title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion laaja-alaisen tuen muotoihin"

eurovoc_concepts:
State aid
advisory committee (EU)
competition
control of State aid
single market

formats: html pdf print

text: C 129/70 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 k) l) pääasiallinen työmarkkina-asema (ei pakollinen) tulot (ei pakollinen) m) haastatteluun liittyvät tekniset tiedot: – – – – – – – – – – – – – tietojenkeruuvuosi viiteviikko haastatteluviikko jäsenvaltio alue, jolla kotitalous sijaitsee taajama-aste kotitalouden tunniste kotitaloustyyppi laitostyyppi painokertoimet alaotoksen suhde edelliseen tietojenkeruuseen (vuosittainen tietojenkeruu) alaotoksen suhde seuraavaan tietojenkeruuseen (vuosittainen tietojenkeruu) keruuaallon tunniste Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion laaja-alaisen tuen muotoihin” (98/C 129/16) Komissio päätti 7. lokakuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 6. helmikuuta 1998. Esittelijä oli Jan Jacob van Dijk. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. –26. helmikuuta 1998 pitämässään 352. täysistunnossa (helmikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 70 puolesta neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto EY:n perustamissopimuksessa jäsenvaltioiden 1. 1. tukitoimia pidetään yleisesti yhteismarkkinoille soveltu- mattomina. Asiasta määrätään sopimuksen 92 ja 93 artiklassa. Sopimuksen 94 artiklassa selvitetään, miten toteutettavista toimista voidaan päättää. Sopimuksessa katsotaan seuraavien tukitoimen- 1. 2. piteiden soveltuvan yhteismarkkinoille: c) tuki eräiden Saksan liittotasavallan alueiden talou- delle. 1. 3. Myös seuraavia julkisen vallan käyttämiä tuki- muotoja voidaan pitää soveltuvina: a) tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, missä elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai vajaa- työllisyys on vakava ongelma; a) yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki, joka myönnetään harjoittamatta syrjintää tuot- teiden alkuperän perusteella; b) tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hank- keen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen; b) tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellis- ten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaami- seksi; c) tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei ole ristiriidassa yhteisen edun kanssa; 27. 4. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 129/71 d) tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen; e) muu tuki, josta neuvosto päättää. 1. 7. 2. Komission arvion mukaan tämän tuen osuus on rajallinen. Se haluaa yksinkertaistaa valvontamenet- telyjä, jolloin jäisi enemmän resursseja suurten ja kilpai- luvääristymiä aiheuttavien tukitapausten arviointiin. Siksi komissio ehdottaa ryhmäpoikkeuksia eräille tukia- loille. Silloin näistä ei enää tarvitsisi ilmoittaa komis- siolle. Sopimuksen 93 artiklassa selvitetään, miten ko- 1. 4. missio valvoo 92 artiklan noudattamista. 1. 7. 3. Rajoituksia on kuitenkin kaksi: 1. 5. Komissio seuraa jäsenvaltioiden myöntämiä tukia. Aikaisemmissa katsauksissaan komissio totesi valtion maksamien tukien määrän laskeneen. Viiden- nessä yleiskatsauksessa näin ei kuitenkaan enää ollut. Komitea toistaa XXVI:sta kilpailupolitiikkaa koskevas- ta kertomuksesta antamassaan lausunnossa aiemmin esittämänsä toteamuksen, että teollisuuden korkea val- tiontuki selittyy entisen Itä-Saksan teollisuudelle myön- nettävällä lisätuella. Teollisuuden tuki on vakiintunut noin 43 miljardiin ecuun eli 1 400 ecuun kyseisellä sektorilla työskentelevää työntekijää kohden. Lisäksi komissio päättelee, että tukea myönnetään enemmän rikkaiden EU-jäsenvaltioiden alueille kuin koheesioma- ille. Komissio on vakavasti huolissaan tästä asiainti- lasta (1). Komission mielestä valtiontuen valvontaa on 1. 6. lähivuosina lisättävä. EMUn, EU:n laajenemisen ja kasvavan työttömyyden vuoksi valvonnan tehostaminen on yhä tärkeämpää. Jotta valvontaan jää tarpeeksi aikaa ja mahdollisuuksia, komissio haluaa lisätä sen tarkoituksenmukaisuutta. Arviointikriteerit on päätetty tietyille valtiontuen 1. 7. aloille kuten horisontaalisille eli laaja-alaisille tuille, alueellisille tuille, vientiluottovakuutuksille ja vientiluot- oille. 1. 7. 1. Komissio on jo määritellyt yhteisön suuntavii- vat erilaisille horisontaalisille tuille kuten tutkimukselle ja kehitykselle, pienille ja keskisuurille yrityksille, ym- päristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnettäville tuille. Suuntaviivojen perusteella jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin. Vuosien 1992–1994 välisenä ajanjaksona jäsenvaltiot myönsivät keskimäärin 12,5 miljardia ecua horisontaalista tukea, joka on noin 30 % koko valtion- tuesta (2). (1) ”Komission kertomus – viides yleiskatsaus Euroopan unionin tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen val- tion tuista” – KOM(97) 170 lopull. , s. 40. (2) Oma laskelma, joka perustuu asiakirjan ”Komission kerto- mus – viides yleiskatsaus Euroopan unionin tehdasteolli- suuden ja eräiden muiden alojen valtion tuista” tilastoliittei- siin, s. 62–73. a) tuki ei saa ylittää tiettyä summaa; muutoin siitä täytyy edelleenkin ilmoittaa komissiolle etukäteen; b) komissio valvoo edelleen myös ryhmäpoikkeuksen alaisia aloja. Asetusehdotuksessa annetaan vain suuntavii- 1. 7. 4. vat. Konkreettiset summat ja päämäärät määritellään erikseen. 2. Komission ehdotuksen pääsisältö 2. 1. Komissio aikoo lähitulevaisuudessa keskittyä tutkimaan tarkemmin tärkeimpiä valtiontukitapauksia, jotka voivat vääristää kilpailua merkittävällä tavalla. Tähän pyritään voimassa olevia sääntöjä yksinkertaista- malla ja selkeyttämällä. 2. 2. Valtiontukien valvonnan uudistaminen on tar- koitus toteuttaa siten, että ensimmäistä kertaa sitten Rooman sopimuksen voimaantulon vuonna 1958 komis- sio myöntää ns. ryhmäpoikkeuksia monille horisontaali- sille tuille kuten pk-yrityksille, T&K-työhön, ym- päristönsuojeluun, koulutukseen, työllistämiseen ja vientiluotoille myönnettäville tuille. Komissio katsoo, että koska nämä tuet yleensä noudattavat unionin tasolla vahvistettuja perusteita, jäsenvaltioiden ei enää tarvitsisi ilmoittaa niistä virallisesti komissiolle. Ensimmäinen askel ryhmäpoikkeusten käyttöö- 2. 3. nottamiseksi otettiin marraskuussa 1996, kun komissio toimitti teollisuusministereiden neuvostolle suuntavii- vansa EY:n perustamissopimuksen 94 artiklan sovelta- misesta. Perustamissopimuksen 94 artiklassa määrä- tään: ”Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan antaa aiheelliset asetukset 92 ja 93 artiklan soveltamisesta ja etenkin vahvistaa ne edellytykset, joilla 93 artiklan 3 kohtaa sovelletaan, sekä ne tukimuodot, joihin tätä menettelyä ei sovelleta”. C 129/72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27. 4. 98 2. 4. Ryhmäpoikkeusten käyttöönotto johtaa sel- vempään lainsäädäntöön, jolla on välitöntä oikeusvaiku- tusta. Tämä lisää valtiontuen valvonnan avoimuutta ja ennakoitavuutta. Se parantaa siten jäsenvaltioiden viranomaisten, tuomioistuinten ja tilintarkastajien mah- dollisuuksia valvoa valtiontukea tarkemmin kansallisel- la tasolla. Kuten nykyäänkin kansalaiset voivat lisäksi valittaa kansallisiin tuomioistuimiin epäillessään, että myönnetty tuki, josta ei ole ilmoitettu, ei täytä ryhmä- poikkeusasetuksissa vapauttamiselle säädettyjä edelly- tyksiä. Ehdotetulla asetuksella perustetaan neuvoa- 2. 5. antava komitea, jota komission on kuultava ennen asetusluonnoksen julkaisemista ja kyseisen asetuksen antamista. Ehdotetussa asetuksessa säädetään myös asianosaisten kuulemisesta. Komissio tiedottaa neuvoa- antavalle komitealle asianosaisten näkökannoista, kun se kuulee komiteaa ennen asetuksen hyväksymistä. 3. TSK:n näkemys 3. 1. TSK kannattaa komission ehdotusta. Sen mie- lestä tällä tavoin kunnioitetaan läheisyysperiaatetta. Lisäksi ehdotus johtaisi menettelyn yksinkertaistami- seen. Komitean mielestä toteuttamalla ehdotus valtion- tukea voitaisiin valvoa tehokkaammin ja avoimemmin kuin silloin, kun jokaisesta tapauksesta tehdään ennak- koilmoitus. Vapautuvat resurssit voidaan käyttää pa- remmin muiden valtiontuen muotojen tehokkaampaan valvontaan. 3. 1. 1. Komitea uskoo avoimuuden ja valvonnan ole- van erittäin tärkeitä tekijöitä, kun halutaan tehostaa entisestään. Ryhmäpoik- valtiontuen keussäännösten kriteerit ja kynnysarvot tulisi määritellä mahdollisimman selvästi väärinkäytösriskin vähentämi- valvontaa Bryssel, 25. helmikuuta 1998. seksi. Komitean mielestä 4 artiklassa määritetyt valvon- tamekanismit ovat riittäviä, mikäli komissio varmistaa asianmukaisen tiedonkulun asiasta kiinnostuneille kol- mansille osapuolille. 3. 2. TSK huomauttaa lisäksi, että kyse on pelkästään menettelytapaehdotuksesta. Komissio ehdottaa yksin- omaan uutta menettelytapaa; toimenpiteiden sisältö ei sen sijaan muutu. 3. 3. Koska TSK edustaa EU:ssa talous- ja yhteiskun- taelämän eturyhmiä, komitean mielestä sitä tulisi kuulla myös arviointia koskevaa kertomusta annettaessa. 3. 4. TSK haluaa varmistettavan, että: – asetus saatetaan voimaan tehokkaasti ja oikeudenmu- kaisesti kaikissa jäsenvaltioissa; – tehdään väliarviointi kolmen vuoden kuluessa uuden järjestelmän käyttöönotosta; – jäsenvaltioiden raportointijärjestelmistä saatavaa tie- toa jaetaan tehokkaasti. 3. 5. TSK toteaa, että ehdotuksia punnittaessa painoa on pantava ennen muuta seuraaviin kahteen kysymyk- seen: – Ovatko uusi poikkeus- sekä de minimis -järjestelmä toimineet tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti? – Onko komissio uusien järjestelmien ansiosta pystynyt tehokkaammin keskittämään asiantuntemuksensa ja toimivaltansa valtiontukiasioissa avaintapauksiin, joissa valtiontuki vääristää sisämarkkinoiden toimin- taa merkittävästi? 3. 5. 1. Mikäli yllä mainittuihin kysymyksiin vastataan kielteisesti, on komitean mielestä kyseenalaista, tuleeko toimenpiteet pitää voimassa. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: Elenco dei deputati dell'ufficio di presidenza, del Parlamento, dei gruppi politici, delle commissioni e delle delegazioni interparlamentari : No 2/1997.,Jäsenluettelo : Puhemiehistö, parlamentti, puolueryhmät, valiokunnat, yhteisparlamentaariset valtuuskunnat : No 2/1997.,Ledamotsförteckning Förteckning över ledamöter i presidiet, i parlamentet, i de politiska grupperna, i utskotten, i de interparlamentariska delegationerna : No 2/1997.,Ledenlijst van het Bureau, het Parlement, de fracties, de commissies en de interparlementaire delegaties : No 2/1997.,List of Members of the Bureau, Parliament, political groups, committees and interparliamentary delegations : No 2/1997.,Lista de los diputados de la Mesa, del Parlamento, de los grupos políticos, de las comisiones y de las delegaciones interparlamentarias : No 2/1997.,Lista dos deputados da Mesa, do Parlamento, dos grupos políticos, das comissões e delegações interparlamentares : No 2/1997.,Liste des députés du bureau, du Parlement, des groupes politiques, des commissions et des délégations interparlementaires : No 2/1997.,Medlemsfortegnelse over Præsidiet, Parlamentet, de politiske grupper, udvalgene og de interparlamentariske delegationer : No 2/1997.,Mitgliederliste des Präsidiums, des Parlaments, der Fraktionen, der Ausschüsse und der interparlamentarischen Delegationen : No 2/1997.,Κατάλογος των βουλευτών του Προεδρείου, του Κοινοβουλίου, των πολιτικών ομάδων, των επιτροπών και των διακοινοβουλευτικών αντιπροσωπειών : No 2/1997.

eurovoc_concepts:
Member of the European Parliament
yearbook


title: SCHLÜSSELZAHLEN. Bulletin zur europäischen Konjunktur und Synthesen 3/98.

eurovoc_concepts:
economic indicator
economic statistics


title: PREGUNTA ESCRITA n. 615/98 del Angela BILLINGHAM a la Comisión. Estudio sobre los riesgos de cáncer causados por textiles y productos de cuero

eurovoc_concepts:
approximation of laws
cancer
dyestuffs industry
footwear industry
health risk
leather
market approval
textile product

text: C 304/140 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 2. 10. 98 (98/C 304/208) PREGUNTA ESCRITA E-0614/98 de Mar(cid:14)·a Izquierdo Rojo (PSE) al Consejo (16 de marzo de 1998) Asunto: Contra la violencia machista La u·ltima resolucio·n del Parlamento Europeo sobre la necesidad de realizar en toda la UE una campan(cid:152)a contra la violencia machista (1) insta a los Gobiernos de los Estados miembros «a que tomen ma·s en serio la violencia contra las mujeres y la incluyan en su orden del d(cid:14)·a pol(cid:14)·tico». Teniendo en cuenta que, so·lo en Espan(cid:152)a, en dicho an(cid:152)o 1997, 61 mujeres fueron asesinadas v(cid:14)·ctimas de esta violencia, cifra que supera la de la violencia terrorista de ETA, ¿que· medidas y acciones emprendera· y adoptara· el Consejo para combatir a escala europea esta violencia machista durante el presente an(cid:152)o? (1) DO C 304 de 6. 10. 1997, p. 25. Respuesta (28 de mayo de 1998) La violencia contra la mujer es una cuestio·n que los Estados miembros de la Unio·n Europea toman muy en serio. Ejemplo de ello es que en la u·ltima reunio·n del Consejo «Trabajo y Asuntos Sociales», celebrada el 15 de diciembre de 1997, uno de los tres temas tratados como parte de un debate sobre el seguimiento de la Conferencia de las Naciones Unidas sobre la mujer celebrada en Pek(cid:14)·n en 1995, fue el de la violencia contra la mujer. El Consejo hizo un balance de las medidas tomadas por los Estados miembros y subrayo· el importante trabajo realizado a trave·s de los Programas STOP y DAPHNE para combatir todo tipo de violencia contra los nin(cid:152)os y la mujer. En el mes de marzo de 1998, la Comisio·n de las Naciones Unidas sobre la Condicio·n Jur(cid:14)·dica y Social de la mujer centro· su atencio·n en la violencia contra la Mujer; la Unio·n Europea estaba representada en dicha Conferencia y adopto· una declaracio·n que condena toda forma de violencia contra la mujer. La Presidencia estudia actualmente junto con la Comisio·n la posibilidad de que la Unio·n Europea tome iniciativas en 1999 en materia de la lucha contra la violencia machista. (98/C 304/209) PREGUNTA ESCRITA P-0615/98 de Angela Billingham (PSE) a la Comisio·n (25 de febrero de 1998) Asunto: Estudio sobre los riesgos de ca·ncer causados por textiles y productos de cuero ¿Considera la Comisio·n que los resultados del estudio sobre los riesgos de ca·ncer causados por textiles y productos de cuero tratados con colorantes azoicos, objeto de la licitacio·n III/96/61 de julio de 1996, hara·n necesaria la adopcio·n de medidas por parte de los comerciantes de calzado de la Unio·n Europea? ¿Considera la Comisio·n que los riesgos para la salud son de tal magnitud que justifican la promulgacio·n de normas legislativas? En caso negativo, ¿piensa adoptar medidas para suprimir las prohibiciones de a·mbito nacional referentes a los compuestos azoicos que resultan contrarias al mercado u·nico? Respuesta del Sr. Bangemann en nombre de la Comisio·n (25 de marzo de la Comisio·n) El estudio sobre los riesgos de ca·ncer causados por textiles y productos de cuero tratados con colorantes azoicos forma parte de un programa iniciado por la Comisio·n para analizar la necesidad de imponer limitaciones uniformes a la comercializacio·n y el uso de tintes azoicos carcino·genos y tambie·n las consecuencias econo·micas o de otro tipo derivadas de tales limitaciones


title: Η Ευρωπαϊκη Ένωση : 15 χώρες - 370 εκατομμύρια πολίτες: Ένωση ειρήνης, ελευθερίας, αλληλεγγύης.

eurovoc_concepts:
EU Member State
atlas
political geography


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa às medidas de protecção contra a introdução na Comunidade de organismos prejudiciais às plantas e produtos vegetais e contra a sua propagação no interior da Comunidade»

eurovoc_concepts:
codification of EU law
crop production
plant disease
plant health control
plant health legislation

text: C 129/36 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 4. 98 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa às medidas de protecça˜o contra a introduça˜o na Comunidade de organismos prejudiciais às plantas e produtos vegetais e contra a sua propagaça˜o no interior da Comunidade» (98/C 129/08) Em 24 de Fevereiro de 1998, o Conselho decidiu, nos termos dos artigos 434 e 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. Foi incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos a Secça˜o de Agricultura e Pescas, que emitiu parecer em 5 de Fevereiro de 1998 (relator: J. Ballé). Na 3521 reunia˜o plena´ria de 25 e 26 de Fevereiro de 1998 (sessa˜o de 25 de Fevereiro), o Comité adoptou por 120 votos a favor e 2 abstenço˜ es o seguinte parecer. Em 5 de Dezembro de 1997, a Comissa˜o apresentou 1. uma proposta de codificaça˜o da Directiva 77/93/CEE do Conselho, de 21 de Dezembro de 1976,relativa às medidas de protecça˜o contra a introduça˜o na Comunidade de organismos prejudiciais às plantas e produtos vegetais e contra a sua propagaça˜o no interior da Comunidade. Com efeito, a directiva em questa˜o foi alterada va´rias vezes,muitasvezesdeformasubstancial. Porconseguinte, convém, por motivos de clareza e de racionalizaça˜o, proceder à codificaça˜o da referida directiva. Bruxelas, 25 de Fevereiro de 1998. 2. Na medida em que se trata de uma codificaça˜o constitutiva ou oficial, ou seja, que na˜o pressupo˜e qualquer modificaça˜o substancial, e por motivos de clareza e de racionalizaça˜o, o Comité Econo´ mico e Social aceita o método de trabalho acelerado estabelecido pelo acordo institucional de 20 de Dezembro de 1994 e aprova portanto a proposta da Comissa˜o. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem "Vorschlag für eine Richtlinie des Europäischen Parlaments und des Rates über besondere Vorschriften für Fahrzeuge zur Personenbeförderung mit mehr als acht Sitzplätzen außer dem Fahrersitz und zur Änderung der Richtlinie 70/156/EWG des Rates"

eurovoc_concepts:
EU law
carriage of passengers
motor vehicle
national law
safety device

text: 27. 4. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 129/5 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Richtlinie des Europäischen Parlaments und des Rates über besondere Vorschriften für Fahrzeuge zur Personenbeförderung mit mehr als acht Sitzplätzen außer dem Fahrersitz und zur A¨ nderung der Richtlinie 70/156/EWG des Rates“ (98/C 129/02) Der Rat beschloß am 13. November 1997, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 100 a des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Industrie, Handel, Handwerk und Dienstleistungen nahm ihre Stellungnahme am 6. Februar 1998 an. Berichterstatter war Herr Bagliano. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 352. Plenartagung (Sitzung vom 25. Februar 1998) mit 81 Ja-Stimmen und 4 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Gegenstand dieses Richtlinienvorschlags sind die besonderen Vorschriften für die Zulassung von „Kraftomnibussen“ (M2 und M3) (1). Der Richtlinien- vorschlag stellt somit eine Ergänzung zur Richtli- nie 70/156/EWG dar, indem er die Busse in deren Anwendungsbereich einbezieht; diese Richtlinie ist die „Rahmenrichtlinie“ für das Typgenehmigungsverfahren von Kraftfahrzeugen in der Europäischen Union. Die „EG-Typgenehmigung“ erlaubt es bekanntlich, ein Fahrzeug, das nur in einem Mitgliedstaat der Union eine Typgenehmigung erhalten hat, in allen Mitgliedstaaten zu verkaufen und in Verkehr zu bringen; sie gilt derzeit nur für Pkw (M1); für diese sind alle erforderlichen Einzelrichtlinien (nämlich 45) erlassen worden. Für Busse hingegen muß die „Richtlinie zur Festlegung der technischen Baumerkmale von Kraftomnibussen und der Ausstattung dieser Fahrzeuge“ noch verabschiedet werden. Dieser Richtlinienvorschlag (technische Baumerkmale und Ausstattung), der Gegenstand der vorliegenden Stellungnahme ist, stützt sich auf die Regelungen der Wirtschaftskommission der Vereinten Nationen für Europa (UN-ECE) (R36, R52 und R66) (2), die von einigen Mitgliedstaaten, aber auch zahlreichen weiteren europäischen und außereuropäischen Staaten verab- schiedet worden sind, sowie auf den Entwurf einer demnächst von der UN-ECE zu erlassenden Regelung für Doppeldeckpersonenfahrzeuge. 1. 2. Ziel des Kommissionsvorschlags ist es, Grenz- werte für die Sicherheit der Fahrgäste vorzuschreiben und die Zugänglichkeit der Busse für Personen mit eingeschränkter Mobilität zu verbessern. (1) M2: Fahrzeuge zur Personenbeförderung mit mehr als acht Sitzplätzen außer dem Fahrersitz und einem zulässigen Höchstgewicht von bis zu 5 t. M3: Fahrzeuge zur Personenbeförderung mit mehr als acht Sitzplätzen außer dem Fahrersitz und einem zulässigen Höchstgewicht von mehr als 5 t. (2) Regelung R36 für große Busse (über 22 Fahrgäste); Regelung R52 für kleine Busse (bis 22 Fahrgäste); Regelung R66 über die Festigkeit des Aufbaus. Die „Vorschriften“ umfassen: — Unterteilung in Fahrzeugklassen; — Definition von Niederflurbussen; — Achsverteilung des Gewichts von Insassen und Gepäck; — Mindestfläche pro Stehplatz und Höchstzahl der Fahrgäste; — Stabilität; — Schutz gegen Brandgefahr; — Ausstiege (Betriebstüren, Notausstiege, Fenster und Notluken): Zahl, Anordnung, Zugang und techni- sche Vorschriften; — Einstiegsstufen; — Fahrgastsitze und Raum pro Sitzplatz; — Handläufe und Haltegriffe für die Fahrgäste; — Festigkeit der Aufbaustruktur; — Beförderung von Fahrgästen mit eingeschränkter Mobilität und Einstiegshilfen; — Doppeldeckfahrzeuge. 2. Bemerkungen 2. 1. Fahrzeugklassen 2. 1. 1. V o r b e m e r k u n g Die Einteilung in Fahrzeugklassen entspricht jener der UN-ECE und hat den Zweck, je nachdem, ob das Fahrzeug vorwiegend stehende oder sitzende Fahrgäste befördert, unterschiedliche Vorschriften und Ausstat- tungen vorzusehen (Klasse I, II oder nur mit Sitzplätzen: III). Entsprechendes gilt für Kleinbusse mit bis zu 22 Fahrgästen (Klasse A mit Stehplätzen, Klasse B nur mit Sitzplätzen). Im einzelnen gelten folgende Definitionen (s. Anhang I): — Fahrzeuge der Klassen I und A haben vorwiegend Stehplätze und werden auf Kurzstrecken mit häufi- gen, nicht weit auseinander liegenden Haltestellen eingesetzt; C 129/6 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 27. 4. 98 — Fahrzeuge der Klasse II haben vorwiegend Sitzplätze und werden auf Langstrecken mit weit auseinander liegenden Haltestellen eingesetzt; — Fahrzeuge der Klassen III und B haben keine Stehplätze. Die technischen „Anhänge“ beruhen allesamt 2. 1. 2. auf dieser Unterteilung in Fahrzeugklassen gemäß dem unterschiedlichen Einsatz der Fahrzeuge, bieten jedoch das gleiche Sicherheitsniveau. „Hauptziel dieser Richtli- nie ist es, die Sicherheit der Insassen zu gewährleisten“, wie es in einem der Erwäggründe heißt. Ein Sicherheitsaspekt besteht beispielsweise darin, auf Langstrecken möglichst wenige Fahrgäste stehend zu befördern. Ein weiterer wichtiger Sicherheitsaspekt ist die Zeit, die im Notfall zur Räumung des Fahrzeugs erforderlich ist; daher ist ein Mindestraum pro stehen- dem bzw. sitzendem Fahrgast vorgeschrieben, der je nach Fahrzeugklasse unterschiedlich ist. 2. 1. 3. Der Ausschuß stimmt diesem Ansatz zu, denn er gewährleistet ein vernünftiges Verhältnis zwischen Kosten und Zielen, ohne das Ziel der gleichwertigen Sicherheit zu beeinträchtigen, und entspricht darüber hinaus auch den ständig weiterentwickelten UN-ECE- Regelungen. 2. 2. Schutz gegen Brandgefahr Die in diesem Richtlinienvorschlag (Anhang I, Ziffer 7. 5) enthaltenen Vorschriften ergänzen die Ad-hoc-Richtlinie über das „Brennverhalten“ (95/28/EG) und sollten auf- grund der inhaltlichen Einheitlichkeit ggf. dort aufge- nommen werden. Dies gilt im übrigen bereits für die obligatorische Ausstattung mit Sicherheitsgurten in Fahrzeugen der Klassen II und III sowie für die Widerstandsfähigkeit der Sitze. 2. 3. Stufen Der Richtlinienvorschlag (Anhang I, Ziffer 7. 7. 7. 1) schreibt für die Fahrzeugklassen I, II und A eine maximale Höhe der ersten Stufe über dem Boden von 320 mm vor. Hierzu ist jedoch zu bemerken, daß bei Fahrzeugen aller Klassen, die auf Strecken mit unterschiedlicher Neigung eingesetzt werden (dies kommt auch im Stadtverkehr vor), und insbesondere für Fahrzeuge der Klasse II, die für den Langstreckeneinsatz (mit höherer Geschwindigkeit) konzipiert sind, die Höhe der untersten Stufe über dem Boden nicht über ein gewisses Maß hinaus verringert werden kann. Daher sollte die maximale Höhe der untersten Stufe den in den UN-ECE-Regelungen R36 und R52 enthaltenen Vorschriften angepaßt werden, die bei den Fahrzeugklas- sen I und A eine Höhe von 36 cm, bei den Fahrzeugklas- sen II, III und B eine Höhe von 40 cm vorsehen. 2. 4. Festigkeit der Aufbaustruktur (Anhang IV) Der Richtlinienvorschlag sieht einen „U¨ berlebensraum“ (Restraum) vor, der für den Passagierraum im Fall des U¨ berschlagens des Fahrzeugs erhalten bleiben muß. Es wird gehofft, daß der „U¨ berlebensraum“ auch auf den Fahrerraum ausgedehnt wird und das Problem der umfassenden Sicherheit des Fahrers baldmöglichst in einer Ad-hoc-Richtlinie geregelt wird. 2. 5. Der Ausschuß hielte es für besser, wenn die Richtlinie nicht nur betriebsrelevante Fragen, wie z. B. die Anzahl der Betriebstüren, behandelte, sondern auch Vorgaben für angemessene Notausstiege enthielte. 2. 6. Zugänglichkeit für Fahrgäste mit eingeschränkter Mobilität (Anhang I, Ziffer 7. 12) und Einstiegshil- fen (Anhang VII) Der Richtlinienvorschlag behandelt ausführlich und vollständig die Probleme im Zusammenhang mit der Beförderung von Fahrgästen mit eingeschränkter Mobi- lität einschließlich Rollstuhlfahrern. Der Ausschuß kann sich dem nur anschließen und freut sich darüber, daß die Kommission beabsichtigt, zusätzliche Studien durchzuführen, um immer bessere Lösungen für die Zugänglichkeit für Fahrgäste mit eingeschränkter Mobilität zu finden. Der Ausschuß dringt darauf, daß die Richtlinie auch eine Verpflichtung der Kommission enthält, das Problem der Zugänglich- keit in enger Zusammenarbeit mit den Behindertenorga- nisationen weiter zu untersuchen. Diesbezüglich hält es der Ausschuß jedoch für zweckmä- ßig, das Problem realistisch anzugehen, insbesondere in dem Bestreben, möglichst schnell wirksame Ergebnisse zu erzielen. Zu diesem Zweck könnten die Mitgliedstaa- ten unter Wahrung des Subsidiaritätsprinzips die Ver- pflichtung übernehmen, entsprechend den nationalen und lokalen Gegebenheiten einen Mindestanteil von Bussen vorzuschreiben, die mit Einstiegshilfen für Fahrgäste mit eingeschränkter Mobilität ausgestattet sind. Der Ausschuß nimmt zur Kenntnis, daß sich die Kommis- sion in den Erwäggründen vorbehält, für andere Fahr- zeugklassen als die Klasse I entsprechend den Notwen- digkeiten zu einem späteren Zeitpunkt „geeignete techni- sche Lösungen zu bewerten und (. ) erforderlichenfalls auf der Grundlage eines Berichts der Kommission anzupassen“. 2. 7. Artikel 3 des Richtlinienvorschlags: normale EG- Typgenehmigung oder Betriebserlaubnis gemäß Ausnahmeregelungen Der Richtlinienvorschlag sieht zwei Zulassungsmöglich- keiten vor: Die normale EG-Typgenehmigung und eine Betriebserlaubnis gemäß Ausnahmeregelungen (Arti- kel 3), die unter einigen Ziffern in Anhang I und VIII unter einem Punkt „a“ getrennt behandelt werden. Diese unter den Punkten „a“ behandelten Ausnahmeregelun- gen — die sich von der normalen EG-Typgenehmigung 27. 4. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 129/7 auch in grundlegenden Vorschriften unterscheidet — sehen vor, daß einige Mitgliedstaaten auch Fahrzeugen mit besonderen Merkmalen, die im jeweiligen Land vorhanden sind, eine EG-Typgenehmigung erteilen dürfen, andere Mitgliedstaaten diese jedoch verweigern können. Der Ausschuß ist sich der Gründe bewußt, die dazu geführt haben, diese beiden Genehmigungs- möglichkeiten vorzusehen, und stimmt darin überein, daß diese Maßnahme vorübergehender Natur ist, da sich die Kommission in Artikel 3 Absatz 3 ja vorbehält, im Jahre 2003 eine U¨ berprüfung dieser Bestimmung vornehmen. 2. 8. Artikel 4 Absatz 1 des Richtlinienvorschlags 2. 8. 1. Artikel 4 Absatz 1 bezieht sich auf Fahrzeuge der Klasse I, „die für den Einsatz im städtischen und im U¨ berlandlinienverkehr bestimmt sind“; diese müssen: a) „die technischen Vorschriften nach Anhang I Teil B oder nach Anhang I Teil C erfüllen“ und b) für Fahrgäste mit eingeschränkter Mobilität „über mindestens eine der Einstiegshilfen nach Anhang VII verfügen“. 2. 8. 1. 1. Es erscheint als korrekt, die unter a) genann- ten technischen Vorschriften auf Fahrzeuge der Klasse I zu beziehen, die für den Stadtverkehr „bestimmt“ sind; jedoch erscheint es als widersprüchlich, nämlich gerade dem Kriterium der Einteilung in Fahrzeugklassen wi- dersprechend, dies mit der „Bestimmung“ von Fahrzeu- gen der Klasse I für den „U¨ berlandlinienverkehr“ zu kombinieren, da für Fahrzeuge der Klasse I gerade Sicherheitsvorschriften gelten, die für den Langstrecken- verkehr unzureichend sind (s. Ziffer 2. 1. 1). Die Einbeziehung der „Bestimmung von Fahrzeugen der Klasse I für den U¨ berlandlinienverkehr“ in diese Vorschrift ist daher aus Sicherheitsgründen nicht hin- nehmbar (denn sie verfügen über eine höhere Zahl von Stehplätzen und weniger Raum pro Sitzplatz); deshalb sollte Artikel 4 Absatz 1 dahingehend geändert werden, daß zumindest der Ausdruck „und im U¨ berlandlinienver- kehr“ gestrichen wird. 2. 8. 1. 2. Im Hinblick auf die unter b) genannten Vorschriften — d. h. , daß alle Fahrzeuge der Klasse I mit Einstiegshilfen für Fahrgäste mit eingeschränkter Mobilität ausgestattet werden müssen — wird auf die obigen Erwägungen unter Ziffer 2. 5 verwiesen. Brüssel, den 25. Februar 1998. Logischerweise müssen die in Anhang I, Ziffer 7. 12 und 7. 13 enthaltenen Vorschriften in Anhang VII übernom- men werden — der gerade die technischen Maßnahmen zur Erleichterung des Einstiegs enthält — und daher nicht für alle Fahrzeuge obligatorisch sein. 2. 9. Artikel 7: Beratender Ausschuß für die Anpassung der Richtlinien über die Beseitigung der techni- schen Handelshemmnisse bei Kraftfahrzeugen an den technischen Fortschritt Der Wirtschafts- und Sozialausschuß hat sich bereits mehrmals für die Beibehaltung der Entscheidungsbe- fugnis des Ausschusses für die Anpassung der Richtlinien über die Beseitigung der technischen Handelshemmnisse bei Kraftfahrzeugen an den technischen Fortschritt 12 und 13 der Rahmenrichtli- gemäß Artikel nie 70/156/EWG ausgesprochen. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß ist sich zwar der Notwendigkeit bewußt, das Verfahren zur Anpassung der Richtlinien an den technischen Fortschritt zu be- schleunigen, kann sich aber dennoch nicht mit den Ausführungen in Artikel 7 einverstanden erklären, da der genannte Ausschuß dadurch auf einen „beratenden Ausschuß“ reduziert würde. 3. Schlußbemerkungen Der Ausschuß teilt und unterstützt die Zielsetzung der Richtlinie, sowohl im Hinblick auf die größere Sicherheit der Fahrgäste als auch hinsichtlich der leichteren Zugänglichkeit für Personen mit eingeschränkter Bewe- gungsfähigkeit; er empfiehlt jedoch: — in U¨ bereinstimmung mit dem gesamten Ansatz, der in den „Anhängen“ verfolgt wird und auf der Unterscheidung in Fahrzeugklassen beruht, seine — kritischen — Anmerkungen unter Ziffer 2. 2 bis 2. 9 zu berücksichtigen; — sowie insbesondere in U¨ bereinstimmung mit der von der Kommission in ihren Erwäggründen geforderten Flexibilität und Konkretheit sowie mit dem Subsidi- aritätsgrundsatz auch seine — konstruktiven — Be- merkungen unter Ziffer 2. 6 zu berücksichtigen. Der Präsident des Wirtschafts- und Sozialausschusses Tom JENKINS


title: Den Europæiske Union : 15 Lande - 370 Millioner borgere: En Union for fred, frihed og solidaritet.


text: C 129/70 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 k) l) vigtigste beskæftigelsesmæssig status (fakultativ) indtægt (fakultativ) m) tekniske data vedrørende interviewede: — undersøgelsesår — referenceuge — interviewuge — medlemsstat — den region, hvor husstanden har bopæl — urbaniseringsgrad — husstandens løbenummer — husstandens art — institutionens art — vægtningsfaktor — del af stikprøveudsnittet i forhold til foregående undersøgelser (årlig undersøgelse) — del af stikprøveudsnittet i forhold til næste undersøgelse (årlig undersøgelse) — undersøgel- sesrundens løbenummer. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 på visse former for horisontal statsstøtte« (98/C 129/16) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 7. oktober 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Jan Jacob van Dijk til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. februar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 70 stemmer for og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning Ifølge EF-traktaten er statsstøtte generelt ufore- 1. 1. nelig med det fælles marked. Herom handler EF- traktatens artikel 92 og 93. I artikel 94 er klart fastsat, hvordan der kan træffes beslutning om de foranstalt- ninger, som skal træffes. Ifølge traktaten er følgende støtteforanstaltnin- 1. 2. ger forenelige med det fælles marked: a) støtte af social karakter til enkelte forbrugere, forudsat at den ydes uden forskelsbehandling med hensyn til varernes oprindelse; b) støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder; c) støtteforanstaltninger for økonomien i visse af For- bundsrepublikken Tysklands områder. Endvidere kan også følgende former for statsstøt- 1. 3. te betragtes som forenelige med fællesmarkedet: a) støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse; b) støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi; c) støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse; 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/71 d) støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kultur- arven; e) andre former for støtte, hvorom Rådet træffer beslutning. 1. 7. 2. Kommissionen skønner, at omfanget af denne støtte er relativt begrænset. Den ønsker at forenkle kontrolproceduren, således at der frigøres flere ressour- cer til vurderingen af »tungere« og mere forvridende sager. Kommissionen foreslår derfor, at der indrømmes gruppefritagelser for bestemte kategorier af støtte. Disse behøver således ikke længere at blive forhåndsanmeldt til Kommissionen. I artikel 93 præciseres det, hvordan Kommissio- 1. 4. nen skal kontrollere overholdelsen af artikel 92. 1. 7. 3. Der er imidlertid to begrænsninger heri: 1. 5. Kommissionen offentliggør oversigter over den støtte, som er blevet ydet af medlemsstaterne. I de tidligere oversigter konstaterede Kommissionen, at stats- støtten var for nedadgående. Dette er imidlertid ikke tilfældet i den femte oversigt. Som ØSU allerede påpeger i sin udtalelse om den 26. konkurrenceberetning, skal det imidlertid i den forbindelse bemærkes, at det høje niveau for statsstøtte til industrien skyldes den supplerende støtte, som ydes til industrien i det tidligere Østtyskland. Støtten til industrien har stabiliseret sig omkring 43 mia. ecu, svarende til 1 400 ecu pr. beskæfti- get i denne sektor. Endvidere konkluderer Kommissio- nen, at der ydes mere støtte til regioner i EU’s rigeste medlemsstater end til samhørighedslandene. Dette finder Kommissionen yderst foruroligende (1). a) støtten må ikke overstige et bestemt beløb, ellers skal den som hidtil anmeldes til Kommissionen; b) Kommissionen udøver fortsat kontrol, også med anvendelsen af gruppefritagelserne. I forordningsforslaget anføres kun parametre- 1. 7. 4. ne. Fastsættelsen af konkrete beløb og målsætninger skal ske i særskilte beslutninger. 2. Resumé af Kommissionens forslag 1. 6. Kommissionen forventer, at kontrollen med statsstøtte må intensiveres i de kommende år. ØMU’en, udvidelsen af EU og den voksende arbejdsløshed gør det mere nødvendigt med skærpet kontrol. For at sikre sig tilstrækkeligt med tid og handlemuligheder agter Kommissionen at gøre kontrollen mere målrettet. 2. 1. Kommissionen agter snarest at koncentrere sin indsats, således at der kan foretages en strengere undersø- gelse af de større sager vedrørende offentlig støtte, der indebærer alvorlig fare for konkurrenceforvridning, idet de nuværende regler forenkles og gøres klarere. Der er allerede fastsat evalueringskriterier for 1. 7. specifikke former for statsstøtte, herunder horisontal støtte, regionalstøtte, eksportkreditforsikring og eks- portkredit. Kommissionen har allerede 1. 7. 1. fastlagt EU- retningslinjer for horisontal støtte, fx når det gælder forskning og udvikling, små og mellemstore virksomhed- er, miljøbeskyttelse og energibesparelser. Medlemssta- terne kan iværksætte foranstaltninger på grundlag af disse retningslinjer. I perioden fra 1992 til 1994 ydede medlemsstaterne tilsammen i gennemsnit 12,5 mia. ecu i horisontal støtte, svarende til ca. 30 % af den samlede statsstøtte (2). (1) Beretning fra Kommissionen: Femte oversigt over statsstøt- te i Den Europæiske Union til fremstillingsindustrien og en række andre sektorer (KOM(97) 170 endelig udg. ), s. 44. (2) Egen beregning på grundlag af de statistiske bilag til Beretning fra Kommissionen: Femte oversigt over statsstøt- te i Den Europæiske Union til fremstillingsindustrien og en række andre sektorer, s. 64-80. Dette skulle give sig udslag i en fornyelse inden 2. 2. for kontrollen med statsstøtte, idet der for første gang siden Rom-traktatens ikrafttræden i 1958 skal indrømmes gruppefritagelse for en hel række horisontale støtteforanstaltninger: støtte til SMV, til miljøbeskyttelse, til uddannelse, til beskæftigelse, samt eksportkreditter. Kommissionen mener dybest set, at eftersom disse støtteforanstaltninger almindeligvis op- fylder de kriterier, der er fastsat på europæisk plan, skal medlemslandene principielt ikke længere formelt anmelde dem til Kommissionen. til F&U, 2. 3. Det første initiativ til indførelse af gruppefritagel- ser blev taget i november 1996, hvor Kommissionen forelagde sin meddelelse om anvendelse af EF-traktatens artikel 94 for Rådet (industri). Rådet opfordrede Kom- missionen til at fremsætte forslag. Artikel 94 siger: »Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag fra Kommissionen og efter høring af Europa- Parlamentet, kan udstede de fornødne forordninger med henblik på anvendelsen af artikel 92 og 93, og især fastlægge betingelser for anvendelsen af artikel 93, stk. 3, og de former for støtte, som skal være undtaget for denne fremgangsmåde. « C 129/72 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 2. 4. Indførelse af gruppefritagelser vil give klare lovtekster med direkte virkning. Dette vil øge gennemsig- tigheden og gøre statsstøttekontrollen mere forudsigelig. Dermed vil muligheden for yderligere statsstøttekontrol udført på nationalt plan af de nationale myndigheder, domstole eller statsrevisorer blive forbedret. Desuden skal borgerne fortsat kunne klage til de nationale domstole, når de har mistanke om, at støtte udbetalt uden anmeldelse ikke opfylder betingelserne for fritagelse i gruppefritagelsesforordningerne. 2. 5. Forslaget til forordning indeholder bestemmelser om oprettelse af et rådgivende udvalg, der skal høres inden offentliggørelse af et udkast til Kommissionens forordning, og inden en sådan forordning vedtages; det indeholder desuden bestemmelser om høring af berørte parter. Kommissionen underretter Det Rådgivende Ud- valg om disse parters holdning i forbindelse med høringen af udvalget inden vedtagelse af en kommis- sionsforordning. 3. ØSU’s synspunkter 3. 1. ØSU tilslutter sig Kommissionens forslag, fordi der på denne måde tages højde for subsidiaritetsprincip- pet. Desuden indebærer disse forslag en forenkling af proceduren. Det er ØSU’s opfattelse, at gennemførelse af forslagene ville resultere i en mere effektiv og gennemsigtig kontrol med statsstøtte, end hvis der i hvert enkelt tilfælde skulle indgives forhåndsanmeldelse. De ressourcer, som derved spares, kan med større udbytte anvendes til kontrollen med andre former for statsstøtte. 3. 1. 1. ØSU mener, at gennemsigtighed og kontrol er afgørende forudsætninger for en mere effektiv kontrol med statsstøtte. Kriterier og tærskler for gruppefritagel- sesforordninger bør defineres så klart som muligt for at Bruxelles, den 25. februar 1998. begrænse risikoen for misbrug. Endvidere skønner ØSU kontrolmekanismerne i henhold til artikel 4 tilstrækkeli- ge, forudsat at Kommissionen sikrer en passende videre- formidling af oplysninger til berørte tredjeparter. 3. 2. ØSU bemærker desuden, at der her udelukkende er tale om et procedureforslag. Kommissionen foreslår blot, at man benytter en anden fremgangsmåde, uden at foranstaltningernes indhold dermed ændres. 3. 3. ØSU mener, at det som repræsentant for de socio-økonomiske kredse i EU også bør høres om evalueringsrapporten. 3. 4. Det er ØSU magtpåliggende: — at der indsættes tilstrækkeligt med ressourcer til at sikre, at forordningen kan håndhæves effektivt og retfærdigt i alle medlemsstater; — at der tre år efter indførelsen af det nye system gennemføres en foreløbig evaluering; — at oplysninger, som tilvejebringes via medlemsstater- nes indberetningssystemer, videreformidles på effek- tiv vis. 3. 5. ØSU bemærker, at vurderingen af forslagene afhænger af, hvordan følgende to spørgsmål besvares: — har de nye fritagelses- og de minimis-ordninger fungeret effektivt, fyldestgørende og retfærdigt? — har de nye ordninger sat Kommissionen i stand til at fokusere sin ekspertise og sine beføjelser på statsstøtteområdet mere effektivt på de centrale sager, hvor statsstøtte resulterer i markante konkur- renceforvridninger på det indre marked? 3. 5. 1. Hvis disse spørgsmål må besvares benægtende, tvivler ØSU på, om disse foranstaltninger bør sættes i værk. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


eurovoc_concepts:
environmental policy
motor vehicle
single market
waste management
waste recycling

text: C 129/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 7. 10. Kommissionen bør undgå ethvert tiltag, som kan udløse et internationalt »støttekapløb«, men bør tværtimod fortsætte sine bestræbelser på at kontrollere og i sidste instans afvikle støtten til skibsbygning via en samlet aftale på basis af principperne i OECD-aftalen. Dette bør knæsættes som det grundlæggende princip, således at man undgår, at der bygges skibe, som ikke har nogen økonomisk berettigelse, og hvor resultatet kan blive en urimelig forvridning af aktiviteten i skibs- bygningssektoren og en alvorlig undergravning af de økonomiske mekanismer i søfartsindustrien (pkt. 4. 2. 5). Bruxelles, den 25. februar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om udrangerede køretøjer« (1) (98/C 129/10) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 2. december 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 S at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgs- mål, som udpegede Sergio Colombo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. februar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling den 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 85 stemmer for, 1 imod og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Forslagets hovedelementer Dette ambitiøse og innovative forslag er baseret 1. 1. på artikel 130 S og opstiller i stil med direktivet om emballageaffald kvantificerede mål, som vil berøre EU’s sårbare bilindustri. Der sigtes mod en forebyggende indsats over for en bestemt affaldsstrøm, som skal omfatte hele produktets livscyklus, lige fra tilblivelses- og produktionsfasen, under nøje overholdelse af affalds- håndteringshierarkiet, således at der i første række satses på genbrug og genindvinding (med henblik på genanvendelse af materialerne). 1. 2. Desuden bringes princippet om »producentan- svar«, som blev fastlagt i EU’s nye strategi for affalds- håndtering (2), i anvendelse, idet alle virksomheder i sektoren forpligtes til at indføre en passende ordning for indsamling og bortskaffelse med målsætninger for (1) EFT C 337 af 7. 11. 1997, s. 3. (2) KOM(96) 399 endelig udg. , Rådets beslutning af 24. februar 1997 (EFT C 76 af 11. 3. 1997), ØSU’s udtalelse (EFT C 89 af 19. 3. 1997). genbrug og genindvinding, som skal realiseres inden bestemte tidsfrister. 1. 3. Denne ordning vil blive suppleret med en skrotningsattest, som kun kan udstedes af autoriserede behandlingsvirksomheder, og som bliver en betingelse for afmelding af køretøjer fra det nationale motorregister (artikel 5). 1. 4. Biler, der skrottes, skal behandles efter de gene- relle forskrifter i direktiv 75/442/EØF, artikel 4, og en række krav om dekontaminering og tekniske forskrifter i bilaget til dette direktiv (artikel 6). Genbrugs-, genind- vindings- og genanvendelsesprocenterne vil gradvis blive sat op (første etape: år 2005, anden etape: år 2015, tredje etape: fastsættes efter år 2015) (artikel 7). Bilfabrikanter- ne får ansvaret for, at bilerne produceres på en sådan måde, at disse mål nås. For at sikre, at denne produktionsomlægning 1. 5. baseres på et fast lovgrundlag, foreslår Kommissionen 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/45 at ændre direktiv 70/156/EØF gennem indførelse af nye genbrugs-/genanvendelseskrav til køretøjer, der bringes på markedet efter 1. januar 2005. klar over, at flere af medlemsstaterne har problemer med at gennemføre »emballagedirektivet«, men mener, at det iværksatte forsøg er nyttigt. 1. 6. Selvom visse frivillige foranstaltninger har vist sig gennemførlige, giver de frivillige aftaler, der findes i nogle medlemsstater, efter Kommissionens mening ikke tilstrækkelig retssikkerhed, og de kan skabe konkurren- ceforvridning ved at tilskynde til eksport af affald til lande, hvor kravene ikke er så strenge. Derfor foreslår den, at der indføres et EU-direktiv, som kombinerer lovfæstede foranstaltninger med princippet om produ- centansvar. 2. Generelle bemærkninger 2. 1. Med henvisning til sin nylige initiativudtalelse om miljøaftaler (1) kan ØSU tilslutte sig Kommissionens valg af direktivet som et retsmiddel, der kan sikre ensartede rammer i alle medlemsstater. ØSU støtter de opstillede miljøbeskyttelsesmål og direktivets udform- ning med forbehold af nedenstående bemærkninger. 2. 1. 1. ØSU opfordrer desuden til nøje at undersøge de mange (frivillige) aftaler, der allerede er indgået, og de forskrifter, der er indført i nogle medlemsstater (f. eks. i Sverige) for at drage nytte af de indvundne erfaringer og så vidt muligt indarbejde dem i lovgivningen. Det er nødvendigt at bygge på de allerede eksisterende frivillige løsninger, som nogle medlemsstater har eksperimenteret med, for at sprede kendskabet til de positive resultater og identificere de svage punkter, der endnu måtte findes. 2. 2. Man må sikre en bedre sammenhæng mellem lovkrav, kontrol og økonomiske ledsageforanstaltninger for at undgå, at der i det råderum, som overlades til medlemsstaterne, opstår konkurrenceforvridning i denne nøglesektor. Samtidig skal det ansvar, der pålæg- ges de forskellige undersektorer i bilbranchen, afgrænses klarere (ansvarsfordelingen i branchen defineres bedre) gennem en skelnen mellem forebyggelse og affaldsbe- handling. 2. 3. I udtalelsen om revisionen af Fællesskabets stra- tegi for affaldshåndtering (2) vurderede ØSU, at »embal- lagedirektivet« er et eksempel på en hensigtsmæssig praktisk gennemførelse af producentansvaret, og opfor- drede til at anvende denne indfaldsvinkel på andre former for varer og affald (punkt 2. 13 og 2. 14) gennem identificering af prioriterede affaldsstrømme. ØSU er (1) EFT C 287 af 22. 9. 1997, s. 1. (2) EFT C 89 af 19. 3. 1997. 2. 4. Til forskel fra emballageaffald, som hidrører fra forskellige kilder og omfatter materialer såsom glas, papir og plastik, der stiller andre krav til behandling og genanvendelse, ud over at det skal indsamles hos de endelige forbrugere, hvilket gør det vanskeligere at afgrænse ansvaret i de enkelte led fra »vugge til grav«, er sektoren for udrangerede køretøjer mere homogen, og nogle problemer er allerede løst. I dag genanvendes således omkring 75 % af køretøjernes vægt, idet metal- fraktionerne omsmeltes. Tilbage står at løse problemet med de risici, der er forbundet med tungmetaller og andre farlige stoffer såsom halogenforbindelser i det shredderaffald, som genanvendes i jern- og stålindus- trien. Der er heller ikke fundet en tilfredsstillende løsning på problemet med de resterende 25 % af køretøjernes vægt, som hovedsageligt består af plastik og elastomere, fordi kun en del af dette affald genanvendes og kun i visse medlemsstater. Størstedelen af dette affald ender stadig i forbrændingsanlæg eller på lossepladsen, hvilket ikke alene er til skade for miljøet, men også spild af råstoffer og energi. 2. 5. Endvidere er der brug for en omlægning af ophugningssektoren, som bør rationaliseres og moderni- seres for at kunne leve op til det miljøansvar, der følger med håndteringen af materialerne i slutproduktet og en forsvarlig behandling af bilvragene og bortskaffelse af de farlige stoffer. I mange lande består denne sektor af små og mellemstore virksomheder, hvis fortsatte eksistens bør sikres samtidig med, at der gøres en indsats for at forbedre deres faglige image. I flere lande er der gennemført pilotforsøg med bistand fra bilindustrien og i samråd med de offentlige myndigheder med det mål at modernisere sektoren, så den kan opfylde de nye krav. Sådanne ordninger bør i tilpasset form indføres i alle medlemsstater og støttes med de nødvendige midler til faglig uddannelse af de ansatte og til SMV’ernes tilpasning til miljøkravene. 2. 5. 1. For at sikre, at ophugningsvirksomhederne kan udvikle miljøvenlige bearbejdningsmetoder og specifik- ke kontrol- og støtteforanstaltninger, skal operatørerne have gennemgået en passende faglig uddannelse. I sektoren er der allerede erfaringer med uddannelsesfor- løb tilrettelagt af branchesammenslutninger (Saarland- Lorraine-Luxembourg), som kan danne model for udvik- lingen af et europæisk uddannelsesbevis, der er så ensartet som muligt. 2. 6. Disse erfaringer viser, at genindvindings- og genanvendelsesmålene i det foreliggende direktivforslag er realistiske, hvis der lige fra konstruktionsfasen tages højde for kravene om affaldsreduktion og større genan- vendelsesprocent, uden at bilernes sikkerhed dermed forringes. Dette indebærer, at bilerne konstrueres, såle- C 129/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 des at det bliver lettere at demontere dem og at genindvinde komponenter og materialer, at der udarbej- des adskillelseshåndbøger, at plastkomponenter mær- kes, og at indholdet af tungmetaller og andre farlige stoffer efterhånden nedbringes. Denne indsats kan des- uden bidrage til at forbedre arbejdsgangen i sektoren for demontering og skrotning ved at rationalisere og tilpasse metoderne for genvinding og ophugning af køretøjerne og adskillelsen af materialerne. 2. 7. Det er derfor et spørgsmål om, at alle led i processen lige fra konstruktion og produktion til affaldsbehandling tager deres del af ansvaret, blandt andet for at sikre afsætningsmarkeder for de genind- vundne råstoffer, hvoraf bilproducenterne kan aftage en del. 2. 8. Hvad angår ansvarsdeling er forbrugernes hold- ning dog lige så vigtig, for de kan gennem producenternes forbrugeroplysning og eventuelle incitamenter tilskyn- des til at udvise større miljøbevidsthed i deres valg af bil. Bilejerne bør ligeledes af hensyn til den endelige genindvinding af materialerne tilskyndes til en passende vedligeholdelse af bilen i hele dens livscyklus. Endelig skal forbrugerne have adgang til effektive ophugnings- virksomheder inden for rimeligt korte afstande. 2. 9. Markedsværdien af et udrangeret køretøj er negativ, hvis værdien af de genbrugelige og genanvendeli- ge dele ikke kan dække omkostningerne ved en affaldsbe- handling, som overholder alle miljøbestemmelser. En sådan negativ markedsværdi afhænger — ud over konstruktionsmåden, som af fabrikanten kan målrettes mod opfyldelse af genindvindings- og genanvendel- sesmålene — også af ejernes vedligeholdelse af bilen og ophugningssektorens kapacitet til at udnytte de genbrugelige komponenter og genanvendelige materi- aler. Hvis alle aktører påtager sig en rimelig del af ansvaret, og hvis sektoren — som det allerede er tilfældet — begynder at satse på en konstruktionsmåde, der fremmer genindvinding og genanvendelse, vil problemet med en eventuel negativ markedsværdi (jf. artikel 5, stk. 4) ikke længere være så stort. Oprettelsen af et net af autoriserede behandlingsvirksomheder og kravet om en skrotningsattest vil tilskynde til en modernisering af behandlingssektoren og udvide dens aktivitetsområde, således at den bliver mere rentabel. om 8-10 år), eller om fremtidens biler, hvor økonomiske indgreb effektivt kan tilskynde til en genanvendelses- fremmende konstruktion. 2. 11. Derfor mener ØSU, at problemet med negativ markedsværdi bør behandles mere indgående under hensyntagen til alle forhold og årsagssammenhænge. Foranstaltningerne bør baseres på principperne om fælles ansvar og internalisering af miljøomkostningerne, og de skal fremme moderniseringen af behandlingsvirk- somhederne og opfyldelsen af målene om høje genbrugs-, genanvendelses- og genindvindingsprocenter for udran- gerede biler samtidig med, at producenterne tilskyndes til at konstruere med henblik på genanvendelse. 2. 12. Når rammelovgivningen er på plads, bør man efter ØSU’s mening koncentrere sig om løsningen af nedenstående problemer bl. a. gennem frivillige aftaler, hvorved de berørte parter påtager sig et fælles ansvar og en styrkelse af dialogen mellem producenternes og behandlingsvirksomhedernes erhvervsorganisationer: — det må sikres, at producenternes økonomiske ansvar reelt tilskynder til en forebyggende strategi, og det må undgås, at den negative værdi blot indregnes i de nye bilers salgspris; — det må sikres, at en anerkendelse af princippet om en negativ værdi ikke automatisk kommer til at gælde alle biler, uanset den faktiske genanvendelses- procent; — det må sikres, at behandlings- og demonteringsvirk- somhederne faktisk anvender indtægterne, de modta- ger som kompensation for den negative værdi, til at modernisere deres virksomhed og efterleve de foreslåede bestemmelser. 2. 13. ØSU noterer sig, at sidste frist for direktivets omsætning i henhold til artikel 11 er den 31. marts 1999, hvorimod bestemmelserne i artikel 5, stk. 4, om den negative markedsværdi, først træder i kraft den 1. januar 2003. Producenterne skulle dog have tilstrækkelig tid til at rette konstruktionen af de nye modeller ind efter de fastsatte genanvendelsesmål, og alle aktører skulle kunne nå at indgå frivillige aftaler om opfyldelse af målene. Situationen bør dog vurderes, inden bestemmelsen gennemføres. 3. Særlige bemærkninger 3. 1. Anvendelsesområde (artikel 3) 2. 10. Det må også erkendes, at opgørelsen af den negative markedsværdi er meget kompliceret, fordi den afhænger af de lokale markedsvilkår og af udviklingen i de enkelte landes sektorer for demontering, skrotning og genindvinding. Effekten vil også afhænge af, om der er tale om de biler, der er i brug i dag (som udrangeres 3. 1. 1. Udelukkelsen af lastbiler og busser samt undta- gelsen af to- og trehjulede køretøjer fra visse bestemmel- ser virker rimelig i en indledende fase, fordi de affaldspro- blemer, der er forbundet med disse køretøjer, er mindre og klart afgrænsede. På længere sigt bør disse undtagelser dog tages op til revision, især hvad angår behandlingen 27. 4. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 129/47 af farlige stoffer, fordi faren for miljøforurening er lige så stor som for andre køretøjers vedkommende. 3. 3. Indsamling (artikel 5) 3. 1. 2. ØSU mener, at den i stk. 3 fastsatte fritagelse af to- og trehjulede motorkøretøjer også bør gælde for så vidt angår bestemmelserne i artikel 5, stk. 4. Det bør undersøges, om det er ønskeligt at udelukke motorkøre- tøjer med en cylindervolumen på under 50 cm3 eller motorkøretøjer, som i medlemsstaterne må køre på offentlig vej uden nummerplade, fra artikel 5. 3. 2. Forebyggelse (artikel 4) 3. 2. 1. ØSU har allerede givet sin støtte til behovet for at reducere og så vidt muligt forbyde anvendelsen af tungmetaller og andre giftstoffer i produktionsprocesser og produkter (1). ØSU glæder sig derfor over Kommissio- nens forebyggende strategi. 3. 2. 2. Hvad angår det forhold, at PVC overhovedet ikke nævnes, noterer ØSU sig med tilfredshed, at Kommissionen i forslagets 12. betragtning erklærer, at den vil overveje, om der er behov for at fremsætte forslag om en ny politik for PVC i affald. ØSU finder dog formuleringen for vag og ville foretrække et mere bindende tilsagn suppleret med konkrete forslag svaren- de til dem, som Kommissionen fremsætter på andre områder i direktivforslaget. 3. 2. 3. Med hensyn til tungmetaller og andre farlige stoffer anser ØSU det for utilstrækkeligt at indføre bestemmelser, som udelukkende vedrører behandlingen af udrangerede køretøjer uden at skelne mellem biler, der er i brug i dag, og som vil forblive på markedet nogle år endnu, og de biler, der i fremtiden kommer på markedet, og som i deres konstruktion kan tilpasses højere miljøbeskyttelsesnormer. Det ville være mere hensigtsmæssigt at sætte ind på følgende områder: — for biler i brug: foranstaltninger vedrørende den endelige bortskaffelse af affaldsmaterialerne fra ud- rangerede biler for at sikre samme miljøbeskyttelses- niveau som for alt andet affald, der indeholder tungmetaller og farlige stoffer; — for biler, der konstrueres efter direktivets ikrafttræ- den og bringes på markedet i fremtiden: gradvis nedbringelse af indholdet af tungmetaller og andre farlige stoffer gennem bestemmelser om trinvis erstatning med andre stoffer begyndende med dem, det i dag er teknisk muligt at erstatte, såsom bly i elektroniske kredsløb. (1) Jf. udtalelsen om revisionen af Fællesskabets strategi for affaldshåndtering, punkt 3. 3. 2, EFT C 89 af 21. 1. 1997. Eftersom værdien af udrangerede køretøjer 3. 3. 1. kan afhænge af mange forskellige faktorer ud over ophugnings- og genindvindingssektorernes effektivitet og de lokale markedsvilkår, mener ØSU, at problemet med negativ markedsværdi kan reduceres gennem foran- staltninger til fremme af et effektivt indsamlings- og ophugningssystem med en jævn geografisk fordeling efter princippet om let tilgængelighed, som på rentabel vis kan opnå et højt genindvindingsniveau. 3. 3. 2. For at gøre forebyggelses-, genindvindings- og genanvendelsesstrategien effektiv bør der indføres et overvågningssystem, således at man på grundlag af de resultater, der efterhånden opnås, kan kontrollere, hvor effektivt genindvindingssektoren fungerer, og i hvilket omfang producenterne konstruerer bilerne med henblik på genanvendelse, som fastsat i artikel 4 (forebyggelse), stk. 1, litra a) og b). 3. 4. Behandling (artikel 6) 3. 4. 1. Kravet om godkendelse af behandlingsvirk- somhederne giver myndighederne mulighed for at kon- trollere overholdelsen af miljøforskrifterne. Eftersom kun godkendte virksomheder kan udstede den obligato- riske skrotningsattest, er en omstrukturering af sektoren uundgåelig. I de medlemsstater, hvor sektoren hovedsa- geligt består af små og mellemstore virksomheder, eller hvor affaldsbehandlingssystemet er mindre udviklet, må der træffes foranstaltninger til fremme af en modernise- ring ved hjælp af de midler, som på EU- og nationalt plan er afsat til SMV’s tilpasning til miljøbestemmelserne. 3. 5. Genbrug og genindvinding (artikel 7) 3. 5. 1. ØSU bemærker, at de foreslåede mål i passende omfang følger affaldsbehandlingshierarkiet, og anser dem for rimelige, eftersom de indføres trinvis og så fleksibelt, at der er mulighed for tilpasning, herunder energiudvinding i de tilfælde, hvor dette er den eneste bæredygtige løsning ud fra et miljøsynspunkt. 3. 5. 2. ØSU påpeger, at fastsættelsen af disse mål som en procentdel af køretøjets vægt kan vise sig at være uforenelig med et andet miljøbeskyttelsesmål, nemlig nedbringelse af køretøjernes vægt for at mindske brænd- stofforbruget. Da metalkomponenter lettere kan genan- vendes, kan det være fristende at foretrække sådanne fremfor plastikmaterialer, som vejer mindre. For at undgå dette anbefaler ØSU, at der træffes passende foranstaltninger vedrørende mærkning af materialerne og konstruktion med henblik på genanvendelse. Endvi- dere bør vægten under ingen omstændigheder beregnes ud fra hver enkelt bil, men på grundlag af gennemsnitlige generelle data. Ellers bliver kontrollen alt for detaljeret og kompliceret. C 129/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 4. 98 I 3. 5. 3. stk. 4 bebudes en ændring af direk- tiv 70/156/EØF, for at målene for perioden efter 2015 kan opfyldes. Derfor skal der foretages en regulering, som kan give garanti for, at de højere mål nås, hvorimod de krav, der gælder indtil år 2005, er baseret på princippet om producentansvar, idet den negative værdi anvendes som incitament for at fremme en forebyggende indsats. 3. 5. 4. En sådan blandet strategi rejser visse spørgsmål. Desuden må man overveje, om der ikke bør skelnes mellem biler produceret før dette direktivs ikrafttræden (for hvilke den sanktion, der ligger i en negativ værdi, får tilbagevirkende kraft), og biler produceret efter 1999. Et interessant eksempel i denne forbindelse er den svenske bestemmelse om producentansvar, som kun gælder nye køretøjer og først træder i kraft, når den nye lovgivning er på plads. Bruxelles, den 25. februar 1998. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om En europæisk-asiatisk samarbejdsstrategi inden for miljø« (98/C 129/11) Kommissionen besluttede den 14. oktober 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Joop Koopman til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. februar 1998. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 92 stemmer for, 6 imod og 5 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Baggrund 1. 1. Miljøsituationen 1. 1. 1. billede af den miljømæssige forringelse i Sydasien, Østasien og Sydøstasien (1). Kommissionen tegner i sin meddelelse et mørkt landene i 1. 1. 2. Vandforureningen betragtes som Asiens mest akutte miljøproblem. Denne form for forurening er skyld i meget høj dødelighed og sygelighed, især blandt børn. I store områder er der mangel på ferskvand. I Singapore er der allerede kronisk vandmangel (2), og Indien er ved at komme i samme situation. Luftforureningen skaber også alvorlige sundhedsproble- mer. Emissionerne af luftforurenende partikler og svovl- dioxid er blandt de højeste i verden. Asiens andel af drivhusemissionerne udgjorde 20 % i 1985 og forventes at stige til 25-30 % inden år 2000 (3). (1) EU opererer med følgende klassifikation: Sydasien — Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka. Østasien — Kina, (Hong Kong), Korea, Macao, Taiwan og Japan. Sydøstasien — ASEAN-landene (Sammenslutningen af Stater i Sydøstasi- en), som består af Brunei, Indonesien, Malaysia, Filippiner- ne, Singapore, Thailand og Vietnam + ansøgerlandene Cambodja, Laos og Myanmar. (2) Mindre end 1 000 kubikmeter pr. person om året. Den dårlige vandforsyning er begyndt at få konsekvenser for den økonomiske udvikling og for sundheden. (3) Nepal og Bhutan forbruger mindre end 20 kg olieækvivalent pr. indbygger om året i modsætning til Kina, Thailand, Malaysia og Singapore, som forbruger over 600 kg. De tilsvarende tal for Europa og USA er henholdsvis 4 000 kg og 8 000 kg


title: Forslag til Rådets forordning (EF) om obligatorisk anførelse af andre end de i direktiv 79/112/EØF foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede organismer

eurovoc_concepts:
consumer protection
foodstuff
genetically modified organism
labelling
new product

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 25. 02. 1998 KOM(1998) 99 endelig udg. Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om obligatorisk anførelse af andre end de i direktiv 79/112/EØF foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede organismer (forelagt af Kommissionen) * t rJ Æ i1 * * r v»' J; ^ ; 4,ri, w : '. - ;. : , ?. : - |' BEGRUNDELSE 1. Den 19. september 1997 vedtog Kommissionen forordning nr. 1813/97 om obligatorisk anførelse af andre end de foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede organismer. i direktiv 79/112/EØF 2. Kommissionens gælder forordning og levnedsmiddelingredienser fremstillet på grundlag af genetisk modificerede sojabønner og genetisk modificeret majs, som var blevet tilladt i henhold til direktiv 90/220/EØF, inden forordningen om nye levnedsmidler trådte i kraft. Den blev offentliggjort i RFT den 20. september 1997 og trådte i kraft den 1. november 1997. for mærkning levnedsmidler af 3. Forordning (EF) nr. 1X13/97 blev vedtagct på grundlag af arlikcl 4, slk. 2, i direkliv 79/112/KØF om lilnærmclse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler. 4. Af hensyn til forbrugerne og for at sikre lige konkurrencevilkår i det indre marked og få fastlagt en konsekvent EF-politik for levnedsmidler fremstillet ved hjælp af bioteknologi har man fundet det nødvendigt at sikre, at reglerne for mærkning, til oplysning af den endelige forbruger, af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser fremstillet af genetisk modificerede organismer, som er markedsført i henhold til en tilladelse efter direktiv 90/220/EØF, inden forordning (EF) nr. 258/97 trådte i kraft, og levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som markedsføres efter denne ikrafttræden, kommer til at hvile på de samme principper. 5. Det første skridt hen imod dette mål, som blev taget med gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1813/97, bcstod i at kræve, at bestemmelserne i artikel 8 i forordning og levnedsmiddelingredienser fremstillet al genetisk modilicerede sojabønner omlåttct af beslutning 96/281/EF og genetisk modificeret majs omfattet af beslutning 97/98/EF. (EF) nr. 258/97 også skulle gælde levnedsmidler for 6. Imidlertid er det - når det gælder om at tydeliggøre, hvilke soja- og majsprodukter, der skal mærkes, og i givet fald hvordan - ikke nok at fastsætte generelle mærkningsregler for de pågældende produkter. Der må i den forbindelse også som et næste skridt fastsættes detaljerede ensartede fællesskabsregler som i artikel 8 i forordning (EF) nr. 258/97. I øvrigt tales der allerede i artikel 3 i forordning (EF) nr. 1813/97 om, at der snarest muligt skal vedtages detaljerede ensartede fællesskabsregler for mærkning af de levnedsmidler, der er omfattet af forordningen. 7. De foranstaltninger, der foreslås i dette forslag til forordning, udgør de detaljerede ensartede fællesskabsregler, der er bebudet i artikel 3 i forordning (EF) nr. 1813/97. Forslag til Rådets forordning (EF) nr. /98 af. om obligatorisk anførclse af andrc cnd dc i direktiv 79/112/EØF foreskrevne oplysningcr på mærkningcn af vissc lcvncdsmidlcr, dcr cr frcmstillet på grundlag af gcnctisk modificcrcdc organismcr (Tekst af relevans for EØS) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler1, senesl ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF2, særlig artikel 4, stk. 2, og under henvisning til forslag fra Kommissionen, ud fra følgende betragtninger: 1. 2. 1 2 3 4 5 I overensstemmelse med del C i Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer3 er der givet tilladelse til markedsføring af visse genetisk modificerede produkter ved Kommissionens beslutning 96/281/EF af 3. april 1996 om markedsføring af genetisk modificerede sojabønner (Glycine max L. ) med øget tolerance over for herbicidet glyphosat, i medfør af Rådets direktiv 90/220/EØF4, og ved Kommissionens beslutning 97/98/EF af 23. januar 1997 om markedsføring af genetisk modificeret majs (Zea mays L. ) med kombineret modifikation for insekticide egenskaber, frembragt ved Bt-endotoksin-genet, og øget tolerance over for herbicidet ammoniumglufosinat, i medfør af Rådets direktiv 90/220/EØF5; der har ikke på grundlag af direktiv 90/220/EØF været sikkerhedsmæssige grunde til at angive på mærkningen af genetisk modificerede sojabønner (Glycine max L. ) og genetisk modificeret majs (Zea mays L. ), at produkterne er fremstillet ved hjælp af genetisk modifikation; EFTnr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. EFTnr. L 43 af 14. 2. 1997, s. 21. EFTnr. L 117 af 8. 5. 1990, s. 15. EFTnr. L 107 af 30. 4. 1996, s. 10. EFTnr. L 31 af 1. 2. 1997, s. 69. 3- 3. 4. 5. 6. ikke-levedygtige produkter, som er fremstillet af genetisk modificerede organismer (i det følgende benævnt "GMO'er"), er ikke omfattet af direktiv 90/220/EØF ; nogle medlemsstater har truffet foranstaltninger til mærkning af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet af de nævnte produkter; indbyrdes afvigelser mellem disse foranstaltninger kan hindre den frie bevægelighed for de pågældende levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser og derved indvirke negativt på det indre markeds funktion; det er derfor nødvendigt at vedtage ensartede fællesskabsregler om mærkning af disse produkter; Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser6 indeholder i artikel 8 særlige supplerende mærkningskrav til sikring af fyldestgørende oplysning af den endelige forbruger; disse særlige supplerende mærkningskrav gælder ikke for levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som har været anvendt til konsum i nævneværdigt omfang inden ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 258/97, og som af denne grund ikke anses for at være nye; for at forhindre konkurrenceforvridninger bør reglerne for mærkning, til oplysning af den endelige forbruger, af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der består af eller er fremstillet af GMO'er, og som er markedsført i henhold til en tilladelse under direktiv 90/220/EØF inden ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 258/97, og af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, sorri markedsføres efter forordningens ikrafttræden, hvile på de samme principper; 7. Kommissionens forordning (EF) nr. 1813/97 om obligatorisk anførelse af andre end de i direktiv 79/112/EØF7 foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede organismer, indeholder derfor generelle mærkningsregler for de ovennævnte produkter; 8. 9. der bør snarest muligt fastsættes detaljerede, ensartede fællesskabsregler for mærkning af de levnedsmidler, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1813/97; på linje med artikel 8 i forordning (EF) nr. 258/97 må det navnlig sikres, at den endelige forbruger oplyses om eventuelle karakteristika eller ernæringsmæssige egenskaber, som f. eks. sammensætning, næringsværdi eller ernæringsmæssige virkninger eller påtænkt anvendelse, der bevirker, at et levnedsmiddel eller en eksisterende ikke til levnedsmiddelingrediens og levnedsmiddelingredienser; eller levnedsmidler levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet af genetisk modificerede sojabønner eller af genetisk modificeret majs, og som ikke svarer til de tilsvarende traditionelle produkter, bør derfor underkastes mærkningskrav; allerede levnedsmidler længere svarer 6 7 EFTnr. L 43 af 14. 2. 1997, s. 1. EFTnr. L 257 af 20. 9. 1997, s. 7. 4- 10. i overensstemmelse med artikel 8 forordning mærkningskravene hvile på en videnskabelig vurdering; i (EF) nr. 258/97 skal 11. der må opstilles klare mærkningsregler for de ovennævnte produkter, hvorved der gives mulighed for pålidelig og praktisk gennemførlig officiel kontrol, der er let at gentage; der bør udvikies videnskabeligt validerede prøvningsmetoder; 12. det må også sikres, at mærkningskravene ikke er unødigt belastende, men dog tilstrækkeligt detaljerede til, at forbrugerne får de oplysninger, de kræver; 13. på tidspunkt nuværende og levnedsmiddelingredienser af DNA stammende fra genetisk modifikation det kriterium, der bedst opfylder de ovennævnte krav; denne fremgangsmåde kan senere tages op til revision i lyset af den videnskabelige udvikling på området; lilsledeværelsen levncdsmidler er i 14. levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er frcmstillel af genetisk modificerede sojabønner (Glycine max L. ) eller genetisk modificeret majs (Zea mays L. ), hvori der er DNA fra genetisk modifikation til stede, svarer ikke til tilsvarende traditionelle produkter og er derfor underkastet mærkningskrav; 15. DNA fra genetisk modifikation kan være ødelagt under de forskellige og forarbejdningsstadier; levnedsmiddelingredienser, hvad mærkningskrav angår, anses for at svare til tilsvarende traditionelle produkter; de er derfor ikke underkastet mærkningskrav; fald bør de pågældende levnedsmidler så i 16. 17. 18. ikke udelukkes, at sådanne metoder kan anvendes imidlertid kan nogle forarbejdningsmetoder i givet fald ødelægge DNA, men ikke proteiner; det kan lil levnedsmidler; levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som ikke indcholdcr DNA fra genetisk modifikation, men som indeholder proteiner fra genetisk modifikation, kan ikke anses for at svare til tilsvarende traditionelle produkter; de er derfor underkastet mærkningskrav; ingredienslisten bør indeholde de nødvendige oplysninger, medmindre der ikke fmdes en sådan liste for det pågældende produkt; i så fald bør oplysningerne klart anføres på produktets mærkning; for levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som er bestemt til markedsføring til den endelige forbruger, og som kan indeholde både genetisk modificerede og traditionelle produkter, anses oplysning af forbrugeren om muligheden for, at de pågældende levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser kan indeholde genetisk modificerede produkter - undtagelsesvis, og navnlig for så vidt angår bulkpartier - at opfylde kravene i denne forordning, uden at dette dog berører de øvrige mærkningskrav i denne forordning; 19. denne forordning indskrænker ikke de erhvervsdrivendes ret lil på mærkningen af deres produkter at anføre andre udsagn end dem, der er fastsat i denne forordning (som levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet af genmodificeret soja eller majs, eller tilstedeværelsen af sådanne ikke kan bevises levnedsmiddelingredienser, hvor dette levnedsmidler og levnedsmidler og fravær af f. eks. - 5- videnskabeligt, men hvor det kan påvises på anden måde), forudsat at sådanne udsagn er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 79/112/EØF; 20. i betragtning af rækkevidden og konsekvcnserne af den foreslåede foranstaltning er de ved nærværende forordning fastsatte fællesskabsbestemmelser ikke blot nødvendige, men afgørende for, at de opstillede mål kan nås; disse mål kan ikke opfyldes ved, at medlemsstaterne handler hver for sig; 21. denne forordning erstatter forordning (EF) nr. 1813/97, som derfor ophæves; 22. denne tekst har efter proceduren i artikel 17 af direktiv 79/112/EØF været forelagt Den Stående Levnedsmiddelkomité, som ikke har været i stand til at afgive nogen udtalelse; efter samme procedure skal Kommissionen forelægge et forslag for Rådet - UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel I 1. 2. Denne forordning 1. og levnedsmiddelingredienser, der som sådanne er bestemt til den endelige forbruger, (i det følgende benævnt "de angivne levnedsmidlcr"), og som helt eller delvis er. fremstillet af: levnedsmidlcr anvendelse tlndcr på -genetisk modificerede sojabønner omfattet af beslutning 96/281/EF genetisk modificeret majs omfattet af beslutning 97/98/EF. Denne forordning tilsætningsstoffer, 2. aromastoffer til anvendelse i levnedsmidler og ekstraktionsmidler til fremstilling af levnedsmidler, som nævnes i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 258/97. ikke anvendelse på de finder Artikel 2 1. De angivne levnedsmidler er underkastet de særlige supplerende mærkningskrav, der er fastsat i stk. 3. 2. Levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser som omhandlet i stk. 1, der ikke indeholder DNA fra genetisk modifikation, er ikke underkastet de særlige supplerende mærkningskrav, medmindre de indeholder proteiner fra genetisk modifikation. 3. De særlige supplerende mærkningskrav i stk. 1 er som følger: (a) Hvis levnedsmidlet består af mere end én ingrediens, skal ordene "fremstillet af genetisk modificeret soja" eller "fremstillet af genetisk modificeret majs" figurere på den i artikel 6 i direktiv 79/112/EØF omhandlede ingrediensliste, anført i parentes umiddelbart efter navnet på den pågældende ingrediens. Disse ord kan subsidiært anføres i en klart synlig fodnote til ingredienslisten med en skrifttype af mindst samme størrelse som ingredienslisten selv. (b) For produkter, for hvilke der ikke findes nogen ingrediensliste, skal ordene "fremstillet af genetisk modificeret soja" eller "fremstillet af genetisk modificeret majs" figurere klart på levnedsmidlets mærkning. (c) Hvis en ingrediens i overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, litra b), første afsnit, i direktiv 79/112/EØF alene er betegnet ved navnet på en kategori, skal denne betegnelse suppleres med ordene "indeholder" eller "kan indeholde [ingredienser], der er fremstillet af genetisk modificeret soja/genetisk modificeret majs", alt efter omstændighederne. (d) Hvis en ingrediens i en sammensat ingrediens er fremstillet af de angivne levnedsmidler, skal dette anføres på slutproduktets mærkning sammen med de i litra b) anførte udsagn. (e) Hvis tilstedeværelsen i levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser af genetisk modificerede produkter, der er omfattet af mærkningskravene i litra a) til d), ikke kan udelukkes, men heller ikke kan påvises, anses kravene i de ovennævnte litra undtagelsesvis for at være opfyldt ved anførelse af ordene "kan indeholde" eller "kan være fremstillet af'. 4. Stk. 1, 2 og 3 indskrænker ikke de øvrige krav i Fællesskabets lovgivning om mærkning af levnedsmidler. Artikel 3 Forordning (EF) nr. 1813/97 ophæves hermed. Artikel 4 Mærkningskravene i denne forordning gælder ikke produkter, som lovligt er fremstillet og mærket i Fællesskabet, eller som lovligt er indført i Fællesskabet og bragt i fri omsætning inden denne forordnings ikrafttræden. Artikel 5 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende medlemsstat. i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, På Rådets vegne - 7- ISSN 0254-1459 KOM(98) 99 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 10 15 Katalognummer : CB-CO-98-104-DA-C ISBN 92-78-31292-4 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg t


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 441/98 DER KOMMISSION vom 25. Februar 1998 über die Entscheidung, der im Rahmen der in der Verordnung (EG) Nr. 1408/97 genannten Dauerausschreibung für Weißzucker durchgeführten 28. Teilausschreibung nicht stattzugeben

eurovoc_concepts:
award of contract
white sugar

formats: pdf print

text: 26. 2. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 56/7 VERORDNUNG (EG) Nr. 441/98 DER KOMMISSION vom 25. Februar 1998 (cid:129)ber die Entscheidung, der im Rahmen der in der Verordnung (EG) Nr. 1408/97 genannten Dauerausschreibung f(cid:129)r Weißzucker durchgef(cid:129)hrten 28. Teilaus- schreibung nicht stattzugeben DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 des Rates vom 30. Juni 1981 (cid:129)ber die gemeinsame Markt- organisation f(cid:129)r Zucker (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 1599/96 (2), auf Artikel 17 Absatz 5 Unterabsatz 2 Buchstabe b), insbesondere in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Durch die Verordnung (EWG) Nr. 1408/97 der Kommis- sion vom 22. Juli 1997 betreffend eine Dauerausschrei- bung f(cid:129)r die Festsetzung von Absch(cid:148)pfungen und/oder Erstattungen bei der Ausfuhr von Weißzucker (3) werden Teilausschreibungen f(cid:129)r die Ausfuhr dieses Zuckers durchgef(cid:129)hrt. Gem(cid:132)ß Artikel 8 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1408/97 kann jedoch beschlossen werden, einer bestimmten Teilausschreibung nicht stattzugeben. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Zucker (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Es wird beschlossen, der gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1408/97 durchgef(cid:129)hrten 28. Teilausschreibung f(cid:129)r Weiß- zucker, f(cid:129)r die die Frist f(cid:129)r die Einreichung der Angebote am 25. Februar 1998 abgelaufen ist, nicht stattzugeben. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Ver(cid:148)ffentlichung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften in Kraft. Sie gilt mit Wirkung vom 26. Februar 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 25. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 177 vom 1. 7. 1981, S. 4. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 43. (3) ABl. L 194 vom 23. 7. 1997, S. 16


title: Vorschlag für einen Beschluß des Rates über die Einzelheiten der Zusammensetzung des Wirtschafts- und Finanzausschusses

eurovoc_concepts:
Economic and Monetary Union
European Central Bank
Monetary Committee (EU)
civil servant
economic policy

text: 23. 4. 98 DE Amtsblatt der Europ…ischen Gemeinschaften C 125/17 Vorschlag f(cid:190)r einen Beschlu¤ des Rates (cid:190)ber die Einzelheiten der Zusammensetzung des Wirtschafts(cid:220) und Finanzausschusses (98/C 125/11) KOM(1998) 110 endg. (Von der Kommission vorgelegt am 25. M…rz 1998) DER RAT DER EUROP´ISCHEN UNION - gest(cid:190)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:190)ndung der Europ…i(cid:220) schen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 109c Ab(cid:220) satz 3, auf Vorschlag der Kommission, nach Stellungnahme des Europ…ischen W…hrungsinsti(cid:220) tuts, nach Stellungnahme des W…hrungsausschusses, in Erw…gung nachstehender Gr(cid:190)nde: (1)(cid:217)Nach dem EG(cid:220)Vertrag wird mit Beginn der dritten Stufe der Wirtschafts(cid:220) und W…hrungsunion ein Wirt(cid:220) schafts(cid:220) und Finanzauschu¤ eingesetzt. (2)(cid:217)Gem…¤ dem EG(cid:220)Vertrag legt der Rat im einzelnen fest, wie sich der Wirtschafts(cid:220) und Finanzausschu¤ zusammensetzt. Die Mitgliedstaaten, die Kommis(cid:220) sion und die Europ…ische Zentralbank ernennen je(cid:220) weils h‰chstens zwei Mitglieder des Ausschusses. (3)(cid:217)Die Aufgaben des Wirtschafts(cid:220) und Finanzausschus(cid:220) ses sind in Artikel 109c Absatz 2 EG(cid:220)Verdrag nie(cid:220) dergelegt. Danach hat der Wirtschafts(cid:220) und Finanz(cid:220) ausschu¤ unter anderem die Aufgabe, die Wirt(cid:220) schafts(cid:220) und Finanzlage der Mitgliedstaaten und der Gemeinschaft zu beobachten und dem Rat und der Kommission regelm…¤ig dar(cid:190)ber Bericht zu erstat(cid:220) ten, insbesondere (cid:190)ber die finanziellen Beziehungen zu dritten L…ndern und internationalen Einrichtun(cid:220) gen. Au¤erdem wirkt der Wirtschafts(cid:220) und Finanz(cid:220) ausschu¤ an der Vorbereitung der Arbeiten des Ra(cid:220) tes mit, indem er unter anderem die erforderlichen Beschl(cid:190)sse f(cid:190)r die multilaterale ˜berwachung und die Grundz(cid:190)ge der Wirtschaftspolitik nach Artikel 103 EG(cid:220)Vertrag sowie f(cid:190)r das Verfahren bei einem (cid:190)berm…¤igen Defizit nach Artikel 104c EG(cid:220)Vertrag vorbereitet. Angesichts der Art und Bedeutung dieser Aufgaben ist es unerl…¤lich, da¤ die Mitglieder und stellvertretenden Mitglieder des Ausschussees aus ei(cid:220) nem Kreis von Personen mit herausragender Sach(cid:220) kunde im Wirtschafts(cid:220) und Finanzbereich ausgew…hlt werden. (4)(cid:217)In seiner Entschlie¤ung (cid:190)ber die wirtschaftspolitische Koordinierung in der dritten Stufe der WWU(cid:216)(˛) er(cid:220) kl…rte der Europ…ische Rat auf seiner Tagung in Lu(cid:220) xemburg am 12. und 13. Dezember 1997, da¤ der Wirtschafts(cid:220) und Finanzausschu¤ als Rahmen dienen wird, innerhalb dessen der Dialog zwischen dem Rat und der Europ…ischen Zentralbank auf der Ebene hoher Beamter vorbereitet und weitergef(cid:190)hrt werden kann. Diese Beamten werden aus den Reihen der na(cid:220) tionalen Zentralbanken und der Europ…ischen Zen(cid:220) tralbank sowie der Regierungen der Mitgliedstaaten stammen. (5)(cid:217)Die Mitgliedschaft von Beamten der Europ…ischen Zentralbank und der nationalen Zentralbanken in dem Ausschu¤ l…¤t Artikel 107 EG(cid:220)Vertrag unbe(cid:220) r(cid:190)hrt - BESCHLIESST: Artikel 1 Die Mitgliedstaaten, die Kommission und die Europ…i(cid:220) sche Zentralbank ernennen jeweils zwei Mitglieder des Wirtschafts(cid:220) und Finanzauschusses. Ferner k‰nnen sie stellvertretende Mitglieder des Ausschusses benennen. Artikel 2 Die Mitglieder des Ausschusses und die Stellvertreter werden aus einem Kreis von Personen mit herausragen(cid:220) der Sachkunde im Wirtschafts(cid:220) und Finanzbereich ausge(cid:220) w…hlt. Artikel 3 Die von den Mitgliedstaaten ernannten Mitglieder wer(cid:220) den aus den Reihen hoher Beamter der Regierung und der nationalen Zentralbank ausgew…hlt. Artikel 4 Dieser Beschlu¤ findet ab dem 1. Januar 1999 Anwen(cid:220) dung. (˛)(cid:217)ABl. C 35 vom 2. 2. 1998, S. 1


title: CHIFFRES CLÉS. Bulletin de la conjoncture européenne et synthèses 3/98.


title: Förslag till rådets beslut om godkännande på gemenskapens vägnar av den ändring av bilagorna II och III till Bernkonventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö som fastställdes vid det sjuttonde mötet i den ständiga kommittén för konventionen

eurovoc_concepts:
environmental protection
protected area
protected species
standing committee (EU)
wildlife

text: C 116/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 4. 98 F‰rslag till r¿dets beslut om godk…nnande p¿ gemenskapens v…gnar av den …ndring av bila(cid:220) gorna II och III till Bernkonventionen om skydd av europeiska vilda djur och v…xter samt deras naturliga milj‰ som fastst…lldes vid det sjuttonde m‰tet i den st…ndiga kommitt~n f‰r konven(cid:220) tionen (98/C 116/12) (Text av betydelse f‰r EES) KOM(98) 100 slutlig - 98/0068(CNS) (Framlagt av kommissionen den 25 februari 1998) EUROPEISKA UNIONENS R¯D HAR BESLUTAT FˆLJANDE med beaktande av F‰rdraget om uppr…ttandet av Europeiska gemenskapen, s…rskilt artikel 130r. 4 och arti(cid:220) kel 228. 2 f‰rsta meningen och 228. 3 f‰rsta stycket i detta, med beaktande av kommissionens f‰rslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och Enligt artikel 17 i konventionen skall en …ndring av bila(cid:220) gorna till konventionen tr…da i kraft f‰r alla parter tre m¿nader efter det att …ndringen antagits av den st…ndiga kommitt~n, dock inte f‰r de parter som i enlighet med punkt 3 i n…mnda artikel meddelat sitt ogillande. Gemenskapen b‰r godk…nna n…mnda …ndringar av bila(cid:220) gorna II och III till konventionen som antogs vid den st…ndiga kommitt~ns sjuttonde m‰te, i enlighet med arti(cid:220) kel 17 i konventionen. med beaktande av f‰ljande: H´RIGENOM FˆRESKRIVS FˆLJANDE. I enlighet med r¿dets beslut 82/72/EEG av den 3 de(cid:220) cember 1981(cid:216)(˛) …r Europeiska gemenskapen avtalsslu(cid:220) tande part i Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och v…xter samt deras naturliga milj‰. Vid det sjuttonde m‰tet i St…ndiga kommitt~n f‰r Bern(cid:220) konventionen som …gde rum i Strasbourg den 1(cid:134)5 de(cid:220) cember 1997 lades, tack vare avg‰rande st‰d fr¿n ge(cid:220) menskapen, fyra arter till i bilaga II till konventionen och 22 arter lades till i bilaga III. Kommissionen deltog i detta m‰te p¿ gemenskapens v…gnar. Tv¿ av dessa arter omfattas av r¿dets direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda f¿glar(cid:216)(ˇ) och tre av arterna omfattas av r¿dets direktiv 92/43/EEG om beva(cid:220) rande av livsmilj‰er samt vilda djur och v…xter(cid:216)(—). Enda artikel Inf‰randet av arterna Acipenser sturio, Puffinus yelkouan, Phalacrocorax aristotelis (Medelhavsomr¿det) och Valen(cid:220) cia leutourneuxi i bilaga II till konventionen om skydd av europeiska vilda djur och v…xter, och arterna Hippospon(cid:220) gia communis, Spongia agaricina, Spongia officinalis, Spon(cid:220) gia zimocca, Antipathes sp. plur. , Corallium rubrun, Para(cid:220) centrotus lividus, Homarus gammarus, Maja squinado, Pa(cid:220) linurus elephas, Scyllarides latus, Scyllarides pigmaeus, Scyl(cid:220) larus arctus, Epinephelus marginatus, Isurus oxyrinchus, Lamna nasus, Mobula mobular, Prionace glauca, Raja alba, Sciaena umbra, Squatina squatina och Umbrina cirrosa (22 arter i Medelhavsomr¿det) i bilaga III till samma konvention godk…nns h…rmed p¿ Europeiska gemenska(cid:220) pens v…gnar. (˛)(cid:217)EGT L 38, 10. 2. 1982, s. 1. (ˇ)(cid:217)EGT L 103, 25. 4. 1979, s. 1. (—)(cid:217)EGT L 206, 22. 7. 1992, s. 7


title: Règlement (CE) n° 442/98 de la Commission du 25 février 1998 portant fixation de certaines quantités indicatives à l'importation de bananes dans la Communauté pour le deuxième trimestre de l'année 1998 (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
import
import licence
quantitative restriction
tariff quota
third country
tropical fruit

text: L 56/8 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 26. 2. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 442/98 DE LA COMMISSION du 25 f(cid:130)vrier 1998 portant fixation de certaines quantit(cid:130)s indicatives (cid:133) l’importation de bananes dans la Communaut(cid:130) pour le deuxi(cid:138)me trimestre de l’ann(cid:130)e 1998 (Texte pr(cid:130)sentant de l’int(cid:130)r(cid:136)t pour l’EEE) LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, (CEE) no 404/93 du Conseil, du 13 vu le r(cid:138)glement f(cid:130)vrier 1993, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur de la banane (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 3290/94 (2), et notamment son article 20, consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CEE) no 1442/93 de la Commission (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 1409/96 (4), a pr(cid:130)vu en son article 9 paragraphe 1 la fixation de quantit(cid:130)s indicatives exprim(cid:130)es en pourcen- tage des quantit(cid:130)s allou(cid:130)es aux diff(cid:130)rents pays ou groupes de pays mentionn(cid:130)s (cid:133) l’annexe I du r(cid:138)glement (CE) no 478/95 de la Commission (5), modifi(cid:130) par le r(cid:138)glement (CE) no 702/95 (6) pour la d(cid:130)livrance des certificats d’im- portation pour chaque trimestre en fonction des donn(cid:130)es et des pr(cid:130)visions concernant le march(cid:130) communautaire; consid(cid:130)rant que l’analyse des donn(cid:130)es relatives, d’une part, aux quantit(cid:130)s de bananes commercialis(cid:130)es dans la Communaut(cid:130) en 1997 et, en particulier, aux importations effectives notamment au cours du deuxi(cid:138)me trimestre, d’autre part, aux perspectives d’approvisionnement et de consommation du march(cid:130) communautaire durant le deuxi(cid:138)me trimestre de l’ann(cid:130)e 1998, conduit (cid:133) fixer, en vue d’un approvisionnement satisfaisant de l’ensemble de la Communaut(cid:130), une quantit(cid:130) indicative, pour chaque origine, de 34 % de la quantit(cid:130) qui lui est allou(cid:130)e dans le contingent tarifaire; consid(cid:130)rant que sur la base des m(cid:136)mes donn(cid:130)es, il y a lieu de fixer la quantit(cid:130) autoris(cid:130)e pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 9 paragraphe 2 du r(cid:138)glement (CEE) no 1442/93 que chaque op(cid:130)rateur des cat(cid:130)gories A et B peut demander au titre du deuxi(cid:138)me trimestre de 1998; consid(cid:130)rant qu’il y a lieu (cid:130)galement de fixer les quantit(cid:130)s indicatives pr(cid:130)vues (cid:133) l’article 14 paragraphe 1 du m(cid:136)me r(cid:138)glement pour la d(cid:130)livrance des certificats d’importation de bananes traditionnelles originaires des (cid:144)tats d’Afrique, des Cara(cid:139)bes et du Pacifique (ACP); consid(cid:130)rant que les dispositions du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement la doivent entrer en vigueur p(cid:130)riode de d(cid:130)p(cid:147)t des demandes de certificats au titre du deuxi(cid:138)me trimestre de l’ann(cid:130)e 1998; imm(cid:130)diatement avant (1) JO L 47 du 25. 2. 1993, p. 1. (2) JO L 349 du 31. 12. 1994, p. 105. (3) JO L 142 du 12. 6. 1993, p. 6. (4) JO L 181 du 20. 7. 1996, p. 13. (5) JO L 49 du 4. 3. 1995, p. 13. (6) JO L 71 du 31. 3. 1995, p. 84. consid(cid:130)rant que le comit(cid:130) de gestion de la banane n’a pas (cid:130)mis d’avis dans le d(cid:130)lai imparti par son pr(cid:130)sident, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Les quantit(cid:130)s indicatives vis(cid:130)es (cid:133) l’article 9 paragraphe 1 du r(cid:138)glement (CEE) no 1442/93 pour l’importation de bananes dans le cadre du contingent tarifaire pr(cid:130)vu aux articles 18 et 19 du r(cid:138)glement (CEE) no 404/93 sont fix(cid:130)es, pour le deuxi(cid:138)me trimestre de 1998, (cid:133) 34 % des quantit(cid:130)s (cid:130)tablies pour chaque pays ou groupe de pays mentionn(cid:130)s (cid:133) l’annexe I du r(cid:138)glement (CE) no 478/95. l’ensemble de la Communaut(cid:130), pour Pour les importations de bananes originaires du Costa Rica, de Colombie et du Nicaragua, les quantit(cid:130)s indica- tives s’appliquent, d’une part, pour les demandes de certi- ficats d’importation des cat(cid:130)gories A et C, d’autre part, de la cat(cid:130)gorie B. Article 2 La quantit(cid:130) autoris(cid:130)e pour chaque op(cid:130)rateur des cat(cid:130)go- ries A et B, pour le deuxi(cid:138)me trimestre de 1998, pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 9 paragraphe 2 du r(cid:138)glement (CEE) no 1442/93, est fix(cid:130)e (cid:133) 36 % de la quantit(cid:130) qui lui a (cid:130)t(cid:130) attribu(cid:130)e en application de l’article 6 deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a du r(cid:138)glement pr(cid:130)cit(cid:130). Article 3 Les quantit(cid:130)s indicatives vis(cid:130)es (cid:133) l’article 14 paragraphe 1 du r(cid:138)glement (CEE) no 1442/93 pour l’importation de bananes traditionnelles originaires des (cid:144)tats d’Afrique, des Cara(cid:139)bes et du Pacifique (ACP), pour le deuxi(cid:138)me trimestre de 1998, sont fix(cid:130)es (cid:133) 31 % des quantit(cid:130)s tradi- tionnelles (cid:130)tablies pour chaque origine (cid:133) l’annexe du r(cid:138)glement (CEE) no 404/93. Article 4 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le jour de sa publi- cation au Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes. 26. 2. 98 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 56/9 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 25 f(cid:130)vrier 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission