title: Verordnung (EG) Nr. 380/98 der Kommission vom 18. Februar 1998 zur Anpassung der Anhänge der Verordnung (EG) Nr. 3281/94 über ein Mehrjahresschema allgemeiner Zollpräferenzen für bestimmte gewerbliche Waren mit Ursprung in Entwicklungsländern für den Zeitraum 1995- 1998

text: L 48/20 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 2. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 380/98 DER KOMMISSION vom 18. Februar 1998 zur Anpassung der Anh(cid:132)nge der Verordnung (EG) Nr. 3281/94 (cid:129)ber ein Mehr- jahresschema allgemeiner Zollpr(cid:132)ferenzen f(cid:129)r bestimmte gewerbliche Waren mit Ursprung in Entwicklungsl(cid:132)ndern f(cid:129)r den Zeitraum 1995-1998 DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 3281/94 des Rates vom 19. Dezember 1994 (cid:129)ber ein Mehrjahresschema allgemeiner Zollpr(cid:132)ferenzen f(cid:129)r bestimmte gewerbliche Waren mit Ursprung in Entwicklungsl(cid:132)ndern f(cid:129)r den zeitraum 1995-1998 (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 2623/97 (2), insbesondere auf Artikel 15 Absatz 3 und Artikel 19, rungen beinhalten, aufgrund der Verordnung (EG) Nr. 2216/97 des Rates (4), die autonomen Zollaussetzungen des Gemeinsamen Zolltarifs f(cid:129)r die Waren des KN-Codes 7020 00 05 und bestimmte Waren der KN-Kapitel 84, 85 und 90 f(cid:129)r eine unbestimmte Zeit. Die Anh(cid:132)nge I und II sind folglich entsprechend anzupassen und dies gilt vom 1. Januar 1998 an. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses f(cid:129)r die allgemeinen Pr(cid:132)ferenzen — in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: In Artikel 15 Absatz 3 dieser Verordnung ist das Verfahren f(cid:129)r die infolge von (cid:142)nderungen der Kombi- nierten Nomenklatur erforderlichen Anpassungen der Anh(cid:132)nge I und II festgelegt. Die Verordnung (EG) Nr. 2086/97 der Kommission vom 4. November 1997 zur (cid:142)nderung des Anhangs I der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 des Rates (cid:129)ber die zolltarifliche und statistische Nomenklatur sowie den Gemeinsamen Zolltarif (3) enth(cid:132)lt (cid:142)nderungen, die die Liste in den Anh(cid:132)ngen I und II der Verordnung (EG) Nr. 3281/94 ber(cid:129)hren. Diese (cid:142)nde- Artikel 1 Anh(cid:132)nge I und II der Verordnung (EG) Nr. 3281/94 werden wie im folgenden Anhang aufgef(cid:129)hrt ge(cid:132)ndert. Artikel 2 Diese Verordnung tritt in Kraft am Tag ihrer Ver(cid:148)ffentli- chung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften. Sie gilt mit Wirkung vom 1. Januar 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 18. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Manuel MAR(cid:1)IN Vizepr(cid:132)sident (1) ABl. L 348 vom 31. 12. 1994, S. 1. (2) ABl. L 354 vom 30. 12. 1997, S. 9. (3) ABl. L 312 vom 14. 11. 1997, S. 1. (4) ABl. L 305 vom 8. 11. 1997, S. 1. 19. 2. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 48/21 ANHANG Die Verordnung (EG) Nr. 3281/94 wird wie folgt ge(cid:132)ndert: In Anhang I, Teil 2: KN-Code 2820: — anstatt: muß es heißen: „2820“, „ex 2820“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterposition Nr. 2820 90 10“; KN-Code ex 2905: — anstatt: muß es heißen: „2905 45 00“, „2905 16 20, 2905 39 20, 2905 39 30, 2905 45 00, 2905 50 91“; KN-Code 2909: — anstatt: muß es heißen: „2909“, „ex 2909“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 2909 30 10, 2909 30 35 und 2909 49 11“; KN-Code 2915: — anstatt: muß es heißen: „2915“, „ex 2915“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterposition Nr. 2915 60 11“; KN-Code 2921: — anstatt: muß es heißen: „2921“, „ex 2921“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 2921 19 40, 2921 30 91, 2921 51 11, 2921 59 10, 2921 59 20, 2921 59 30 und 2921 59 40“; KN-Code 2922: — anstatt: muß es heißen: „2922“, „ex 2922“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterposition 2922 49 20“; KN-Code 3901: — anstatt: muß es heißen: „3901“, „ex 3901“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3901 20 10, 3901 90 10 und 3901 90 20“; KN-Code 3902: — anstatt: muß es heißen: „3902“, „ex 3902“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3902 90 10 und 3902 90 20“; KN-Code 3903: — anstatt: muß es heißen: „3903“, „ex 3903“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3903 90 10 und 3903 90 20“; KN-Code 3904: — anstatt: muß es heißen: „3904“, „ex 3904“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3904 50 10 und 3904 69 10“; — anstatt: muß es heißen: „3907 60“, „3907 60 00“; L 48/22 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 2. 98 KN-Code 3907 99: — anstatt: muß es heißen: „3907 99“, „ex 3907 99“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3907 99 11 und 3907 99 91“; KN-Code 3920: — anstatt: muß es heißen: „3920“, „ex 3920“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3920 10 23, 3920 10 81, 3920 59 10, 3920 62 11, 3920 62 13, 3920 99 21 und 3920 99 51 bis 3920 99 55“; ex Kapitel 41, in der Beschreibung: — anstatt: muß es heißen: „4105 11 10 und 4110 00 00“, „4105 11 10, 4106 11 10, 4107 21 00 und 4110 00 00“; KN-Code ex 8414, in der Beschreibung: — anstatt: muß es heißen: „8414 10 10, 8414 20 10“, „8414 10 10, 8414 10 20, 8414 20 10“; — anstatt: muß es heißen: „8534“, „8534 00“; — KN-Code „ex 8541“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen; — KN-Code „ex 8542“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen. In Anhang I, Teil 3: anstatt: muß es heißen: „2930 40 00 „2930 40 90 Methionin“, Methionin, ausgenommen Methionin (INN)“; KN-Code 2930: — anstatt: muß es heißen: KN-Code 3507: — anstatt: muß es heißen: „2930 90 12, 2930 90 14, 2930 90 16, 2930 90 20 und 2930 90 30“, „2930 90 12 bis 2930 90 50“; „3507“, „ex 3507“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 3507 90 10 und 3507 90 20“; ex Kapitel 70: — anstatt: muß es heißen: KN-Code 8443: — anstatt: muß es heißen: „und 7018 10 51“, „, 7018 10 51 und 7020 00 05“; „8443“, „ex 8443“, — in der Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 8443 59 40 und 8443 90 05“; KN-Code ex 8456: — anstatt: muß es heißen: „8456 91 00 und 8456 99 30“, „8456 10 10, 8456 91 00, 8456 99 10, 8456 99 30 und 8456 99 50“; KN-Code 8462: — anstatt: muß es heißen: „8462“, „ex 8462“, — in der Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 8462 21 05 und 8462 29 05“; — KN-Code „ex 8471“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen 19. 2. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 48/23 KN-Code 8473: — anstatt: muß es heißen: „8473“, „ex 8473“, — in der Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 8473 10 11, 8473 21, 8473 29, 8473 30, 8473 40 11 und 8473 50“; — KN-Code „8541 10“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen; — KN-Codes: „8542 13 05 ex 8542 13 11“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen; — KN-Codes „ex 8542 19 05, ex 8542 19 15“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen; — KN-Codes „8542 13 13, 8542 13 15, 8542 13 17, ex 8542 19 15“ und die entsprechende Beschreibung werden gestrichen; KN-Code ex 9006: — anstatt: muß es heißen: „9006 10 10“, „9006 10 10 und 9006 99 10“; KN-Code 9011: — anstatt: muß es heißen: „9011“, „ex 9011“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 9011 10 10, 9011 20 10 und 9011 90 10“; KN-Code 9012: — anstatt: muß es heißen: „9012“, „ex 9012“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterpositionen 9012 10 10 und 9012 90 10“. In Anhang I, Teil 4: ex Kapitel 27: — anstatt: muß es heißen: „2707 50 91, 2707 50 99“, „2707 50 90, 2707 99 19, 2712 20 10, 2712 90 91, 2715 00 90“; ex Kapitel 28, in der Beschreibung: — anstatt: muß es heißen: „2803 00, 2804 90 00, 2805 40 90, 2825 40 00“, „2803 00, 2804 29 10, 2804 90 00, 2805 40 90, 2810 00 10, 2825 40 00, 2825 90 11, 2840 11 00, 2840 19 10, 2840 20 10 “; ex Kapitel 29: — anstatt: muß es heißen: „2924 29 10, 2930 90 30, 2932 29 10, 2933 11 10, 2933 19 10, 2933 29 10, 2933 39 10, 2933 40 30, 2933 51 10, 2933 51 30, 2933 59 10, 2933 69 20, 2934 30 10, 2934 90 30 und 2934 90 40“, „2902 90 50, 2902 90 60, 2907 15 10, 2914 19 10, 2914 69 10, 2916 19 40, 2917 13 10, 2917 39 11, 2917 39 30 bis 2917 39 70, 2918 19 40, 2918 90 10 bis 2918 90 30, 2924 29 10, 2925 19 10, 2928 00 10, 2930 40 10, 2930 90 30 bis 2930 90 50, 2932 29 10 bis 2932 29 50, 2933 11 10, 2933 19 10, 2933 29 10, 2933 39 10 bis 2933 39 45, 2933 39 55, 2933 40 30, 2933 51 20, 2933 59 10, 2933 59 20, 2933 69 20, 2933 69 30, 2933 90 65, 2934 30 10, 2934 90 30, 2934 90 40, 2934 90 85, 2934 90 91, 2934 90 93, 2935 00 10 und 2935 00 20“; ex Kapitel 32: — anstatt: muß es heißen: „und 3203 00 19“, „3203 00 19, 3207 40 20, 3207 40 30, 3208 90 11 und 3208 90 13“; L 48/24 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 2. 98 ex Kapitel 33: — anstatt: muß es heißen: Kapitel 34: — anstatt: muß es heißen: „und 3301 29 61“, „3301 29 61, 3301 90 29, 3301 90 31 und 3301 90 39“; „Kapitel 34“, „ex Kapitel 34“, — in die entsprechende Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterposition 3402 11 10“; ex Kapitel 37, in der Beschreibung wird eingef(cid:129)gt: „3702 31 91“; ex Kapitel 38: — anstatt: muß es heißen: ex Kapitel 39: — anstatt: muß es heißen: ex Kapitel 71: — anstatt: muß es heißen: „Unterposition 3803 00 10“, „Unterpositionen 3803 00 10, 3812 20 10, 3815 19 10, 3815 90 10, 3824 90 61, 3824 90 62, 3824 90 75, 3824 90 80 und 3824 90 85“; „3917 21 91“, „3905 99 10, 3906 90 10 bis 3906 90 50, 3907 20 91, 3909 50 10, 3911 90 13, 3911 90 91, 3911 90 93, 3912 39 20, 3917 21 91“; „Position Nr. 7103 und Nr. 7105“, „Position Nr. 7103, Unterposition 7104 20 00 und Position Nr. 7105“, — wird eingef(cid:129)gt „7110 19 10“; ex Kapitel 72: — anstatt: muß es heißen: KN-Code 8701: — anstatt: muß es heißen: „Unterpositionen 7201 50 10“, „Unterpositionen 7201 10 90, 7201 50 10“; „8701“, „ex 8701“, — in der Beschreibung wird eingef(cid:129)gt „ausgenommen Waren der Unterposition 8701 30 10“; ex Kapitel 90: — anstatt: muß es heißen: ex Kapitel 95: — anstatt: muß es heißen: In Anhang II: „9010 49 00“, „9010 49 00, 9010 50 10, 9010 90 10, 9027 80 16, 9027 80 96, 9027 90 50, 9030 89 10, 9030 89 92, 9030 90 20, 9031 80 32, 9031 90 20, 9031 90 30“; „und 9506 99 10“, „9506 70 10 und 9506 99 10“. In der Liste, die mit „7202 11“ beginnt, wird eingef(cid:129)gt „7211 90 11 (*)“


title: Decisión relativa a la posición común aprobada por el Consejo con vistas a la adopción de la Directiva del Parlamento Europeo y del Consejo relativa a las medidas que deben adoptarse contra la contaminación atmosférica causada por las emisiones de los vehículos de motor y por la que se modifica la Directiva 70/220/CEE del Consejo (C4-0533/97 96/ 0164(COD))

eurovoc_concepts:
EU programme
air quality
combustion gases
commercial vehicle
motor vehicle
motor vehicle industry
motor vehicle pollution
oil pollution
pollution control measures


title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om avlägsnande och omhändertagande av övertaliga offshoreanläggningar för olja och gas

eurovoc_concepts:
North Sea
environmental protection
marine pollution
offshore oil structure
oil industry

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Brysselden 18. 02. 1998 KOM(1998) 49 slutlig MEDDELANDE FRAN KOMMISSIONEN TILL RADET OCH EUROPAPARLAMENTET om avlagsnande och omhandertagande av overtaliga offshoreanlaggningar for olja och gas Inledning I juni 1995 beslöt Shell att med tillstånd från den brittiska regeringen omhänderta Brent Spar, en övertalig oljelastboj, genom att sänka den på djupt vatten i Nordatlanten. Detta ledde till att hela debatten om omhändertagande av övertaliga olje- och gasanläggningar i europeiska farvatten (cirka 600 anläggningar) fick ny fart. Beslutet sammanföll med Nordsjökonferensen, och i den åtföljande ministerdeklarationen efterlyste en majoritet av de närvarande ministrarna, inbegripet den deltagande ledamoten av kommissionen men inte de brittiska och norska ministrarna, ett totalförbud mot omhändertagande till havs av sådana anläggningar i syfte att skydda den marina miljön. Förenade kungariket och Norge är de enda staterna som har ett större antal stora anläggningar som enligt de befintliga riktlinjerna kan omhändertas till havs. Brent Spar-affaren väckte stor uppmärksamhet hos allmänheten och visade hur svårt det är att genomfÖra en politik för omhändertagande som inte har tillräckligt stort stöd. Till sist, efter en samordnad kampanj som innefattade konsumentbojkotter av Shells produkter i åtskilliga medlemsstater, ändrade Shell sitt beslut och Brent Spar bogserades till en norsk fjord i väntan på en ytterligare genomgång av alla alternativ för omhändertagande. Efter en noggrann genomgång av alternativen i januari 1998 tillkännagjorde Shell att man försökte få Förenade kungarikets godkännande att skrota delarna ovanför vattenlinjen i land och montera ner och återanvända skrovet för att förlänga en kaj i Norge. Sedan dess har frågan diskuterats i stor omfattning inom OSPAR, diskussionen fortsätter och ett beslut om förebyggande, minskning och kontroll av fbrorening till följd av omhändertagande av övertaliga offshoreanläggningar skall antas inom konventionen för skydd av Nordostatlantens marina miljö (OSPAR- konventionen1 från 1992) vid ett ministermöte inom konventionen som skall hållas i Portugal i juli 1998. Betydande meningsskiljaktigheter finns fortfarande, men det råder allmän enighet om att samrådet, vars misslyckande spelade en roll i Brent Spar-aflaren, behöver förbättras och att anläggningar i betong bör behandlas separat. Dessa och andra avgörande frågor diskuteras för närvarande närmare. 1. Bakgrund Vid Nordsjökonferensen i juni 1995 framförde kommissionen uppfattningen att 1. 1 den bästa metoden att omhänderta offshoreanläggningar för olja och gas vore att föra dem i land för återvinning och omhändertagande av ofrånkomliga restprodukter. 1 I detta meddelande menas med "OSPAR" såväl konventionen för förebyggande av marin förorening genom dumpning från fartyg och flygplan (Oslokonventionen), undertecknad i Oslo den 15 februari 1972, och dess ersättning som ännu inte trätt i kraft, konventionen om skydd av marin miljö i Nordostatlanten, undertecknad i Paris den 9 september 1992, som de verkställande kommissioner som inrättats i enlighet med dessa konventioner. därför undertecknade sådant där den ministerdeklaration Kommissionen omhändertagande förordades och där de fördragsslutande parterna i Oslo- och Pariskonventionerna för skydd av Nordostatlantens marina miljö (inbegripet Nordsjön) (OSPAR) att genomföra detta senast 1997. Förenade kungariket och Norge reserverade sig, medan Frankrike gav uttryck för sin uppfattning att deklarationen gällde anläggningar i stål. Vid det efterföljande sammanträdet i OSPAR-kommissionen fattade man ett 1. 2 majoritetsbeslut om ett moratorium för omhändertagande till havs i väntan på ett nytt beslut om omhändertagande. Förenade kungariket och Norge reserverade sig mot beslutet, medan Frankrike upprätthöll sin inställning från Nordsjökonferensen. Beslutet är nu föremål för diskussion inom OSPAR och stora ansträngningar görs för att nå enhällighet. Kommissionen beställde en undersökning av ett ansett konsultföretag i 1. 3 offshorebranschen av de tekniska, miljömässiga och ekonomiska aspekterna på avlägsnande och omhändertagande av sådana anläggningar. Undersökningen blev fardig i november 1996 och rapporten2 distribuerades till och diskuterades med medlemsstaterna, EES-staterna, icke-statliga miljöorganisationer samt industrin. Den distribuerades också till OSPAR:s fördragsslutande parter som diskussionsunderlag. 1. 4 Den viktigaste impulsen till undersökningen var Brent Spar-affären och minister- deklarationen från Nordsjökonferensen i juni 1995. Uppenbarligen var detta en fråga med följder för gemenskapen, och då det inte rådde enighet mellan de berörda staterna ansågs det lämpligt att ta fram ett grundligt tekniskt underlag som stöd för kommissionens och de andra berörda parternas - ty undersökningen gjordes tillgänglig i stor omfattning - bedömning av det lämpligaste tillvägagångssättet med utgångspunkt i en omfattande kunskap om frågeställningen. 1. 5 Konsultföretaget kom fram till två huvudsakliga slutsatser. För stora anläggningar i betong har fullständigt omhändertagande inte prövats tekniskt, det är osannolikt att det medför några miljövinster och det är i detta skede omöjligt att sätta en prislapp på det. För andra anläggningar (dvs. stålkonstruktioner) är fullständigt omhändertagande utom i ett begränsat antal fall tekniskt genomförbart och ekonomiskt försvarbart - om man väger samman de totala kostnaderna för att avlägsna alla anläggningar - och kan således tryggt genomföras. 1. 6 Med alla alternativ av omhändertagande kan miljökonsekvenserna från rester av giftiga eller farliga ämnen hållas under godtagbara nivåer, under förutsättning att de innesluts, avlägsnas och omhändertas säkert. Genom fullständigt avlägsnande och omhändertagande i land kan man se till att stålet återvinns. Det är dcssutom uppenbart att beroende på vilken metod som väljs kan avsevärda mängder rivningsavfall och bråte bli kvarlämnat på havsbottnen där anläggningen legat och vid en eventuell ptats för omhändertagande. 2 A Technical Review of the Possible Methods of Decommissioning and Disposing of Offshore Oil and Gas Installations - John Brown bv. 3 1. 7 De totala extrakostnaderna för att föra alla stålplattformar i land för återvinning jämfört med att bara uppfylla minimikraven i Internationella sjöfartsorganisationens (lMO:s) regler uppskattades till 2 miljarder ccu på 25 år, eller i medeltal cirka 80 miljoner totala produktionskostnaderna för olja och gas vore försumbara, även om kostnadsökningen kunde bli kännbar för vissa enskilda anläggningar och operatörer (se även punkt 4. 3). sådant besluts konsekvenser ecu per år. Ett för de 1. 8 Det finns ungefar 600 anläggningar i europeiska vatten. Det är svårt att ange några exakta siffror, eftersom definitionerna av vad en viss anläggning består av varierar: två plattformar kan t. ex. vara förbundna med en fast bro och vissa anläggningar ligger på gränsen vad gäller vikt och vattendjup. Av dessa 600 anläggningarna räknar man dock med att ungefar 100 är stora anläggningar i stål och ungefar 20 är stora anläggningar i betong, vilket innebär att de enligt IMO:s riktlinjer, som kommit till för att göra sjöfarten säker, delvis far avlägsnas. Dessa riktlinjer omfattar bara avlägsnande, och avser inte omhändertagande. De stora stålanläggningarna ligger främst på brittiskt (ca 60) och norskt (ca 30) vatten. För närvarande finns det några få (ca 10) sådana anläggningar i irländska, italienska och spanska vatten. Siffran kan naturligtvis stiga om man identifierar fler anläggningar. Dessa cirka 100 anläggningar utgör ungefar 85 % av den totala stålmassan i offshoreanläggningarna i Nordsjön. Stora cementanläggningar finns för närvarande bara i brittiska och norska vatten. 2. Internationell lagstiftning Det finns en avsevärd mängd 2. 1 internationell rätt (regionala och globala konventioner och riktlinjer), EG-rätt och nationell rätt som omfattar avlägsnande och omhändertagande av övertaliga offshoreanläggningar för olja och gas. De viktigaste texterna är följande: Genévekonventionen om kontinentalsockeln 1958 (global) Förenta nationernas havsrättskonvention 1982 (UNCLOS) Londonkonventionen 1972 (dumpning) (global) Internationella sjöfartsorganisationens riktlinjer och normer för avlägsnande av offshoreanläggningar på kontinentalsockeln 1989 (IMO) (global) Baselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutgiltigt omhändertagande av riskavfall 1989 (global) Oslo- och Pariskonventionen (OSPAR) 1992 och dess föregångare, Oslo- konventionen 1972 och Pariskonventionen 1974 (regional) Helsingforskonventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö 1992 (regional) Barcelonakonventionen om skydd av Medelhavet mot föroreningar 1976 (regional) Se punkt 5 för relevant EG-lagstiftning I takt med att industrin utvidgar sin verksamhet, miljöfrågorna uppmärksammas 2. 2 mer och mer och reglerna ständigt utvecklas finns det ingen gemensam rättslig ståndpunkt I vissa fall hanteras avlägsnandet skilt från omhändertagandet, medan andra regler som gäller omhändertagande med nödvändighet också omfattar avlägsnande. Det bör noteras att i allmänhet omfattar dessa internationella och regionala konventioner och riktlinjer endast minimivillkor, och enskilda stater kan införa strängare villkor. Enligt den ursprungliga Genévekonventionen krävdes fullständigt avlägsnande, 2. 3 men även om den principen bevarades i UNCLOS (som ännu inte ratificerats av alla signatärmakter) infördes där även möjligheten till delvis avlägsnande och därigenom i praktiken vissa möjligheter till omhändertagande till havs. Vid delvis avlägsnande krävs enligt UNCLOS att man följer IMO:s riktlinjer så att sjöfartens säkerhetsintressen beaktas. Londonkonventionen omfattar omhändertagande genom dumpning till havs, och 2. 4 enligt den kan omhändertagande till havs av oljeanläggningar beviljas efter bedömning i varje enskilt fall. Enligt den skall också tillstånd att dumpa vägras om det finns möjlighet att återanvända, återvinna eller behandla avfallet utan omotiverade risker för människors hälsa eller miljön och utan att det leder till orimliga kostnader. 2. 5 I IMO:s riktlinjer anges främst tekniska kriterier (vattendjup och viktkriterier) för plattformar som kan komma ifråga för delvis omhändertagande, och dessutom anges det fria segeldjup som krävs efter delvis avlägsnande för att garantera sjöfartens säkerhet. De viktigaste kriterierna är att anläggningarna antingen skall ligga på minst 75 m djup eller väga mer än 4 000 ton. En rekommendation till London-konventionens vetenskapliga grupp om att dessa riktlinjer bör ses över kommer att övervägas av de fördragsslutande parternas samrådskommitté under november. 2. 6 Baselkonventionen handlar om förflyttning över gränserna av riskavfall och om omhändertagande av det. Gemenskapen är fördragsslutande part, och det är också medlemsstaterna. Även om denna konvention innehåller några särskilda bestämmelser om offshoreanläggningar eller om omhändertagande av avfall till havs, krävs det emellertid enligt den att mängden farligt avfall hålls så liten som möjligt, och att man i de fall där alstrande av farligt avfall inte kan undvikas säkerställer att det hanteras på ett miljövänligt sätt. inte I en serie regionala konventioner om marint miljöskydd anges krav på 2. 7 anläggningar i enskilda hav. Europeiska gemenskapen är fördragsslutande part i Helsingforskonventionen, som omfattar Östersjön och i vilken krävs fullständigt avlägsnande och omhändertagande i land, samt i Barcelonakonventionen som omfattar Medelhavet och innehåller samma krav som UNCLOS. Slutligen har Europeiska gemenskapen undertecknat och står i begrepp att bli fördragsslutande part i OSPAR- konventionen. 2. 8 Åtgärder på de regionala havskonventionernas nivå kan medföra skillnader mellan regionerna. Exempelvis dryftar man för närvarande frågan inom OSPAR- konventionen (12 EG-stater, 2 EES-stater, ett land utanför gemenskapen samt Europeiska länder utanför gemenskapen). gemenskapen samt Europeiska gemenskapen) har man redan beslutat att alla övertaliga anläggningar måste avlägsnas fullständigt och föras i land. Inom Helsingforskonventionen (4 EG-stater, 5 2. 9 OSPAR är en sammanställning av Pariskonventionen, vilken omfattar landbaserade föroreningar, där gemenskapcn är fördragsslutande part och där kommissionen förhandlar och röstar på gemenskapens vägnar, och Oslokonventionen, vilken omfattar havsbaserad förorening och där gemenskapen deltar som observatör. I oktober 19973 beslutade gemenskapen att ratificera konventionen, och den förväntas träda i kraft i början av 1998. 2. 10 Enskilda stater har också egna lagar och andra författningar. Allmänt kan man säga att Förenade kungariket och Norge bägge behandlar anläggningarna individuellt inom de gränser som anges i IMO:s riktlinjer, och att de övriga staterna kräver att omhändertagandet skall ske i land, även om det bör nämnas att enligt IMO:s och Oslokonventionens riktlinjer skulle så gott som alla deras anläggningar ändå behöva avlägsnas fullständigt. 3. Nuvarande verksamhet 3. 1 Diskussionen har på sistone ägt rum inom OSPAR - ett resultat av den ministerdeklaration från Nordsjökonferensen där man begärde ett OSPAR-beslut om att genomföra deklarationen. Frågan är svårlöst, eftersom OSPAR-konventionens fördrags slutande parter kan välja att inte vara bundna av beslut i enlighet med det. Därför är enighet en förutsättning för meningsfulla diskussioner. Kommissionens avdelningar har deltagit i de förberedande diskussionerna under 3. 2 OSPAR:s paraply, och ett utkast till beslut borde vara färdigt att diskuteras vid OSPAR:s ministerkonferens i juli 1998. Ett preliminärt utkast till beslut har redan utarbetats, men de viktigaste frågorna är fortfarande olösta. Nedan följer de viktigaste områdena där oenighet råder. De hänger i viss utsträckning samman sinsemellan. Beslutets utformning - Förenade kungariket och Norge förespråkar ett generellt tillstånd för omhändertagande till havs i kombination med en förteckning över anläggningar som inte får omhändertas på det sättet (förbudsförteckning). De andra fördragsslutande parterna är för ett beslut som grundas på ett generellt förbud mot dumpning i kombination med en förteckning över anläggningar som trots det kan komma i fråga för omhändertagande till havs (omvänd förteckning). På sistone tyder dock brittiska uttalanden på ministernivå på att Förenade kungariket till slut kommer att godta att man använder en omvänd förteckning, om tillräckliga framsteg görs i de andra frågor som diskuteras i samband med utkastet till beslut. Frågan om en undantagsklausul - Förenade kungariket och Norge har föreslagit att deras förbudsförteckning skulle kompletteras med en undantagsklausul, enligt vilken det i vissa sammanhang skulle tillåtas att även de anläggningar som står med i förbudsförteckningen också kan komma i fråga för omhändertagande till havs. De har också föreslagit att i den händelse att man skulle välja att använda en omvänd förteckning borde denna också kompletteras med en undantagsklausul, enligt vilken de anläggningar som inte står med i den omvända förteckningen tillåts komma i fråga för omhändertagande till havs. Ref. till EGT. De andra fördragsslutande parterna verkar ifrågasätta om det verkligen krävs en sådan undantagsklausul, särskilt som komplement till en förbudsförteckning, och i vilket fall som helst råder ingen enighet om kriterier för att fastställa sådana undantag. Tekniska egenskaper hos de kategorier av stora anläggningar i stål som enligt beslutet skulle komma i fråga för omhändertagande till havs. Förenade kungariket och Norge vill säkerställa att alla anläggningar som enligt IMO. s riktlinjer inte behöver avlägsnas fullständigt kan komma i fråga för omhändertagande till havs. Detta skulle göras genom att införa strängare tekniska kriterier än dem som finns i IMO:s riktlinjer för avlägsnande. Framtida anläggningar - I IMO:s riktlinjer skiljer man mellan befintliga anläggningar och sådana som anläggs efter den 1 januari 1998 endast i det att kravet på vattendjup ökas från 75 m till 100 m och att dessa nya anläggningar måste utformas så att de kan avlägsnas. Förenade kungariket och Norge verkar vilja kopiera detta tillvägagångssätt i OSPAR-beslutet, medan de övriga fördragsslutande parterna verkar eftersträva att alla framtida anläggningar skall omhändertas i land. Eftersom man kräver att nya anläggningar skall gå att avlägsna, något som krävts av några stater i flera år, tycks det lämpligare att i beslutet föreskriva obligatoriskt omhändertagande i land av alla nya anläggningar. Med tanke på de tidsrymder som är aktuella för att utveckla, exploatera och uttömma fyndigheter är det dock inte troligt att några nya anläggningar skulle komma i fråga för avställning på många år. Samråd - Bred enighet råder om att omhändertagande till havs bör bli föremål för samråd. Däremot råder ännu inte enighet om hur mycket tid som skall avsättas för samråd, i synnerhet möjligheterna till samrådsmöten mellan de fördragsslutande parterna, industrin och icke-statliga miljöorganisationer i de fall där omhändertagande till havs föreslås, samt hur mycket information som skall tillhandahållas de fördragsslutande parterna under samrådet. Förenade kungariket och Norge tycks ha förespråkat ett mindre omfattande samråd än de andra fördragsslutande parterna, men nu tycks det sannolikt att enhällighet om formerna för samrådet kan uppnås. Kriterierna för de anläggningar som kan komma i fråga för omhändertagande till havs är viktiga eftersom man verkar enas kring en ståndpunkt där vissa anläggningar alltid måste omhändertas i land, medan andra kan komma i fråga för omhändertagande till havs, vilket avgörs (stora stålanläggningar) som skulle behandlas individuellt är grundläggande för diskussionen. Möjliga lösningar på dödläget kunde vara att man har kvar IMO:s kriterier, upprättar nya kriterier, eller kringgår frågan genom att förbjuda allt omhändertagande till havs och istället koncentrera sig på undantagsklausulen. individuellt. Hur många av dessa "IMO-anläggningar" Kommissionens avdelningar har hela tiden betonat att för att få avsedd verkan 3. 3 måste OSPAR-beslutet stödjas av alla fördragsslutande parter, och därför har avdelningarna i viss omfattning försökt medla mellan de två lägren, med hänsyn tagen till den ståndpunkt som kommissionen intog vid Nordsjökonferensen 1995 och till den tekniska undersökning som kommissionen beställde. 3. 4 I maj 1997 inledde den brittiska regeringen en översyn av Förenade kungarikets politik för miljöskydd och prospektering och produktion av kolväten till havs. De första uttalandena till pressen och till OSPAR-kommissionen vid dess möte i september 1997 tyder på att Förenade kungariket är på väg att närma sig till de övriga EG-staternas ståndpunkt, i synnerhet att det bör finnas en presumtion mot omhändertagande till havs. Det råder dock fortfarande på många punkter oenighet om beslutets form och innehåll. 3. 5 Beslutet förväntas fattas vid OSPAR:s ministermöte i juli 1998. Vid det laget torde OSPAR-konventionen ha trätt i kraft. För den händelse att den nya konventionen inte ratificeras, skulle beslutet formellt antas enligt Oslokonventionen, där Europeiska gemenskapen har observatörsstatus. 4. Ytterligare frågor som bör bcaktas när man bedömer altcrnativen Förutom de tekniska och miljörelaterade aspekter som skisseras ovan är också följande punkter av stort intresse i sammanhanget. 4. 1 Medlemsstaterna för avlägsnande och omhändertagande till en början 4. 1. 1 Kostnader anläggningarnas ägare för, det vill säga oljebolagen, vilka i vissa fall är statligt ägda till viss del. Eftersom sådana kostnader i stor utsträckning är avdragsgilla, kan medlems staterna själva bli tvungna att finansiera en del av kostnaderna via minskade skatte- intäkter. Exempelvis uppskattas kostnaderna för Förenade kungariket, som är den medlemsstat som i störst utsträckning skulle påverkas av eventuella skärpningar av de nuvarande reglerna, till upp till 70 % av alla ytterligare kostnader för avlägsnande och omhändertagande. står 4. 1. 2 Förenade kungariket har för närvarande lejonparten av de större anläggningarna i stål, men fler medlemsstater kunde påverkas avsevärt i framtiden, om de satsar på en bétydande prospektering och produktion av olja och gas till havs. Förenade kungariket har tyckts vara starkt för ett tillvägagångssätt grundat på bedömningar från fall till fall, lägga tonvikten på kostnad-vinst-analyser eller kostnads- och skulle antagligen för omhändertagande än andra effektivitets-analyser medlemsstater med sådana anläggningar. av de olika alternativen 4. 2 Norge 4. 2. 1 Norge är det andra land som för närvarande skulle påverkas avsevärt, och som EES-medlem skulle det omfattas av gemenskapens lagstiftning. Norge förordar just nu samma tillvägagångssätt som Förenade kungariket när det gäller beslutsprocessen, även om det på grund av att norska statens andel av kostnaderna betalas ut till ägaren kontant (på grundval av hur olje- eller gasfaltet i fråga tidigare erlagt skatt) krävs godkännande av Stortinget. De eventuella ekonomiska effekterna skulle därför ta formen av ökade offentliga utgifter, snarare än minskade skatteintäkter som i det brittiska fallet. 4. 3 Industrin 4. 3. 1 Prospekterings- och produktionsindustrin motsätter sig starkt alla ändringar i det nuvarande tillvägagångssättet med bedömningar frän fall till fall, särskilt i fråga om större anläggningar, vilket de anser omfattar alla de cirka 100 anläggningar som inte måste avlägsnas fullständigt enligt IMO:s riktlinjer. Till en början framhävdes teknisk genomförbarhet som den viktigaste faktorn, men sedan dess har industrin i allt högre grad betonat kostnadsökningar och säkerhetsfaktorer i förhållande till miljövinster. Deras sammanslutning E&P Forum har ifrågasatt några av de allmänna kostnads- uppskattningarna i John Browns tekniska rapport, hävdat att de inte är representativa för enskilda fall och hänvisat till undersökningar av två enskilda fall där kostnaderna blev avsevärt högre än uppskattningarna i John Browns undersökning. Offshorebyggnads- industrin, å andra sidan, har konsekvent hävdat att alla stålstrukturer kan avlägsnas säkert, men intagit en något försiktigare hållning. Deras sammanslutning IPLOCA ifrågasatte inte de uppskattade kostnaderna när de kommenterade John Browns tekniska rapport. 4. 3. 2 Fiskenäringens sammanslutning Européche har som policy att kräva att anläggningar skall avlägsnas fullständigt när de tjänat ut. Fiskenäringen har av hävd oroat sig för att prospektering och produktion till havs skulle kunna påverka fisket genom föroreningar, genom att begränsa det område som finns tillgängligt för fiske samt att anläggningarna ger upphov till skador på näten. 4. 4 Icke-statliga miljöorganisationer 4. 4. 1 Miljögrupperna fortsätter att starkt förorda att man skall föra stålanläggningarna i land för återvinning och/eller omhändertagande, även om deras inställning till anläggningar i betong ändrats något. Stor vikt läggs vid försiktighetsprincipen, med tanke på de osäkerheter som omger omhändertagande till havs och svårigheterna att motivera vad de ser som en ovanligt gynnsam behandling av olje- och gasindustrin i fråga om dess avfall. Detta gäller i särskilt hög grad med tanke på att tendensen i internationell rätt och EG-rätt går mot omhändertagande av avfall till havs i mindre, snarare än större, utsträckning. 4. 5 Frågor om ansvar för övergivna eller dumpade anläggningar 4. 5. 1 Även om UNCLOS inte innehåller några bestämmelser om ansvar, måste de fördragsslutande parterna i 1989 års IMO-riktlinjer och 1996 års protokoll till London- konventionen 1972 behandla fråga ansvarsskyldighet. Enligt IMO:s riktlinjer skall till exempel kuststater se till att ägandeförhållandena för anläggningar och strukturer som inte fullständigt avlägsnats från havsbotten är otvetydiga och att ansvaret för underhåll och den ekonomiska kapaciteten att ta ansvar för framtida skadeståndsanspråk klart fastställs. 4. 5. 2 Det är sannolikt att ansvaret i de flesta fall kommer att ligga kvar hos anläggningens ursprungliga ägare. I exempelvis de brittiska riktlinjerna "Guidance Notes for Industry - Abandonment of Offshore Installations and Pipelines under the Petroleum Act 1987" (1995) erkänner man att övergivande inte normalt medför att äganderätten överlåts och således att kvarstående skadeståndsansvar ligger kvar hos de ursprungliga ägarna för all framtid. Även om ett sådant tillvägagångssätt är förenligt med principen om att den som förorenar skall betala, uppstår ett antal frågor i samband med ansvar för all framtid, i synnerhet huruvida sådana ägare verkningsfullt kan ställas till svars om skador uppstår i framtiden. 4. 5. 3 Ett alternativ vore att staten tar över ansvaret för avställda anläggningar. I det amerikanska exemplet har vissa amerikanska delstater tagit över ansvaret för vissa övergivna plattformar. När behörig myndighet i dessa medlemsstater utfärdat ett tillstånd för ägaren framtida till havs skadeståndsanspråk. Industrin verkar föredra någon form av ansvarsbegränsning eller att ansvaret överförs till en myndighet. Huruvida andra stater är beredda att ta efter det amerikanska exemplet är inte klart. till omhändertagande löses ägaren från alla 4. 5. 4 I de befintliga reglerna erkänns vikten av att klart fastställa ägandeförhållandena och det ekonomiska ansvaret för anläggningar som omhändertas till sjöss. Om det är staten eller industrin som är den huvudansvarige är mindre viktigt än att säkerställa att ansvaret klart har fastställts när omhändertagandet till havs realiseras, för att på detta sätt säkerställa det nödvändiga, effektiva skyddet för havets brukare. 4. 6 Konkurrens och konkurrenskraft I teorin kundc olika krav leda till problem med konkurrensen. Nordsjön är ett 4. 6. 1 moget olje- och gasområde med stabila regler, och de ytterligare kostnader som fullständigt avlägsnande och omhändertagande i land skulle medföra är inte avgörande för beslutet att investera. De uppkommer i slutet av ett inkomstflöde på många år, och deras aktuella nettokostnad vid den tid som beslutet att utvinna fattas är försumbar. Det är därför osannolikt att det finns en allvarlig risk att investeringar avleds från Nordsjön till andra regioner av kostnadsskäl. 4. 6. 2 Vad gäller miljöpolitik och närmare bestämt avfallshantering, däremot, kan problem uppstå om två regioner tillämpar olika regler. Med förhandlingar och genomförande inom gemenskapen skulle enhetligheten mellan regioner säkerställas där så är lämpligt, och på så sätt skulle alla problem i konkurrenshänseende på området undvikas. Detta skulle i praktiken leda till att trätan flyttades från OSPAR, där den uppstod, till gemenskapen. 4. 7 Länder utanför gemenskapen 4. 7. 1 Gemenskapens förbindelser med de länder förutom Norge som ligger utanför gemenskapen kan också bli ett ämne för debatt, om fullständigt avlägsnande skulle bli ett generellt krav med endast ett fatal undantag, eftersom flera av de företag som verkar i Nordsjön har sitt moderföretag i länder utanför EG. Som exempel kan nämnas att det enligt nuvarande amerikanska regler vanligen krävs fullständigt avlägsnande, men att det bedrivs en omfattande återanvändning enligt metoden "rigs to reefs", som går ut på att låta övertaliga oljeriggar bilda stommen i nya korallrev. I praktiken är det samma sak som omhändertagande till havs, även om det kallas "återanvändning". Det finns dock få anläggningar som är lika stora som de största i Nordsjön, och det är helt klart att ingen av dem tjänat ut än. Det är fortfarande en öppen fråga om det går att överföra metoden "rigs to reefs" till Nordsjön, där förhållandena är helt annorlunda än i Mexikanska golfen. 10 Inom OSPAR är det i teorin tillåtet, men de nödvändiga riktlinjerna har inte dragits upp och godkänts. Eftersom eventuella riktlinjer och regler skulle omfatta alla anläggningar, oavsett ägarens nationalitet, kan diskriminering av företag från tredje land inte komma i fråga. 5. Gemenskapsdimensionen i EG-fördraget. Dessutom har gemenskapen yttre befogenheter 5. 1 Omhändertagande av avställda offshoreanläggningar belägna på områden under medlemsstaternas domvärjo är helt klart en fråga där gemenskapen har befogenhet, se i artikel 130r. l miljöfrågor, se artikel 130r. 4 i EG-fördraget, och kan därför delta i internationella förhandlingar på medlemsstaternas vägnar. Utkastet till OSPAR-beslut omfattar både nya och befintliga anläggningar och det kommer därför att påverka både de områden där det redan finns anläggningar och områden där framtida anläggningar kan komma att byggas. 5. 2 En betydande miljöutmaning i samband med övertaliga offshoreanläggningar är deras potential att orsaka föroreningar med riskavfall, inbegripet oljerester, både från själva anläggningarna och från deras upplag av borrkärnor. Andra viktiga utmaningar i miljöhänseende är bland annat avsevärda mängder naturligt radioaktiva ämnen med låg specifik aktivitet samt hantering och omhändertagande av mycket stora mängder icke- rivningsavfall miljörelaterade frågor om tryggandet av andra sätt att använda havet. från strukturerna. Dessutom ger avställningen upphov till 5. 3 När riskavfall och radioaktiva ämnen väl släpps ut i havsmiljön transporteras de fritt i havet tvärs över gränserna med rådande strömmar och väder och ger upphov till förorening. Har kan behovet att avlägsna förorenade borrkärnor påverka beslut om behovet av fullständigt avlägsnande av anläggningar från havsbottnen. Kravet på skydd av havet mot föroreningar är således uppenbarligen internationellt. Gemenskapen har redan infört en omfattande lagstiftning för att förhindra att havet direkt och indirekt förorenas med riskavfall. Exempel på sådan lagstiftning är direktiven 76/464/EEG (utsläpp av farliga ämnen) och 76/769/EEG (begränsning av saluföring och användning av vissa farliga ämnen och preparat) samt den ram för riskbedömningar som anges i rådets förordning 793/93/EEG (riskbedömning). Dessutom har gemenskapen angivit grundläggande säkerhetsnormer för strålskydd i direktiv 96/29/Euratom (grundläggande säkerhetsnormer). Ett OSPAR-beslut om offshoreanläggningar skulle, beroende på innehållet, kunna undergräva vissa av de miljövinster som genomförandet av gemenskapslagstiftningen om farliga ämnen och radioaktiv strålning har medfört. På området omhändertagande av avfall, både riskavfall och annat avfall, finns det 5. 4 redan en omfattande gemenskapspolitik och gemenskapslagstiftning, i synnerhet direktiven 75/442/EEG (ramdirektiv för avfall) och 91/689/EEG (riskavfall). Målen med avfallslagstiftningen är att minska riskerna för miljön från riskavfall, skydda människors hälsa och miljön mot skadlig inverkan från transport, hantering och dumpning av avfall, samt främja återvinning av avfall i syfte att bevara naturresurscr. 11 Bland annat förbjuder man i avfallslagstiftningen övergivande av avfall, och man föreskriver att avfall skall behandlas på ett sådant sätt att man inte skadar miljö eller vatten, samt att riskavfall skall skiljas åt från annat avfall och därefter hanteras och omhändertas säkert. Gemenskapen har således ett avsevärt intresse av att säkerställa att framtida regler för avlägsnande och omhändertagande av offshoreanläggningar överensstämmer med gemenskapens politik och lagstiftning för avfall. 5. 5 Skydd av arter och deras livsmiljöer och bevarande av den biologiska mångfalden är ett område där det krävs samordnade åtgärder från medlemsstaternas sida. Gemenskapen har därför lagstiftat på området, i synnerhet direktiven 79/409/EEG (vilda fåglar) och 92/43/EEG (bevarande av naturliga livsmiljöer). Eftersom avlägsnande och omhändertagande av offshoreanläggningar kan päverka arter och deras livsmiljöer är dct en fråga där en internationell lösning helt klart krävs. 5. 6 Den studie som har genomförts för kommissionens räkning visade att den enda kostnadseffektiva lösningen vid omhändertagande till havs är att sänka anläggningarna på den plats där de har varit i drift. Även om det inte finns några vetenskapliga belägg för att sådana anordningar på havsbotten generellt skulle påverka den marina miljön i positiv riktning, kan de leda till lokala koncentrationer av fiskar och andra djurgrupper på och runt anordningarna, vilket med största sannolikhet skulle påverka andra områden negativt. stora upplag av oljeföroenade Dessutom är havsbottnen på de allra flesta av dessa platser mycket förorenad på grund av förekomsten av från olje- och gasutvinningsverksamheterna. Omhändertagande till havs kan därför komma att i onödigt stor utsträckning utsätta den marina miljön för oljeföroreningar och den kan även, förutom andra skadliga effekter, komma att skada iiskarna. Omhändertagande till havs skulle därför kunna vara oförenligt med gemenskapslagstiftningens fördelar vad gäller skydd av arter och livsmiljöer och i framtiden leda till överträdelser av lagstiftningen. Ett sådant omhändertagande kan vidare påverka kvaliteten på den fisk som fångas för livsmedelsproduktion. borrkärnor 5. 7 En annan viktig fråga att ta hänsyn till är att trygga annan mänsklig användning av havet och havsbottnen. Ett viktigt exempel är att trygga sjöfartens säkerhet, vilket hanteras internationellt på ett betryggande sätt genom IMO:s riktlinjer för avlägsnande av anläggningar. En annan viktig fråga är hur beslut om avlägsnande påverkar fisket på öppet hav, vilket omfattas av gemenskapens kompetens enligt den gemensamma fiskeripolitiken. Uppenbarligen kommer fisket att påverkas av i hur hög grad de övertaliga offshoreanläggningarna avlägsnas, särskilt i fråga om i hur hög grad de berörda områdena är tillgängliga för olika typer av fiske, med fiskeripersonalens säkerhet. Dessutom kommer riskerna att öka för att garn och fartyg går förlorade. Alla åtgärder i samband med avlägsnande och omhändertagande av övertaliga offshore anläggningar kommer därför att påverka den gemensamma fiskeripolitiken i stor utsträckning, i synnerhet genom att påverka hanteringen av de områden som finns tillgängliga för fiske. 12 Även om beslut rörande avlägsnande och omhändertagande av offshoreanläggningar kommer att påverka produktionspriserna på olja och gas försumbart, ligger det dock ett avsevärt gemenskapsintresse i att se till att petroleumindustrin har samma villkor i fråga om avlägsnande och omhändertagande i hela gemenskapen, och att man på så sätt ser till att sådana krav inte blir en konkurrensfaktor. 5. 8 Sammanfattningsvis har gemenskapen ett övervägande intresse i frågan om avlägsnande och omhändertagande av avställda offshoreanläggningar för olja och gas. På miljöområdet rör det främst förorening med riskavfall och lågaktivt radioaktivt avfall, bevarande av den biologiska mångfalden samt skydd av arter och deras livsmiljöer. På andra områden rör den särskilt den gemensamma fiskeripolitiken och behovet av att till avställningskrav och säkerställa en enhetlig kvarstående ansvar, så att de inte blir faktorer i konkurrensen medlemsstaterna emellan. En klar och otvetydig gemenskapspolitik, och ett klart och otvetydigt genomförande av den, kommer framför allt att underlätta att gemenskapens politik och åtgärder på området tillämpas och genomdrivs enhetligt, både inom samma hav och mellan olika hav, och i synnerhet kommer det att minska risken för att de inte blir enhetliga och att behandlingen blir olika, vilket annars kunde ske om olika tillvägagångssätt antas inom de olika regionala havskonventionerna. i hela gemenskapen inställning Det är därför lämpligt för gemenskapen att vidta åtgärder i fråga om omhändertagande av offshoreanläggningar för olja och gas. Det står klart att målen på detta område inte i tillräckligt hög grad kan uppnås av medlemsstaterna själva, och därför bättre kan uppnås av gemenskapen. 6. Fastställande av gemenskapens ståndpunkt i huvudsak inom de olika till enskilda medlemsstaters förhandlingar Omhändertagande av offshoreanläggningar för olja och gas är en fråga som direkt 6. 1 berör gemenskapen. Om gemenskapen inte vidtar omedelbara åtgärder skulle initiativen begränsas regionala konventionerna, och åtgärderna skulle vidtas inom de enskilda medlemsstaterna. Varje medlemsstat kan komma att bli tvungna att genomföra endast de särskilda regler som de givit sitt stöd och som antagits inom de konventioner där de är fördragsslutande part. Risken är då att man inte får ett enhetligt förhållningssätt i hela gemenskapen, vilket kan leda till snedvriden konkurrens mellan företagen och eventuellt till motsägelsefulla miljöskyddsåtgärder. Även om liknande regler skulle antas inom de olika regionala havskonventionerna skulle de kunna tillämpas högst olika i gemenskapen, både inom samma hav och mellan olika hav. Dessutom vore det svårt att genomdriva beslut inom konventionerna. Denna potentiella brist på enhetlighet och möjlighet till genomförande kan leda till krav på gemenskapsåtgärder vid en senare tidpunkt för att reglera situationen och undvika att gemenskapens företag står inför en hel rad olika regler. 13 skulle medge en enhetlig 6. 2 Ett sätt att fortsätta på den inslagna vägen är att omedelbart lägga fram förslag till gemenskapslagstiftning, t. ex. ett direktiv från rådet. Gemenskapens karaktär och dess tillämpning och ett enhetligt lagstiftningsförfarande genomdrivande, dock endast inom gemenskapen och EES. Nackdelen med detta tillvägagångssätt är att endast EG- och EES-staterna skulle vara bundna till de gemensamma reglerna, medan de tredje länder som vi delar de berörda haven med inte skulle vara tvungna att genomföra samma eller liknande åtgärder, med mindre än att gemenskapen tog initiativ till att förhandla fram och anta sådana regler inom de berörda regionala havskonventionerna. Även om detta tillvägagångssätt har fördelen att det omfattar alla EG:s medlemsstater direkt, dvs. även de medlemsstater som inte är med i OSPAR - Österrike, Grekland och Italien, skulle det bara omfatta Norge efter ett beslut av EES gemensamma kommitté. Det kunde också tolkas som skadligt för gemenskapens intressen i andra OSPAR-frågor om kommissionen ensam sågs verka för åtgärder via EG-lagstiftning i stället för via den nyligen ratificerade OSPAR-konventionen. Det skulle dessutom kunna uppfattas som ett försök att utesluta Norge från förhandlingarna om den slutliga strategin. 6. 3. Ett försiktigare och lämpligare tillvägagångssätt är gemenskapens förhandlingar om regler inom respektive regional havsmiljökonvention, som skulle säkerställa att lämpliga åtgärder är enhetliga i alla regioner, i förekommande fall även i tredje länder länder skulle utanför EG. Tillämpning och genomdrivande när det gäller tredje naturligtvis fortfarande omfattas av konventionerna men EG- och EES-staterna skulle kunna dra nytta av upprättade gemenskapstillämpningar och genomförandestandarder. Sådana åtgärder inom OSPAR säkerställer att man kan dra nytta av de avsevärda satsningar som redan gjorts inom konventionen på förhandlingar med siktet inställt pä en överenskommelse i juli i år, något som gör att Norge kan spela en mer omfattande roll i förhandlingarna om beslutet. På liknande sätt kunde sedan gemenskapsåtgärder inom de andra regionala konventionerna bedömas som nödvändiga, varvid åtgärderna skulle utvidgas till att omfatta fler stater. 7. Slutsatser Det tillvägagångssätt som rekommenderas är att kommissionen förhandlar fram 7. 1 och genomför en politik för avlägsnande och omhändertagande av offshoreanläggningar för olja och gas inom internationella fora som t. ex. OSPAR. I detta skede bör gemenskapen sikta på att behålla största möjliga flexibilitet i 7. 2 fråga om det närmare innehållet i eventuella beslut, regler eller lagstiftning, för att undvika risken att skada de pågående ansträngningarna inom OSPAR att nå enighet om en lösning. För att ett OSPAR-beslut skall vara politiskt godtagbart måste det dock vara i linje med gemenskapens nuvarande politik, och, i de fall där politiken håller på att ses över, vara i linje med de senaste analyserna och slutsatserna, och därför anges riktlinjer snarare än detaljerade mål. 14 7. 3 Alla åtgärder från gemenskapens sida skall inriktas på en hög nivå på miljöskyddet och borde säkerställa att de övertaliga anläggningarna i fråga behandlas på ett sätt som överensstämmer med hur annat avfall behandlas i gemenskapens lagstiftning, och med gemenskapens miljö- och energipolitik samt med den gemensamma fiskeri- politikens krav. tekniska översyn från 1996, särskilt slutsatserna 7. 4 I åtgärderna måste man också ta hänsyn till resultaten från kommissionens teknisk externa genomförbarhet och säkerhet, och resultaten från en pågående intern undersökning och analys som med några undantag stöder den ursprungliga ståndpunkt kommissionen intog vid den fjärde Nordsjökonferensen 1995, nämligen att fullständigt avlägsnande och omhändertagande i land är att föredra. i fråga om 7. 5 I OSPAR-beslutet bör man också lägga fast att det även enligt de nuvarande reglerna är allmänt erkänt att få anläggningar ens kommer i fråga för omhändertagande till havs, och att det i själva reglerna uttryckligen anges att omhändertagande i land är att föredra. Därför måste OSPAR-beslutet grundas på principen att fullständigt avlägsnande och återvinning och omhändertagande i land är att föredra, och att eventuella undantag från denna princip, där man kan tänka sig fullständigt eller delvis avlägsnande och omhändertagande till havs, bör begränsas till några få anläggningar och vara tydligt angivna. 7. 6 Som ett resultat av det här meddelande och med utgångspunkt i rådets beslut av den 16 december 1997 om att bemyndiga kommissionen att på gemenskapens vägnar förhandla och rösta om beslut som omfattas av artikel 10. 3 i OSPAR-konventionen kommer kommissionen att till rådet översända ett separat dokument där rådet ombeds att godkänna de rekommenderade särskilda förhandlingsdirektiven. 7. 7 I den utsträckning konventionen medger det, måste man i ett eventuellt beslut ta upp alla relevanta frågor, och sörja för största möjliga samråd och dialog mellan berörda parter på ett öppet sätt. Med utgångspunkt i dessa principer bör man i OSPAR-beslutet säkerställa att a. b. c. d. ett OSPAR-beslut grundas på principen om förbud mot omhändertagande till havs av sådana anläggningar, alla anläggningar, med undantag för ett begränsat antal som anges från fall till fall under särskilda omständigheter, avlägsnas fullständigt när de ställts av och förs i land för återvinning och säkert omhändertagande av ofrånkomliga restprodukter, med beaktande av alla relevanta aspekter, inbegripet tekniska, miljö- och säkerhetsmässiga och ekonomiska faktorer, stora anläggningar i betong undantas från kraven enligt punkt b. , eftersom det för närvarande inte finns några beprövade metoder, beslut om att låta anläggningar helt eller delvis stå kvar eller helt eller delvis omhänderta dem till havs förbereds och fattas efter fullständigt samråd med de andra fördragsslutande parterna och med berörda organisationer, samt att 15 e. nya anläggningar (efter den 1 januari 1998) avlägsnas fullständigt när de tjänat ut, och förs i land för återvinning och säkert omhändertagande av ofrånkomliga restprodukter, när detta går att genomföra på ett säkert sätt och utan risk för miljön. 7. 8 I OSPAR-beslutet skall man dessutom säkerställa att • det ses över regelbundet och genomgripande, åtminstone vart femte år, så att erfarenheter av rivning, relevanta vetenskapliga och tekniska framsteg samt all annan relevant information, även enskilda utvärderingar i enlighet med punkt b. ovan, beaktas ordentligt, • äganderätten till anläggningar och strukturer som inte avlägsnats fullständigt från havsbottnen är otvetydigt fastställd och att ansvaret för underhåll och framtida skador klart slås fast, inbegripet den ekonomiska förmågan att stå för framtida skadestånd. 16 ISSN 1024-4506 KOM(98) 49 slutlig DOKUMENT SV 14 12 07 15 Katalognummer : CB-CO-98-100-SV-C ISBN 92-78-31257-6 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


eurovoc_concepts:
egg
export refund
third country

formats: pdf print

text: L 48/42 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 19. 2. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 390/98 DER KOMMISSION vom 18. Februar 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen auf dem Eiersektor DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2771/75 des Rates vom 29. Oktober 1975 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorganisation f(cid:129)r Eier (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 1516/96 der Kommission (2), insbe- sondere auf Artikel 8 Absatz 3, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Gem(cid:132)ß Artikel 8 der Verordnung (EWG) Nr. 2771/75 kann der Unterschied zwischen den Weltmarktpreisen und den Preisen in der Gemeinschaft f(cid:129)r die in Artikel 1 Absatz 1 der aufgef(cid:129)hrten Erzeugnisse durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausge- glichen werden. genannten Verordnung Die in Drittl(cid:132)ndern bestehende Marktlage und der bez(cid:129)g- lich einiger Bestimmungen bestehende Wettbewerb erfordern, daß f(cid:129)r bestimmte Erzeugnisse des Eiersektors differenzierte Erstattungen festgesetzt werden. Die Anwendung dieser Modalit(cid:132)ten auf die gegenw(cid:132)rtige Marktsituation bei Eiern f(cid:129)hrt dazu, die Erstattung auf einen Betrag festzusetzen, der der Gemeinschaft die Teil- nahme am internationalen Handel erm(cid:148)glicht und dem Charakter der Ausfuhren dieser Erzeugnisse sowie ihrer Bedeutung zum gegenw(cid:132)rtigen Zeitpunkt Rechnung tr(cid:132)gt. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Eier und Gefl(cid:129)gel (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Das Verzeichnis der Codes der Erzeugnisse, bei deren Ausfuhr die in Artikel 8 der Verordnung (EWG) Nr. 2771/75 genannte Erstattung gew(cid:132)hrt wird, und die H(cid:148)he dieser Erstattung werden im Anhang festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 19. Februar 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 18. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 282 vom 1. 11. 1975, S. 49. (2) ABl. L 189 vom 30. 7. 1996, S. 99. 19. 2. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 48/43 ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 18. Februar 1998 zur Festsetzung der Ausfuhrerstat- tungen auf dem Eiersektor Erzeugniscode Bestimmung (1) Erstattungsbetrag 0407 00 11 9000 0407 00 19 9000 0407 00 30 9000 0408 11 80 9100 0408 19 81 9100 0408 19 89 9100 0408 91 80 9100 0408 99 80 9100 02 02 03 04 05 01 01 01 01 01 ECU/100 Einheiten 3,30 1,50 ECU/100 kg 12,00 6,50 17,00 50,00 23,00 23,00 39,00 10,00 (1) Folgende Bestimmungen sind vorgesehen: 01 Alle Bestimmungen, mit Ausnahme der Schweiz; 02 alle Bestimmungen, mit Ausnahme der Vereinigten Staaten von Amerika; 03 Kuwait, Bahrein, Oman, Katar, die Vereinigten Arabischen Emirate, Jemen, Hongkong SAR und Rußland; 04 alle Bestimmungen, mit Ausnahme der Schweiz und der unter 03 und 05 genannten Bestimmungen; 05 S(cid:129)dkorea, Japan, Malaysia, Thailand, Taiwan, die Philippinen und (cid:142)gypten. N. B. Die die Erzeugnisse betreffenden Codes sowie die Verweisungen und Fußnoten sind durch die ge(cid:132)nderte Verordnung (EWG) Nr. 3846/87 der Kommission bestimmt


title: Νομοθετικό ψήφισμα που αποτελεί τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου στην πρόταση κανονισμού του Συμβουλίου που αφορά την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 1210/90 της 7ης Μαΐου 1990 σχετικά με την ίδρυση του Ευρωπαϊκού Οργανισμού Περιβάλλοντος και του Ευρωπαϊκού Δικτύου Πληροφοριών και Παρατηρήσεων για το Περιβάλλον (COM(97)0282 C4-0363/97- 97/0168(SYN))

eurovoc_concepts:
European Environment Agency
data collection
environmental cooperation
environmental monitoring
environmental protection
environmental research
exchange of information
information network
information system
statistics


title: Règlement (CE) n° 382/98 de la Commission du 18 février 1998 modifiant le règlement (CEE) n° 3846/87 en ce qui concerne la nomenclature des produits agricoles pour les restitutions à l'exportation pour les cerises conservées provisoirement, mais impropres à l'alimentation en l'état

eurovoc_concepts:
Combined Nomenclature
agro-industry
stone fruit
tariff nomenclature

formats: html pdf print

text: L 48/28 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 19. 2. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 382/98 DE LA COMMISSION du 18 f(cid:130)vrier 1998 modifiant le r(cid:138)glement (CEE) no 3846/87 en ce qui concerne la nomenclature des produits agricoles pour les restitutions (cid:133) l’exportation pour les cerises conserv(cid:130)es provisoirement, mais impropres (cid:133) l’alimentation en l’(cid:130)tat LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, (CE) no 2201/96 du Conseil du 28 vu le r(cid:138)glement octobre 1996 portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur des produits trasform(cid:130)s (cid:133) base de fruits et l(cid:130)gumes (1), modifi(cid:130) par le r(cid:138)glement (CE) no 2199/97 (2), et notamment son article 16, paragraphe 8, consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CEE) no 3846/87 de la Commission (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2541/97 (4), a (cid:130)tabli la nomenclature des produits agricoles pour les restitutions (cid:133) l’exportation; consid(cid:130)rant que, afin d’(cid:136)tre (cid:130)ligibles (cid:133) la restitution (cid:133) l’exportation, les cerises conserv(cid:130)es provisoirement, mais impropres (cid:133) l’alimentation en l’(cid:130)tat, relevant du code NC 0812, doivent (cid:136)tre (cid:130)queut(cid:130)es, d(cid:130)noyaut(cid:130)es et conserv(cid:130)es dans une solution sulfureuse liquide et d’un poids net (cid:130)goutt(cid:130) au moins (cid:130)gal (cid:133) 50 % du poids net; consid(cid:130)rant que, notamment pour certaines cerises de petit calibre, il peut (cid:136)tre n(cid:130)cessaire d’accro(cid:140)tre la quantit(cid:130) de saumure dans le f(cid:150)t de transport au-del(cid:133) de 50 % en poids en vue d’assurer leur immersion totale au niveau de l’embouchure du f(cid:150)t; que, afin d’accorder (cid:133) ce produit l’(cid:130)ligibilit(cid:130) (cid:133) la restitution, il y a lieu de diminuer le pourcentage minimal de poids net (cid:130)goutt(cid:130) par rapport au poids net; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des produits transform(cid:130)s (cid:133) base de fruits et l(cid:130)gumes, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier (cid:211) l’annexe du r(cid:138)glement (CEE) no 3846/87, au secteur «11. Produits transform(cid:130)s (cid:133) base de fruits et l(cid:130)gumes», pour les cerises conserv(cid:130)es provisoirement relevant du code des produits 0812 10 00 9100, la valeur de 50 % est remplac(cid:130)e par la valeur de 45 %. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 24 f(cid:130)vrier 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 18 f(cid:130)vrier 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 297 du 21. 11. 1996, p. 29. (2) JO L 303 du 6. 11. 1997, p. 1. (3) JO L 366 du 24. 12. 1987, p. 1. (4) JO L 347 du 18. 12. 1997, p. 14


title: 1999/594/EC: Commission Decision of 18 February 1998 imposing fines for failing to notify and for putting into effect a concentration in breach of Article 4(1) and Article 7(1) of Council Regulation (EEC) No 4064/89 (Case IV/M.920 - Samsung/AST) (notified under document number C(1998) 392) (Text with EEA relevance) (Only the English text is authentic)

eurovoc_concepts:
economic concentration
electronics industry
fine
infringement of EU law
merger control

text: L 225/12 EN Official Journal of the European Communities 26. 8. 1999 II (Acts whose publication is not obligatory) COMMISSION COMMISSION DECISION of 18 February 1998 imposing fines for failing to notify and for putting into effect a concentration in breach of Article 4(1) and Article 7(1) of Council Regulation (EEC) No 4064/89 (Case IV/M. 920 — Samsung/AST) (notified under document number C(1998) 392) (Only the English text is authentic) (Text with EEA relevance) (1999/594/EC) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of concentrations between undertakings (1), as amended by the Act of Accession of Austria, Finland and Sweden, and in particular Article 14(1)(a) and (2)(b) thereof, Having given the undertakings concerned the opportunity to make known their views on the objections raised by the Commission, Having regard to the opinion of the Advisory Committee on Concentrations (2), whereas: (1) On 22 April 1997, the Commission received a notification of a proposed concentration pursuant to Article 4 of Regulation (EEC) No 4064/89 (‘the Merger Regulation’) by which the undertaking Samsung Electronics Co. , Ltd (‘Samsung’) was to acquire within the meaning of Article 3(1)(b) of the Merger Regulation control of the whole of AST Research, (‘AST’) by way of public bid announced on 14 April 1997. The notification was declared incomplete on 24 April 1997, and Samsung was requested to provide further information. On 28 April 1997 the Commission was satisfied that all the information required had been supplied and it declared the notification complete. On 21 April 1997 the notifying parties submitted a request for derogation from the obligation not to put the concentration into effect pursuant to Article 7(4) of the Merger Regulation. They withdrew that request by letter of 7 May 1997. Inc. (1) OJ L 395, 30. 12. 1989, p. 1; corrected version, OJ L 257, 21. 9. 1990, p. 13. (2) OJ C 241, 26. 8. 1999. 26. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 225/13 (2) (3) After examination of the notification, the Commission, by decision of 26 May 1997 (1), declared that the notified operation fell within the scope of the Merger Regulation and did not raise serious doubts as to its compatibility with the common market and with the functioning of the EEA Agreement. In the same Decision (paragraph 5) the Commission referred to the possibility of imposing fines for the parties' late filing, pursuant to Article 14 of the Merger Regulation. The information in the Commission's possession confirmed, beyond doubt, that Samsung had already acquired control of AST within the meaning of Article 3(3) of the Merger Regulation (see recitals 5 to 8 of this Decision) in January 1996. Samsung failed to comply with both Article 4(1) of the Merger Regulation, which provides that a concentration with a Community dimension must be notified to the Commission not more than one week after the acquisition of a controlling interest, and Article 7(1), under which a concentration falling under the scope of the Merger Regulation should not be put into effect either before its notification or within the first three weeks following its notification. (4) On 19 June 1997 Samsung was sent a Statement of Objections under Article 18 of the Merger Regulation, in order to give it the opportunity of replying to the Commission's objections prior to the possible adoption of a decision pursuant to Article 14. On 14 July 1997, Samsung replied to the Statement of Objections and requested an oral hearing pursuant to Article 14(1) and (3) of Commission Regulation (EC) No 3384/94 (2) (‘the implementing Regulation’) on the notifications, time limits and hearings provided for in the Merger Regulation. A hearing took place on 23 September 1997. On 20 January 1998, the Advisory Committee on concentrations was consulted pursuant to Article 19(3) of the Merger Regulation. I. ACQUISITION OF CONTROL (5) (6) On 16 April 1997 Samsung voluntarily informed the Commission of a possible breach of Article 4 of the Merger Regulation in its acquisition of control over AST. On 22 April 1997 Samsung notified the operation in question to the Commission but on 24 April 1997 the notification was declared incomplete on the grounds that it did not clearly indicate when, precisely, Samsung had acquired control of AST. At the time of notification, Samsung had already acquired a 45,4 % share in AST's fragmented capital and had a majority of directors on the board of AST. Accordingly the Commission requested a number of documents signed by Samsung and AST under their Strategic Alliance Agreement since February 1995. The parties produced those docu- ments on 28 April 1997 and on that date the notification became effective. (7) The following conclusions can be drawn as to when Samsung was able to exercise decisive influence over AST: (a) It is possible that Samsung already had de facto control of AST in July 1995, since Samsung seemed to have a decisive influence in all the strategic fields of activities of AST following the agreements concluded between Samsung and AST (3). In addition, at the same time as the agreements were being drawn up, Samsung was providing AST with financial assistance to help cover its losses (4). However, the number of directors that Samsung could nominate was limited by the Stockholder Agreement to one less than the majority of the authorised number of AST directors. There is not sufficient evidence before the Commission to prove that Samsung acquired control over AST in July 1995 within the meaning of Article 3(3) of the Merger Regulation. (1) OJ C 203, 3. 7. 1997, p. 3. (2) OJ L 377, 31. 12. 1994, p. 1. (3) Strategic Alliance Agreement (27 February 1995), Stock Purchase Agreement (27 February 1995), Amendment No 1 to Stock Purchase Agreement (31 July 1995), Component Sales (1 June 1995), Patent Cross Licence Agreement Agreement (31 July 1995), Joint Development and Technical Cooperation Agreement (31 July 1995), Amendment No 2 to Stock Purchase Agreement (29 July 1995), Stockholder Agreement (31 July 1995). (4) AST began experiencing difficulties in the early 1990s and has incurred cumulative net losses during calendar years 1994, 1995 and 1996 of approximately USD 800 million. L 225/14 EN Official Journal of the European Communities 26. 8. 1999 (b) On 21 December 1995, as a result of AST's continuing operating losses and the resulting decline in cash balances, Samsung and AST entered into an Additional Support Agreement pursuant to which Samsung agreed to guarantee a bank credit line for AST of up to USD 200 million and to increase AST's vendor line with Samsung to USD 100 million. In consideration for that additional support from Samsung, AST granted Samsung an option to purchase an additional 4 400 000 shares of common stock. Concurrently with the execution of the Additional Support Agreement, Samsung and AST entered into Amendment No 1 to the Stockholder Agreement. That Amendment permitted Samsung to vote its shares of AST's common stock for as many director nominees as it determined, subject to the requirement that at least three directors remained independent. However, that Amendment also ensured that Samsung would not be permitted to acquire in excess of 49,9 % of the outstanding shares of AST until 15 December 1998, unless it had the prior approval of a majority of independent directors. There is not sufficient evidence before the Commission to prove that Samsung acquired control over AST in December 1995 within the meaning of Article 3(3) of the Merger Regulation, in particular having regard to the limitations on capital ownership imposed upon Samsung. (c) In January 1996 Samsung exercised its voting rights in such a way that six out of the 11 members of the AST Board were Samsung nominees. As a result of this majority, and according to the Certificate of Incorporation (1) and the bylaws (2) of AST, Samsung was able to determine the strategic commercial activities of AST, and consequently acquired control within the meaning of Article 3(3) of the Merger Regulation. The notifying parties have, in the letter of 7 May 1997 withdrawing the request for a derogation under Article 7(4) of the Merger Regulation, recognised that Samsung had already acquired control by January 1996 (3). In other documents seen by the Commission, it appears to have been recognised that a situation amounting to control within the meaning of the Merger Regulation already existed before the notification, but without the date when control was first acquired being identified (4). Control by Samsung, as a result of its majority in AST's Board, was reinforced in August 1996 when Samsung occupied the posts of chairman and chief executive officer on the board of AST. (d) On 13 December 1996, Samsung and AST entered into a Second Additional Support Agreement pursuant to which Samsung agreed to guarantee a bank credit line up to USD 100 million. As consideration for such additional support, AST issued to Samsung 500 000 shares of non-voting preferred stock. (e) In early January 1997, Samsung informed the independent directors of the AST board of the possibility of acquiring 100 % of the equity of AST. Following negotiations, a public bid was launched by Samsung on 14 April 1997 for the acquisition of all of the outstanding shares of AST's common stock. (8) On that basis, it can be concluded that as the Commission established in its decision of 26 May 1997 and as the parties have recognised, the acquisition of control of AST by Samsung, within the meaning of Article 3(3) of the Merger Regulation, took place at least in January 1996. II. NATURE OF THE INFRINGEMENT (9) That acquisition constituted a concentration with Community dimension (5) which was notifiable under Article 4(1) of the Merger Regulation. However, the operation was not notified until 22 April 1997. Samsung therefore infringed Article 4(1) and Article 7(1) of the Merger Regulation. (1) Article 5(a) of the restated certificate of incorporation of AST, Exhibit A of the Stock Purchase Agreement dated as of ‘The business and affairs of the Corporation shall be managed by or 27 February 1995 between AST and Samsung: under the direction of the Board of Directors’. (2) Article III, Section 8 of the bylaws of AST as amended through 31 July 1995: ‘. a majority of the directors shall constitute a quorum for the transaction of business at all meetings of the Board of Directors and the affirmative vote of not less than a majority of the directors present at any meeting at which there is a quorum shall be the act of the Board of Directors. ’ (3) ‘As discussed during our meeting of 30 April 1997, the notifying parties hereby withdraw their request for a deroga- tion from the obligation not to put into effect the transaction which was consummated in January 1996. ’ (4) See, for instance, a pre-notification memorandum of 16 April 1997, the notification of the operation by the parties of 22 April 1997 and the reply to the Statement of Objections of 14 July 1997. (5) See paragraph 6 of the Decision of 26 May 1997. 26. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 225/15 (10) (11) Samsung has repeatedly described the situation as an oversight or error caused by the unfamiliarity of its local representatives in California with the Community definition of concentration. The Commission accepts that there was no deliberate intention to circumvent the Merger Regulation. Nonetheless, the provisions of the Merger Regulation are clear in that they cover not only intentional circumvention, but also negligent circumvention. Samsung proposed that, in deciding whether to apply Article 14(2), a distinction should be drawn between omissions arising inadvertently and omissions in bad faith. However the text of the Merger Regulation affords no basis for such a distinction, and Article 14 explicitly covers situations involving negligence. The question whether or not there was bad faith can be taken into account in the setting of the amount of the fine, since Article 14(3) requires the Commission to have regard to the nature and gravity of the infringement in setting the amount of the fine. (12) On the basis of the foregoing, the Commission believes, that, since Samsung is a multinational company with very extensive activities in Europe, it cannot be unaware of the need to respect European merger control rules. This is likely to be true for any company of a size meeting the Community thresholds set out in Article 1 of the Merger Regulation. (13) Samsung has also expressed the view that Article 14(2) of the Merger Regulation should only be applied when the parties to the concentration act in bad faith, or when the failure to act is the result of gross recklessness, or when the failure to file has specific and non-negligible anti-competitive consequences. Samsung considers that Article 14(1) and (2) of the Merger Regulation cannot both be relevant in a case such as this, since undertakings that intentionally or negligently fail to notify a concentration will normally complete such a transaction. (14) The Commission does not agree that there can be such a reason for not applying Article 14(1)(a) and (2)(b). The breach of each of those subparagraphs might have a very different effect on the market. That is why the legislator envisaged the possibility of different fines for different situations. (15) It is true that an undertaking which fails to notify, and thereby infringes Article 14(1)(a), will then normally put the operation into effect, and infringe Article 14(2)(b) as well. However, a situation could arise where only Article 14(1)(a) would be applied, for example where an undertaking which failed to notify could not put the operation into effect. Article 14(2)(b) might apply where an undertaking complied with the obligation to notify but failed to observe other provisions, for example, the requirement not to put the operation into effect within the first three weeks after the the undertaking would infringe the obligation to give prior notification. notification of concentrations with a Community dimension, thus calling into question the ability to exercise effective merger control, for which the Merger Regulation envisages fines of ECU 1 000 to 550 000. In the second case, the infringement is potentially more serious, and consequently the fine envisaged is higher: up to 10 % of the turnover of the undertaking concerned. Such infringements strike at the core of the Community merger control system, which seeks to prevent lasting damage to competition caused by the structural operations falling under its scope. In order to do this, the Commission is empowered to review mergers and acquisitions before they actually occur. In the former case, (16) Accordingly, Samsung has negligently failed to notify a concentration in breach of Article 4 of the Merger Regulation and has negligently put the concentration into effect in breach of Article 7(1) thereof. III. IMPOSITION OF FINES (17) Article 14 of the Merger Regulation provides that the Commission may by decision impose fines on undertakings which, inter alia, are in breach of Article 4 and Article 7(1) of the Merger Regulation. L 225/16 EN Official Journal of the European Communities 26. 8. 1999 (18) (19) (20) (21) Samsung submits that the Commission should follow a policy of granting amnesty in case's of inadvertent failure to file where there are no adverse competitive consequences, and where they are voluntarily brought to the Commission's attention and corrected by the parties. Samsung considers that by imposing fines in such circumstances the Commission would send the wrong message, and undertakings would tend not to remedy failures voluntarily in order to avoid the imposition of a fine. The Commission considers that, in the circumstances described by Samsung, that is negligent failure to file with no adverse competitive consequences and no complex situation with regard to the determination of control, an undertaking has every interest in informing the Commission and notifying the operation in question, as indeed Samsung did. The undertaking thereby runs the risk of having a relatively modest fine imposed on it by the Commission (depending on the circumstances of the case) but at the same time it will avoid the more serious consequences of a decision by the Commission under Article 14 of the Merger Regulation where the undertaking is acting in bad faith, and is found to be so doing. Undertakings will also be aware that it will be relatively difficult for large undertakings which meet the Community dimension thresholds to avoid being caught in the future. Such undertakings might, subsequently, be involved in other transactions or concentrations with a Community dimension and, especially in cases of concentrative joint ventures with third parties, be obliged by their partners to notify, in which case they will have to account for past omissions. In addition, competitors and other players active in the market in question may inform the Commission of situations where a concentration has not been notified (1). Therefore, it would not be sensible for an undertaking of this size and nature to pursue a strategy of attempting to conceal past omissions from the Commission. It follows that there is no objective need for a policy of granting amnesty in cases such as this. In the context of these policy considerations, Samsung has made a number of references to other merger control systems and in particular to the policy of the Federal Trade Commission in the United States of America under the Hart-Scott-Rodino Antitrust Improvements Act of 1976. However, the conclusions drawn by Samsung from the United States policy, if correctly interpreted, cannot be applied under the Community merger control system because of the differences in the statutory schemes, especially with regard to filing and the waiting period requirements. In addition, it is not clear that Samsung's failure to notify would have been regarded under the United States Indeed, the term ‘control’ under the Rules of the system as the result of simple negligence. Hart-Scott-Rodino Act includes having the contractual power presently to designate a majority of the directors of a corporation (2). Samsung also argues that the Commission should not impose a fine without a clear precedent and that the Commission has never set out any policy for imposing fines under the Community merger-control system. Samsung argues that, by analogy with the Commission notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases (3), there should be a policy of leniency towards cases of inadvertent failure to notify a concentration with no adverse impact on competition. The Commission considers that the text of Article 14 of the Merger Regulation is particularly clear with regard to the scope of its application and the powers granted to the Commission. In addition, it is apparent that the Commission notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases protects different competition interests from Article 14 of the Merger Regulation. In any case, the Commission is taking into account as a mitigating factor the fact that Samsung has recognised the breach and has cooperated with the Commission in its investigation. The Commission considers that fines must be imposed on Samsung taking into account in particular the fact that the absence of notification, and the implementation of the operation without the Commission's authorisation, lasted for a significant period (see section IV), and that for a multina- tional company like Samsung those failures constitute a clear case of negligence that cannot be ignored. The Commission has the duty to uphold the basic principle that undertakings should be deterred from carrying out concentrations falling within the scope of the Merger Regulation without making appropriate notifications, and it should therefore use the powers granted to it by the Council for that purpose. (1) In this case, a competitor made clear, in a response to a letter under Article 11 of the Merger Regulation, that Samsung acquired ownership of AST before the acquisition of the whole of AST by way of public bid announced on 14 April 1997. (2) Sec. 801(b)(1). (3) OJ C 207, 18. 7. 1996, p. 4. 26. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 225/17 (22) For those reasons, the Commission considers it necessary to impose fines on Samsung pursuant to Article 14 of the Merger Regulation. IV. AMOUNT OF THE FINES (23) Under Article 14(1) of the Merger Regulation the Commission may impose on undertakings fines of from ECU 1 000 to 50 000 where they intentionally or negligently inter alia fail to notify a concentration. Under Article 14(2) it may impose fines not exceeding 10 % of the aggregate turnover of the undertakings concerned on those undertakings where they, either intentionally or negligently, inter alia put into effect a concentration before notification thereof. (24) Under Article 14(3), in setting the amount of the fine, the Commission should have regard to the nature and gravity of the infringement. (25) The nature of the infringements committed in this case has been outlined in section II. Samsung omitted to notify the Commission of a concentration with a Community dimension within the period set out in Article 4(1) of the Merger Regulation. Moreover, Samsung implemented the concentration before giving the compulsory notification in breach of Article 7(1). The Commission has set out in section III the reasons why in this case it considers it necessary to sanction Samsung's failures. (26) In considering the gravity of the infringement, and consequently the amount of the fines, the Commission has also taken into account the duration of the infringement as well as a number of mitigating and aggravating factors: Duration (27) The absence of notification and the corresponding implementation without the Commission's authorisation lasted for a significant period. The Commission considers that the period should be treated, on the most favourable basis for Samsung, as having lasted from January 1996 (as established by the Commission in its Decision of 26 May 1997) until April 1997 (when Samsung first informed the Commission of its failure). On that basis, the period of 14 months will be used by the Commission in calculating the amount of the fines to be imposed. Mitigating factors (28) Account may be taken of the following mitigating factors: 1. No damage to competition has been caused by the breach of the obligation to notify in good time and by the putting into effect of the operation. This fact has been verified with competitors questioned under Article 11 of the Merger Regulation and a finding to that effect has been made by the Commission in its Decision of 26 May 1997. AST's market share in the personal computers market in the Community is approximately 2,5 %, whereas Samsung has only negli- gible sales within the Community. There is therefore virtually no overlap resulting from the proposed operation. Apart from a slight decrease in AST's market share, the parties' combined market position has not changed significantly over the last three years. 2. Samsung voluntarily informed the Commission of its failure before the Commission discovered any infringement and Samsung subsequently notified the operation. 3. Samsung has recognised the breach and has cooperated with the Commission in its investiga- tions. L 225/18 EN Official Journal of the European Communities 26. 8. 1999 4. According to the information made available to the Commission, the late filing and the imple- mentation of the concentration without the Commission's authorisation were not intended to circumvent the Commission's control but were merely negligent. 5. This Decision is the first one taken by the Commission under Article 14 of the Merger Regulation and the first infringement by Samsung of the Merger Regulation. Aggravating factors (29) Account may be taken of the following aggravating factors: 1. Samsung is a large undertaking with significant activities in Europe (1) and must be considered to be aware of the Community merger control rules. 2. The determination of when control was acquired within the meaning of Article 3 of the Merger Regulation did not in this case require any complex legal or factual analysis. (30) Therefore, in order to penalise the infringements and to prevent repetition thereof and taking into account the circumstances of the case and in particular the fact that this is the first time the Commission has applied Article 14 of the Merger Regulation, the Commission considers it appro- priate to impose a fine of: ECU 5 000 in relation to the infringement of Article 14(1)(a), and ECU 2 000 for each of the 14 months of the delay in relation to the infringement of Article 14(2)(b), giving a total fine of ECU 33 000. (31) (32) The relationship between the amounts of fines imposed by the Commission in accordance with Article 14(1)(a) and those imposed in accordance with Article 14(2)(b) is appropriate in the specific circumstance of this case and does not prejudge any future case arising under Article 14. The calculation of the fine in accordance with Article 14(2)(b) on the basis of the number of months is appropriate in the specific circumstances of this case and does not prejudge any future case arising under Article 14, HAS ADOPTED THIS DECISION: Article 1 1. A fine of ECU 5 000 is hereby imposed on Samsung Electronics Co. , Ltd pursuant to Article 14(1)(a) of Regulation (EEC) No 4064/89 for its failure to notify a concentration in accordance with Article 4 of that Regulation. 2. A fine of ECU 28 000 is hereby imposed on Samsung Electronics Co. , Ltd pursuant to Article 14(2)(b) of Regulation (EEC) No 4064/89 for putting into effect a concentration in breach of Article 7(1) of that Regulation. Article 2 The fines referred to in Article 1 shall be paid to the Commission of the European Communities within three months of the date of notification of this Decision to account number 310-0933000-43 at the Banque Bruxelles-Lambert, Agence européenne, Rond-Point Schuman 5, B-1040 Brussels. Upon expiry of that period, interest shall automatically be payable on the fines at the rate charged by the European Monetary Institute for transactions in ecus on the first working day of the month in which this Decision is adopted, plus 3,5 percentage points, namely 7,75 %. (1) Community-wide turnover in 1996: ECU [deleted as a business secret]. 26. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 225/19 Article 3 This Decision is addressed to: Samsung Electronics Co. , Ltd Samsung Main Building 250, 2-Ka, Taepyung-Ro, Chung-Ku Seoul, Korea 100-742 Done at Brussels, 18 February 1998. For the Commission Karel VAN MIERT Member of the Commission


title: Commission Regulation (EC) No 386/98 of 18 February 1998 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 267/98

eurovoc_concepts:
EU Member State
agri-monetary policy
award of contract
beef
minimum price
selling price

text: L 48/34 EN Official Journal of the European Communities 19. 2. 98 COMMISSION REGULATION (EC) No 386/98 of 18 February 1998 fixing the minimum selling prices for beef put up for sale under the invitation to tender referred to in Regulation (EC) No 267/98 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 805/68 of 27 June 1968 on the common organisation of the market in beef and veal (1), as last amended by Regulation (EC) No 2634/97 (2), and in particular Article 7(3) thereof, Whereas tenders have been invited for certain quantities of beef fixed by Commission Regulation (EC) No 267/98 (3); Whereas, pursuant to Article 9 of Commission Regula- tion (EEC) No 2173/79 (4), as last amended by Regulation (EC) No 2417/95 (5), the minimum selling prices for meat put up for sale by tender should be fixed, taking into account tenders submitted; Whereas the measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Management Committee for Beef and Veal, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The minimum selling prices for beef for the invitation to tender held in accordance with Regulation (EC) No 267/ 98 for which the time limit for the submission of tenders was 9 February 1998 are as set out in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Communities. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 18 February 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 148, 28. 6. 1968, p. 24. (2) OJ L 356, 31. 12. 1997, p. 13. (3) OJ L 25, 31. 1. 1998, p. 69. (4) OJ L 251, 5. 10. 1979, p. 12. (5) OJ L 248, 14. 10. 1995, p. 39. 19. 2. 98 EN Official Journal of the European Communities L 48/35 ANEXO (cid:190) BILAG (cid:190) ANHANG (cid:190) PAQAQTGLA (cid:190) ANNEX (cid:190) ANNEXE (cid:190) ALLEGATO (cid:190) B(cid:246)LAGE (cid:190) ANEXO (cid:190) LIITE (cid:190) BILAGA Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Jq(cid:145)tor l(cid:146)kor Member State (cid:144)tat membre Stato membro Lidstaat Estado-membro J(cid:132)senvaltio Medlemsstat Productos Produkter Erzeugnisse Pqo(cid:152)(cid:149)mta Products Produits Prodotti Producten Produtos Tuotteet Produkter Precio m(cid:146)nimo expresado en ecus por tonelada Mindstepriser i ECU/ton Mindestpreise, ausgedr(cid:129)ckt in ECU/Tonne Ek(cid:145)wister pyk(cid:147)seir ejvqaf(cid:149)lemer se Ecu am(cid:145) t(cid:149)mo Minimum prices expressed in ECU per tonne Prix minimaux exprim(cid:130)s en (cid:130)cus par tonne Prezzi minimi espressi in ecu per tonnellata Minimumprijzen uitgedrukt in ecu per ton Pre(cid:135)o m(cid:146)nimo expresso em ecus por tonelada V(cid:132)himm(cid:132)ishinnat ecuina tonnia kohden ilmaistuna Minimipriser i ecu per ton a) Carne con hueso (cid:190) Kød, ikke udbenet (cid:190) Fleisch mit Knochen (cid:190) Jq(cid:146)ata le j(cid:149)jaka (cid:190) Bone-in beef (cid:190) Viande avec os (cid:190) Carni non disossate (cid:190) Vlees met been (cid:190) Carne com osso (cid:190) Luullinen naudanliha (cid:190) K(cid:148)tt med ben DEUTSCHLAND (cid:190) Vorderviertel (cid:190) Hinterviertel DANMARK (cid:190) Bagfjerdinger ITALIA FRANCE (cid:190) Quarti anteriori (cid:190) Quarti posteriori (cid:190) Quartiers avant (cid:190) Quartiers arri(cid:138)re BELGIQUE (cid:190) Quartiers arri(cid:138)re/Achtervoeten (cid:153)STERREICH (cid:190) Vorderviertel (cid:190) Hinterviertel NEDERLAND (cid:190) Achtervoeten ESPA(cid:158)A (cid:190) Cuartos delanteros (cid:190) Cuartos traseros (cid:190) 1 210 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 1 240 (cid:190) (cid:190) (cid:190) b) Carne deshuesada (cid:190) Udbenet kød (cid:190) Fleisch ohne Knochen (cid:190) Jq(cid:146)ata wyq(cid:148)r j(cid:149)jaka (cid:190) Boneless beef (cid:190) Viande d(cid:130)soss(cid:130)e (cid:190) Carni senza osso (cid:190) Vlees zonder been (cid:190) Carne desossada (cid:190) Luuton naudanliha (cid:190) Benfritt k(cid:148)tt IRELAND (cid:190) shank (code INT 11) (cid:190) thick flank (code INT 12) (cid:190) topside (code INT 13) (cid:190) silverside (code INT 14) (cid:190) rump (code INT 16) (cid:190) striploin (code INT 17) (cid:190) flank (code INT 18) (cid:190) fore rib (code INT 19) (cid:190) shin (code INT 21) (cid:190) shoulder (code INT 22) (cid:190) brisket (code INT 23) (cid:190) forequarter (code INT 24) (cid:190) 1 601 1 737 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: Geographische Aufgliederung der Leistungsbilanz : EU, 1992-1995.

eurovoc_concepts:
economic statistics
export
international trade
trading operation


eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
white sugar

text: L 48/36 EN Official Journal of the European Communities 19. 2. 98 COMMISSION REGULATION (EC) No 387/98 of 18 February 1998 amending representative prices and additional duties for the import of certain products in the sugar sector THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 on the common organization of the markets in the sugar sector (1), as last amended by Regula- tion (EC) No 1599/96 (2), Having regard to Commission Regulation (EC) No 1423/95 of 23 June 1995 laying down detailed imple- menting rules for the import of products in the sugar sector other than molasses (3), as last amended by Regula- tion (EC) No 1143/97 (4), and in particular the second subparagraph of Article 1 (2), and Article 3 (1) thereof, Whereas the amounts of the representative prices and additional duties applicable to the import of white sugar, raw sugar and certain syrups are fixed by Commission Regulation (EC) No 1222/97 (5), as last amended by Regu- lation (EC) No 363/98 (6); it follows from applying the general and Whereas detailed fixing rules contained in Regulation (EC) No 1423/95 to the information known to the Commission that the representative prices and additional duties at present in force should be altered to the amounts set out in the Annex hereto, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The representative prices and additional duties on imports of the products referred to in Article 1 of Regula- tion (EC) No 1423/95 shall be as set out in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 19 February 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 18 February 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 177, 1. 7. 1981, p. 4. (2) OJ L 206, 16. 8. 1996, p. 43. (3) OJ L 141, 24. 6. 1995, p. 16. (4) OJ L 165, 24. 6. 1997, p. 11. (5) OJ L 173, 1. 7. 1997, p. 3. (6) OJ L 42, 14. 2. 1998, p. 35. 19. 2. 98 EN Official Journal of the European Communities L 48/37 ANNEX to the Commission Regulation of 18 February 1998 amending representative prices and the amounts of additional duties applicable to imports of white sugar, raw sugar and products covered by CN code 1702 90 99 CN code 1701 11 10 (1) 1701 11 90 (1) 1701 12 10 (1) 1701 12 90 (1) 1701 91 00 (2) 1701 99 10 (2) 1701 99 90 (2) 1702 90 99 (3) Amount of representative prices per 100 kg net of product concerned Amount of additional duty per 100 kg net of product concerned (ECU) 23,84 23,84 23,84 23,84 25,24 25,24 25,24 0,25 4,38 9,61 4,19 9,18 12,74 8,09 8,09 0,40 (1) For the standard quality as defined in Article 1 of amended Council Regulation (EEC) No 431/68 (OJ L 89, 10. 4. 1968, p. 3). (2) For the standard quality as defined in Article 1 of Council Regulation (EEC) No 793/72 (OJ L 94, 21. 4. 1972, p. 1). (3) By 1 % sucrose content