title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Comunicazione della Commissione al Consiglio, al Parlamento europeo e al Comitato economico e sociale relativa a una strategia di cooperazione Europa-Asia nel settore dell'ambiente»

eurovoc_concepts:
Asia
cooperation policy
environmental cooperation
environmental policy
environmental protection

text: C 129/48 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27. 4. 98 3. 5. 3. Il paragrafo 4 annuncia la modifica della Direttiva 70/156/CEE al fine di rendere fattibili gli obiettivi annunciati per il 2015; in tal modo si annuncia una misura regolamentare alla quale è subordinata la garanzia di raggiungere gli obiettivi più elevati, mentre per il periodo fino al 2005 si fa leva solo sul principio della «responsabilità del produttore» utilizzando il valore negativo per stimolare la prevenzione. 3. 5. 4. Questo approccio misto suscita alcuni interro- gativi; c’è inoltre da chiedersi se non vada operata una distinzione tra veicoli prodotti prima dell’entrata in vigore della presente direttiva, su cui la penalizzazione del valore negativo giocherebbe retroattivamente, e veicoli prodotti a partire dal 1999. Interessante in proposito è la disposizione adottata in Svezia dove la responsabilità del produttore entra in gioco solo per i nuovi veicoli a partire dalla data di entrata in vigore della nuova legislazione. Bruxelles, 25 febbraio 1998. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Comunicazione della Commissione al Consiglio, al Parlamento europeo e al Comitato economico e sociale relativa a una strategia di cooperazione Europa-Asia nel settore dell’ambiente» (98/C 129/11) La Commissione, in data 14 ottobre 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla comunicazione di cui sopra. La Sezione «Relazioni esterne, politica commerciale e dello sviluppo», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Koopman, in data 10 febbraio 1998. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 25 febbraio 1998, nel corso della 352a sessione plenaria, con 92 voti favorevoli, 6 contrari e 5 astensioni, il seguente parere. 1. Antefatto 1. 1. La situazione ambientale 1. 1. 1. Nella Comunicazione la Commissione presenta un quadro desolante del degrado ambientale riscontrabi- le nei paesi dell’Asia meridionale, dell’Asia orientale e dell’Asia sudorientale (1). 1. 1. 2. L’inquinamento idrico è considerato il proble- ma ambientale più impellente ed è all’origine di un alto tasso di mortalità e di morbilità, specialmente tra i (1) Secondo la classificazione abitualmente usata dall’UE l’Asia meridionale comprende l’Afghanistan, il Bangladesh, il Bhutan, l’India, le Maldive, il Nepal, il Pakistan, lo Sri Lanka. L’Asia orientale comprende: Cina (Hong Kong), Corea, Macao, Taiwan e Giappone. L’Asia sudorientale coincide con l’Associazione delle nazioni del Sud-Est asiatico, formata da Brunei, Indonesia, Malaysia, Filippine, Singapore, Tailandia e Vietnam, con l’aggiunta dei paesi candidati Cambogia, Laos e Myanmar. minori. Ampie zone accusano un deficit di acqua corrente. Singapore soffre già di siccità cronica (2) e anche l’India si sta incamminando sulla stessa strada. Anche l’inquinamento atmosferico sta sollevando gravi difficoltà sanitarie. Nelle città asiatiche le emissioni di particolati e di SO2 sono tra le più alte del mondo. La quota asiatica delle emissioni mondiali di gas serra era pari al 20 % nel 1985 e, stando alle previsioni, salirà al 25-30 % entro il 2000 (3). (2) Meno di 1 000 metri cubi pro capite all’anno, una disponibilità limitata che inizia a compromettere lo svilup- po economico e la salute. (3) Tra i paesi asiatici, il Nepal e il Bhutan consumano meno di 20 kg di petrolio equivalente pro capite all’anno mentre la Cina, la Tailandia, la Malaysia e Singapore ne consumano oltre 600 kg (contro i 4 000 kg dell’Europa e gli 8 000 kg degli Stati Uniti). 27. 4. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 129/49 1. 1. 3. Anche la gestione dei rifiuti pone seri problemi e continuerà a rappresentare un grave rischio sanitario per la popolazione (povera) e ad incrementare il costo di una futura pulizia, poiché si prevede che la crescita economica e il tasso di inurbamento rimarranno elevati. Il degrado dei terreni è significativo in tutta l’Asia, soprattutto a causa dei coltivatori che cercano di mantenere l’autosufficienza alimentare. Il disboscamento ha raggiunto proporzioni tali che paesi esportatori tradizionalmente rilevanti come le Filippine e la Tailandia hanno praticamente esaurito le proprie risorse forestali. L’India, autosufficiente in passato, è divenuta uno dei principali importatori. Va infine denunciata la perdita di biodiversità. La biodiversità è gravemente minacciata nelle foreste dello Sri Lanka, dell’Himalaya orientale e dell’India meridionale. Secondo la Comunicazione circa tre quarti dell’habitat naturale della regione è andato perduto o si è degradato in maniera irreversibile. 1. 2. Le cause 1. 2. 1. In base alla Comunicazione la situazione descritta è imputabile a tre cause: la scarsa capacità di affrontare i problemi (ambientali) da parte delle istituzioni, una popolazione numerosa e in espansione e la conseguente rapidità dei processi di industrializzazio- ne e inurbamento. Su una popolazione di 2,8 miliardi, oltre la metà della popolazione mondiale, 700 milioni di persone vivono in assoluta povertà, con la massima concentrazione nell’Asia meridionale. di cooperazione alla gestione ambientale UE-Cina, la cooperazione economica attraverso i centri di informa- zione sul commercio europeo (EBIC — European Busi- ness Information Centres), istituiti in collaborazione con le camere di commercio locali e le associazioni commerciali degli Stati membri, e attraverso una finestra tecnologica che rappresenta esclusivamente l’ambiente (Istituto regionale delle tecnologie ambientali — IRTA), il programma Asia-Invest, il progetto ECIP (European inteso a Community Investment Partners’ Scheme) promuovere gli l’SPG (sistema di preferenze generalizzate) comunitario e infine le operazioni di prestito della BEI, che attualmente sono incentrate sull’energia e sui trasporti. investimenti diretti all’estero, 1. 3. 3. Andrebbero inoltre citate varie iniziative mirate a promuovere il miglioramento delle relazioni e dei partenariati tra l’UE e raggruppamenti regionali asiatici. Nel 1996 la Commissione ha presentato la comunicazio- ne «Creare una nuova dinamica nelle relazioni UE- ASEAN» (1). La dichiarazione congiunta della 12a riunio- ne interministeriale ASEAN-UE del febbraio 1997 fa riferimento alla decisione di costituire un gruppo di lavoro informale sull’ambiente. Il giorno successivo, nella stessa sede, si è svolta la prima riunione dei ministri degli Esteri dell’ASEM (2), che nelle loro conclusioni segnalano i progressi conseguiti per la creazione del Centro di tecnologia ambientale Asia-Europa, convenuta dai capi di Stato nella riunione del marzo 1996. Gli Stati membri dell’UE intrattengono molte- 1. 3. 4. plici relazioni bilaterali con i paesi asiatici in campo ambientale. Si possono distinguere i seguenti flussi: aiuti pubblici allo sviluppo, progetti promozionali in campo commerciale, risorse dei principali operatori europei che cercano di entrare commercialmente nei mercati ambientali insieme ai partner locali e prestiti concessi dalle banche private europee. È previsto che la popolazione totale cresca di quasi il due percento all’anno e del doppio nelle grandi città, che continuano ad attirare il grosso dello sviluppo industriale. Non si conosce il flusso totale di risorse e di programmi per Stato membro in quanto non esistono meccanismi per registrare tali attività. 1. 3. L’attuale cooperazione ambientale Europa-Asia 2. La strategia di cooperazione ambientale Europa- Asia proposta nella Comunicazione 1. 3. 1. Tra la Comunità e i paesi asiatici sono già stati conclusi numerosi accordi. La Commissione stima che gli impegni assunti nel 1994 siano stati pari a 130 MECU. Il 40 % dei fondi sono stati destinati alle foreste tropicali, il 30 % alle risorse fondiarie e circa l’8 % alle risorse di acque dolci e al potenziamento istituzionale. La biodiversità, l’ambiente urbano e il controllo dell’inqui- namento hanno attratto nell’insieme circa il 5 % dei fondi disponibili. 1. 3. 2. L’UE finanzia una serie di programmi per i quali vengono usati canali e strumenti particolari. A titolo di esempio: i programmi di cooperazione nel settore della R&S (scienza e tecnologia), il programma 2. 1. L’obiettivo della Comunicazione è rafforzare «l’efficienza e l’impatto della cooperazione globale tra Europa e Asia nel settore dell’ambiente». Vengono (1) COM(96) 314 def. del 3 luglio 1996. Il punto 3. 1. 4 elenca una serie di settori in campo ambientale in cui si auspica una (maggiore) cooperazione. (2) Riunione Asia-Europa. La prima riunione tra i capi di Stato di dieci paesi asiatici (ASEAN più Cina, Corea e Giappone), dell’UE e dei suoi Stati membri si è svolta nel marzo 1996. La seconda si terrà a Londra nell’aprile 1998. C 129/50 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27. 4. 98 proposte misure chiave, che dovrebbero servire di punto di riferimento per la cooperazione, e viene sollecitato un coordinamento su base volontaria tra tutti i soggetti europei volto ad aumentare l’impatto delle risorse che dall’Europa confluiscono verso l’Asia. La strategia copre 17 paesi (in via di sviluppo): i paesi membri e i paesi candidati dell’ASEAN tranne Brunei e Singapore (1) più gli 8 paesi dell’Asia meridionale e la Cina. nella gestione ambientale, attrezzatura e tecnologie per ridurre e prevenire l’inquinamento, innovazione, ricerca e sviluppo. 2. 4. La Commissione propone di incentrare la coope- razione sui tre settori chiave di attività che considera i punti di forza dell’Europa ed espone per ognuno linee guida concrete. La Comunicazione fornisce quattro importanti 2. 2. ragioni per il lancio di questa nuova strategia. Propone di fondare il dialogo ambientale su strategie differenziate per ognuno dei paesi elencati. Prima di tutto rileva che (molti) problemi ambientali non si fermano ai confini nazionali, per esempio gli effetti delle emissioni di gas serra, l’esaurimento della fascia di ozono e la perdita di biodiversità. In secondo luogo, la povertà ha un influsso diretto sul degrado ambientale in quanto i poveri non dispongono a sufficienza di alternative sostenibili valide per l’utilizzo dell’ambiente. In terzo luogo, l’attuale livello di degrado ambientale e la continua pressione esercitata sull’am- biente iniziano a compromettere lo sviluppo economico di queste regioni con effetti che, data la natura globale delle economie, si faranno sentire anche in Europa (2). Infine i tentativi dell’Asia di risolvere i propri problemi ambientali offrono alle aziende europee l’opportunità di contribuirvi con vantaggio reciproco. La strategia e le proposte della Commissione si 2. 3. fondano su tre pilastri. La Commissione fa appello alla mobilitazione del settore privato, necessaria non solo per attrarre fondi sufficienti — si stima un fabbisogno annuo di 34 miliardi di ECU per il 2000 —, ma anche perché un approccio guidato dal mercato «potrebbe migliorare l’efficienza delle risorse». In secondo luogo, occorre dare maggiore rilievo ai problemi dell’ambiente urbano e dell’industria, alla prevenzione dell’inquinamento e alle tecnologie pulite in quanto sono questi i problemi considerati più impellenti. Fino ad oggi invece la priorità è stata data ai problemi dell’ambiente naturale. Inoltre la Commissione è convinta che le potenzialità europee possano far sorgere opportunità reciprocamente vantaggiose, come ad esempio: creazione di capacità La Commissione si dichiara favorevole ad una maggiore sinergia con i programmi degli Stati membri e chiede che vengano stanziate risorse sufficienti. 2. 5. La Comunicazione conclude esponendo i quattro criteri che saranno usati per selezionare le attività di cooperazione dell’UE: interesse reciproco, complemen- tarità con le attività degli Stati membri, sinergia con le agenzie multilaterali e sostenibilità. 3. Osservazioni generali 3. 1. Il Comitato accoglie con favore la Comunicazio- ne in esame, che giudica di buona qualità, e concorda con i principi di fondo che ispirano le proposte in essa contenute. La Comunicazione espone i problemi esistenti e descrive la necessità di intervenire e la strategia di cooperazione in modo succinto ma avvincente. La sua logica è talmente convincente da indurre quasi a trascurare e a sottovalutare i formidabili ostacoli e i punti morti che si presenteranno nel corso del processo e che dovranno essere superati per arrivare a cogliere i frutti dei progetti eseguiti. L’ampiezza di tali problemi puo` risultare chiaramente anche da un esame delle deliberazioni e degli impegni adottati alla Conferenza di Kyoto sul cambiamento climatico, svoltasi nel dicembre 1997. In questo contesto il Comitato desidera ribadire il suo fermo impegno in favore della sostenibilità a tutti i livelli di intervento. Il rallentamento del ritmo di crescita verificatosi in detti paesi nel 1997 deve servire ad integrare maggiormente gli elementi di tutela ambientale e di sviluppo sostenibile nel nuovo orientamento economico che i citati paesi dovranno adottare; attraverso questa strategia, l’Unione europea potrà rafforzare la sua cooperazione ed espe- rienza. (1) I due paesi sono stati esclusi dalla strategia proposta poiché presentano un livello di sviluppo economico molto superiore a quello degli altri paesi. (2) Ne sono un buon esempio le incertezze dei mercati finanziari di numerosi paesi asiatici nell’ottobre scorso, che hanno determinato una brusca caduta nei mercati borsistici dell’Europa occidentale. 3. 2. Il Comitato si rende conto che la Commissione non affronta tali ostacoli non perché non ne sia consape- vole o ne minimizzi l’importanza, bensı` perché ritiene che la Comunità in genere, la Commissione, i governi in senso lato degli Stati membri e le parti sociali dovrebbero anzitutto unire le forze e raggiungere un 27. 4. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 129/51 accordo sul quadro di riferimento proposto dalla Com- missione stessa. Una volta che l’Europa avrà definito il contesto strategico, raggiungendo tra l’altro un accordo sui settori qualificabili come punti di forza, e che anche l’Asia l’avrà fatto, il passo successivo sarà la formulazione degli obiettivi alla base dell’ideazione dei programmi e dei progetti. È in tali fasi che si dovrà lavorare al superamento degli scogli esistenti. come un’interferenza nei propri interessi (3). Sarà quindi necessario sviluppare meccanismi, quali ad esempio gruppi di esperti, con il compito di promuovere il coordinamento e di fare pubblicità ai benefici che i programmi sono in grado di apportare a coloro che vi partecipano. È questo il motivo per cui la Commissione non 3. 3. ha ritenuto opportuno consultare in modo informale altre organizzazioni internazionali o singoli paesi asiatici prima di dare forma definitiva alla Comunicazione. Il Comitato, pur essendo in grado di seguire questo ragionamento, desidera osservare che la sua logica è valida solo fino ad un certo punto, in quanto il raggiungimento di un accordo sul quadro di riferimento puo` essere favorito da una migliore comprensione delle sue implicazioni. Date le diverse sensibilità coinvolte, per misurare tale comprensione sembrerebbe utile avere un’idea delle reazioni dei paesi asiatici all’approccio di cooperazione proposto. 3. 4. La Comunicazione non permette di capire quale seguito le sarà riservato. Come intende procedere la Commissione una volta che il Consiglio avrà raggiunto un accordo? Il Comitato raccomanda alla Commissione di indicare come pensa di impostare i colloqui con i partner asiatici e con le agenzie internazionali (1) che operano nello stesso campo, poiché cio` li aiuterà a prendere posizione sulla strategia. La Commissione segnala giustamente la necessità 3. 5. di un maggiore coordinamento dei programmi e dei progetti in atto negli Stati membri, al fine di evitare che si sovrappongano, di armonizzarli e di sfruttare eventuali sinergie. Dato il nesso che lega direttamente la protezione dell’ambiente alla lotta alla povertà, i programmi avviati in questo campo sotto l’egida della cooperazione allo sviluppo dovrebbero essere inseriti nei programmi esis- tenti (2). Il Comitato infatti si rende conto che i poveri sono la categoria più duramente colpita dal degrado ambientale e quella meno in grado di difendersi dall’inci- denza dell’inquinamento o di sfuggirvi. Bisogna pero` ammettere che spesso è difficile, anche a livello nazionale, raggiungere il coordinamento voluto, poiché i diversi organismi coinvolti sono abituati a seguire i propri schemi (reti, metodologie) di cooperazione. Per di più il tentativo di coordinare potrebbe essere interpretato (1) Per es. la CESAP (Commissione economica e sociale per l’Asia e il Pacifico), la Banca mondiale e l’Unctad. (2) A livello della Commissione la competenza per i paesi asiatici spetta alle Direzioni generali I (F) e I B ( C). 3. 6. Va riconosciuto che i diciassette paesi selezionati per la strategia presentano caratteristiche molto diverse. Non sono collegati da un partenariato specifico né intrattengono relazioni in comune con l’UE. Sebbene la Commissione abbia ragione a sottolineare la necessità di una strategia ambientale specifica per ogni partner asiatico, sarebbe deplorevole se l’UE dovesse negoziare la strategia di cooperazione separatamente con ognuno dei paesi. È pur vero che l’ASEM copre l’Asia sudorienta- le e orientale, ma per il momento non esistono relazioni del genere con l’Asia meridionale (4). Forse la CESAP, cui viene riconosciuto un ruolo di rilievo nel campo della cooperazione ambientale, potrebbe diventare un importante forum per il dialogo con l’Asia. Anche se in molti paesi la consapevolezza degli 3. 7. effetti negativi del degrado ambientale sulla salute e sullo sviluppo economico sta crescendo, spesso manca una visione d’insieme per uno sviluppo sostenibile. È urgente rafforzare la capacità delle istituzioni di risolvere questi problemi in modo più efficiente, anche perché i ministeri nazionali dell’ambiente di recente istituzione sono in una posizione di relativa debolezza (5). Pertanto il Comitato concorda pienamente con la Comunicazione della Commissione in merito alla rilevanza della creazio- ne di capacità nella gestione ambientale e al fatto che gli Stati membri dell’UE potrebbero dare un contributo fondamentale in questo ambito (6). (3) Il successo del gruppo interservizi dell’UE riguardante la Cina dimostra che la cooperazione puo` essere utile per realizzare gli obiettivi dei diversi servizi coinvolti. (4) Tale funzione tuttavia puo` essere svolta dall’Accordo di cooperazione regionale nell’Asia meridionale (ACRAM). (5) La creazione di capacità di gestione ambientale nell’indus- tria è influenzata favorevolmente da considerazioni com- merciali (scambi con i paesi industrializzati). Tale capacità di gestione puo` migliorare anche attraverso investimenti realizzati da ditte straniere, come dimostra l’introduzione della gestione dei rifiuti tossici nelle Filippine. In mancanza di iniziative da parte del governo competente, le ditte straniere desiderose di impiantare strutture produttive in un paese possono finire per decidere di occuparsi in prima persona dei rifiuti tossici e pericolosi, in quanto non potrebbero «permettersi» accuse di negligenza in merito ai rifiuti tossici prodotti nelle proprie strutture. (6) Va segnalata l’applicazione della serie di norme ISO 14000 (sistemi di gestione ambientale) da parte di paesi in via di sviluppo, che aiuterà le società a contenere più efficacemen- te l’impatto ambientale delle proprie attività. In molti paesi asiatici è stato adottato un approccio proattivo. A livello di raggruppamenti regionali puo` essere citata la creazione di un gruppo di lavoro tecnico nell’ambito del Comitato consultivo dell’ASEAN sugli standard e sulla qualità. C 129/52 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27. 4. 98 3. 8. Il Comitato si compiace del rilievo che la Comuni- cazione attribuisce al ruolo del settore privato nel superamento delle sfide ambientali in Asia. È fermamente convinto che sia opportuno coinvolgere le parti sociali nella strategia e ricercarne attivamente la partecipazione. Un’abbondante letteratura sostiene infatti la tesi secondo cui un maggiore coinvolgimento delle imprese private e un maggiore affidamento a soluzioni basate sul mercato, condizionati e sostenuti da un contesto favorevole e da una buona amministrazione (creazione di capacità), sono gli strumenti più efficienti per l’instaurazione di uno sviluppo sostenibile (1). 3. 9. Il Comitato accoglie con favore anche la dichiara- zione della presidenza della riunione Asia-Europa, svol- tasi a Bangkok nel marzo 1996, che sembra sottoscrivere anch’essa un approccio del genere. Desidera pero` osser- vare che questa componente della strategia ha bisogno di essere sviluppata in modo da creare meccanismi trasparenti che permettano al settore privato di assolvere efficacemente al suo ruolo. È per questa ragione che il Comitato auspica 3. 10. che l’UNICE sollevi la questione in occasione del Forum delle imprese europee ed asiatiche che precederà ASEM II. 3. 11. Il Comitato appoggia anche il terzo pilastro della strategia della Commissione: il rafforzamento della R&S in campo ambientale. Lo sviluppo tecnologico infatti è uno dei punti di forza dell’Europa e potrebbe svolgere un ruolo di primo piano nella strategia di cooperazione, con vantaggio reciproco di tutti i paesi coinvolti. 3. 12. Infine il Comitato è d’accordo con la proposta di riassegnare la priorità ambientale ai problemi urbani e a quelli legati all’industria. L’urgenza di tali problemi rende infatti necessario il potenziamento delle linee di bilancio riguardanti il trasferimento di tecnologie, l’ambiente urbano e la lotta all’inquinamento, che oggi ricevono meno del 10 % dei fondi dell’UE destinati a progetti ambientali, fermo restando che è importante continuare a contribuire alla conservazione dell’habitat naturale. 4. Osservazioni particolari 4. 1. Secondo il Comitato la posizione delle PMI in Asia merita particolare attenzione. In un gran numero di paesi in via di sviluppo le PMI sono molto presenti nel settore delle esportazioni. In India per esempio è imputabile alle PMI il 90 % delle esportazioni di prodotti tessili e di pelletteria. Tali imprese possono necessitare di assistenza per poter rispettare gli elevati requisiti (1) Cfr. per esempio: Banca mondiale, «The State in a changing world», 1997 (in particolare pagg. 163-165); ONU, «State of the environment in Asia and the Pacific», 1995 (capitolo 19); Consiglio economico e sociale dei Paesi Bassi, «Il ruolo del settore privato nella cooperazione internazionale» (in olandese), 1997. ambientali vigenti per alcuni dei propri clienti sui mercati esteri. È dimostrato che le PMI contribuiscono in misura relativamente ampia all’inquinamento industriale, anche se esiste un (grande) potenziale di miglioramento della gestione ambientale legato all’adozione di prassi organiz- zative migliori, a patto che siano presenti infrastrutture di supporto idonee (2). Il Comitato prende atto della decisione presa dai 4. 2. capi di Stato dell’ASEM di istituire un Centro di tecnologia ambientale Asia-Europa in Tailandia. Tutta- via desidera segnalare che esiste già l’Istituto regionale delle tecnologie ambientali (RIET) di Singapore, creato congiuntamente dalla Comunità e da Singapore nel 1993. Come osserva giustamente la Comunicazione, a tre anni dalla sua istituzione il RIET è diventato un centro di eccellenza in materia di trasferimento e di scambio di know-how tecnologico e di servizi tra l’Europa e l’Asia. Secondo il Comitato sarebbe meglio sia per i partner europei che per quelli asiatici dell’ASEM se si perseguisse l’obiettivo della complementarità tra il nuovo istituto ambientale e il RIET. Dato che il RIET è più orientato verso le imprese, tramite la promozione delle buone prassi e dell’attività commerciale in campo ambientale, il nuovo centro potrà interessarsi in prevalenza dei problemi ambientali che interessano la società, in parti- colare fornendo opinioni sulle politiche, sul quadro istituzionale e sulla capacità di gestione ambientale delle istituzioni. Il centro potrebbe inoltre incoraggiare la riflessione strategica in materia ambientale e fungere da forum per la consultazione e il dialogo. 4. 3. Secondo la Comunicazione alcune società stra- niere starebbero realizzando impianti di produzione in taluni paesi asiatici al fine di trarre beneficio dalla minore severità delle loro disposizioni in campo ambientale. Il Comitato rileva che fortunatamente cio` avviene in proporzioni limitate (3). Ovviamente il Comitato si opporrebbe ancora più fermamente ad un dislocamento di ditte straniere verso i paesi asiatici se questo dovesse essere provocato da un abbassamento delle norme ambientali di questi ultimi. A tale proposito il Comitato sollecita la Commissione a difendere attivamente una posizione contraria all’abbas- samento delle norme interne nell’ambito delle tornate negoziali multilaterali, per esempio quelle dell’OCSE sull’accordo multilaterale sugli investimenti (MAI) e (2) Anche nota 5, pag. 49 e, per esempio, Unctad, (TD/B/- COM1/EM. 1/2) del 18 agosto 1997 (punti 55-61). (3) COM(96) 54 def. del 28 febbraio 1996, pag. 5 e COM(96) 314 def. del 3 luglio 1996. Il punto 3. 1. 4 elenca una serie di settori in campo ambientale in cui si auspica una (maggiore) e cooperazione ambiente»). («Comunicazione commercio su 27. 4. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 129/53 quelle dell’OMC. Questi fenomeni illustrano in modo palese la necessità di incoraggiare i paesi asiatici a migliorare il proprio comportamento in campo ambien- tale nonché la pertinenza e l’attualità della strategia proposta. Il Comitato raccomanda infine che tutte le parti 4. 4. delle linee di bilancio che riguardano aspetti ambientali e la cooperazione in favore dell’Asia siano raggruppate nell’ambito di una sorta di programma quadro analogo a quello relativo alla ricerca e allo sviluppo tecnologico previsto nell’articolo 130 I del Trattato o alla recente proposta di Programma quadro per l’energia. Tale riordino amministrativo delle linee di bilancio aumente- rebbe sensibilmente la trasparenza dell’intervento del- l’UE in campo ambientale. Una maggiore trasparenza consentirà inoltre ai responsabili delle politiche di cogliere meglio eventuali legami tra i vari programmi presi in considerazione e fornirà loro uno strumento semplice per conseguire l’obiettivo auspicato del coordi- namento e delle sinergie tra le iniziative già approvate. Bruxelles, 25 febbraio 1998. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS ALLEGATO al parere del Comitato economico e sociale Il seguente emendamento, che ha avuto più del 25 % dei suffragi espressi, è stato respinto in sede di dibattito. Punto 4. 3 Sostituire il testo attuale, dall’inizio «Secondo la Comunicazione. » fino a, «. per es. Quelle di maggio dell’OCSE e dell’OMC. » con il testo seguente: «Il Comitato prende atto con preoccupazione di quanto riferito dalla Commissione a proposito dell’insediamento di unità di produzione di imprese straniere in certi paesi asiatici allo scopo di beneficiare della minore severità delle loro misure ambientali. L’incentivazione di norme ambientali a tutela della salute delle popolazioni e per favorire uno sviluppo sostenibile deve costituire una preoccupazione fondamentale e costante della strategia di cooperazione dell’UE con i paesi asiatici. A tale proposito, il Comitato invita inoltre la Commissione a impegnarsi in un processo che dovrebbe portare a formulare norme internazionali accettate reciprocamente, ed a difendere energicamente il principio di reciproco riconoscimento di norme di base relative alla protezione dell’ambiente, nonché l’idea di non abbassamento delle norme interne esistente nel quadro dei negoziati multilaterali (OCSE e, eventualmente, OMC). L’applicazione delle norme ambientali è inoltre legata alla situazione politica in ciascun paese; a tale riguardo, l’esistenza di un’effettiva trasparenza democratica, di libertà d’azione delle ONG, di procedure di controllo efficaci rappresentano garanzie indispensabili all’efficacia delle norme nazionali e internazionali. È altresı` opportuno esplorare le possibilità di sanzioni dissuasive e di norme eque per il risarcimento delle vittime. » Motivazione La tendenza a cercare di approfittare di legislazioni meno sviluppate esiste; inoltre indennizzare le vittime d’incidenti risulta molto meno costoso in certi paesi. Non dovremmo minimizzare il problema, come sembra fare il parere: la catastrofe di Bhopal, in India, e le sue drammatiche conseguenze per migliaia di vittime che hanno ricevuto solo risarcimenti minimi dopo anni di procedimenti giudiziari non possono essere dimenticate. C 129/54 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 27. 4. 98 È indispensabile promuovere norme di base universali e migliorare le legislazioni nazionali in funzione delle esperienze e dello sviluppo delle conoscenze; non prendendo in considerazione la dimensione ambientale negli scambi e negli investimenti, si lascerebbe aperta la porta a eventuali pratiche di dumping contrarie ad una sana concorrenza (il dumping è in contrasto con i principi dell’OMC). Esito della votazione Voti favorevoli: 41, voti contrari: 46, astensioni: 7. Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la Direttiva 93/74/CEE del Consiglio concernente gli alimenti per animali destinati a particolari fini nutrizionali, nonché le Direttive 74/63/CEE, 79/373/CEE e 82/471/CEE» (1) (98/C 129/12) Il Consiglio, in data 6 novembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 43 e 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Agricoltura e pesca», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Gardner, in data 5 febbraio 1998. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 25 febbraio 1998, nel corso della 352a sessione plenaria, con 76 voti favorevoli, 5 contrari e 6 astensioni, il seguente parere. 1. Osservazioni di carattere generale (i) La proposta in esame introduce nella legislazione comunitaria una nuova categoria di «supplementi nutrizionali per animali». Si tratta di miscele concen- trate di oligoelementi metallici, vitamine, ecc. , utilizzate nei supplementi assieme ad altri alimenti per animali. La categoria rientrerà anch’essa nella considerevole legislazione comunitaria esistente in materia, che già copre: (iii) Il Comitato non è pertanto pienamente convinto che sia davvero necessario introdurre tale nuova categoria a livello d’Unione europea. Se cosı` fosse, infatti, l’intero sistema diverrebbe ancor più com- plesso, mentre sin d’ora sarebbe necessario renderlo più trasparente e un primo passo in tal senso sarebbe la codificazione. (iv) Fatto salvo quanto procede, il presente parere formula le seguenti osservazioni. — alimenti composti per animali; — alimenti complementari per animali; — alimenti premiscelati per animali; — alimenti per animali destinati a particolari fini nutrizionali. (ii) I supplementi nutrizionali vengono ampiamente utilizzati negli Stati membri. In taluni Stati essi sono consentiti da una specifica legislazione, ad esempio i prodotti ANSA in Francia (Apports nutritionnels spécifiques d’Adaptation), mentre in altri Stati non esiste una normativa distinta e tali alimenti rientrano pertanto nelle categorie di alimenti per animali esistenti sulla base delle interpretazioni nazionali delle direttive in vigore. (1) GU C 298 del 30. 9. 1997, pag. 10. 1. 1. Base giuridica 1. 1. 1. La Commissione ha presentato la proposta in base all’articolo 100A del Trattato (mercato interno) sebbene la base giuridica normale per questo tipo di legislazione sia l’articolo 43 (agricoltura), dato che riguarda la produzione e la vendita dei prodotti di cui all’Allegato II. Il servizio giuridico del Consiglio ha confermato che l’articolo 43 rappresenta la base giuridica adeguata (Parere del servizio giuridico del Consiglio no 11180/97 del 10 ottobre 1997). 1. 1. 2. Il Comitato comprende le motivazioni che hanno portato la Commissione ad indicare l’artico- lo 100 A come base giuridica della direttiva in esame. Sottolinea, tuttavia, come tali motivazioni siano valide anche nel caso si scelga l’articolo 43. Pertanto, allo scopo di ovviare alla lunga e 1. 1. 3. complessa procedura oggi prevista in applicazione


title: A União europeia : 15 países - 370 milhões de cidadãoes: Uma União de paz, de liberdade e de solidariedade.

eurovoc_concepts:
EU Member State
atlas
political geography


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 441/98, annettu 25 päivänä helmikuuta 1998, asetuksessa (EY) N:o 1408/97 tarkoitetun pysyvän tarjouskilpailun puitteissa järjestetyn valkoisen sokerin 28. osittaistarjouskilpailun ratkaisematta jättämisestä

eurovoc_concepts:
award of contract
white sugar

formats: pdf print

text: 26. 2. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 56/7 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 441/98, annettu 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) helmikuuta 1998, asetuksessa (EY) N:o 1408/97 tarkoitetun pysyv(cid:132)n tarjouskilpailun puitteissa j(cid:132)rjestetyn valkoisen sokerin 28. osittaistarjouskilpailun ratkaisematta j(cid:132)tt(cid:132)mi- sest(cid:132) EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon sokerialan yhteisest(cid:132) markkinaj(cid:132)rjeste- lyst(cid:132) 30 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1599/96 (2), ja erityisesti sen 17 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan b alakohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) vientitukien valkoisen sokerin vientimaksujen ja/tai m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)miseksi j(cid:132)rjestett(cid:132)v(cid:132)st(cid:132) pysyv(cid:132)st(cid:132) tarjouskilpailusta 22 komission asetuksen (EY) N:o 1408/97 (3) nojalla t(cid:132)m(cid:132)n sokerin tarjouskilpailuja, vienti(cid:132) asetuksen (EY) N:o 1408/97 8 artiklan 2 kohdan varten j(cid:132)rjestet(cid:132)(cid:132)n osittaisia hein(cid:132)kuuta annetun 1997 m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ysten mukaan voidaan tietty osakipailu j(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) ratkai- sematta, asetuksessa t(cid:132)ss(cid:132) hallintokomitean lausunnon mukaiset, s(cid:132)(cid:132)detyt toimenpiteet ovat sokerin ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 1408/97 mukainen valkoisen sokerin 28. osittainen tarjouskilpailu ja jossa tarjousten j(cid:132)tt(cid:148)aika on p(cid:132)(cid:132)ttynyt 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) helmikuuta on p(cid:132)(cid:132)tetty j(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) ratkaisematta. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132), Euroopan yhteis(cid:148)jen virallisessa lehdess(cid:132). jona se julkaistaan Sit(cid:132) sovelletaan 26 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) helmikuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) helmikuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 177, 1. 7. 1981, s. 4 (2) EYVL L 206, 16. 8. 1996, s. 43 (3) EYVL L 194, 23. 7. 1997, s. 16


title: REGOLAMENTO (CE) N. 440/98 DELLA COMMISSIONE del 25 febbraio 1998 che fissa le restituzioni massime all'esportazione di olio di oliva per la settima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente indetta dal regolamento (CE) n. 1978/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil

text: 26. 2. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 56/5 REGOLAMENTO (CE) N. 440/98 DELLA COMMISSIONE del 25 febbraio 1998 che fissa le restituzioni massime all’esportazione di olio di oliva per la settima gara parziale effettuata nell’ambito della gara permanente indetta dal regola- mento (CE) n. 1978/97 LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento n. 136/66/CEE del Consiglio, del 22 settembre 1966, relativo all’attuazione di un’organizza- zione comune dei mercati nel settore dei grassi (1), modi- ficato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1581/96 (2), in particolare l’articolo 3, considerando che, con il regolamento (CE) n. 1978/97 della Commissione (3), (cid:138) stata indetta una gara perma- nente per la determinazione delle restituzioni all’esporta- zione di olio di oliva; considerando che l’articolo 6 del regolamento (CE) n. 1978/97 dispone che, tenuto conto in particolare della situazione e della prevedibile evoluzione del mercato dell’olio di oliva nella Comunit(cid:133) e a livello mondiale, si proceda, sulla base delle offerte ricevute, alla fissazione degli importi massimi delle restituzioni all’esportazione; le cui che sono dichiarati aggiudicatari offerte si collocano a un livello pari o inferiore a quello della restituzione massima all’esportazione; i concorrenti considerando che gli importi delle restituzioni massime all’esportazione che si ottengono applicando le disposi- zioni sopra riportate sono quelli indicati in allegato; considerando che il comitato di gestione per le materie grasse non ha emesso alcun parere nel termine fissato dal suo presidente, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni massime all’esportazione di olio di oliva per la settima gara parziale effettuata nell’ambito della gara permanente indetta dal regolamento (CE) n. 1978/97 sono fissate nell’allegato sulla base delle offerte presentate sino al 23 febbraio 1998. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 26 febbraio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 25 febbraio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU 172 del 30. 9. 1966, pag. 3025/66. (2) GU L 206 del 16. 8. 1996, pag. 11. (3) GU L 278 dell’11. 10. 1997, pag. 7. L 56/6 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 26. 2. 98 ALLEGATO al regolamento della Commissione, del 25 febbraio 1998, che fissa le restituzioni massime all’esportazione d’olio d’oliva per la settima gara parziale indetta dal regolamento (CE) n. 1978/97 Codice del prodotto Importo della restituzione (in ECU/100 kg) 1509 10 90 9100 1509 10 90 9900 1509 90 00 9100 1509 90 00 9900 1510 00 90 9100 1510 00 90 9900 8,80 (cid:190) 7,80 (cid:190) (cid:190) (cid:190) NB: I codici prodotti e i relativi richiami in calce sono definiti dal regolamento (CEE) n. 3846/87 della Commissione, modificato


title: Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Parlement européen et du Conseil modifiant la directive 95/69/CE du Conseil établissant les conditions et modalités applicables à l'agrément et à l'enregistrement de certains établissements et intermédiaires dans le secteur de l'alimentation animale»

eurovoc_concepts:
adjuvant
animal nutrition
health control
manufactured feedingstuffs
marketing

formats: html pdf print

text: 27. 4. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 129/57 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Parlement européen et du Conseil modifiant la directive 95/69/CE du Conseil établissant les conditions et modalités applicables à l’agrément et à l’enregistrement de certains établissements et intermédiaires dans le secteur de l’alimentation animale» (1) (98/C 129/13) En date du 9 septembre 1997, le Conseil a décidé, conformément aux articles 43 et 198 du Traité instituant la Communauté européenne, de consulter le Comité économique et social sur la proposition susmentionnée. La section de l’agriculture et de la pêche, chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a élaboré son avis le 5 février 1998 (rapporteur: M. Gardner). Au cours de sa 352e session plénière des 25 et 26 février 1998 (séance du 25 février), le Comité économique et social a adopté par 83 voix pour, 2 voix contre et 4 abstentions l’avis suivant. 1. Observations générales 2. Observations particulières Il s’agit d’une extension logique de la directive 1. 1. existante aux suppléments nutritionnels. Le Comité formule les mêmes observations 1. 2. qu’aux points 1 et 1. 1 du document R/CES 1497/97. (1) JO C 300 du 1. 10. 1997, p. 10. Bruxelles, le 25 février 1998. 2. 1. Chapitre I. 2 (b), 6. 2 Cela oblige chaque agriculteur et fournisseur à enregis- trer la réception, la date de livraison et la quantité exacte de tous les suppléments nutritionnels utilisés dans l’exploitation. Cette procédure excessivement bureaucratique. La Commission ou le Conseil devrait examiner comment ces questions sont actuellement réglées dans les États membres. est Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 615/98 af Angela BILLINGHAM til Kommissionen. Undersøgelser af kræftrisikoen ved tekstiler og lædervarer

eurovoc_concepts:
approximation of laws
cancer
dyestuffs industry
footwear industry
health risk
leather
market approval
textile product

text: C 304/140 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 2. 10. 98 (98/C 304/208) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0614/98 af Mar(cid:14)·a Izquierdo Rojo (PSE) til R(cid:229)det (16. marts 1998) Om: Vold mod kvinder Europa-Parlamentet opfordrede i sin seneste beslutning om nłdvendigheden af at gennemfłre en kampagne p(cid:229) EU-plan mod vold mod kvinder (1) medlemsstaternes regeringer til at tage volden mod kvinder mere alvorligt og at s(cid:230)tte spłrgsm(cid:229)let p(cid:229) deres politiske dagsorden. Hvilke foranstaltninger og aktioner vedtog og iv(cid:230)rksatte R(cid:229)det i indev(cid:230)rende (cid:229)r til bek(cid:230)mpelse af volden mod kvinder p(cid:229) europ(cid:230)isk plan i lyset af, at 61 kvinder alene i Spanien m(cid:229)tte lade livet som ofre for denne form for vold i 1997, hvilket tal overstiger antallet af ofre for terrororganisationen ETA(cid:146)s voldshandlinger? (1) EFT C 304 af 6. 10. 1997, s. 25. Svar (28. maj 1998) EU-medlemsstaterne tager vold mod kvinder overordentlig alvorligt. Under arbejds- og socialministrenes seneste samling i R(cid:229)det den 15. december 1997 havde det en debat om opfłlgningen af FN(cid:146)s verdenskvinde- konference i Beijing i 1995, og et af de tre emner, der blev drłftet, var s(cid:229)ledes vold mod kvinder. R(cid:229)det noterede sig de foranstaltninger, de enkelte medlemsstater havde truffet, og understregede det betydningsfulde arbejde, der er gjort via hhv. Stop- og Daphne-programmet for at bek(cid:230)mpe vold mod kvinder og błrn, uanset hvilken form denne vold har. FN-Kommissionen for Kvinders Status fokuserede i marts 1998 p(cid:229) problemet vold mod kvinder. EU var repr(cid:230)senteret p(cid:229) denne konference og vedtog en udtalelse, der fordłmmer enhver form for vold mod kvinder. Formandskabet behandler for tiden sammen med Kommissionen muligheden af, at EU i 1999 tager initiativer med hensyn til bek(cid:230)mpelse af vold mod kvinder. (98/C 304/209) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0615/98 af Angela Billingham (PSE) til Kommissionen (25. februar 1998) Om: Undersłgelser af kr(cid:230)ftrisikoen ved tekstiler og l(cid:230)dervarer Mener Kommissionen at resultaterne af den undersłgelse, som er blevet gennemfłrt i henhold til udbud nr. III/96/61, af kr(cid:230)ftrisikoen i forbindelse med tekstiler og l(cid:230)dervarer, som er farvet med azo-farver, błr foranledige EU(cid:146)s fodtłjsindustri og distributłrer til at foretage noget? Mener Kommissionen, at sundhedsrisiciene er alvorlige nok til at nłdvendiggłre lovgivning p(cid:229) omr(cid:229)det, og hvis det ikke er tilf(cid:230)ldet, vil den s(cid:229) gribe ind for at f(cid:229) fjernet nationale forbud mod anvendelsen af azo-farver, som er i modstrid med det indre marked? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Martin Bangemann (den 25. marts 1998) Den undersłgelse af kr(cid:230)ftrisiko i forbindelse med tekstil- og l(cid:230)dervarer, der er farvet med azo-farver, er en del af et program, som Kommissionen lancerede for at undersłge, om der var behov for harmoniserede begr(cid:230)nsninger af markedsfłring og brug af kr(cid:230)ftfremkaldende azo-farvestoffer, og hvilke łkonomiske og andre fłlger der ville v(cid:230)re forbundet med s(cid:229)danne begr(cid:230)nsninger:


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a Council Regulation (EC) establishing new rules on aid to shipbuilding'

eurovoc_concepts:
OECD
State aid
competition policy
control of State aid
shipbuilding

text: 27. 4. 98 EN Official Journal of the European Communities C 129/19 Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Proposal for a Council Regulation (EC) establishing new rules on aid to shipbuilding’ (98/C 129/05) On 20 October 1997 the European Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned proposal. The Section for Industry, Commerce, Crafts and Services, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 6 February 1998. The rapporteur was Mr Simpson. At its 352nd plenary session (meeting of 25 February 1998) the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 110 votes to three with seven abstentions. Since the proposals for a new aid regime should be seen within the context of wider shipbuilding policy and, in particular, the Commission’s parallel Communi- cation (1) final outlining new orientations aimed at improving the competitiveness of the sector (point 1. 5 of the Regulation Explanatory Memorandum), the Committee refers itself to the opinion it has given on that Communication. As a reminder, the main conclusions of said opinion are: — The ESC has, in its earlier opinion (2), endorsed the objectives which were agreed in the proposed OECD Agreement on shipbuilding. The failure by the United States to ratify that Agreement is regretted. Whilst the Committee would still wish to see the OECD Agreement ratified, the proposed new regulation has, in principle, the support of the ESC as it seeks to encourage the development of a stronger and competitive EU shipbuilding industry. — The ESC commends the efforts of the Commission to create a consistent and mutually reinforcing set of maritime policies ranging from the promotion of research and innovation, encouraging industry-wide cooperation and, more recently, encouraging the development of short sea shipping as a contribution to wider problems of freight movement around the Community and in a wider context. — Recent events in financial markets and exchange rates in the Far East have created an uncertain environment for a number of industries, including shipbuilding. The Committee recognizes that the Commission will need to monitor events and, if necessary, take appropriate action if there is a prospect that the shipbuilding industry will be adversely affected. — Whilst the removal of operating aid, and its replace- ment by more selective measures lie at the core of (1) COM(97) 470. (2) OJ C 30, 30. 1. 1997. the proposed regulation, the ESC would be reluctant to support the removal of operating aid if the prospects for competitive success were considered too low and if the alternative measures do not offer an equivalent effect. — The Committee suggests that a further comparison to establish the relative competitive position of the main producers should be undertaken before a final date for the removal of operating aid is decided. — The Committee welcomes the assurance that at the end of 1999 (one year before the deadline) the Commission will monitor the market situation and, if anti-competitive practices are established, will consider introducing appropriate measures. — Difficulties might occur if the scope of the new regulation was not broadened to cover critical aspects of ship repair activities and the Committee welcomes this more logical approach to the range of shipbuilding, ship conversion and ship repair activities. — The proposals relating to export credits, contract aid, closure aid, restructuring aid and investment aid are supported. However, the ESC would be concerned if the consequence of the changes was to increase the level of official expenditure on shipbuilding whereas the effect is supposed to be the opposite; i. e. the reduction and removal of aid. — The Commission should monitor the impact of the arrangements and, in particular, the impact of the different types of support. — The Commission should avoid any measures which could result in an international ‘subsidy race’ and should continue its endeavours to control, and ultimately phase out, subsidies to shipbuilding through an overall agreement within the philosophy of the OECD Agreement. This should be established as a basic principle in order to avoid the building of C 129/20 EN Official Journal of the European Communities 27. 4. 98 vessels for which there is no economic justification and where the consequences may be to unfairly distort activity in the shipbuilding sector and serious- ly damage the economics of the shipping industry. Brussels, 25 February 1998. The President of the Economic and Social Committee Tom JENKINS Opinion of the Economic and Social Committee on the ‘Communication from the Commission on the social and labour market dimension of the information society “People First — The Next Steps”’ (98/C 129/06) On 29 July 1997 the Council decided to consult the Economic and Social Committee, under Article 198 of the Treaty establishing the European Community, on the above-mentioned communication. The Section for Social, Family, Educational and Cultural Affairs, which was responsible for preparing the Committee’s work on the subject, adopted its opinion on 12 February 1998. The rapporteur was Mr Pellarini. At its 352nd plenary session (meeting of 26 February 1998), the Economic and Social Committee adopted the following opinion by 97 votes to 9. 1. Introduction 1. 1. Further to its task of monitoring, analysing and providing guidance on the impact and problems of the information society, the Commission has published a new document focusing principally on its social dimension and effects on the labour market. The starting points are the 1994 Action Plan on 1. 2. Europe’s way to the information society and the 1996 Green Paper on Living and working in the information society: People first. Following the path set out in this basic document the Communication sets the following main purposes: — to increase awareness of the implications of the information society; — to build an information society dimension into social policies and actions; — to identify specific actions to maximize the contri- bution of the information society to promoting employment and social inclusion. In an initial section, the Commission emphasizes 1. 3. the need to facilitate access to the information society, which ‘must be based on the principles of equal opportunities, participation and integration of all’. Infrastructures and services ‘should be available at affordable prices’; the concepts of ‘universal service’ and ‘public access’ need to be examined in greater detail and looked at dynamically; software and hardware must be increasingly user-friendly; social groups which are largely uninvolved and uninformed must be made aware of the opportunities offered by the new technologies, bringing them into an on-going learning process. Implementing the information society in public 1. 4. services can sustain and develop democratic life by encouraging participation and open government. In this regard, the Commission announces that it is preparing a Green Paper on Access to and exploitation of public sector information. 1. 5. Significant results may be achieved even in purely social areas such as policies for equal opportunities or enhancing the quality of life and employment oppor- tunities for people with disabilities


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 615/98 von Angela BILLINGHAM an die Kommission. Studie über die Krebsrisiken von Textilien und Lederwaren

text: C 304/140 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 2. 10. 98 (98/C 304/208) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0614/98 von Mar(cid:14)·a Izquierdo Rojo (PSE) an den Rat (16. Ma¤rz 1998) Betrifft: Beka¤mpfung der Gewalt gegen Frauen In der Entschlie(cid:223)ung, die vom Europa¤ischen Parlament vor kurzem zur Notwendigkeit einer Kampagne in der Europa¤ischen Union zur vollsta¤ndigen A¤ chtung der Gewalt gegen Frauen angenommen wurde (1), werden die Regierungen der Mitgliedstaaten nachdru¤cklich aufgefordert, (cid:132)Gewalt gegen Frauen ernst zu nehmen und diesem Thema politische Aktualita¤t zu verleihen(cid:147). Allein in Spanien fielen im Jahr 1997 61 Frauen dieser Gewalt zum Opfer, wobei diese Zahl ho¤her liegt als die Zahl der Opfer der terroristischen Gewalt der ETA. Welche Ma(cid:223)nahmen und Aktionen werden vom Rat angesichts dieses Sachverhalts im Hinblick auf eine unionsweite Beka¤mpfung der Gewalt gegen Frauen in diesem Jahr beschlossen und durchgefu¤hrt werden? (1) ABl. C 304 vom 6. 10. 1997, S. 25. Antwort (28. Mai 1998) Gewalt gegen Frauen ist ein Thema, das die Mitgliedstaaten der Europa¤ischen Union wirklich sehr ernst nehmen. Auf der letzten Tagung des Rates (Arbeit und Soziales) am 15. Dezember 1997 war die Gewalt gegen Frauen beispielsweise eines der drei Themen, die im Rahmen einer Aussprache u¤ber die Folgema(cid:223)nahmen zu der VN-Frauenkonferenz, die 1995 in Peking stattgefunden hatte, ero¤rtert wurden. Der Rat u¤berpru¤fte den Stand der Ma(cid:223)nahmen der Mitgliedstaaten und betonte die Bedeutung der Arbeit, die im Rahmen der STOP- und DAPHNE-Programme zur Beka¤mpfung der Gewalt gegen Frauen und Kinder in jedweder Form geleistet wurde. Die VN-Kommission u¤ber den Status der Frauen hat sich im Ma¤rz 1998 auf die Gewalt gegen Frauen konzentriert; die Europa¤ische Union war auf dieser Konferenz vertreten und hat eine Erkla¤rung angenommen, die alle Formen der Gewalt gegen Frauen verurteilt. Der Vorsitz pru¤ft gegenwa¤rtig zusammen mit der Kommission die Frage, ob die Europa¤ische Union im Jahre 1999 Initiativen hinsichtlich der Beka¤mpfung der Gewalt gegen Frauen ergreifen ko¤nnte. (98/C 304/209) SCHRIFTLICHE ANFRAGE P-0615/98 von Angela Billingham (PSE) an die Kommission (25. Februar 1998) Betrifft: Studie u¤ber die Krebsrisiken von Textilien und Lederwaren Ist die Kommission der Ansicht, da(cid:223) aufgrund der Ergebnisse der gema¤(cid:223) der Ausschreibung Nr. III/96/61 vom Juli 1996 erstellten Studie u¤ber die Krebsrisiken, die von Textilien und Lederwaren ausgehen, die mit Azo-Farbstoffen behandelt wurden, ein Handlungsbedarf seitens der Schuhha¤ndler in der Europa¤ischen Union besteht? Ist die Komission der Ansicht, da(cid:223) die Gesundheitsrisiken gesetzgeberische Ma(cid:223)nahmen rechtfertigen und, falls nein, wird sie dafu¤r sorgen, da(cid:223) die im Widerspruch zum Binnenmarkt stehenden nationalen Verbote von Azo-Farbstoffen aufgehoben werden? Antwort von Herrn Bangemann im Namen der Kommission (25. Ma¤rz 1998) Die Studie u¤ber die Krebsrisiken bei mit bestimmten Azo-Farbstoffen behandelten Textilien und Lederwaren wird im Rahmen eines von der Kommission initiierten Programms durchgefu¤hrt, mit dem die Notwendigkeit harmonisierter Beschra¤nkungen fu¤r die Vermarktung und Verwendung krebserregender Azo-Farbstoffe sowie wirtschaftliche und anderweitige Konsequenzen derartiger Beschra¤nkungen ermittelt werden sollen


title: Die Europäische Union : 15 Länder - 370 Millionen Bürger: Eine Union des Friedens, der Freiheit und der Solidarität.


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om en strategi för miljösamarbete mellan Europa och Asien"

text: C 129/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 3. 5. 3. I punkt 4 annonseras en ändring av direktiv 70/156/EEG för att målen som uppställts för år 2015 skall kunna förverkligas. Genom en reglerande åtgärd skall garantier ges för att de högre målen uppnås, medan man för perioden fram till 2005 enbart baserar sig på principen om producentansvar, genom att använda det negativa marknadsvärdet för att stimulera förebyggande åtgärder. 3. 5. 4. En sådan blandad strategi väcker en del frågor. Man kan dessutom undra om man inte skall göra en distinktion mellan fordon tillverkade före det aktuella direktivets ikraftträdande, vilka skulle drabbas retroak- tivt av det negativa marknadsvärdet, och fordon tillver- kade 1999 och senare. Intressant i sammanhanget är den svenska bestämmelsen om producentansvar, som endast gäller för nya fordon från det datum då den nya lagstiftningen träder i kraft. Bryssel den 25 februari 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om en strategi för miljösamarbete mellan Europa och Asien” (98/C 129/11) Den 14 oktober 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande. Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 10 februari 1998. Föredragande var Joop Koopman. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 92 röster för, 6 röster emot och 5 nedlagda röster. 1. Bakgrund 1. 1. Miljösituationen 1. 1. 1. I sitt meddelande presenterar kommissionen en dyster bild av den miljöförstöring som länderna i södra, östra och sydöstra Asien står inför (1). Vattenföroreningarna anses vara Asiens mest 1. 1. 2. trängande miljöproblem och är orsak till hög dödlighet och många sjukdomar, särskilt bland barn. Inom stora områden är färskvatten en bristvara. I Singapore råder redan permanent vattenbrist (2) och Indien befinner sig snart i samma situation. Luftföroreningarna skapar också allvarliga hälsopro- blem. Utsläppen av partiklar och SO2 i de asiatiska städerna är bland de högsta i världen. Asiens andel av världens totala utsläpp av växthusgaser uppgick till 20 % 1985 och beräknas stiga till mellan 25 och 30 % år 2000 (3). (1) Enligt den gängse klassificeringen inom EU: Södra Asien = Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverna, Nepal, Pakistan och Sri Lanka. O¨ stra Asien = Kina (Hongkong), Korea, Macao, Taiwan och Japan. Sydöstra Asien = ASEAN-länderna, dvs. Brunei, Filippinerna, Indo- nesien, Malaysia, Singapore, Thailand och Vietnam + kandidatländerna Kambodja, Laos och Myanmar. (2) Mindre än 1 000 kubikmeter per person och år. Denna begränsade tillgång utgör snart ett hinder för den ekonomis- ka utvecklingen och en fara för folkhälsan. (3) Nepal och Bhutan konsumerar minde än 20 kg oljeekviva- lent per capita och år, i motsats till Kina, Malaysia, Singapore och Thailand som konsumerar mer än 600 kg. Detta skall jämföras med 4 000 kg i Europa och 8 000 kg i USA. 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/49 1. 1. 3. Avfallshanteringen orsakar också allvarliga problem och kommer även fortsättningsvis att utgöra en stor hälsorisk för (den fattiga) befolkningen och öka kostnaderna för en framtida sanering, eftersom den ekonomiska tillväxten och urbaniseringen förväntas ligga kvar på en hög nivå. Jordförstöringen är omfattande i hela Asien och orsakas till stor del av att lantbrukarna försöker förbli självför- sörjande på livsmedel. Avskogningen har tagit sig sådana proportioner att tidigare viktiga exportländer, såsom Filippinerna och Thailand, nästan helt tömt sina skogar. Indien, som tidigare varit självförsörjande, har blivit ett viktigt importland. Förlusten av biologisk mångfald bör slutli- gen också omnämnas. Den biologiska mångfalden är allvarligt hotad i Sri Lankas, östra Himalayas och (södra) Indiens skogar. I meddelandet konstateras att nästan tre fjärdedelar av den naturliga miljön i regionen har gått förlorad eller försämrats på ett sätt som inte går att rätta till. 1. 2. Orsaker I meddelandet anges tre orsaker till den nuvar- 1. 2. 1. ande miljösituationen: bristen på institutionella ramar för att ta itu med (miljö-)problemen, Asiens stora och växande befolkning och den snabba urbaniseringen och industrialiseringen. Av Asiens 2,8 miljarder invånare — över halva världens befolkning — lever 700 miljoner i absolut fattigdom. De allra flesta av dessa människor bor i södra Asien. Befolkningen förväntas öka med nästan två procent per år och med det dubbla i storstäderna, där den största delen av den industriella utvecklingen fortfarande äger rum. samarbetet genom europeiska affärsinformationscentra som inrättats i samarbete med medlemsstaternas lokalt baserade bilaterala handelskammare och företagssam- manslutningar samt genom ett teknikfönster (regionala institutet för miljöteknologi) som uteslutande företräder miljöområdet, investeringsprogrammet för Asien, Euro- peiska gemenskapens investeringspartnerprogram som verkar för utländska direktinvesteringar, Europeiska gemenskapens allmänna tullförmånssystem för utveck- lingsländer och slutligen Europeiska investeringsban- kens utlåningsverksamhet som för närvarande inriktas på energi och transport. 1. 3. 3. Man bör också nämna de olika initiativ som syftar till bättre relationer och samarbete mellan EU och de asiatiska länderna. Kommissionen lade 1996 fram sitt meddelande ”Mot en ny dynamik i relationerna mellan Europeiska unionen och ASEAN” (1). I det gemensamma uttalandet från det 12:e ministermötet mellan ASEAN-länderna och EU i februari 1997 hänvisa- des också till beslutet att inrätta en informell arbetsgrupp för miljön. Vid samma forum, en dag senare, hölls det första toppmötet mellan Asien och Europa (ASEM) (2). I slutsatserna hänvisades till de framsteg som gjorts för att inrätta ett miljöteknologicentrum för Asien och Europa i Thailand, vilket beslutades vid toppmötet i mars 1996. 1. 3. 4. miljöförbindelser med länder i Asien. EU:s medlemsstater har ett flertal bilaterala Följande flöden kan urskiljas: statligt utvecklingsbi- stånd, handelsfrämjande åtgärder, resurser från storföre- tag som i ekonomiskt intresse vill komma in på miljö- marknaden tillsammans med lokala samarbetspartner och lån från europeiska privata banker. Det totala flödet avseende de enskilda medlemsstaternas resurser och program är inte känt, eftersom det saknas mekanismer för att registrera dylik verksamhet. 1. 3. Befintligt miljösamarbete mellan EU och Asien 2. Meddelandets strategi för miljösamarbetet mellan Europa och Asien 1. 3. 1. På gemenskapsnivå har ett antal överenskom- melser undertecknats med länder i Asien. Kommissionen uppskattar sina åtaganden under 1994 till 130 miljoner ecu. 40 % av dess resurser har anslagits till tropiska skogar, 30 % till landresurser och cirka 8 % vardera till färskvattentillgångar och till förstärkning av institutio- ner. Totalt cirka 5 % av de tillgängliga medlen har anslagits till biologisk mångfald, stadsmiljö och kontroll av föroreningar. 1. 3. 2. EU stöder ett antal program som har särskilda kanaler eller styrinstrument. Följande bör omnämnas: samarbetet mellan vetenskap och teknik, samarbetspro- grammet för miljöförvaltning EU-Kina, det ekonomiska 2. 1. Meddelandet syftar till att förbättra ”effektivite- ten inom miljösamarbetet mellan Europa och Asien och höja dessa verkan”. Kommissionen föreslår nyckelåtgär- (1) KOM(96) 314 slutlig, 3. 7. 1996. I punkt 3. 1. 4 omnämns ett antal miljöområden där (mer) samarbete är önskvärt. (2) Asien-Europa-mötet. Det första mötet med statsöverhuvu- den från tio asiatiska länder (ASEAN-länderna + Kina, Korea och Japan), EU och dess medlemsstater ägde rum i mars 1996. Det andra mötet kommer att äga rum i London i april 1998. C 129/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 der som bör ligga till grund för samarbetet och efterlyser en frivillig samordning mellan alla europeiska aktörer i syfte att öka effekterna av resursflödet från Europa till Asien. Strategin omfattar 17 (utvecklings-)länder: ASEAN-länderna inklusive kandidatländerna förutom Brunei och Singapore (1), de (åtta) sydasiatiska länderna och Kina. I meddelandet anges fyra huvudskäl till att 2. 2. kommissionen lanserar denna strategi. För det första konstaterar kommissionen att (många) miljöproblem inte håller sig inom de nationella gränser- na, exempelvis när det gäller utsläpp av växthusgaser, nedbrytning av ozonlagret och förlorad biologisk mång- fald. För det andra har fattigdomen direkta effekter på miljöförstöringen, eftersom de fattiga inte har tillgång till långsiktigt ekologiskt hållbara alternativ (i tillräcklig grad). För det tredje börjar dagens nivå på miljöförstö- ringen och den ständiga pressen på miljön hota den ekonomiska utvecklingen i dessa regioner. Eftersom ekonomin har globaliserats kommer dessa effekter också att bli kännbara i Europa (2). Asiens ansträngningar att ta itu med sina miljöproblem gör det slutligen möjligt för europeiska företag att bidra till arbetet med att möta dessa utmaningar, vilket båda parter kommer att tjäna på. Kommissionens strategi och förslag vilar på tre 2. 3. pelare: Den privata sektorn skall mobiliseras. Detta är inte bara nödvändigt för att man skall kunna skaffa fram tillräckliga resurser (kommissionen nämner ett behov av 34 miljarder ecu årligen år 2000) utan också eftersom ett marknadsbaserat förfarande skulle förbättra resur- sernas effektivitet. I stället för att prioritera naturrelaterade frågor skall större vikt fästas vid frågor med anknytning till stadsmil- jö och industri, förebyggande av föroreningar och renare teknologi, eftersom det är viktigt att snabbt hitta lösningar på dessa problem. Kommissionen anser också att det finns ett stort antal ”win-win”-möjligheter om man utgår från Europas styrka, exempelvis när det gäller att bygga ut miljöför- valtningskapaciteten, utveckla utrustning och teknologi som minskar eller förhindrar föroreningar samt i fråga om innovationer, forskning och utveckling. 2. 4. Kommissionen föreslår att samarbetet fokuserar på de tre nyckelområden som anges som Europas styrka och presenterar praktiska riktlinjer för vart och ett av dessa områden. Kommissionen föreslår att miljödialogen skall föras på grundval av specifika strategier som utvecklas för respektive land. Kommissionen efterlyser med eftertryck en samordning med medlemsstaternas program och begär att tillräckliga resurser anslås. 2. 5. Meddelandet avrundas med att kommissionen anger de fyra kriterier som skall ligga till grund för urvalet av EU:s samarbetsprojekt. Dessa kriterier är: ömsesidigt intresse, komplementaritet med medlemsstaternas åtgärder, samverkan med multi- laterala organ och hållbarhet. 3. Allmänna kommentarer 3. 1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar detta välskrivna meddelande och ansluter sig till de huvudprinciper som ligger till grund för förslagen. Meddelandet presenterar de olika problemen, nödvän- digheten av att agera och samarbetsstrategin på ett komprimerat och övertygande sätt. Logiken är så överty- gande att läsaren nästan frestas att glömma eller bagatel- lisera de enorma hinder och problem som ligger framför oss och som vi måste komma till rätta med innan vi kan skörda frukterna av de genomförda projekten. Dessa enorma problem kan också illustreras av debatterna från och utfästelserna vid klimatkonferensen i Kyoto i december 1997. I detta sammanhang vill ESK ytterligare en gång framhål- la att kommittén är övertygad om att det krävs ekologiskt hållbara lösningar på alla politiska nivåer. Tillväxten avstannade i de asiatiska länderna under 1997, vilket bör utnyttjas i syfte att inkludera miljöskyddet och ekologiskt hållbara åtgärder i den nya ekonomiska politik som dessa länder bör föra. Europeiska unionens samarbete och erfarenheter bör tas till vara maximalt i denna strategi. (1) Dessa två länder undantas från den föreslagna strategin eftersom deras ekonomiska utvecklingsnivå vida överskri- der den i de övriga länderna. (2) Effekterna av turbulensen på finansmarknaderna i ett antal asiatiska länder, som medförde kraftiga börsfall i västvärlden i oktober förra året, är ett utmärkt exempel på detta. 3. 2. Vi inser att anledningen till att kommissionen inte tar itu med dessa hinder inte är bristande medveten- het eller inställningen att de saknar betydelse. Kommis- sionen anser att gemenskapen i stort — kommissionen, medlemsstaternas regeringar samt de ekonomiska och 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/51 sociala intressegrupperna i begreppets vidaste bemärkel- se — först skall enas kring den ram som föreslås. När strategin väl har utformats av Europa — och man även kommit överens om vad som är Europas styrka — och därefter också av Asien, blir nästa steg att formulera de mål som skall styra programmens och projektens utformning. I detta skede bör man ta hänsyn till de olika hindren. Detta är också skälet till att kommissionen 3. 3. inte är beredd att samråda informellt med övriga internationella organ eller enskilda asiatiska länder innan arbetet med meddelandet har avslutats. Ekonomis- ka och sociala kommittén kan förstå detta resonemang, men vill också påpeka att logiken innehåller vissa cirkelargument. Det skulle vara lättare att komma överens om ramen om man hade större kunskap om dess konsekvenser. Eftersom detta är en mycket känslig fråga vore en antydan om de asiatiska ländernas reaktion på det föreslagna samarbetsförfarandet på sin plats. 3. 4. Meddelandet innehåller inte någon beskrivning av uppföljningsarbetet. Hur tänker kommissionen gå vidare när rådet har nått fram till en överenskommelse? Ekonomiska och sociala kommittén uppmanar kommis- sionen att visa hur man avser att föra diskussioner med sina asiatiska samarbetspartner och de internationella organisationer (1) som också arbetar på detta område, eftersom detta skulle underlätta för dem att formulera en ståndpunkt beträffande strategin. 3. 5. Meddelandet omnämner rätteligen att det finns ett behov av större samordning av de program och projekt som genomförs i medlemsstaterna, för att man på så sätt skall undvika dubbelarbete, hitta en bättre samklang och kunna göra eventuella samordningsvins- ter. Med hänsyn till det direkta orsakssambandet mellan skyddet av miljön och kampen mot fattigdomen bör berörda program inom utvecklingssamarbetet kopplas samman med åtgärder på miljöområdet (2). Ekonomiska och sociala kommittén är medveten om att det är de fattiga som drabbas hårdast av miljöförstörelsen och har svårast att skydda sig mot eller undkomma miljöför- störingen. Det är dock viktigt att erkänna att det ofta kan vara svårt att samordna verksamheten på önskvärt sätt, till och med på nationell nivå, eftersom olika organ är vana vid olika samarbetsmönster (nätverk, metoder, osv). Samordning kan också anses strida mot de egna (1) Dvs. Förenta nationernas ekonomiska och sociala kommis- sion för Asien och Stilla havs-området, Världsbanken och UNCTAD. (2) Inom kommissionen ligger ansvaret (för de asiatiska länderna) hos GD I (F) och IB (C). intressena (3). Det kommer därför att vara nödvändigt att skapa mekanismer, till exempel expertgrupper, som bidrar till att främja samordning och som framhåller fördelarna med sådana åtgärder för deltagarna. Det måste erkännas att de sjutton länder som 3. 6. valts ut till strategin är mycket olika. De tillhör inte något specifikt partnerskapsprogram och de har inte heller något gemensamt förhållande till EU. A¨ ven om det i meddelandet påpekas att varje asiatisk samarbets- partner behöver en specifik miljöstrategi, vilket ESK anser vara korrekt, vore det mycket olyckligt om EU skulle behöva förhandla med varje land individuellt om respektive samarbetsstrategi. Det är korrekt att samarbetet inom ASEM omfattar sydöstra och östra Asien, men det finns ännu inte några liknande förbindel- ser med södra Asien (4). Förenta nationernas ekonomiska och sociala kommission för Asien och Stilla havs- området skulle eventuellt kunna bli ett viktigt forum för dialogen med Asien, eftersom detta organ är mycket respekterat på området för miljösamarbete. A¨ ven om många asiatiska länder blir alltmer 3. 7. medvetna om miljöförstörelsens skadliga effekter på folkhälsan och den ekonomiska utvecklingen, saknas ofta en helhetssyn i fråga om en ekologiskt hållbar utveckling. Det är mycket viktigt att snabbt förbättra institutionernas möjlighet att hantera dessa problem, för att länderna skall bli effektivare på detta område och för att stärka de nyligen inrättade nationella miljödepartementens relativt svaga ställning (5). Ekono- miska och sociala kommittén instämmer därför helt och hållet i att miljöförvaltningskapaciteten måste utvecklas, vilket konstateras i meddelandet. Kommittén håller också med kommissionen om att EU:s medlemsstater skulle kunna komma med värdefulla bidrag på detta område (6). (3) De framsteg som gjorts inom EU:s sambandsgrupp för Kina visar att ett samarbete kan gagna förverkligandet av de olika departementens målsättningar. (4) A¨ ven om det regionala samarbetsavtalet med södra Asien kan fylla denna funktion. (5) En förbättrad miljöförvaltningskapacitet inom industrin påverkas positivt av handel (med mer utvecklade länder). Miljöförvaltningskapaciteten kan också förbättras genom investeringar av utländska företag. Ett exempel är införan- det av hantering av giftigt avfall i Filippinerna. De utländska företag som vill bygga produktionsanläggningar kan till sist besluta att ta hand om det giftiga och farliga avfallet själva, i avsaknad av statliga åtgärder, eftersom de inte skulle ”ha råd” att anklagas för att slarva med sitt giftiga avfall. (6) Man bör nämna att utvecklingsländer bör införa ISO 14000-serier (miljöförvaltningssystem), vilket skulle göra det möjligt för företag att bättre kontrollera den egna verksamhetens inverkan på miljön. I många länder har man intagit ett förebyggande synsätt. På regional nivå bör man nämna inrättandet av tekniska arbetsgrupper som lyder under ASEAN:s rådgivande kommitté för normer och kvalitet. C 129/52 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 3. 8. Ekonomiska och sociala kommittén noterar med glädje att meddelandet betonar den privata sektorns roll när det gäller att möta Asiens utmaningar på miljöområdet. Kommittén är övertygad om att de ekonomiska och sociala intresseorganisationerna bör ingå i strategin och att deras medverkan bör eftersträvas. Det finns mycket skrivet som stöder tesen att man bäst verkar för en ekologiskt hållbar utveckling genom att i hög grad involvera det privata näringslivet och lita till marknadsbaserade lösningar, som utformas och understöds i en politisk miljö som försöker skapa de rätta förutsättningarna och som kännetecknas av en god ledning (att skapa möjligheter) (1). 3. 9. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar även toppmötet mellan Asien och Europa i Bangkok i mars 1996, som också tycks stödja ett dylikt tillväg- agångssätt. Kommittén vill dock påpeka att denna del av strategin bör vidareutvecklas i syfte att skapa överskådliga mekanismer, så att den privata sektorn kan spela sin roll på ett effektivt sätt. 3. 10. Det är därför kommittén hoppas att Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföre- ningar och industriförbund (UNICE) skall ta upp denna fråga vid näringslivsforumet för Europa och Asien, som hålls före det andra toppmötet inom ASEM. 3. 11. Ekonomiska och sociala kommittén stöder också den tredje pelaren i kommissionens strategi att stärka FoU-verksamheten på miljöområdet. Den tekniska utvecklingen är en av Europas starka sidor och skulle kunna utgöra en viktig del av samarbetsstrategin, vilket alla berörda länder skulle dra nytta av. 3. 12. Ekonomiska och sociala kommittén stöder slut- ligen förslaget att flytta de miljöpolitiska prioriteringar- na till frågor som har anknytning till stadsmiljö och industri. Eftersom dessa frågor är av stor betydelse är det nödvändigt att öka budgetanslagen till tekniköverföring, stadsmiljö och kontroll av föroreningar. Mindre än 10 % av EU-medlen för miljöprojekt viks för närvarande för dessa ändamål, fastän det är mycket viktigt att även fortsättningsvis bidra till att bevara den naturliga miljön. 4. Särskilda kommentarer 4. 1. Ekonomiska och sociala kommittén anser att de små och medelstora företagens ställning i Asien förtjänar särskild uppmärksamhet. I många utvecklingsländer bidrar små och medelstora företag i hög grad till landets export. I Indien svarar de små och medelstora företagen exempelvis för 90 % av landets textil- och läder(pro- dukts)export. Dessa företag kan behöva hjälp att anpassa sin verksamhet till de högt satta miljönormer som gäller för deras kunder på utländska marknader. Det är bevisat att små och medelstora företag bidrar till industrins miljöförstöring i relativt hög grad, även om det finns (stor) potential att förbättra miljöförvaltningen genom en bättre hushållning, förutsatt att det finns lämplig stödinfrastruktur (2). 4. 2. Ekonomiska och sociala kommittén har tagit del av det beslut som fattades vid ASEM-toppmötet om att inrätta ett miljöteknologicentrum för Asien och Europa i Thailand. Kommittén vill dock peka på att det finns ett regionalt institut för miljöteknologi i Singapore, som inrättades av Europeiska gemenskapen och Singapore gemensamt år 1993. Såsom mycket riktigt anges i meddelandet har institutet under sina tre verksamhetsår blivit ett utmärkt fungerande centrum för överföring och utbyte av kunskap och tjänster på miljöområdet mellan Europa och Asien. Kommittén anser att det skulle gagna både de europeiska och asiatiska partnerna inom ASEM om det nya miljötek- nologicentrumet och det regionala institutet för miljötek- nologi kompletterar varandra. Eftersom det regionala institutet är mer inriktat på näringslivet (det sprider information om de mest lyckade lösningarna och främjar näringslivet på miljöområdet) borde det nya miljötekno- logicentrumet hantera mer samhällspolitiska miljöfrå- gor och framför allt tillhandahålla information om policy, institutionella ramar och institutionella möjlighe- ter i fråga om miljöförvaltning. Miljöteknologicentru- met skulle också kunna stimulera ett strategiskt tänkande i miljöfrågor och tjäna som forum för samråd och dialog. Kommissionen hävdar i sitt meddelande att 4. 3. utländska företag förlägger sin produktion till vissa asiatiska länder för att dra fördel av mindre stränga miljöbestämmelser. Ekonomiska och sociala kommittén vill poängtera att detta lyckligtvis inte äger rum i någon större utsträckning (3). Kommittén skulle naturligtvis motsätta sig en utflyttning av utländska företag ännu mer, om incitamentet för detta var sänkta miljönormer i Asien. ESK anmodar i detta sammanhang kommissionen att aktivt stödja principen om icke-sänkta inhemska normer vid förhand- lingarna inom OECD om en multilateral överenskom- melse om investeringar (MAI) och inom Världshandels- organisationen. (1) Se till exempel The World Bank, The state in a changing world, 1997, s. 163-165, United Nations, State of the environment in Asia and the Pacific, 1995, kapitel 19, Ekonomiska och sociala rådet (Nederländerna), Den priva- ta sektorns roll i det internationella samarbetet (på neder- ländska), 1997. (2) Se även fotnot 5, s. 51, och exempelvis Unctad TD/B/COM 1/EM. 4/2 av den 18. 8. 1997 (punkterna 55-61). (3) KOM(96) 54 slutlig, 28. 2. 1996, s. 5 i KOM(96) 314 slutlig, 3. 7. 1996. I punkt 3. 1. 4 omnämns ett antal miljöområden där (mer) samarbete är önskvärt (meddelande om handel och miljö). 27. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 129/53 Dessa fenomen illustrerar behovet av att uppmuntra de asiatiska länderna att bli mer miljövänliga och utgör ett bevis på att den föreslagna strategin är relevant och ligger rätt i tiden. 4. 4. Ekonomiska och sociala kommittén vill slutligen rekommendera att alla budgetanslag som avser miljö- aspekter och samarbete med Asien samlas inom ett ramprogram, på samma sätt som programmet för forskning och teknisk utveckling enligt artikel 130i i fördraget eller det nyligen föreslagna ramprogrammet för energi. En sådan administrativ omfördelning av budgetmedlen skulle avsevärt öka insynen i fråga om EU:s miljösatsningar. En ökad insyn kommer också att ge beslutsfattaren bättre kunskap om eventuella samband mellan de olika programmen och ett enkelt styrmedel för att förbättra den önskade samordningen och öka samordningsvinsterna mellan de olika åtgär- derna. Bryssel den 25 februari 1998. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Följande ändringsförslag, som fick mer än en fjärdedel av de avgivna rösterna, avslogs under debatten. Punkt 4. 3 Ersätt de två första styckena med följande: ”Kommittén anser att det är oroande uppgifter som kommissionen presenterar, om att utländska företag etablerar produktionsenheter i vissa asiatiska länder för att dra nytta av lindrigare regler på miljöområdet. Målsättningen att genomföra miljönormer till skydd för folkhälsan och främja en hållbar utveckling bör utgöra en central och permanent del av EU:s samarbetsstrategi med avseende på de asiatiska länderna. Därför uppmanar vi kommissionen att initiera ett förfarande som kan leda till ömsesidigt erkända internationella standarder och att med all kraft försvara dels principen om ömsesidigt erkännande av grundläggande normer om miljöskydd, dels inställningen att existerande standarder inom ramen för de multilaterala förhandlingarna inte får sänkas (OECD, senare WTO). Ett införande av miljönormer är också knutet till den politiska situationen i de enskilda länderna. Om de nationella och internationella normerna skall fungera är det ett absolut krav att det finns verklig demokratisk insyn, att frivilligorganisationerna kan verka fritt och att kontrollförfarandena är effektiva. Det gäller också att undersöka möjligheterna att genomdriva avskräckande sanktioner och regler för skälig ersättning till dem som drabbas. ” Motivering Det finns en tendens att försöka dra fördel av lagstiftning som inte är så långt utvecklad. Dessutom är reglerna om skadestånd till dem som drabbas betydligt mindre kostsamma i vissa länder. Vi får inte bagatellisera problemet så som man verkar göra i rapporten: Man får inte glömma katastrofen i Bhopal i Indien med dess omvälvande konsekvenser för tusentals offer, som bara fått minimal ersättning efter åratals domstolshandläggning. C 129/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 4. 98 Det är absolut nödvändigt att främja allmängiltiga grundnormer och att förbättra nationell lagstiftning i ljuset av erfarenheter och ny kunskap. Om man inte tar hänsyn till miljödimensionen i handelsutbytet och investeringsflödena lämnar man dörren öppen för dumpningsmetoder som strider mot en sund konkurrens (dumpning strider mot WTO:s principer). Resultat av omro¨stning För: 41, emot: 46, nedlagda: 7. Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 93/74/EEG om foder för särskilda näringsbehov och om ändring av direktiven 74/63/EEG, 79/373/EEG och 82/471/EEG (1)” (98/C 129/12) Den 6 november 1997 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 43 och 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovanna¨mnda förslag. Sektionen för jordbruk och fiskeri, som fått i uppdrag att förbereda kommitténs arbete i detta ärende, antog sitt yttrande den 5 februari 1998. Föredragande var Kenneth Gardner. Vid sin 352:a plenarsession den 25-26 februari 1998 (sammanträdet den 25 februari 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 76 röster för, 5 mot och 6 nedlagda röster. 1. Allmänna kommentarer i) Förslaget inför en ny kategori ”näringstillskott för djur” i gemenskapslagstiftningen. Detta är koncen- trerade blandningar av spårmetaller, vitaminer m. m. som används som tillskott till annat foder. Denna kategori utökar ytterligare den stora mängden EU- lagstiftning i ämnet som redan innefattar: — Foderblandningar. — Kompletteringsfoder. — Förblandat foder. — Foder för särskilda näringsbehov. ii) Näringstillskotten används i stor utsträckning i medlemsstaterna. I vissa är de tillåtna separat, i Frankrike t. ex. under beteckningen ANSA (Apports Nutritionnels Spécifiques d’Adaptation). I andra länder finns ingen separat lagstiftning, men tillskot- ten tycks hänföras till existerande foderkategorier enligt den nationella tolkningen av existerande di- rektiv. (1) EGT C 298, 30. 9. 1997, s. 10. iii) Kommittén är därför inte helt övertygad om att den nya kategorin behövs på EU-nivå. Om den införs kommer hela systemet att bli än mer komplicerat, och det är redan nu i behov av att göras tydligare. Kodifiering skulle vara ett första steg i denna riktning. iv) Yttrandet skall läsas mot bakgrund av ovanstående kommentarer och med beaktande av följande punkter: 1. 1. Rättslig grund Kommissionen har lagt fram detta förslag i 1. 1. 1. enlighet med artikel 100a i EG-fördraget (inre markna- den) trots att den normala rättsliga grunden för denna typ av lagstiftning är artikel 43 (jordbruk), eftersom den rör produktion och försäljning av varor enligt bilaga II. Rådets juridiska avdelning har i ett yttrande (11180/97 av den 10 oktober 1997) bekräftat att artikel 43 är den riktiga rättsliga grunden. Kommittén förstår motiven till att kommissio- 1. 1. 2. nen har valt artikel 100a som rättslig grund för detta direktiv, men vill samtidigt påpeka att artikel 43 också tillgodoser dessa motiv. För att undvika den långa och komplexa 1. 1. 3. procedur som tillämpningen av artikel 100a innebär