at the appropriate legal proceedings are the concluded. time once Eligibility of processed cheese containing third country cheese for export refunds 3. 40. The Commission services are examining a possible proposal to the Council that export refunds shall be paid only on milk and milk products wholly obtained in the Community. The Commission is aware as a result of monitoring the UK authorities’ actions that customs debts have been established based on the figures given by the Court for imports of butter considered ineligible for inclusion because of its fat content. The companies concerned have appealed against the assessments. The Commission will continue to monitor future action. 3. 19. See reply to paragraph 3. 15. Respect of direct manufacture criterion 3. 25 to 3. 26. The Commission notes that the UK authorities have a period of 56 days from the release of the Tribunal decision concerning the two specimen samples to lodge an appeal. Disposal 3. 32. Commission Regulation (EEC) No 570/88 aims to increase demand for butter with a view to improving the balance between supply and demand on the Community’s butter market. New Zealand butter forms part of the supply and from a market management point of view, it is not relevant which butter is used for industrial purposes. The Commission has always estimated the cost of the butter concession to New Zealand as the sum required to export an equivalent quantity of butter to levy/duty paid on third countries import less the reduced 3. 34. The Commission is monitoring an ongoing investigation concerning suspected repackaging of NZ butter. 3. 35. The Commission has now been informed by the competent national authority is applicable for such an infringement. that no sanction 3. 36. The Commission agrees with conclusions and is still examining these cases. the Court’s Cheese for processing — Eligible end-use products 3. 39. On the basis of the information available the Commission agrees with the Court that the Member State concerned has a financial responsibility. The Commission will contact the competent authorities to obtain further information and will take recovery action if appropriate. 4. SWISS EMMENTAL General comment The cases referred to by the Court are all under examination by the Member States involved. Indeed France, Germany and Italy have all reported the establishment of customs debts under the irregularity reporting arrangements provided for under Regulation (EEC) No 1552/89. The Commission will follow-up appropriately the subsequent recovery action. 5. CONCLUSION 5. 2. The Commission will continue to monitor the recovery action. 5. 3. The Commission does not consider the monitoring and control procedures were in force at the Commission level. The weekly returns were used by the Commission for the purposes for which it sought the information, namely in particular orderly marketing of New Zealand butter in the UK. for market management, that 5. 4. Should this prove necessary an appropriate proposal regarding the issuing agency will be considered when all elements are available. 5. 5. The Commission wishes to point out that agencies issuing certificates while they may have a commercial and financial interest in the transaction is a possible feature of all preferential systems. taken by 5. 6. First indent The Commission concludes from its ongoing monitoring of actions the UK authorities so far that customs debts totalling ECU 128 million have been established. The UK authorities’ investigations are continuing. They have made initial estimates that a further ECU 74 million of underpaid levy may be demanded. All the debts established so far are the subject of appeals by the companies concerned. Second and third indents A round of technical talks, as referred to in the reply to 3. 15, has been initiated to ensure that the system functions properly in future. Fourth indent Given the number of such arrangements the Commission cannot possibly conduct in-depth itself. (The examinations of all these arrangements 24. 4. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 127/19 Commission has the resources to make around 25 visits during a year. ) It is however planned that the own resources inspection programme for 1998 will cover preferential systems including some specific arrangements. The Commission will however ask Member States, who have these responsibility arrangements, to give priority to such systems when undertaking their own examinations. the primary to control indent The Commission considers Sixth the principles governing the eligibility of third country products to export refunds are clear. If substantial that transformation of the product in the Community gives rise to a change of origin, and hence to a new product which is exported, that product is entitled to a grant of export refunds in the normal way. If the imported product is exported without prior transformation, the refund granted cannot exceed the duty paid on import in accordance with Article 17(2) of Council Regulation (EEC) No 804/68. The Commission is currently undertaking further work on the question of what constitutes ”substantial transformation”


title: Verordnung (EG) Nr. 734/98 der Kommission vom 1. April 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Weißzucker und Rohzucker in unverändertem Zustand

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 102/10 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 2. 4. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 734/98 DER KOMMISSION vom 1. April 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Weißzucker und Rohzucker in unverändertem Zustand DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 des Rates vom 1. Juni 1981 über die gemeinsame Marktorgani- sation für Zucker (1), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 1599/96 (2), insbesondere auf Artikel 19 Absatz 4 erster Unterabsatz Buchstabe a), in Erwägung nachstehender Gründe: Nach Artikel 19 der Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 kann der Unterschied zwischen den Notierungen oder Preisen auf dem Weltmarkt der in Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe a) der angeführten Verordnung genannten Erzeugnisse und den Preisen dieser Erzeugnisse in der Gemeinschaft durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausgeglichen werden. Gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 sind die Erstattungen für den nicht denaturierten und in unverän- dertem Zustand ausgeführten Weißzucker und Rohzucker unter Berücksichtigung der Lage auf dem Markt der Gemeinschaft und auf dem Weltzuckermarkt und insbe- sondere der in Artikel 17a der angeführten Verordnung genannten Preise und Kostenelemente festzusetzen. Nach demselben Artikel sind zugleich die wirtschaftlichen Aspekte der beabsichtigten Ausfuhr zu berücksichtigen. Für Rohzucker ist die Erstattung für die Standardqualität festzusetzen. Diese ist in Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 431/68 des Rates vom 9. April 1968 über die Bestim- mung der Standardqualität für Rohzucker und des Grenz- übergangsorts der Gemeinschaft für die Berechnung der cif-Preise für Zucker (3), geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 3290/94 (4), festgelegt worden. Diese Erstattung ist im übrigen gemäß Artikel 17a Absatz 4 der Verord- nung (EWG) Nr. 1785/81 festzusetzen. Kandiszucker wurde in der Verordnung (EG) Nr. 2135/95 der Kommis- sion vom 7. September 1995 mit Durchführungsvor- schriften für die Gewährung von Ausfuhrerstattungen im Zuckersektor (5) definiert. Die so berechnete Erstattung muß bei aromatisiertem oder gefärbtem Zucker für dessen Saccharosegehalt gelten und somit für 1 v. H. dieses Gehalts festgesetzt werden. Die Lage auf dem Weltmarkt oder die besonderen Erfor- dernisse bestimmter Märkte können es notwendig machen, die Erstattung für Zucker nach der Bestimmung in unterschiedlicher Höhe festzusetzen. In besonderen Fällen kann der Erstattungsbetrag durch Rechtsakte anderer Art festgesetzt werden. Die mit Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 3813/92 des Rates (6), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 150/95 (7), festgelegten repräsentativen Marktkurse werden bei der Umrechnung der in den Drittlandswährungen ausgedrückten Beträge berücksichtigt. Außerdem werden sie bei der Bestimmung der den Währungen der Mitgliedstaaten landwirtschaftlichen für diese Umrechnungskurse Umrechnungen erforderlichen Durchführungsbestim- mungen wurden mit der Verordnung (EWG) Nr. 1068/93 der Kommission (8), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 1482/96 (9), erlassen. zugrunde gelegt. Die entsprechenden Die Erstattung wird alle zwei Wochen festgesetzt. Sie kann zwischenzeitlich geändert werden. Die Anwendung dieser Regeln auf die gegenwärtige Marktlage im Zuckersektor und insbesondere die Notie- rungen und Preise für Zucker in der Gemeinschaft und auf dem Weltmarkt führt dazu, die im Anhang angege- benen Erstattungsbeträge festzusetzen. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Zucker (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Erstattungen bei der Ausfuhr in unverändertem Zustand der in Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe a) der Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 genannten und nicht denaturierten Erzeugnisse werden wie im Anhang ange- geben festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 2. April 1998 in Kraft. (1) ABl. L 177 vom 1. 7. 1981, S. 4. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 43. (3) ABl. L 89 vom 10. 4. 1968, S. 3. (4) ABl. L 349 vom 31. 12. 1994, S. 105. (5) ABl. L 214 vom 8. 9. 1995, S. 16. (6) ABl. L 387 vom 31. 12. 1992, S. 1. (7) ABl. L 22 vom 31. 1. 1995, S. 1. (8) ABl. L 108 vom 1. 5. 1993, S. 106. (9) ABl. L 188 vom 27. 7. 1996, S. 22. 2. 4. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 102/11 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 1. April 1998 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission zur Verordnung der Kommission vom 1. April 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Weißzucker und Rohzucker in unverändertem Zustand ANHANG Erzeugniscode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Betrag der Erstattung (cid:190) in ECU/100 kg (cid:190) 38,91 35,82 38,91 35,82 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) in ECU/1 % Saccharose × 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4230 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) in ECU/100 kg (cid:190) 42,30 41,90 41,90 (cid:190) in ECU/1 % Saccharose × 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4230 (1) Dieser Betrag gilt für Rohzucker mit einem Rendementwert von 92 v. H. Wenn der Rendementwert des ausgeführten Rohzuckers von 92 v. H. abweicht, wird der anwendbare Erstattungsbetrag gemäß den Bestimmungen von Artikel 17a Absatz 4 der Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 errechnet. (2) Diese Festsetzung wurde ausgesetzt durch die Verordnung (EWG) Nr. 2689/85 der Kommission (ABl. L 255 vom 26. 9. 1985, S. 12), geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 3251/85 (ABl. L 309 vom 21. 11. 1985, S. 14)


title: Απόφαση σχετικά με την κοινή θέση που ενέκρινε το Συμβούλιο ενόψει της έγκρισης του κανονισμού του Συμβουλίου σχετικά με την αποκεντρωμένη συνεργασία (C4- 0008/98 95/0159(SYN))

eurovoc_concepts:
EDF
Latin America
Mediterranean third countries
award of contract
committee (EU)
cooperation policy
decentralisation
developing countries
international cooperation
local government
social participation