title: Obvestilo Komisije o uporabi pravil o konkurenci v poštnem sektorju in o oceni nekaterih državnih ukrepov v zvezi s poštnimi storitvami (98/C 39/02)Besedilo velja za EGP.

formats: html pdf print

text: 174 SL Uradni list Evropske unije 31998Y0206(01) 6. 2. 1998 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 08/Zv. 1 C 39/2 Obvestilo Komisije o uporabi pravil o konkurenci v poštnem sektorju in o oceni nekaterih državnih ukrepov v zvezi s poštnimi storitvami (98/C 39/02) (Besedilo velja za EGP) UVOD Potem ko je Komisija predložila Zeleno knjigo o razvoju enotnega trga za poštne storitve (1) in obvestilo Evropskemu parlamentu in Svetu, ki navaja rezultate posvetovanj o Zeleni knjigi in ukrepe, ki jih priporoča Komisija (2), je potekala obsežna razprava o pri- hodnjem regulativnem okviru za poštni sektor v Skupnosti. Svet je z Resolucijo z dne 7. februarja 1994 o razvoju poštnih storitev Skupnosti (3) pozval Komisijo, naj predlaga ukrepe, ki bodo opredelili usklajeno univerzalno storitev in poštne storitve, ki bi bile lahko rezervirane. Julija 1995 je Komisija predlagala sveženj ukrepov za poštne storitve, ki jih je sestavljal predlog za direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih predpisih za razvoj poštnih storitev Skupnosti in izboljšanje kakovosti storitev (4) ter osnutek tega obvestila o uporabi pravil o konkurenci (5). To obvestilo, ki dopolnjuje usklajevalne ukrepe, ki jih je predla- gala Komisija, temelji na rezultatih teh razprav v skladu z načeli, določenimi v Resoluciji z dne 7. februarja 1994. Upošteva pri- pombe, prejete na javnih posvetovanjih o osnutku tega obvestila, je bil objavljen decembra 1995, Resolucijo Evropskega ki parlamenta (6) sprejeta 12. decembra 1996, ter razprave o predlagani direktivi v Evrop- skem parlamentu in Svetu. tem osnutku, bila ki je o Komisija meni, da so poštne storitve kot bistveno sredstvo za vse komunikacije gospodarske in socialne dejavnosti. Pojavljajo se nove poštne in trgovino življenjskega pomena za (1) KOM(91) 476 končna različica. (2) „Smernice za razvoj poštnih storitev Skupnosti“ (KOM(93) 247 z dne 2. junija 1993). (3) UL C 48, 16. 2. 1994, str. 3. (4) UL C 322, 2. 12. 1995, str. 22. (5) UL C 322, 2. 12. 1995, str. 3. (6) UL C 20, 20. 1. 1997, str. 159. storitve in potrebna je tržna varnost, ki bo omogočala naložbe in ustvarjanje novih delovnih mest v sektorju. Kakor je ugotovilo Sodišče Evropskih skupnosti, se v poštnem sektorju uporablja pravo Skupnosti in zlasti pravila Pogodbe ES o konkurenci (7). Sodišče je navedlo, da „javna podjetja, ki jim države članice pod- elijo posebne ali izključne pravice, ne smejo niti sprejemati niti ohranjati veljavi nobenih ukrepov, ki bi bili v nasprotju s pravili iz Pogodbe, ki se nanašajo na konkurenco“, in da je treba takšna pravila „razumeti v povezavi s členom 90(2), ki določa, da za podjetja, ki opravljajo storitve v splošnem gospodarskem interesu, veljajo pravila o konkurenci, kadar uporaba takšnih pravil pravno ali dejansko ne ovira opravljanja posameznih nalog, ki jih imajo“. Komisijo so zato že večkrat vprašali, kakšno stališče namerava zavzeti glede uporabe pravil o konkurenci, ki jih vsebuje Pogodba, glede ravnanja poštnih operaterjev in glede državnih ukrepov, ki zadevajo javna podjetja in podjetja, ki jim države članice dodelijo posebne ali izključne pravice v poštnem sektorju. To obvestilo določa, kako Komisija razlaga ustrezne določbe Pogodbe in vodilna načela, po katerih namerava Komisija uporabljati pravila Pogodbe o konkurenci v posameznih prime- rih v poštnem sektorju, medtem ko ohranja potrebne zaščitne ukrepe za opravljanje univerzalne storitve, ter daje podjetjem in državam članicam jasna navodila, kako naj se izognejo kršitvam Pogodbe. To obvestilo ne posega v razlage Sodišča Evropskih skupnosti. Poleg tega to obvestilo določa pristop, po katerem namerava Komisija uporabljati pravila o konkurenci pri ravnanju poštnih operaterjev in pri ocenjevanju skladnosti državnih ukrepov, ki omejujejo svobodo opravljanja storitev in/ali konkuriranja na poštnih trgih, s pravili o konkurenci in z drugimi pravili Pogodbe. Poleg tega obravnava nediskriminacijski dostop do poštnega omrežja in zaščitne ukrepe, potrebne za zagotavljanje lojalne kon- kurence v sektorju. (7) Primerjaj zlasti Skupne primere C–48/90 in C–66/90, Nizozemska in Koninklijke PTT Nederland in PTT Post BV proti Komisiji [1992] ECR I–565 in primer C–320/91 Procureur du Roi proti Paul Corbeau [1993] ECR I–2533. 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 175 Nekatere države članice so zlasti zaradi razvoja novih poštnih sto- ritev pri zasebnih ali javnih operaterjih spremenile ali še spremi- njajo njihovo poštno zakonodajo, da bi monopol njihovih poštnih organizacij omejile na tisto, kar je nujno potrebno za uresničitev ciljev v javnem interesu. Hkrati se Komisija sooča z naraščajočim številom pritožb in primerov iz prava o konkurenci, pri katerih mora zavzeti stališče. Na tej stopnji je obvestilo zato primeren instrument, ki bo državam članicam in poštnim opera- terjem, vključno s tistimi, ki imajo posebne ali izključne pravice, služil kot ustrezno orodje za pravilno uporabo pravil o konku- renci. Čeprav to obvestilo ne more biti izčrpno, je njegov namen ponuditi navodila za pravilno razlago zlasti členov 59, 85, 86, 90 in 92 Pogodbe v posameznih primerih. Z izdajo tega obvestila je Komisija naredila korak k povečanju preglednosti in lajšanju odlo- čitev vseh poštnih operaterjev o naložbah, kar je v interesu vseh uporabnikov poštnih storitev v Evropski uniji. večjo izbiro, boljšo kakovost in nižje cene, hkrati pa s pomočjo politike pripomoči h krepitvi ekonomske in socialne kohezije med državami članicami ter zmanjšati nekatere neenakosti. Poštne storitve igrajo tukaj ključno vlogo. Skupnost se je zavezala, da bo spodbujala njihove funkcije splošnega gospodarskega interesa, kot izrecno potrjuje novi člen 7d, uveden z Amsterdamsko pogodbo, in hkrati izboljševala njihovo učinkovitost. Tržne sile omogočajo boljše razporejanje sredstev in večjo učinkovitost pri ponudbi storitev, od katerih ima največ koristi porabnik, ker dobi višjo kakovost po nižji ceni. Vendar pa imajo ti mehanizmi včasih omejitve; posledično morebitnih koristi ni deležno celotno prebi- valstvo in cilj pospeševanja socialne in ozemeljske kohezije v Uniji ni dosežen. Javni organi morajo nato zagotoviti upoštevanje splošnega interesa. Kakor je Komisija razložila v obvestilu z dne 11. septembra 1996 o „Storitvah v splošnem interesu v Evropi“ (1), sta solidarnost in enako obravnavanje v tržnem gospodarstvu osnovna cilja Skup- nosti. Tem ciljem sledijo storitve v splošnem interesu. Evropejci pričakujejo visokokakovostne storitve po dostopnih cenah, veliko pa je takih, ki na storitve v splošnem interesu gledajo kot na socialne pravice. Tradicionalna struktura nekaterih storitev splošnega gospodar- skega interesa, ki so organizirane na podlagi državnih monopo- lov, pomeni izziv za evropsko gospodarsko integracijo. To vključuje poštne monopole, tudi kadar so upravičeni, ki lahko ovirajo nemoteno delovanje trga, zlasti tako, da zaprejo določen tržni sektor. Resnični izziv je doseči nemoteno sodelovanje med zahtevami enotnega trga v smislu prostega pretoka, gospodarske uspešnosti in dinamike, svobodne konkurence ter med cilji splošnega inte- resa. Od tega sodelovanja morajo imeti koristi posamezni držav- ljani, pa tudi družba kot celota. Iskanje ravnotežja je težka naloga, ker se cilji nenehno spreminjajo: enotni trg se še naprej širi in javne storitve, ki še zdaleč niso strogo opredeljene, se morajo pri- lagajati novim zahtevam. Zlasti v primeru poštnega sektorja so porabniki vedno bolj zahtevni pri uresničevanju svojih pravic in želja. Svetovna kon- kurenca sili podjetja, ki uporabljajo takšne storitve, k iskanju ugodnejših cenovnih ponudb, primerljivih s tekmeci. Nove teh- nologije, kot so faksimile ali elektronska pošta, zelo pritiskajo na tradicionalne poštne storitve. Tak razvoj dogodkov je zbudil skrb o prihodnosti teh storitev, ki jo spremljajo pomisleki v zvezi z zaposlovanjem ter ekonomsko in socialno kohezijo. Gospodar- ski pomen teh storitev je velik. Iz tega izhaja pomembnost poso- dabljanja in razvoja storitev v splošnem interesu, ker te v veliki meri prispevajo k evropski konkurenčnosti, socialni solidarnosti in kakovosti življenja. Cilj Skupnosti je podpirati konkurenčnost evropskega gospodar- stva v vse bolj konkurenčnem svetu ter porabnikom ponuditi Osnovni koncept univerzalne storitve, ki ga je prva predstavila Komisija (2), je zagotoviti ponujanje visokokakovostnih storitev vsem po vsakomur dostopnih cenah. Univerzalna storitev je dolo- čena z načeli: enakosti, univerzalnosti, stalnosti in prilagodljivo- sti; ter z dobro premišljenimi postopki: odprtosti pri upravljanju, določanju cen in financiranju ter preiskovanju s strani organov, ki so neodvisni od ponudnikov storitev. Ta merila na nacionalni ravni niso vedno izpolnjena, kjer pa so bila uvedena z uporabo (1) KOM(96) 443 konč. (2) Glej opombo 8. 176 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 pojma evropske univerzalne storitve, so se pokazali pozitivni učinki na razvoj storitev v splošnem interesu. Univerzalne storitve so v Evropi izraz zahtev in posebnih značilnosti evropskega druž- benega modela v okviru politike, ki združuje dinamični trg, kohe- zijo in solidarnost. Poštna direktiva določa minimalni skupni standard univerzalnih storitev in določa skupne predpise za rezervirano področje. Tako povečuje pravno varnost glede zakonitosti nekaterih izključnih in posebnih pravic v poštnem sektorju. Obstajajo pa državni ukrepi, ki v direktivi niso obravnavami in bi lahko bili v nasprotju s pra- vili Pogodbe, ki so naslovljena na države članice. Za avtonomno obnašanje poštnih operaterjev se tudi še naprej uporabljajo pravila Pogodbe o konkurenci. Visokokakovostne univerzalne poštne storitve so zelo pomembne za zasebne, pa tudi za poslovne stranke. Glede na razvoj elektronskega poslovanja se bo v bližnji prihodnosti njihov pomen še povečal. Poštne storitve igrajo tukaj pomembno vlogo. Kar zadeva poštni sektor, sta Evropski parlament in Svet sprejela Direktivo 97/67/ES (v nadaljnjem besedilu „Poštna direktiva“). Njen cilj je uvedba skupnih predpisov za razvoj poštnega sektorja ter izboljšanje kakovosti storitev, pa tudi za postopno nadzoro- vano odpiranje trgov. Člen 90(2) Pogodbe določa, da so ponudniki storitev v splošnem interesu lahko izvzeti iz določb Pogodbi, kadar bi uporaba določb ovirala izvajanje nalog v splošnem interesu, za katere so zadol- ženi. Za tako izvzetje iz določb Pogodbe pa velja načelo sora- zmernosti. To načelo naj bi zagotovilo najboljši preplet med dolžnostjo zagotavljanja storitev v splošnem interesu in dejanskim načinom zagotavljanja storitev, tako da so uporabljena sredstva v sorazmerju z nameni. Načelo je oblikovano tako, da omogoča prožno in prilagodljivo ravnotežje, ki upošteva tehnične in proračunske omejitve, ki se med sektorji lahko razlikujejo. Pri- pomore tudi k čim boljšemu medsebojnemu vplivanju med tržno učinkovitostjo in zahtevami splošnega interesa, tako da zagotav- lja, da sredstva za izpolnjevanje zahtev neupravičeno ne posegajo v nemoteno delovanje enotnega evropskega trga in ne vplivajo na trgovino do tolikšne mere, da bi bilo to v nasprotju z interesom Skupnosti (1). Cilj Poštne direktive je dolgoročno zavarovati poštne storitve kot univerzalno storitev. Državam članicam določa minimalni uskla- jeni standard za univerzalne storitve, vključno z visokokako- vostno storitvijo po vsej državi z zajamčeno redno dostavo po vsakomur dostopnih cenah. To vključuje prevzem, prevoz, raz- vrščanje in dostavo pisem, katalogov in paketov v okviru določe- nih omejitev glede cene in mase. Zajema tudi priporočene in vred- nostne pošiljke (z deklarirano vrednostjo) ter velja za dostavo doma in v tujini. Upoštevajo se pomisleki glede stalnosti, zaup- nosti, nepristranskosti ter enakega obravnavanja in prilagodljivo- sti. Uporaba določb Pogodbe, vključno z morebitno uporabo izjeme iz člena 90(2), pri obnašanju podjetij in državnih ukrepih je mogoča le za vsak primer posebej. Da bi povečali pravno varnost glede ukrepov, ki niso zajeti v Poštni direktivi, pa je zelo zaželeno, da se razloži, kako Komisija razlaga Pogodbo, in pristop, ki ga namerava uporabiti pri prihodnji uporabi navedenih določb. Zla- sti pa Komisija meni, da, ob upoštevanju določb iz člena 90(2) v zvezi z opravljanjem univerzalne storitve, uporaba določb Pogodbe pospeševala konkurenčnost podjetij, ki so dejavna v poštnem sektorju, koristi porabnikom in pozitivno prispeva k ciljem v splošnem interesu. Da bi zagotovili financiranje univerzalne storitve, je mogoče za izvajalce te univerzalne storitve rezervirati sektor. Področje uporabe rezerviranega sektorja je usklajeno s Poštno direktivo. V skladu s Poštno direktivo lahko države članice dodelijo izključne pravice za zagotavljanje poštnih storitev le v obsegu, ki zagotav- lja vzdrževanje univerzalne storitve. Poleg tega Poštna direktiva določa največji obseg, ki ga države članice lahko rezervirajo, da bi lahko bilo dosegle ta cilj. Vsako dodatno financiranje, ki bi potrebno za univerzalno storitev, je mogoče pridobiti tako, da se vpišejo nekatere obveznosti v franšize komercialnega operaterja; mogoče je na primer zahtevati vplačilo finančnih prispevkov v odškodninski sklad, ki ga v ta namen vodi organ, ki je neodvisen od upravičenca ali upravičencev, kakor predvideva člen 9 Poštne direktive. Za poštni sektor v Evropski uniji so značilna področja, ki so jih države članice rezervirale, da bi zagotovile univerzalno storitev, in se zdaj usklajujejo s poštno direktivo, da se omejijo škodljivi učinki med državami članicami. V skladu s Pogodbo mora Komi- sija zagotoviti, da so poštni monopoli v skladu z določbami Pogodbe, zlasti s pravili o konkurenci, ter s tem zagotoviti (1) Glej sodbo z dne 23. oktobra 1997 v zadevah C–157/94 do C–160/94 „Obveznosti države članice - elektrika“ Komisija proti Niz- (154/94), Španiji ozemski (160/94). (158/94), Franciji (157/94), Italiji 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 177 največje ugodnosti in omejiti škodljive učinke za porabnike. Pri doseganju tega cilja z uporabo pravil o konkurenci v sektorju za vsak primer posebej Komisija zagotavlja, da se ne uporablja moč monopolov za širjenje zaščitenega prevladujočega položaja v libe- ralizirane dejavnosti ali za neupravičeno diskriminacijo v korist velikih računov v škodo malih uporabnikov. Komisija bo tudi zagotovila, da se poštni monopoli, dodeljeni na področju čezmej- nih storitev, ne bodo uporabljali za ustvarjanje ali ohranjanje nedovoljenih cenovnih kartelov, ki bi škodovali interesu podjetij in porabnikov v Evropski uniji. To obvestilo tržnim akterjem razlaga praktične posledice uporabe pravil o konkurenci v poštnem sektorju ter morebitna odstopanja od načel. Določa stališče, ki bi ga Komisija sprejela v kontekstu stalnega obstoja posebnih in izključnih pravic, kakor jih je uskla- dila Poštna direktiva, pri ocenjevanju posameznih primerov ali pred Sodiščem Evropskih skupnosti v primerih, poslanih pred Sodišče ali državna sodišča na podlagi člena 177 Pogodbe. 1. OPREDELITVE V okviru opredelitve (1): tega obvestila se uporabljajo naslednje „poštne storitve“: storitve, ki vključujejo sprejemanje, razvršča- nje, prevažanje in dostavljanje poštnih pošiljk; „javno poštno omrežje“: sistem organizacije in virov vseh vrst, ki jih uporablja(-jo) izvajalec(-(i) univerzalne storitve, zlasti za: — sprejem poštnih pošiljk, ki sodi v obveznost zagotavlja- nja univerzalne storitve, na točkah dostopa na celotnem ozemlju, — usmerjanje in predelavo teh pošiljk od točk dostopa poštnega omrežja do dostavnega centra, — dostava na naslove, ki so navedeni na pošiljkah; „točke dostopa“: fizične zmogljivosti, vključno z javnimi poštnimi nabiralniki ob javnih cestah ali v prostorih izvajalca univerzalne storitve, na katerih lahko stranke oddajo poštne pošiljke v javno poštno omrežje; „sprejem“: postopek prevzemanja poštnih pošiljk, oddanih na točkah dostopa; „dostava“: proces od razvrščanja v dostavnem centru do dostave pošiljk njihovim naslovnikom; „poštna pošiljka“: pošiljka, naslovljena v končni obliki, v kakršni naj jo prevaža izvajalec univerzalne storitve. Poleg pošiljk korespondence vključujejo take pošiljke na primer tudi knjige, kataloge, časopise, revije in poštne pakete, ki vse- bujejo blago s tržno vrednostjo ali brez nje; „pošiljka korespondence“: komunikacija v pisni obliki na vseh vrstah fizičnih nosilcev, namenjena za prevoz in dostavo na naslov, ki ga je navedel pošiljatelj na sami pošiljki ali na nje- nem ovoju. Knjige, katalogi, časopisi in revije ne štejejo za pošiljke korespondence; z enakim sporočilom, „direktna pošta“: komunikacija iz samo oglasnega, tržnega ali razen reklamnega materiala naslovnikovega imena, naslova in identifikacijske številke ter drugih razlik, ki ne vplivajo na naravo sporočila, poslana na veliko število naslovov, namenjena za prevoz in dostavo na naslove, ki jih je navedel pošiljatelj na sami pošiljki ali na nje- nem ovoju. Nacionalni regulativni organ mora v vsaki državi članici razložiti izraz „veliko število naslovov“ in objaviti ustrezno opredelitev. Blagajniški zapisi, računi, računovodski izkazi in druga neenaka sporočila ne štejejo za direktno pošto. Komunikacija, v kateri so direktna pošta in druge pošiljke v istem ovoju, ne šteje za direktno pošto. Direktna pošta vključuje čezmejno direktno pošto in direktno pošto v notra- njem prometu; (1) Opredelitve se razlagajo v pomenu Poštne direktive in vseh sprememb, ki bi bile sprejete pri pregledu navedene direktive. „izmenjava dokumentov“: zagotavljanje sredstev, vključno z začasnimi prostori in prevozom, ki ga opravi tretja stran, ki 178 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 dovoljuje samodostavo z medsebojno izmenjavo poštnih pošiljk med uporabniki, ki so na to storitev naročeni; drugega podjetja za zagotavljanje iste storitve ali izvajanje iste dejavnosti na istem zemljepisnem območju pod bis- tveno primerljivimi pogoji; „pošiljka EMS“: storitev, ki poleg večje hitrosti in zanesljivosti pri prevzemanju, usmerjanju in dostavi pošiljk, ponuja vse ali nekatere izmed naslednjih dodatnih možnosti: jamstvo dostave na določeni datum; prevzem na odpravnem mestu; osebna vročitev naslovniku; možnost spreminjanja namemb- nega kraja in naslovnika v tranzitu; potrdilo pošiljatelju o dostavi pošiljke; nadzorovanje in sledenje poslanih pošiljk; po potrebi strankam in njihovim potrebam prilagojene storitve. Stranke so načeloma pripravljene plačati višjo ceno za to sto- ritev; „izvajalec univerzalne storitve“: javni ali zasebni subjekt, ki zago- tavlja univerzalno poštno storitev ali del te storitve v državi članici in katerega identiteta je bila priglašena Komisiji; „izključne pravice“: pravice, ki jih podeli država članica in ki rezervirajo zagotavljanje poštnih storitev enemu podjetju s kakršnimi koli zakonodajnimi ali drugimi instrumenti ter mu rezervirajo pravico do zagotavljanja poštnih storitev ali izva- janja dejavnosti na danem zemljepisnem območju; „posebne pravice“: pravice, ki jih država članica podeli omeje- nemu številu podjetij s kakršnimi koli zakonodajnimi ali drugimi instrumenti in ki na danem zemljepisnem območju: — na diskrecijski podlagi omeji število na dve ali več takih podjetij, ki so pooblaščena za zagotavljanje storitve ali izvajanje dejavnosti, ki ni v skladu z objektivnimi, sora- zmernimi in nepristranskimi merili, ali — določi, drugače kakor v skladu s takimi merili, več kon- kurenčnih podjetij, ki so pooblaščena za zagotavljanje storitve ali izvajanje dejavnosti, ali „terminalni stroški“: plačilo stroškov izvajalcem univerzalne storitve za dostavo dohodne čezmejne pošte, ki vsebuje poštne pošiljke iz druge države članice ali iz tretje države; „posrednik“: gospodarski operater, ki deluje med pošiljateljem in izvajalcem univerzalne storitve s prevzemanjem, usmerja- njem in/ali predhodnim razvrščanjem poštnih pošiljk, preden se te usmerijo v javno poštno omrežje iste ali druge države; „nacionalni regulativni organ“: organ ali organi v vsaki državi članici, kateremu država članica med drugim poveri regula- tivne funkcije, ki sodijo na področje uporabe Poštne direktive; „bistvene zahteve“: splošni negospodarski razlogi, ki državi čla- nici narekujejo sprejem pogojev za opravljanje poštnih storitev (1). Ti razlogi so: zaupnost korespondence, varnost omrežja pri prevozu nevarnega blaga in, kjer je to upravičeno, zaščita podatkov, varstvo okolja in regionalno planiranje. Zaščita podatkov lahko vključuje zaščito osebnih podatkov, zaupnost poslanih ali shranjenih podatkov in varovanje zasebnosti. 2. OPREDELITEV TRGA IN POLOŽAJ NA POŠTNEM TRGU (a) Opredelitev geografskega in proizvodnega trga 2. 1 Člena 85 in 86 Pogodbe kot nezdružljivo s skupnim trgom prepovedujeta vsako obliko obnašanja enega podjetja ali več podjetij, ki bi lahko negativno vplivalo na trgovino med drža- vami članicami, kar vključuje preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence in/ali zlorabo prevladujočega polo- žaja na skupnem trgu ali na večjem delu skupnega trga. — dodeli kateremu koli podjetju ali podjetjem, drugače kakor v skladu s takimi merili, kakršne koli zakonske ali druge prednosti, ki občutno vplivajo na zmožnost vsakega (1) Pomen tega pomembnega stavka v okviru prava Skupnosti o konku- renci je razložen v odstavku 5. 3. 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 179 Ozemlja držav članic tvorijo ločene geografske trge za dostavo domače pošte in tudi za domačo dostavo dohodne čezmejne pošte, zlasti zaradi izključnih pravic ponudnikov, navedenih v točki 4. 2, in omejitev, določenih za opravljanje poštnih storitev. Vsak geografski trg predstavlja znaten del skupnega trga. Za opredelitev izraza „upoštevni trg“ ni pomembna odpravna država dohodne čezmejne pošte. Direktna pošta je zajeta v opredelitvi pošiljk korespondence. Vendar pa direktna pošta ne vsebuje osebnih sporočil. Direktna pošta je namenjena potrebam določenih operaterjev za komercialne komunikacijske storitve kot dodatek oglaše- vanju v medijih. Poleg tega pošiljatelji direktne pošte ne zah- tevajo vedno enako kratkih dostavnih rokov, izračunanih po prvorazrednih pisemskih tarifah, kakor jih zahtevajo stranke, ki zahtevajo storitve na trgu, kakor so opisane zgoraj. Sto- ritvi nista vedno neposredno izmenljivi, kar pomeni, da obstaja možnost ločenih trgov. 2. 2 Kar zadeva proizvodne trge, razlike v praksi med državami članicami kažejo, da je prepoznavanje več ločenih trgov v nekaterih primerih potrebno. Ločevanje različnih proizvod- nih trgov je med drugim pomembno za posebne ali izključne pravice, ki so bile podeljene. Pri ocenjevanju posameznih pri- merov na podlagi različnih tržnih in regulativnih razmer v državah članicah in na podlagi usklajenega okvira, določe- nega s Poštno direktivo, bo Komisija načeloma upoštevala, da obstajajo številni ločeni proizvodni trgi, kot so sprejem, raz- vrščanje, prevoz in dostava pošte, ter na primer direktna pošta in čezmejna pošta. Komisija bo upoštevala dejstvo, da so takšni trgi v številnih državah članicah v celoti ali deloma liberalizirani. Komisija bo upoštevala naslednje trge pri oce- njevanju posameznih primerov. 2. 4 Drugi ločeni trgi vključujejo na primer trg ekspresne pošte, trg izmenjave dokumentov in trg novih storitev (storitve, ki se precej razlikujejo od konvencionalnih storitev). Dejavno- sti, ki kombinirajo nove telekomunikacijske tehnologije in nekatere elemente poštnih storitev, so lahko, vendar ne nujno, nove storitve v smislu Poštne direktive. Lahko odse- vajo tudi prilagodljivost tradicionalnih storitev. 2. 3 Splošna pisemska storitev zadeva dostavo pošiljk korespon- dence na naslove, navedene na pošiljkah. Ne vključuje samodostave, to je poštnih storitev, ki jih oprav- ljajo fizične ali pravne osebe (vključno s sestrsko ali hčerinsko organizacijo), ki pošto odpravljajo. Izmenjava dokumentov se razlikuje od trga, opisanega v točki 2. 3, ker ne vključuje prevzema in dostave naslovniku pošiljke. Vključuje le sredstva, vključno z začasnimi prostori tretjih strank, ki omogočajo in prevozom s samodostavo z medsebojno izmenjavo pošiljk med uporab- niki, ki so na to storitev naročeni. Uporabniki izmenjave dokumentov so člani zaprte skupine uporabnikov. strani Storitev EMS se prav tako razlikuje od trga, opisanega v točki 2. 3, zaradi vrednosti, dodane v primerjavi z osnovno poštno storitvijo (1). Poleg hitrejšega in zanesljivejšega prevzema, prevoza in dostave pošiljk je za storitev EMS značilno tudi zagotavljanje nekaterih ali vseh izmed naslednjih dopolnilnih storitev: jamstvo dostave na določeni datum; prevzem na odpravnem naslovu; osebna vročitev naslovniku; možnost spreminjanja namembnega kraja in naslovnika v tranzitu; potrdilo pošiljatelju o dostavi pošiljke; sledenje in zasledova- nje; strankam prilagojena obravnava in ponudba niza stori- tev glede na potrebe. Stranke so za to storitev načeloma pri- pravljene plačati višjo ceno. Storitev, ki jo je mogoče rezervirati, kakor je opredeljeno v Poštni direktivi, lahko vključuje pospešeno dostavo pošiljk domače korespondence, ki so v mejah predpisane cene in mase. V skladu s prakso v številnih državah članicah so izvzete tudi poštne pošiljke, ki niso pošiljke korespondence, ker jih sestavljajo popolnima enaki izvodi istega napisanega sporo- čila, ki niso bili spremenjeni z dodanim ali izbrisanim bese- dilom ali z navedbami, razen imena naslovnika in njegovega naslova. Takšne pošiljke so revije, časopisi, tiskani katalogi, pa tudi blago ali dokumenti, ki jih spremljajo ali se nanje nanašajo. (1) Odločbi Komisije 90/16/EGS (UL L 10, 12. 1. 1990, str. 47) in 90/456/EGS (UL L 233, 28. 8. 1990, str. 19). 180 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 2. 5 Ne glede na opredelitev storitev, ki jih je mogoče rezervirati, navedeno v Poštni direktivi, je mogoče opredeliti različne dejavnosti v okviru splošne pisemske storitve, ki ustrezajo določenim potrebam in jih je načeloma treba šteti kot raz- lične trge; trge za sprejemanje in razvrščanje pošte, trg za prevoz pošte in nazadnje dostava pošte (domača ali dohodna čezmejna pošta). V tem pogledu je treba ločiti različne kate- gorije strank. Zasebne stranke zahtevajo ločene proizvode ali storitve kot eno samo integrirano storitev. Vendar pa poslovne stranke, ki pomenijo večino prihodkov operaterjev, navedenih v točki 4. 2, aktivno iščejo možnosti, da bi nado- mestile različne komponente končne storitve z alternativnimi rešitvami (glede na kakovost storitev in/ali stroške), ki jih v nekaterih primerih ponujajo različni operaterji ali njihovi podpogodbeniki. Poslovne stranke želijo uravnotežiti pred- nosti in pomanjkljivosti samodostave v primerjavi z dostavo, ki jo opravlja poštni operater. Obstoječi monopoli omejujejo zunanje opravljanje takšnih posameznih storitev, vendar pa bi bilo zunanje opravljanje takšnih posameznih storitev tudi sicer omejeno v skladu s tržnimi pogoji. Takšna tržna real- nost podpira mnenje, da sprejemanje, razvrščanje, prevoz in dostava pošiljk pomenijo različne trge (1). Z vidika prava o konkurenci je razlika med temi štirimi trgi lahko pomembna. (b) Prevladujoči položaj 2. 6 Ker je v večini držav članic operater, naveden v točki 4. 2, na podlagi podeljenih izključnih pravic edini operater, ki uprav- lja javno poštno omrežje, ki pokriva celotno ozemlje države članice, ima takšen operater prevladujoči položaj v smislu člena 86 Pogodbe na nacionalnem trgu za dostavo pošiljk korespondence. Dostava je storitev uporabniku, ki omogoča pomembno ekonomijo obsega, in operater, ki zagotavlja takšne storitve, v večini primerov tudi prevladuje na trgih sprejemanja, razvrščanja in prevažanja pošte. Poleg tega ima podjetje, ki skrbi za dostavo, zlasti če upravlja tudi s prostori poštnih uradov, pomembno prednost, ker ga uporabniki šte- jejo za glavno poštno podjetje, ker je najbolj opazno in je torej naravna prva izbira. Poleg tega ta prevladujoči položaj v večini držav članic vključuje tudi so priporočene pošiljke ali posebne dostavne storitve in/ali nekatere sektorje paketnega trga. storitve, kot Tako je v primeru čezmejne pošte, kjer sprejem in prevoz opravlja drug poštni operater kakor distribucijo. Tako je tudi v primeru pošte v notranjem prometu, ker večina poštnih operaterjev večjim strankam omogoča razvrščanje masovne pošte v zameno za popuste na svoje javne tarife. V takšnih okoliščinah se razlikujejo tudi način oddaje in prevzema pošte ter način plačila. Poštne službe večjih podjetij zdaj pogosto upravljajo posredniki, ki pripravijo in predhodno razvrščajo pošto, preden jo predajo poštnemu operaterju za končno dostavo. Poleg tega vsi poštni operaterji omogočajo nekakšen postopen dostop do dostave. Vsi poštni operaterji omogočajo tudi nekakšen postopen dostop do svojega poštnega omrežja, na primer tako, da omogočajo ali celo zahtevajo, da se (razvrščena) pošta odda v center za odpremo ali razvrščanje. To velikokrat dopušča večjo zanesljivost (kakovost storitve), ker se preskočijo vsakršni viri odpovedi v višjih delih poštnega omrežja. (c) Obveznosti poštnih operaterjev v prevladujočem položaju 2. 7 Točka (b) drugega odstavka člena 86 Pogodbe pravi, da je zloraba lahko omejevanje opravljanja ustrezne storitve na škodo svojih porabnikov. Če država članica dodeli operate- rju iz točke 4. 2 izključne pravice za storitve, ki jih ne ponuja ali jih ponuja pod pogoji, ki ne zadovoljujejo potreb porab- nikov na enak način kakor storitve, ki bi jih ponudili konku- renčni gospodarski operaterji, država članica s preprostim izvajanjem izključne pravice, ki jim je bila dodeljena, takšne operaterje prisili, da omejijo izvajanje ustrezne storitve, ker je v tem primeru nemogoče, da bi zasebna podjetja učinkovito opravljala takšne dejavnosti. Tako je zlasti v primeru, ko ukrepi, sprejeti za zaščito poštnih storitev, omejujejo oprav- ljanje drugih storitev na ločenih ali sosednjih trgih, kot je trg ekspresne pošte. Komisija je od več držav članic zahtevala, naj odpravijo omejitve, ki jih prinašajo izključne pravice v zvezi s storitvami EMS, ki jih opravljajo mednarodne kurir- ske službe (2). (1) Glej sporočilo Komisije o opredelitvi upoštevnega trga za namen uporabe prava Skupnosti o konkurenci (UL C 372, 9. 12. 1997, str. 5). (2) Glej opombo 13. 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 181 razložile, da je njihov namen določiti pošteno nadomestilo za dostavo čezmejne pošte, kar bo bolje odražalo realne stroške, ki in izboljšalo kakovost čezmejnih poštnih storitev. jih imajo podjetja, 2. 8 Tudi neupravičeno zavračanje dostave je zloraba, ki jo člen 86 Pogodbe prepoveduje. Takšno ravnanje bi vodilo v omejevanje storitev v smislu drugega odstavka člena 86, točka (b), in če bi veljalo le za nekatere uporabnike, bi vodilo v diskriminacijo, ki ni v skladu z drugim odstavkom člena 86, točka (c), ki zahteva, da se za enakovredne transakcije ne smejo uporabljati različni pogoji. V večini držav članic ope- raterji iz točke 4. 2 omogočajo posrednikom dostop na raz- ličnih točkah dostopa svojega poštnega omrežja. Pogoji dostopa in zlasti uporabljene tarife so pogosto zaupni in lahko olajšajo uporabo diskriminacijskih pogojev, zato bi morale države članice zagotoviti, da njihova poštna zakonodaja ne spodbuja poštnih operaterjev k neupraviče- nemu razlikovanju, kar zadeva pogoje, ki se uporabljajo, ali k izključevanju nekaterih podjetij. Poročilo, pripravljeno Drugo morebitna zlorabo vključuje ponujanje resno neučin- kovite storitve in neizkoriščanje znanstveno-tehničnega napredka. To škoduje strankam, ki ne morejo izbirati med več ponudniki. za Komisijo leta 1994 (1), je na primer pokazalo, da javni poštni opera- terji v državah članicah, ki niso imeli konkurence, od leta 1990 niso znatno napredovali pri standardizaciji mer in mas. Poročilo je tudi pokazalo, da so nekateri poštni operaterji izvajali skrite navzkrižne subvencije med rezerviranimi in nerezerviranimi storitvami (glej točki 3. 1 in 3. 4), ki so po mnenju študije razložile večino cenovnih razlik med drža- vami članicami v letu 1994, zlasti na škodo domačih upo- rabnikov, ki niso bili upravičeni do shem popustov, ker so uporabljali rezervirane storitve, ki so imele višjo ceno, kakor je bilo potrebno. Dani primeri ponazarjajo možnost, da bi poštni operaterji, ki izključne pravice, znižali kakovost dobijo posebne ali storitev (2) in izpustili potrebne izboljšave kakovosti storitev. V takšnih primerih lahko Komisija ukrepa z upoštevanjem pogojev, razloženih v točki 8. 3. Glede čezmejnih poštnih storitev je zgoraj navedena študija pokazala, da bi bilo treba kakovost teh storitev precej izbolj- šati, da bi ustrezala potrebam porabnikov, zlasti pa domačih porabnikov, ki si ne morejo privoščiti, da bi namesto tega uporabljali storitve kurirskih podjetij ali storitve faksimilnega prenosa. Neodvisne meritve, opravljene leta 1995 in 1996, kažejo na izboljšanje kakovosti storitev od leta 1994. Te meritve pa so bile opravljene le na prvorazredni pošti in naj- novejše meritve kažejo, da je kakovost spet rahlo padla. Večina javnih poštnih operaterjev Skupnosti je Komisijo obvestila o sporazumu o terminalnih stroških, da ga oceni glede na pravila Pogodbe o konkurenci. Pogodbenice so (1) UFC - Que Choisir, Postal services in the European Union, april 1994. (2) V mnogih državah članicah so se uporabniki pred nekaj desetletji še vedno lahko zanašali na to, da bodo popoldne dobili standardna pisma, ki so bila odposlana zjutraj. Od takrat je bilo mogoče opaziti nenehno upadanje kakovosti storitve, zlasti pa števila dnevnih obhodov poštarjev, katerih število je bilo skrčeno s petih na enega (ali dva v nekaterih mestih v Evropski uniji). Izključne pravice poštnih organizacij so povzročile upad kakovosti, ker so preprečevale, da bi na trg vstopila druga podjetja. Posledica tega je bila, da poštne orga- nizacije niso upravičevale povečanja plač in zmanjšanja delovnega časa z uvajanjem moderne tehnologije, kakor se je zgodilo v podjet- jih v gospodarskih panogah, v katerih je obstajala konkurenca. 2. 9 Medtem ko ima prevladujoče podjetje pravico, da brani svoj položaj s konkuriranjem tekmecem, ima tudi posebno odgovornost, da še bolj ne zmanjša stopnje preostale konku- rence na trgu. Izključevanje je lahko usmerjeno k obstoječim konkurentom na trgu ali pa namenjeno preprečevanju dostopa novih ponudnikov do trga. Primeri takega nezako- nitega ravnanja vključujejo: zavračanje poslovanja kot sredstvo za odstranjevanje konkurentov s strani podjetja, ki je edini ali prevladujoči vir dobave proizvoda ali ki nadzira dostop do osnovnih tehnologij ali infrastrukture; oderuško določanje cen in selektivno oblikovanje cen (glej oddelek 3); izključujoče trgovske sporazume; diskriminacijo kot del šir- šega okvira monopoliziranja, ki je namenjena izključevanju konkurence; ter izključujoče sheme popustov. 182 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 3. NAVZKRIŽNO SUBVENCIONIRANJE (b) Posledice (a) Temeljna načela 3. 1 Navzkrižno subvencioniranje pomeni, da podjetje prenese ali razporedi vse ali del stroškov svoje dejavnosti na enem geo- grafskem ali proizvodnem trgu na svojo dejavnost na drugem geografskem ali proizvodnem trgu. V nekaterih okoliščinah lahko navzkrižno subvencioniranje v poštnem sektorju, kjer skoraj vsi operaterji ponujajo rezervirane in nerezervirane storitve, izkrivlja konkurenco in vodi v to, da konkurente jih ne omogočata učinkovitost premagajo ponudbe, ki in izvajanje, ampak (vključno z ekonomijo obsega) navzkrižno subvencioniranje. Bistvenega pomena za razvoj poštnega sektorja je izogibanje navzkrižnim subvencijam, ki vodijo v nelojalno konkurenco. 3. 2 Navzkrižno subvencioniranje ne izkrivlja konkurence, kadar stroške rezerviranih dejavnosti subvencionira dobiček, ki so ga ustvarile druge rezervirane storitve, ker pri teh storitvah konkurenca ni mogoča. Ta oblika subvencioniranja je včasih potrebna, da operaterjem iz točke 4. 2 omogoči opravljanje njihove obveznosti univerzalnega zagotavljanja storitev pod enakimi pogoji za vse (1). Na primer, neprofitna dostava pošte na podeželju se subvencionira z dohodki iz profitne dostave pošte v mestih. Enako bi lahko rekli za subvencioni- ranje zagotavljanja rezerviranih storitev z dobički, ki jih pro- izvajajo za konkurenco odprte dejavnosti. Poleg tega tudi navzkrižno nerezerviranimi dejavnostmi ni samo po sebi zloraba. subvencioniranje med 3. 3 Nasprotno pa subvencioniranje dejavnosti, ki so odprte za konkurenco, s prerazporejanjem njihovih stroškov na rezer- virane storitve lahko izkrivlja konkurenco in krši določbe člena 86. Podjetje, ki ima prevladujoči položaj v Skupnosti, bi s tem lahko zlorabilo ta položaj. Poleg tega bi morali upo- rabniki dejavnosti, zajetih v monopolu, nositi stroške, ki niso povezani z opravljanjem takšnih dejavnosti. Ne glede na to lahko tudi prevladujoča podjetja konkurirajo s ceno ali izbolj- šajo svoj denarni tok in pridobijo le delne prispevke za svoje fiksne (splošne) stroške, če cene niso oderuške in v nasprotju z ustreznimi nacionalnimi določbami ali določbami Skupno- sti. 3. 4 Napotilo k navzkrižnemu subvencioniranju je bilo navedeno v točki 2. 7; dolžnosti prevladujočih poštnih operaterjev. Operaterji iz točke 4. 2 ne bi smeli uporabljali dohodkov iz rezerviranih področij za navzkrižno subvencioniranje dejavnosti na področjih, ki so odprta za konkurenco. Takšna praksa bi lahko preprečevala, omejevala ali izkrivljala konku- renco na nerezerviranem področju. V nekaterih upravičenih primerih pa je lahko s pridržkom določb iz člena 90(2) navzkrižno subvencioniranje zakonito, na primer pri kul- turni pošti (2), če se uporablja na nediskriminacijski način, ali za posebne storitve za socialno, zdravstveno in ekonomsko ogrožene. Po potrebi bo Komisija navedla, katere druge izjeme bi Pogodba še dovolila. V vseh drugih primerih bo ob upoštevanju podatkov iz točke 3. 3 cena konkurenčnih stori- tev, ki jih ponuja operater iz točke 4. 2, zaradi težavnega raz- porejanja skupnih stroškov načeloma vsaj enaka povprečnim skupnim stroškom ponudbe. To pomeni pokrivanje nepo- srednih stroškov plus ustrezen delež skupnih in splošnih stroškov operaterja. Objektivna merila, kot so količina, poraba časa (delovne sile) ali intenzivnost uporabe, se uporabljajo za določanje ustreznega deleža. Ko se kot merilo v primeru navzkrižnega subvencioniranja uporablja promet, ki ga ustvarijo storitve, je treba upoštevati dejstvo, da je na takšen način prihodek ustrezne dejavnosti umetno znižan. Na dejavnike, na katere vpliva povpraševanje, kot so prihodki ali dobiček, vpliva tudi nepošteno ravnanje. Če bi se storitve ponujale sistematično in selektivno po ceni, ki je manjša od povprečnih stroškov, bi Komisija zadevo preučila za vsak primer posebej na podlagi člena 86 ali na podlagi členov 86 in 90(1) ali na podlagi člena 92. 4. JAVNA PODJETJA IN POSEBNE ALI IZKLJUČNE PRA- VICE 4. 1 Pogodba zavezuje države članice, da za javna podjetja ali podjetja, katerim dodeli posebne ali izključne pravice, ne sprejme ali ohranja ukrepov, ki bi bili v nasprotju s pravili (1) Glej Poštno direktivo, uvodni izjavi 16 in 28 ter Poglavje 5. knjige, časopise in revije. (2) V okviru Svetovne poštne zveze je to „intelektualno delo“, ki zajema 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 183 Pogodbe (člen 90(1)). Izraz „podjetje“ vključuje vse fizične ali pravne osebe, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, ne glede na pravni status subjekta in način, kako se financira. Sprejem, razvrščanje, prevoz in dostavo pošiljk predstavljajo gospodarske dejavnosti, takšne storitve pa se navadno nudijo proti plačilu. 5. SVOBODA OPRAVLJANJA STORITEV Izraz javno „podjetje“ pomeni vsako podjetje, na katerega lahko država neposredno ali posredno prevladujoče vpliva zaradi svojega lastništva, svojega finančnega sodelovanja v podjetju ali svojih pravil, ki urejajo podjetje (1); Prevladujoč vpliv države se predpostavlja zlasti takrat, ko ima v rokah posredno ali neposredno večino vpisanega kapitala podjetja, nadzira večino glasovalnih pravic, pripisanih delnicam, ki jih je izdalo podjetje, ali lahko imenuje več kakor polovico čla- nov upravnega, vodstvenega ali nadzornega organa. Organi, ki so del uprave države članice in na organiziran način oprav- ljajo poštne storitve za tretje osebe proti plačilu, štejejo za takšna podjetja. Podjetja, katerim so dodeljene posebne ali izključne pravice, so v skladu s členom 90(1) lahko javna, pa tudi zasebna. 4. 2 Nacionalni predpisi o poštnih operaterjih, katerim so države članice dodelile posebne ali izključne pravice za opravljanje nekaterih poštnih storitev, so „ukrepi“ v smislu člena 90(1) Pogodbe in jih je treba oceniti na podlagi določb Pogodbe, na katere se navedeni člen nanaša. Poleg obveznosti držav članic iz člena 90(1) se za javna podjetja in podjetja, ki so pridobila posebne ali izključne pravice, uporabljata člena 85 in 86. (a) Temeljna načela 5. 1 Dodelitev posebnih ali izključnih pravic enemu operaterju ali več operaterjem iz točke 4. 2 za opravljanje sprejema, vključno z javnim prevzemanjem, prevozom in dostavo nekaterih kategorij pošiljk, neizbežno omejuje opravljanje takšnih storitev za podjetja s sedežem v drugih državah čla- nicah, pa tudi za podjetja s sedežem v zadevni državi članici. Takšna omejitev ima čezmejni značaj, kadar se naslovi ali pošiljatelji pošiljk, ki jih predelujejo takšna podjetja, nahajajo v drugih državah članicah. V praksi omejitve opravljanja poštnih storitev v smislu člena 59 Pogodbe (2) vključujejo prepoved prevoza nekaterih kategorij pošiljk v druge države članice, vključno s posredniki, ter prepoved distribucije čezmejne pošte. Poštna direktiva določa upravičene omejitve pri opravljanju poštnih storitev. 5. 2 Člen 66 v povezavi s členoma 55 in 56 Pogodbe določa izjeme od člena 59. Ker so to izjeme od osnovnega načela, jih je treba razlagati restriktivno. Kar zadeva poštne storitve, se izjema iz člena 55 uporablja le za prevoz in dostavo poseb- nih vrst pošte, to je pošte v okviru sodnih ali upravnih postopkov, ki je povezana, četudi občasno, z izvajanjem javnih pooblastil, zlasti obvestil na podlagi sodnih ali uprav- nih postopkov. Za prevoz in dostavo takšnih pošiljk na ozemlju države članice se lahko torej zahteva izdaja dovoljenj (glej točko 5. 5), da bi zaščitili javni interes. Pogoji za druga odstopanja od Pogodbe, ki so našteti v navedenih določbah, navadno ne bodo izpolnjeni pri poštnih storitvah. Takšne storitve same po sebi ne morejo ogrožati javne politike in ne morejo vplivati na zdravje ljudi. 4. 3 V večini držav članic se posebne in izključne pravice uporabljajo za storitve, kot so sprejem, prevoz in dostava nekaterih pošiljk, pa tudi za način, kako se te storitve izva- jajo, kot so izključna pravica do postavljanja pisemskih nabi- ralnikov na javne ceste ali do izdajanja znamk z imenom zadevne države. 5. 3 Sodna praksa Sodišča Evropskih skupnosti načeloma dovo- ljuje nadaljnja odstopanja na podlagi obveznih specifikacij, če izpolnjujejo osnovne negospodarske zahteve v splošnem interesu, se uporabljajo brez razlik ter so primerna in sorazmerna s cilji, ki jih je treba doseči. Kar zadeva poštne storitve, so osnovne zahteve, za katere Komisija meni, da upravičujejo omejitve svobode opravljanja poštnih storitev, za katero se uporabljajo ukrepi zaščita podatkov, (1) Direktiva Komisije 80/723/EGS o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji, UL L 195, 29. 7. 1980, str. 35. (2) Za splošno razlago načel iz člena 59 glej Razlago Komisije o prostem pretoku storitev preko meja (UL C 334, 9. 12. 1993, str. 3). 184 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 približevanja, sprejeti na tem področju, zaupnost korespon- dence, varnost omrežja pri prevozu nevarnega blaga in, kjer to upravičujejo določbe iz Pogodbe, varstvo okolja in regio- nalno planiranje. Nasprotno pa Komisija meni, da omejeva- nje svobode opravljanja poštnih storitev zaradi varstva potrošnikov ne bi bilo upravičeno, ker takšne zahteve sploš- nega interesa ne more izpolnjevati splošna zakonodaja o pošteni trgovini in varstvu porabnikov. Ugodnosti za porab- nike povečuje svoboda opravljanja poštnih storitev, če so obveznosti univerzalne storitve točno določene na podlagi Poštne direktive in jih je mogoče izpolnjevati. 6. UKREPI DRŽAV ČLANIC (a) Temeljna načela 5. 4 Komisija torej meni, da je ohranjanje posebnih ali izključnih pravic, ki omejujejo čezmejno opravljanje poštnih storitev, treba upravičiti v smislu členov 90 in 59 Pogodbe. Zdaj so posebne ali izključne pravice, katerih področje uporabe ne presega rezerviranih storitev, kakor jih določa Poštna direk- tiva, na prvi pogled upravičene na podlagi člena 90(2). Odhodna čezmejna pošta je pravno ali dejansko liberalizi- rana v nekaterih državah članicah, na primer na Danskem, Nizozemskem, Finskem, Švedskem in v Združenem kralje- stvu. 6. 1 Države članice lahko svobodno opredelijo storitve v splošnem interesu, podeljujejo potrebne posebne ali izključne pravice ponudnikom, urejajo njihovo vodenje, in jih po potrebi financirajo. Člen 90(1) Pogodbe pa določa, da države članice za javna podjetja in podjetja, ki jim podelijo posebne ali izključne pravice, ne smejo niti sprejeti niti ohra- niti v veljavi nobenega predpisa, ki je v nasprotju s pravili Pogodbe, zlasti z njenimi pravili o konkurenci. (b) Posledice (b) Posledice 5. 5 Sprejem ukrepov, ki jih vsebuje Poštna direktiva, od držav članic zahteva, da s predpisi uredijo poštne storitve. Če države članice omejijo poštne storitve, da zagotovijo dosega- nje univerzalne storitve in osnovnih zahtev, mora vsebina takšnega predpisa ustrezati želenim ciljem. Obveznost se praviloma določa in deklaracijskih postopkov, pri katerih operaterji poštnih sto- ritev navedejo svoje ime, pravno obliko, naziv in naslov, pa tudi kratek opis storitev, ki jih ponujajo javnosti. Izdajanje posameznih dovoljenj se uporablja le za posebne poštne storitve, če je dokazano, da manj omejevalni postopki ne morejo zagotoviti takšnih ciljev. Od držav članic je mogoče zahtevati, da za vsak primer posebej sporočijo sprejete ukrepe Komisiji, da bo lahko ocenila njihovo sorazmernost. v okviru razrednih dovoljenj 6. 2 Upravljanje univerzalnega omrežja za sprejemanje pošte in distribucijskega omrežja daje znatne prednosti operaterjem iz točke 4. 2, ker ti ne ponujajo le rezerviranih ali liberaliziranih storitev, ki sodijo v opredelitev univerzalne storitve, ampak tudi druge (ne-univerzalne poštne) storitve. Prepoved iz točke 90(1), brana v povezavi s členom 86(b), se uporablja za uporabo, brez objektivnih obrazložitev, prevladujočega polo- žaja na enem trgu ali pridobitev tržne moči na sorodnih ali sosednjih trgih, ki se razlikujejo od prejšnjega, čeprav tvega, da bo odpravila konkurenco na takšnih trgih. V državah, v katerih je krajevna dostava pošiljk korespondence liberalizi- rana, na primer v Španiji, in je monopol omejen na medmestni prevoz in dostavo, je uporaba prevladujočega položaja za razširitev monopola s slednjega trga na prvega torej neskladna z določbami Pogodbe, ob odsotnosti posebne upravičenosti, splošnem gospodarskem interesu ni bilo prej ogroženo. Komisija meni, da bi bilo primerno, da jo države članice obvestijo o vsaki razširitvi posebnih ali izključnih pravic in njeni upravičeno- sti. delovanje storitev če v 6. 3 Obstaja potencialni učinek na trgovino med državami člani- cami, ki ga povzročajo omejitve opravljanja poštnih storitev, ker lahko poštne storitve, ki jih ponujajo operaterji, ki niso 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 185 operaterji iz točke 4. 2, zagotavljajo poštni promet z drugimi državami članicami ali iz njih in lahko omejitve preprečijo čezmejne dejavnosti operaterjev v drugih državah članicah. pomoč, kot so davčne oprostitve, dodeljuje za financiranje nekaterih poštnih storitev, čeprav dejanski zneski pogosto niso pregledni. 6. 4 Kakor je razloženo v točki 8(b)(vii), morajo države članice nadzirati pogoje dostopa in uresničevanje posebnih in izključnih pravic. Ustanavljanje novih organov za to ni potrebno, ne smejo pa svojemu operaterju (1), kakor je nave- den v točki 4. 2, ali z njim povezanemu organu (pravno, upravno ali organizacijsko), omogočiti nadzora nad podelje- nimi izključnimi pravicami in nad dejavnostmi poštnih ope- raterjev na splošno. Podjetje s prevladujočim položajem ne sme imeti tolikšne moči nad konkurenti. Teoretična in prak- tična neodvisnost nadzornega organa od vseh nadzorovanih podjetij je bistvenega pomena. Sistem neizkrivljene konku- rence, ki ga zahteva Pogodba, je mogoče zagotoviti le, če so enake možnosti, vključno z zaupnostjo občutljivih poslov- nih podatkov, zagotovljene vsem gospodarskim subjektom. Če je operaterju dana možnost, da preveri deklaracije konku- rentov ali dodeli podjetju nadzor nad dejavnostmi svojih konkurentov ali da se poveže z dodeljevanjem dovoljenj, pomeni, da je takšno podjetje dobilo poslovne podatke o konkurentih in ima torej možnost, da vpliva na dejavnosti teh konkurentov. Po pogodbi je Komisijo pristojna za izvajanje člena 92, ki pravi, da je državna pomoč, ki vpliva na trgovino med drža- vami članicami, nezdružljiva s skupnim trgom, razen v nekaterih okoliščinah, ko se izjemoma odobri ali jo je mogoče odobriti. Brez poseganja v člen 90(2) se člena 92 in 93 upo- rabljata za poštne storitve (2). V skladu s členom 93(3) morajo države članice Komisiji pri- glasiti vse načrte za dodelitev pomoči ali za spremembo obstoječe ureditve pomoči. Poleg tega mora Komisija nadzo- rovati pomoč, ki je že bila odobrena ali ki je bila dodeljena pred začetkom veljavnosti Pogodbe ali pred pristopom zadevne države članice. z Komisije 80/723/EGS Ponudniki univerzalne storitve trenutno sodijo na področje uporabe Direktive dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med drža- vami članicami in javnimi podjetji (3), kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 93/84/EGS (4). Poleg splošne zahteve po preglednosti za račune operaterjev iz točke 4. 2, kakor je navedeno v točki 8(b)(vi), morajo torej države čla- nice zagotoviti, da bodo finančni odnosi med njimi in takš- nimi operaterji pregledni, kakor zahteva direktiva, tako da je jasno prikazano naslednje: 7. POŠTNI OPERATERJI IN DRŽAVNA POMOČ (a) Načela Medtem ko ima nekaj operaterjev, navedenih v točki 4. 2, zelo visoke dobičke, pa je videti, da večina v poštnih dejavnostih posluje s finančnim primanjkljajem ali na meji rentabilnosti, čeprav so podatki o predhodnem finančnem poslovanju ome- jeni, ker relativno malo operaterjev redno objavlja ustrezne podatke, ki bi jih bilo mogoče pregledati. Vendar pa se neposredna finančna pomoč v obliki subvencij ali posredna (a) neposredno razpoložljiva javna sredstva, vključno z davč- nimi oprostitvami ali znižanji; (a) javna sredstva, ki so na voljo prek drugih javnih podjetij ali finančnih ustanov; (c) dejanska uporaba teh javnih sredstev. Komisija šteje, da zlasti naslednje pomeni razpolaganje z jav- nimi sredstvi: (a) poravnavanje poslovnih izgub; (b) zagotovitev kapitala; (2) Zadeva C–387/92 Banco de Credito Industrial proti Ayuntamiento (1) Glej zlasti Zadeva C–18/88 RTT v GB–Inno–BM [1991] ECR I–5981, odstavki 25 do 28. Valencia [1994] ECR I-877. (3) UL L 195, 29. 7. 1980, str. 35. (4) UL L 254, 12. 10. 1993, str. 16. 186 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 (c) nepovratne dotacije ali ugodna posojila; pomoč, ki je upravičena do izjeme od prepovedi, določene v členu 92(1) na podlagi člena 90(2) (2). (d) podeljevanje finančnih ugodnosti z odpovedjo dobičku ali povračilu dolgovanih zneskov; (e) odpoved običajnemu povračilu porabljenih javnih 8. STORITEV SPLOŠNEGA GOSPODARSKEGA POMENA sredstev; (f) kompenzacija finančnih bremen, ki jih naloži država. (a) Temeljna načela (b) Uporaba členov 90 in 92 Komisijo so pozvali, naj preuči številne davčne ugodnosti, ki so bile dodeljene poštnim operaterjem na podlagi člena 92 v povezavi s členom 90 Pogodbe. Komisija je želela preveriti, ali bi bilo mogoče ugodnejšo davčno obravnavo uporabljati za navzkrižno subvencioniranje tistih poslov operaterjev, ki se nahajajo v sektorjih, odprtih za konkurenco. Ves ta čas poštni operaterji niso imeli analitičnega stroškovno računovodskega sistema, ki bi Komisiji omogočal, da loči med rezerviranimi in konkurenčnimi dejavnostmi. Zato je Komisija na podlagi ugo- tovitev študij, opravljenih na tem področju, ocenila dodatne stroške zaradi obveznosti univerzalne storitve, ki jih nosijo poštni operaterji, in jih primerjala z davčnimi ugodnostmi. Ugotovila je, da so stroški presegali takšne ugodnosti in se zato odločila, da davčni sistem, ki ga je preverjala, ne more povzročati navzkrižnega subvencioniranja dejavnosti opera- terjev na konkurenčnih področjih (1). Treba je navesti, da je Komisija v svoji odločbi povabila zadevne države članice, naj zagotovijo, da bo poštni operater sprejel analitični stroškovno računovodski sistem, in zahte- vala letno poročilo, ki bo omogočalo nadzor skladnosti s pravom Skupnosti. 8. 1 Člen 90(2) Pogodbe dovoljuje izjemo od uporabe pravil Pogodbe, če bi uporaba takšnih pravil pravno ali dejansko ovirala izvajanje posamezne naloge, ki je dodeljena operate- rjem iz točke 4. 2 za opravljanje storitve splošnega gospodar- skega pomena. Brez poseganja v pravice držav članic, da določijo posebne zahteve za storitve v splošnem interesu, je ta naloga zlasti opravljanje in vzdrževanje univerzalne javne poštne storitve, ki po dostopnih, gospodarnih in preglednih cenah zagotavlja dostop do javnega poštnega omrežja po vsej državi v razumni razdalji in v primernem delovnem času, vključno s prevzemanjem pošiljk iz dostopnih poštnih nabi- ralnikov ali prevzemnih mest na celotnem ozemlju ter pra- vočasno dostavo pošiljk na navedene naslove, pa tudi s tem povezanih storitev, ki so jim zaupane z regulativnimi ukrepi upravne narave za univerzalno dostavo določene kakovosti. Univerzalna storitev se mora razvijati kot odziv na socialno, gospodarsko in tehnično okolje ter na povpraševanje upo- rabnikov. prenašanje Zaradi splošnega interesa mora biti v Skupnosti na voljo dobro integrirano javno poštno omrežje, ki omogoča učin- kovito spodbuja informacij konkurenčnost evropskega gospodarstva ter razvoj trgovine in večjo povezanost med regijami in državami članicami, pa tudi izboljšanje družbenih stikov med državljani Unije. Opre- delitev rezerviranega področja mora upoštevati finančne vire, ki so potrebni za opravljanje storitve splošnega gospodar- skega pomena. tako in Sodišče prve stopnje je potrdilo odločbo Komisije in izjavilo, da so davčne ugodnosti takšnega poštnega operaterja državna 8. 2 Finančni viri za vzdrževanje in izboljšanje takšnega javnega omrežja še vedno prihajajo zlasti iz dejavnosti, navedenih v točki 2. 3. Trenutno na ravni Skupnosti zadeve niso usklajene, (1) Zadeva NN 135/92, OJ C 262, 7. 10. 1995, str. 11. (2) Zadeva T–106/95 FFSA proti Komisiji [1997] ECR II–229. 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 187 zato so države članice določile meje monopolov glede na maso pošiljke. Nekatere države članice uporabljajo kombinirane meje glede na maso in ceno, medtem ko ena država članica uporablja meje le glede na ceno. Komisija je zbrala podatke o dohodkih iz poštnih tokov v državah čla- nicah, ki kažejo, da lahko ohranjanje posebnih ali izključnih pravic za ta trg, če ne gre za izjemne okoliščine, zadostuje za jamčenje izboljšanja in vzdrževanja javnega poštnega omrežja. storitve. Dve glavni zadevi v zvezi z direktno pošto sta mož- nost zlorab s strani strank pri določanju tarif in pri liberali- zaciji (rezervirane pošiljke dostavijo alternativni operaterji, kakor da bi bile nerezervirane pošiljke direktne pošte), da bi obšle rezervirane storitve, navedene v točki 8. 2. Dokazi iz držav članic, ki ne omejujejo poštnih storitev, kot so Španija, Italija, Nizozemska, Avstrija, Švedska in Finska, še niso dokončni in še ne omogočajo dokončne splošne presoje. Glede na ta dvom je ustrezno, da se začasno nadaljuje od pri- mera do primera. Če je to potrebno zaradi posebnih okoliš- čin in brez poseganja v točko 8. 3, lahko države članice ohra- nijo nekatere obstoječe omejitve storitev direktne pošte ali uvedejo izdajanje dovoljenj, da bi se izognile umetnim motnjam prometa in znatnim motnjam dohodkov. Storitev, za katero lahko države članice rezervirajo izključne ali posebne pravice, kolikor je potrebno, da zagotovijo vzdrževanje univerzalne storitve, je usklajena v Poštni direk- tivi. Če države članice za to storitev podelijo posebne ali izključne pravice, se ta storitev šteje kot ločen trg proizvoda pri ocenjevanju posameznih primerov, zlasti kar zadeva direktno pošto, dostavo dohodne čezmejne pošte, odhodne čezmejne pošte ter prevzem, razvrščanje in prevoz pošte. Komisija bo upoštevala dejstvo, da so takšni trgi v številnih državah članicah v celoti ali deloma liberalizirani. 8. 5 Kar zadeva dostavo dohodne čezmejne pošte, se sistem ter- minalnih stroškov, ki ga je sprejel poštni operater države čla- nice za dostavo čezmejne pošte od operaterja odpravne države članice, še vedno pregleduje, da se terminalni stroški, ki so velikokrat prenizki, prilagodijo dejanskim stroškom dostave. 8. 3 Če bo uporabljala pravila o konkurenci in druga pomembna pravila Pogodbe v poštnem sektorju, bo Komisija na pritožbo ali na lastno pobudo upoštevala usklajeno opredelitev, nave- deno v Poštni direktivi, pri ocenjevanju, ali je področje uporabe rezerviranega področja upravičeno na podlagi člena 90(2). Izhajala bo iz predpostavke, da bodo posebne ali izključne pravice, kadar sodijo v meje rezerviranega pod- ročja, kakor je navedeno v Poštni direktivi, na prvi pogled upravičene na podlagi člena 90(2). To predpostavko pa je mogoče ovreči, če dejstva v zadevi pokažejo, da omejitev ne izpolnjuje pogojev iz člena 90(2) (1). Brez poseganja v točko 8. 3 lahko države članice ohranijo nekatere obstoječe omejitve za dostavo dohodne čezmejne pošte (2), da bi se izognile umetnim motnjam prometa, ki bi zmanjšale delež čezmejne pošte v prometu Skupnosti. Take omejitve lahko veljajo le za pošiljke, ki sodijo v rezervirano področje storitev. Pri ocenjevanju stanja v okviru posamez- nih primerov bo Komisija upoštevala pomembne posebne okoliščine v državah članicah. 8. 4 Trg direktne pošte se po različnih državah članicah še vedno razvija z različno hitrostjo, zato je na tej stopnji Komisiji težko na splošno določiti obveznosti držav članic glede te 8. 6 Sprejem, razvrščanje in prevoz poštnih pošiljk so poštni ope- raterji v številnih državah članicah bolj odprli ali jih bolj odpirajo tretjim strankam. Glede na to, da se učinek takšnega (1) Glede omejitev uporabe izjeme, določene v členu 90(2), glej stališče Sodišča Evropskih skupnosti v naslednjih primerih: Zadeva C–179/90 Merci convenzionali porto di Genova proti Siderurgica Gabrielli [1991] ECR I–1979; Zadeva C–41/90 Klaus Höfner in Fritz Elser proti Macroton [1991] ECR I–5889. (2) To lahko zadeva zlasti pošto iz ene države, ki so jo gospodarske družbe prenesle v drugo državo, kjer pride v javno poštno omrežje preko poštnega operaterja navedene druge države. 188 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 odpiranja na prihodke lahko spreminja glede na razmere v različnih državah članicah, lahko nekatere države članice, če tako zahtevajo posebne okoliščine, brez poseganja v člen 8. 3 ohranijo nekatere obstoječe omejitve za sprejem, razvrščanje in prevoz pošiljk prek posrednikov (1), da bi omogočile potrebno prestrukturiranje operaterja iz točke 4. 2. Takšne omejitve se načeloma lahko uporabljajo le za poštne pošiljke, ki so zajete v obstoječe monopole, ne smejo pa omejevati, kar so zadevne države članice že sprejele, in morajo biti v skladu z načelom nediskriminacijskega dostopa do poštnega omrežja, kakor je opisano v točki 8(b)(vii). (b) Pogoji za uporabo člena 90(2) v poštnem sektorju Za izjemo iz člena 90(2) se uporabljajo naslednji pogoji: (i) Liberalizacija drugih poštnih storitev varovali univerzalno storitev. Države članice morajo v tem primeru zagotoviti, da bodo pogoji, določeni v takšnih postopkih, pregledni, objektivni in nediskriminacijski ter da bo v primeru vsake zavrnitve obstajal učinkovit postopek za pritožbe na sodišče. (ii) Odsotnost manj omejujočih načinov za zagotavljanje storitve splošnega gospodarskega pomena Izključne pravice se lahko dodelijo ali ohranijo le v primeru, ko so nujno potrebne za zagotavljanje delovanja nalog sploš- nega gospodarskega pomena. V številnih območjih bi lahko vstop novih podjetij na trg, na podlagi njihovih posebnih spretnosti in strokovnosti, prispeval k uresničitvi storitev splošnega gospodarskega pomena. Če operater iz točke 4. 2 kljub ugodnostim iz univerzalnega poštnega omrežja in posebnim ali izključnim pravicam ne opravlja zadovoljivo vseh elementov univerzalne storitve, ki jo zahteva Poštna direktiva (kot so možnost vsakega držav- ljana v zadevni državi članici, zlasti pa tistih, ki živijo na odročnih območjih, da imajo dostop do časopisov, revij in knjig), mora zadevna država članica ukrepati (2). Država čla- nica naj ne razširi pravic, ki jih je že dodelila, ampak ustvari možnost, da bo storitve opravljal konkurent, v ta namen pa lahko poleg osnovnih zahtev predpiše obveznosti za takšne konkurente. Vse obveznosti morajo biti objektivne, nediskri- minacijske in pregledne. Države članice morajo, razen za tiste storitve, za katere je potrebna rezervacija in ki jih je na podlagi Poštne direktive mogoče rezervirati, odpraviti vse posebne ali izključne pravice za opravljanje poštnih storitev, tako da izvajanje posamezne naloge, ki je dodeljena operaterjem iz točke 4. 2 za opravlja- nje storitve v splošnem interesu, pravno in dejansko ni ovi- rano, razen za pošto, ki je povezana z izvajanjem javnih pooblastil, in morajo sprejeti vse potrebne ukrepe, da zago- tovijo pravico do opravljanja poštnih storitev vsem gospodarskim operaterjem. (iii) Sorazmernost To državam članicam ne preprečuje, da bi za opravljanje takš- nih storitev po potrebi predpisale deklaracijske postopke ali razredna dovoljenja ter po potrebi posamezne postopke za izdajo dovoljenj, ki bodo uveljavljali bistvene zahteve in Države članice morajo tudi zagotoviti, da bo obseg morebit- nih podeljenih posebnih in izključnih pravic sorazmeren s splošnim gospodarskim interesom, ki se s takšnimi pravicami zagotavlja. Prepoved samodostave, to je poštnih storitev, ki jih opravljajo fizične ali pravne osebe (vključno s sestrskimi ali ali hčerinskimi organizacijami), ki pošto odpravljajo, prevzemanja in prevažanja takšnih pošiljk, ki ju opravljajo (1) Tudi v monopolu morajo imeti pošiljatelji možnost, da uporabijo posebno storitev, ki jo opravlja posrednik, kakor je (pred)razvrščanje pred oddajo poštnemu operaterju. (2) V skladu s členom 3 Poštne direktive morajo države članice zagotoviti, da bodo uporabniki uživali pravico do univerzalne storitve. 08/Zv. 1 SL Uradni list Evropske unije 189 tretje osebe samo zase, na primer ne bi bila v sorazmerju s ciljem zagotavljanja primernih virov za javno poštno omrežje. Države članice morajo tudi prilagoditi obseg takšnih poseb- nih ali izključnih pravic glede na spremembe potreb in pogoje, pod katerimi se opravljajo poštne storitve, in z upoštevanjem državne pomoči, dodeljene operaterju iz točke 4. 2. (iv) Nadzor, ki ga opravlja neodvisen regulativni organ Nadzor izvajanja javnih nalog operaterjev iz točke 4. 2 in odprt dostop do javnega poštnega omrežja ter po potrebi dodelitev dovoljenj ali nadzor deklaracij, pa tudi spoštovanje posebnih ali izključnih pravic gospodarskih operaterjev iz točke 4. 2 mora zagotavljati organ ali organi, ki so od slednjih neodvisni (1). Takšen organ mora zagotoviti zlasti: da so pogodbe za oprav- ljanje rezerviranih storitev popolnoma pregledne, da se fakturirajo ločeno in se razlikujejo od rezerviranih storitev, kot so tiskanje, označevanje in kuvertiranje; da so pravila in pogoji za storitve, ki so deloma rezervirane in deloma libera- lizirane, ločeni; ter da je rezervni element odprt vsem uporab- nikom pošte, ne glede na to, ali kupijo nerezervirani del ali ne. ki upravljajo univerzalno poštno omrežje, z lahkoto izvajajo diskriminacijo glede na cene in storitve med razredi strank ali znotraj njih, glede na znatne splošne stroške, ki jih ni mogoče popolnoma in natančno dodeliti eni posebni storitvi. Zato je izredno težko določiti navzkrižne subvencije med njimi, tako med različnimi stopnjami predelave poštnih pošiljk v javnem poštnem omrežju kakor med rezerviranimi storitvami in sto- ritvami, ki se opravljajo v pogojih konkurence. Poleg tega šte- vilni operaterji ponujajo preferencialne tarife za kulturne pošiljke, ki očitno ne pokrivajo povprečnih skupnih stro- škov. Člena 5 in 90 zavezujeta države članice, da ravnajo popolnoma v skladu s pravom Skupnosti. Komisija meni, da bi bil najbolj primeren način za izpolnitev navedene obveznosti ta, da bi države članice od operaterjev iz točke 4. 2 zahtevale, da vodijo ločeno finančno evidenco, ki bo med drugim tudi ločeno vodila stroške in prihodke, povezane z opravljanjem storitev, ki jih nudijo na podlagi izključnih pra- vic in tistih, ki jih nudijo v pogojih konkurence, in omogo- čila ocenjevanje pogojev, ki se uporabljajo na različnih toč- kah dostopa v javno poštno omrežje. Tudi pri storitvah, ki jih sestavljajo elementi, ki sodijo med rezervirane in konku- renčne storitve, je treba ločevati med stroški vsakega ele- menta. Notranji računovodski sistem mora delovati na pod- lagi dosledno uporabljenih in objektivno upravičenih stroškovno računovodskih načel. Sestaviti je treba knjigovod- ski račun, ki ga pregleduje neodvisni revizor, ki ga imenuje nacionalni regulativni organ, objavi pa se v skladu z ustrezno zakonodajo Skupnosti in nacionalno zakonodajo, ki se upo- rabljata za gospodarske organizacije. (v) Učinkovit nadzor rezerviranih storitev (vii) Nediskriminacijski dostop do poštnega omrežja Država članica mora učinkovito nadzorovati naloge, ki so izključene iz obsega konkurence, v skladu z objavljenimi cilji storitve in ravnjo obnašanja, ter objavljati redna in javna poročila o njihovem izpolnjevanju. (vi) Preglednost računovodstva Vsak operater iz točke 4. 2 uporablja eno samo poštno omrežje za konkuriranje na različnih trgih. Operaterji, (1) Glej zlasti člena 9 in 22 Poštne direktive. Operaterji opravljajo univerzalno poštno storitev z omogo- čanjem nediskriminacijskega dostopa vsem strankam ali posrednikom na primernih javnih točkah dostopa v skladu s potrebami takšnih uporabnikov. Pogoji dostopa in pogodbe (če so ponujene) morajo biti pregledni, objavljeni na prime- ren način in ponujeni na nediskriminacijski podlagi. Videti je, da nekateri operaterji ponudijo preferencialne tarife posebnim skupinam strank na nepregleden način. Države do članice morajo nadzorovati dostopa pogoje 190 SL Uradni list Evropske unije 08/Zv. 1 omrežja, da bi zagotovile, da ni diskriminacije ne v pogojih uporabe ne v zaračunanih stroških. Zlasti je treba zagotoviti, da lahko posredniki, vključno z operaterji iz drugih držav čla- nic, izbirajo med razpoložljivimi točkami dostopa do javnega poštnega omrežja in pridobijo dostop v razumnem času po cenovnih pogojih, ki temeljijo na stroških, ki upoštevajo dejanske zahtevane storitve. Obveznost zagotavljanja nediskriminacijskega dostopa do javnega poštnega omrežja ne pomeni, da morajo države čla- nice zagotoviti dostop do javnega poštnega omrežja za pošiljke korespondence s svojega ozemlja, ki jih prenašajo gospodarske družbe v druge države v nasprotju s poštnim monopolom, preko poštnega operaterja navedene druge države, izključno za namen izkoriščanja nižjih poštnih tarif. Drugi gospodarski razlogi, kot so proizvodni stroški in objekti, dodana vrednost ali raven ponujene storitve v drugih državah članicah, niso neprimerni. Goljufijo kaznuje neodvisen regulativni organ. Zdaj se čezmejni dostop do poštnega omrežja včasih zavrne ali dovoli le pod določenimi pogoji za pošiljke, katerih pro- izvodni proces vključuje prenos podatkov čez mejo, preden dobijo takšne pošiljke fizično obliko. Takšni primeri se praviloma imenujejo non-physical-remail. V zdajšnjih oko- liščinah ima lahko poštni operater, ki dostavlja pošto, dejansko gospodarske težave zaradi stopnje terminalnih stro- škov, ki se uporabljajo med poštnimi operaterji. Operaterji skušajo takšne težave rešiti z uvajanjem primernega sistema terminalnih stroškov. Komisija lahko od držav članic v skladu s prvim odstavkom člena 5 Pogodbe zahteva, da jo obvestijo o pogojih dostopa, ki se uporabljajo, in o razlogih zanje. Komisija informacij, pridobljenih na podlagi takšne zahteve, ne da na voljo jav- nosti, če jo zavezuje poslovna skrivnost. 9. PREGLED To obvestilo je sprejeto na ravni Skupnosti, da bi olajšalo ocenjevanje obnašanja podjetij in nekaterih ukrepov države, ki zadevajo poštne storitve. Primerno je, da po določenem obdobju razvoja, po možnosti do leta 2000, Komisija oceni poštni sektor glede na pravila Pogodbe in ugotovi, ali so na podlagi družbenih, gospodarskih ali tehnoloških vidikov ter na podlagi izkušenj z zadevami iz poštnega sektorja potrebne spremembe stališč, navedenih v tem obvestilu. Komisija bo pravočasno globalno ocenila razmere v poštnem sektorju z vidika ciljev tega obvestila


title: Regolamento (CE) n. 316/98 della Commissione del 6 febbraio 1998 che stabilisce, per gli Stati membri e per la campagna 1997, la perdita di reddito e il premio pagabile per pecora e per capra e il versamento dell'aiuto specifico a favore dell'allevamento ovino e caprino in talune zone svantaggiate della Comunità

eurovoc_concepts:
farm income
financial loss
goat
less-favoured agricultural area
production aid
sheep

text: L 33/8 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 7. 2. 98 REGOLAMENTO (CE) N. 316/98 DELLA COMMISSIONE del 6 febbraio 1998 che stabilisce, per gli Stati membri e per la campagna 1997, la perdita di reddito e il premio pagabile per pecora e per capra e il versamento dell’aiuto specifico a favore dell’allevamento ovino e caprino in talune zone svantaggiate della Comunit(cid:133) LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 3013/89 del Consiglio, del 25 settembre 1989, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore delle carni ovine e caprine (1), modifi- cato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1589/96 (2), in particolare l’articolo 5, paragrafo 6, visto il regolamento (CEE) n. 1601/92 del Consiglio, del 15 giugno 1992, relativo a misure specifiche a favore delle isole Canarie per taluni prodotti agricoli (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2348/96 della Commis- sione (4), in particolare l’articolo 13, considerando che a norma dell’articolo 5, paragrafi 1 e 5, del regolamento (CEE) n. 3013/89 (cid:138) concesso un premio per compensare l’eventuale perdita di reddito dei produt- tori di carni ovine e, in certe zone, dei produttori di carni caprine; che tali zone sono definite nell’allegato I del regolamento (CEE) n. 3013/89 e nell’articolo 1 del regola- mento (CEE) n. 1065/86 della Commissione, dell’11 aprile 1986, che determina le zone di montagna nelle quali (cid:138) concesso il premio ai produttori di carni capri- ne (5), modificato dal regolamento (CEE) n. 3519/86 (6); considerando che, in applicazione dell’articolo 5, para- grafo 6, del regolamento (CEE) n. 3013/89, gli Stati membri sono stati autorizzati, con il regolamento (CE) n. 1027/97 della Commissione (7), a versare un primo acconto e, con il regolamento (CE) n. 2099/97 della Commissione (8), a versare un secondo acconto ai produt- tori di carni ovine e caprine; che occorre pertanto fissare l’importo definitivo del premio da corrispondere per la campagna 1997; considerando che, in applicazione dell’articolo 5, para- grafo 2, del regolamento (CEE) n. 3013/89, l’importo del premio erogabile ai produttori di agnelli pesanti per la campagna di commercializzazione 1997 (cid:138) ottenuto appli- cando alla perdita di reddito un coefficiente che esprime la produzione media annua di carni di agnelli pesanti per pecora produttrice di tali agnelli, espressa in 100 kg peso morto; che, ai sensi dello stesso regolamento, per la campagna 1997 l’importo del premio erogabile per pecora leggeri e per capra va fissato ai produttori di agnelli (1) GU L 289 del 7. 10. 1989, pag. 1. (2) GU L 206 del 16. 8. 1996, pag. 25. (3) GU L 173 del 27. 6. 1992, pag. 13. (4) GU L 320 dell’11. 12. 1996, pag. 1. (5) GU L 97 del 12. 4. 1986, pag. 25. (6) GU L 325 del 20. 11. 1986, pag. 17. (7) GU L 150 del 7. 6. 1997, pag. 27. (8) GU L 292 del 25. 10. 1997, pag. 28. all’80 % del premio previsto per i produttori di agnelli pesanti; considerando che, in applicazione dell’articolo 8 del rego- lamento (CEE) n. 3013/89, l’importo del premio deve essere ridotto dell’incidenza, sul prezzo di base, del coeffi- ciente di cui al paragrafo 2 dello stesso articolo; che il coefficiente (cid:138) stato fissato al 7 % dal regolamento (CEE) n. 2069/92 dal Consiglio (9), che modifica il regolamento (CEE) n. 3013/89; considerando che (cid:138) opportuno disporre che l’aiuto di cui al regolamento (CEE) n. 1323/90 del Consiglio, del 14 maggio 1990, che istituisce un aiuto specifico a favore dell’allevamento ovino e caprino in talune zone svantag- giate della Comunit(cid:133) (10), modificato da ultimo dal regola- mento (CE) n. 193/98 (11), o il saldo di tale aiuto risultante dall’applicazione dell’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1027/97 siano concessi prima di una certa data e a quali condizioni; considerando che il regolamento (CEE) n. 1601/92 prevede l’applicazione, a decorrere dal 1o luglio 1992, di misure specifiche a favore della produzione agricola nelle isole Canarie; che tra queste figura in particolare la concessione di un premio integrativo ai produttori di agnelli leggeri e di capre alle stesse condizioni fissate per la concessione del premio di cui all’articolo 5 del regola- mento (CEE) n. 3013/89; che, secondo tali condizioni, la Spagna (cid:138) autorizzata a versare il suddetto premio integra- tivo; considerando che per certe monete il tasso di conversione agricolo (cid:138) stato congelato fino al 1o gennaio 1999 con il regolamento (CE) n. 1527/95 del Consiglio (12); considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per gli ovini e i caprini, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Tra il prezzo di base, ridotto dell’incidenza del coeffi- ciente di cui all’articolo 8, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 3013/89, e il prezzo del mercato comunitario della campagna 1997 si constata una differenza di 93,543 ECU/100 kg. (9) GU L 215 del 30. 7. 1992, pag. 59. (10) GU L 132 del 23. 5. 1990, pag. 17. (11) GU L 20 del 27. 1. 1998, pag. 18. (12) GU L 148 del 30. 6. 1995, pag. 1. 7. 2. 98 ‹ IT ‹ Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 33/9 Articolo 2 Il coefficiente di cui all’articolo 5, paragrafo 2, del regola- mento (CEE) n. 3013/89 (cid:138) fissato a 16 kg. Articolo 3 Per la campagna 1997, l’importo del premio eroga- 1. bile per pecora (cid:138) il seguente: (in ECU) Importo del premio erogabile per pecora Produttori di agnelli pesanti Produttori di agnelli leggeri 14,967 11,974 Per la campagna 1997, l’importo del premio eroga- 2. bile per capra e per regione nelle zone designate nell’alle- gato I del regolamento (CEE) n. 3013/89 e nell’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 1065/86 (cid:138) il seguente: zione dell’articolo 1, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 1323/90 gli Stati membri sono autorizzati a versare, nei limiti e ai tassi previsti dall’articolo 5, paragrafo 7 e para- grafo 8, secondo comma, secondo trattino, del regola- mento (CEE) n. 3013/89, ovvero eventualmente il saldo di tale aiuto, qualora si applichi l’articolo 4 del regolamento (CE) n. 1027/97, (cid:138) versato entro il 15 ottobre 1998. Il tasso di conversione agricolo (cid:138) quello in vigore l’ultimo giorno della campagna 1997. Articolo 5 In applicazione dell’articolo 13, paragrafo 3, del regola- mento (CEE) n. 1601/92, l’importo del premio integrativo per la campagna 1997 da versare ai produttori di agnelli leggeri e di capre stabiliti nelle Canarie, entro i limiti e ai tassi previsti all’articolo 5, paragrafo 7 e paragrafo 8, secondo comma, secondo trattino, del regolamento (CEE) n. 3013/89, (cid:138) fissato come segue: — 5,045 ECU per pecora ai produttori di cui all’articolo Importo del premio erogabile per capra — 5,045 ECU per capra ai produttori di cui all’articolo 5, paragrafo 5, dello stesso regolamento. (in ECU) 5, paragrafo 3, dello stesso regolamento; 11,974 Articolo 4 L’aiuto specifico a favore dei produttori di carni ovine e caprine stabiliti nelle zone svantaggiate, che in applica- Articolo 6 Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 6 febbraio 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione


eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: 7. 2. 98 EN Official Journal of the European Communities L 33/1 I (Acts whose publication is obligatory) COMMISSION REGULATION (EC) No 310/98 of 6 February 1998 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Commission Regulation (EC) No 3223/94 of 21 December 1994 on detailed rules for the the import arrangements for fruit and application of vegetables (1), as last amended by Regulation (EC) No 2375/96 (2), and in particular Article 4 (1) thereof, Having regard to Council Regulation (EEC) No 3813/92 of 28 December 1992 on the unit of account and the conversion rates to be applied for the purposes of the common agricultural policy (3), as last amended by Regu- lation (EC) No 150/95 (4), and in particular Article 3 (3) thereof, Whereas Regulation (EC) No 3223/94 lays down, pursuant to the outcome of the Uruguay Round multilat- eral trade negotiations, the criteria whereby the Commis- sion fixes the standard values for imports from third countries, in respect of the products and periods stipu- lated in the Annex thereto; in compliance with the above criteria, Whereas, the standard import values must be fixed at the levels set out in the Annex to this Regulation, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The standard import values referred to in Article 4 of Regulation (EC) No 3223/94 shall be fixed as indicated in the Annex hereto. Article 2 This Regulation shall enter into force on 7 February 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 6 February 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 337, 24. 12. 1994, p. 66. (2) OJ L 325, 14. 12. 1996, p. 5. (3) OJ L 387, 31. 12. 1992, p. 1. (4) OJ L 22, 31. 1. 1995, p. 1. L 33/2 EN Official Journal of the European Communities 7. 2. 98 to the Commission Regulation of 6 February 1998 establishing the standard import values for determining the entry price of certain fruit and vegetables ANNEX CN code 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 Third country code (1) Standard import value (ECU/100 kg) 204 212 624 999 204 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 204 999 052 204 464 600 624 662 999 052 400 600 999 060 400 404 720 728 999 388 400 512 528 999 54,8 106,4 149,7 103,6 85,9 85,9 167,4 167,4 140,9 161,3 151,1 39,4 35,3 33,9 58,7 60,6 45,6 72,7 72,7 57,4 74,6 86,4 82,0 83,3 51,5 72,5 86,4 61,7 75,2 74,4 50,3 94,5 97,0 69,3 84,9 79,2 106,2 112,5 129,1 102,8 112,7 (1) Country nomenclature as fixed by Commission Regulation (EC) No 2317/97 (OJ L 321, 22. 11. 1997, p. 19). Code ‘999' stands for ‘of other origin'


title: Verordnung (EG) Nr. 316/98 der Kommission vom 6. Februar 1998 über den je Mitgliedstaat für das Wirtschaftsjahr 1997 zu bestimmenden Einkommensausfall, die je Mutterschaf und Ziege zu zahlende Prämie und die in benachteiligten Gebieten der Gemeinschaft für die Schaf- und Ziegenfleischerzeugung zu gewährende Sonderbeihilfe

text: L 33/8 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 7. 2. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 316/98 DER KOMMISSION vom 6. Februar 1998 (cid:129)ber den je Mitgliedstaat f(cid:129)r das Wirtschaftsjahr 1997 zu bestimmenden Einkommensausfall, die je Mutterschaf und Ziege zu zahlende Pr(cid:132)mie und die in benachteiligten Gebieten der Gemeinschaft f(cid:129)r die Schaf- und Ziegenfleischer- zeugung zu gew(cid:132)hrende Sonderbeihilfe DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 des Rates vom 25. September 1989 (cid:129)ber die gemeinsame Markt- organisation f(cid:129)r Schaf- und Ziegenfleisch (1), zuletzt ge(cid:132)n- dert durch die Verordnung (EG) Nr. 1589/96 (2), insbeson- dere auf Artikel 5 Absatz 6, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 des Rates vom 15. Juni 1992 zur Einf(cid:129)hrung von Sondermaß- nahmen f(cid:129)r bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse zugunsten der Kanarischen Inseln (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EWG) Nr. 2348/96 der Kommis- sion (4), insbesondere auf Artikel 13, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: In Artikel 5 Abs(cid:132)tze 1 und 5 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 ist die Gew(cid:132)hrung einer Pr(cid:132)mie zum Ausgleich eines etwaigen Einkommensausfalls der Schaf- in einigen Gebieten, der Ziegenfleischer- fleisch- und, zeuger vorgesehen. Diese Gebiete sind festgelegt in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 und in Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 1065/86 der Kommission vom 11. April 1986 zur Bestimmung der Berggebiete, in denen die Pr(cid:132)mie zugunsten der Ziegen- fleischerzeuger gew(cid:132)hrt wird (5), ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EWG) Nr. 3519/86 (6). In Anwendung von Artikel 5 Absatz 6 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 sind die Mitgliedstaaten erm(cid:132)chtigt worden, den Schaf- und Ziegenfleischerzeugern gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1027/97 der Kommission (7) (EG) einen Nr. 2099/97 der Kommission (8) einen zweiten Vorschuß zu gew(cid:132)hren. Die endg(cid:129)ltige H(cid:148)he der Pr(cid:132)mie f(cid:129)r das Wirtschaftsjahr 1997 muß daher festgesetzt werden. der Verordnung gem(cid:132)ß ersten und Die den Erzeugern schwerer L(cid:132)mmer im Wirtschaftsjahr 1997 zu gew(cid:132)hrende Pr(cid:132)mie wird gem(cid:132)ß Artikel 5 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 durch Multiplika- tion des Einkommensausfalls mit einem Koeffizienten berechnet, der j(cid:132)hrlichen Durch- schnittserzeugung an Fleisch von schweren L(cid:132)mmern, ausgedr(cid:129)ckt in 100 kg Schlachtk(cid:148)rpergewicht, entspricht. je Mutterschaf der (1) ABl. L 289 vom 7. 10. 1989, S. 1. (2) ABl. L 206 vom 16. 8. 1996, S. 25. (3) ABl. L 173 vom 27. 6. 1992, S. 13. (4) ABl. L 320 vom 11. 12. 1996, S. 1. (5) ABl. L 97 vom 12. 4. 1986, S. 25. (6) ABl. L 325 vom 20. 11. 1986, S. 17. (7) ABl. L 150 vom 7. 6. 1997, S. 27. (8) ABl. L 292 vom 25. 10. 1997, S. 28. Im Sinne der vorgenannten Verordnung ist die Pr(cid:132)mie je Mutterschaf f(cid:129)r das Wirtschaftsjahr 1997 zugunsten der Erzeuger leichter L(cid:132)mmer und je Ziege auf 80 % der erst- genannten Pr(cid:132)mie festzusetzen. Die Pr(cid:132)mie ist gem(cid:132)ß Artikel 8 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 um die Auswirkung des Koeffizienten gem(cid:132)ß Absatz 2 desselben Artikels auf den Grundpreis zu verrin- gern. Dieser Koeffizient wurde mit der Verordnung (EWG) Nr. 2069/92 des Rates (9) zur (cid:142)nderung der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 auf 7 % festgesetzt. Es ist zweckm(cid:132)ßig vorzusehen, vor welchem Zeitpunkt und zu welchen Bedingungen die in der Verordnung (EWG) Nr. 1323/90 des Rates vom 14. Mai 1990 zur Einf(cid:129)hrung einer Sonderhilfe f(cid:129)r die Schaf- und Ziegen- haltung in bestimmten benachteiligten Gebieten der Gemeinschaft (10), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 193/98 (11), vorgesehene Pr(cid:132)mie oder der sich aus der Anwendung von Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1027/97 ergebende Saldo der Beihilfe zu gew(cid:132)hren ist. Die Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 sieht ab 1. Juli 1992 Sondermaßnahmen f(cid:129)r die Landwirtschaft auf den Kana- rischen Inseln vor. Dazu geh(cid:148)rt die Gew(cid:132)hrung einer zus(cid:132)tzlichen Pr(cid:132)mie zugunsten der Erzeuger leichter L(cid:132)mmer und Ziegen, f(cid:129)r die die gleichen Bedingungen gelten wie f(cid:129)r die Gew(cid:132)hrung der Pr(cid:132)mie gem(cid:132)ß Artikel 5 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89. Mit diesen Bestim- mungen wird Spanien erm(cid:132)chtigt, diese zus(cid:132)tzliche Pr(cid:132)mie zu gew(cid:132)hren. Bis 1. Januar 1999 wird der landwirtschaftliche Umrech- nungskurs gem(cid:132)ß Verordnung (EG) Nr. 1527/95 des Rates (12) bei bestimmten W(cid:132)hrungen nicht ge(cid:132)ndert. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Schafe und Ziegen — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Differenz zwischen dem Grundpreis abz(cid:129)glich der Auswirkungen des Koeffizienten gem(cid:132)ß Artikel 8 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 und dem gemein- schaftlichen Marktpreis bel(cid:132)uft sich im Wirtschaftsjahr 1997 auf 93,543 ECU/100 kg. (9) ABl. L 215 vom 30. 7. 1992, S. 59. (10) ABl. L 132 vom 23. 5. 1990, S. 17. (11) ABl. L 20 vom 27. 1. 1998, S. 18. (12) ABl. L 148 vom 30. 6. 1995, S. 1. 7. 2. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 33/9 Artikel 2 Der in Artikel 5 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 genannte Koeffizient entspricht 16 kg. Artikel 3 (1) Im Wirtschaftsjahr 1997 ist Gebiet folgende Pr(cid:132)mie zu zahlen: je Mutterschaf und (in ECU) Gebieten in den Grenzen und S(cid:132)tzen gem(cid:132)ß Artikel 5 Abs(cid:132)tze 7 und 8 zweiter Unterabsatz zweiter Gedanken- strich der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 gew(cid:132)hren k(cid:148)nnen, sowie gegebenenfalls — bei Anwendung von Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1027/97 — der Beihil- fensaldo m(cid:129)ssen vor dem 15. Oktober 1998 gew(cid:132)hrt werden. Es ist der am letzten Tag des Wirtschaftsjahrs 1997 landwirtschaftliche Umrechnungskurs anzuwenden. geltende Pr(cid:132)mie je Mutterschaf Artikel 5 Erzeuger schwerer L(cid:132)mmer Erzeuger leichter L(cid:132)mmer 14,967 11,974 (2) Die im Wirtschaftsjahr 1997 je weibliche Ziege und Gebiet gem(cid:132)ß Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 und Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 1065/86 zu zahlende Pr(cid:132)mie betr(cid:132)gt: (in ECU) Pr(cid:132)mie je weibliche Ziege 11,974 Artikel 4 Die zus(cid:132)tzliche Pr(cid:132)mie f(cid:129)r das Wirtschaftsjahr 1997 zugunsten der Erzeuger schwerer L(cid:132)mmer und Ziegen auf den Kanarischen Inseln wird gem(cid:132)ß Artikel 13 Absatz 3 der Verordnung (EWG) Nr. 1601/92 bis zu den Ober- grenzen und S(cid:132)tzen gem(cid:132)ß Artikel 5 Abs(cid:132)tze 7 und 8 Unterabsatz 2 zweiter Gedankenstrich der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89 wie folgt festgesetzt: — 5,045 ECU je Mutterschaf f(cid:129)r die Erzeuger gem(cid:132)ß Artikel 5 Absatz 3 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89; — 5,045 ECU je Ziege f(cid:129)r die Erzeuger gem(cid:132)ß Artikel 5 Absatz 5 der Verordnung (EWG) Nr. 3013/89. Artikel 6 Die Beihilfe, welche die Mitgliedstaaten gem(cid:132)ß Artikel 1 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 1323/90 den Erzeu- gern von Schaf- und Ziegenfleisch in benachteiligten Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Ver(cid:148)f- fentlichung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemein- schaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 6. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission