title: Komisijos pranešimas dėl konkurencijos taisyklių taikymo pašto sektoriui ir tam tikrų valstybės priemonių, susijusių su pašto paslaugomis, vertinimo (98/C 39/02)tekstas svarbus EEE.

eurovoc_concepts:
State aid
competition law
freedom to provide services
postal service
public sector
single market

formats: html pdf print

text: 174 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 31998Y0206(01) 1998 2 6 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 08/1 t. C 39/2 Komisijos pranešimas dėl konkurencijos taisyklių taikymo pašto sektoriui ir tam tikrų valstybės priemonių, susijusių su pašto paslaugomis, vertinimo (98/C 39/02) (tekstas svarbus EEE) PRATARMĖ Komisijai priėmus Žaliąją knygą dėl vienos bendros pašto paslaugų rinkos plėtros (1) ir komunikatą Europos Parlamentui ir Tarybai, kuriame išdėstyti konsultacijų dėl Žaliosios knygos rezul- tatai ir priemonės, kurioms pritaria Komisija (2), vyko nemažai diskusijų dėl pašto sektoriaus būsimo reglamentavimo Bendrijo- je. 1994 m. vasario 7 d. rezoliucija dėl Bendrijos pašto paslaugų plėtros (3) Taryba paragino Komisiją pasiūlyti priemones, apibrėžiančias suderintas universaliąsias paslaugas ir galinčias būti rezervuotas pašto paslaugas. 1995 m. liepos mėnesį Komisija pasiūlė priemonių dėl pašto paslaugų paketą, kurį sudarė pasiū- lymas, susijęs su Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl Bendrijos pašto paslaugų bendrųjų taisyklių sukūrimo ir paslaugų kokybės gerinimo (4), ir šio pranešimo dėl konkurencijos taisyklių taikymo projektas (5). rinkos užtikrintumas, kad šiame sektoriuje didėtų investicijos ir būtų sukurtos naujos darbo vietos. Kaip pripažįsta Europos Bend- rijų Teisingumo Teismas, Bendrijos teisė, ypač EB sutarties kon- kurencijos taisyklės yra taikomos ir pašto sektoriui (7). Teismas pareiškė, kad „valstybinėms įmonėms, kurioms valstybės narės suteikia specialiąsias ir išimtines teises, jos neprivalo nei pradėti taikyti, nei toliau taikyti galiojančias priemones, kurios priešta- rauja Sutarties konkurencijos taisyklėms“, ir kad tas taisykles „rei- kia skaityti kartu su 90 straipsnio 2 dalimi, kuri numato, kad įmonės, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, turi laikytis konkurencijos taisyklių taip, kad tokių tai- syklių taikymas nekliudytų nei teisiškai, nei faktiškai atlikti joms skirtas konkrečias užduotis“. Todėl Komisijos dažnai klausiama, kokio požiūrio ji ketina laikytis įgyvendindama Sutartyje nustatytas konkurencijos taisykles, susijusias su pašto operatorių veikla ir su valstybės priemonėmis, skirtomis valstybinėms įmonėms ir įmonėms, kurioms valstybės narės suteikia specialią- sias ir išimtines teises pašto sektoriuje. Vadovaujantis 1994 m. vasario 7 d. rezoliucijoje nustatytais prin- cipais, šis pranešimas, papildantis Komisijos siūlomas suderinimo priemones, remiasi tų diskusijų rezultatais. Jame atsižvelgiama į pastabas, gautas vykstant konsultacijoms dėl šio pranešimo pro- jekto, paskelbto 1995 m. gruodžio mėnesį, Europos Parlamento rezoliucijos projekto (6) dėl šio projekto, priimto 1996 m. gruo- džio 12 d. , ir dėl siūlomos Europos Parlamente ir Taryboje direk- tyvos. Šiame pranešime išdėstomas atitinkamų Sutarties nuostatų Komi- sijos aiškinimas ir orientaciniai principai, pagal kuriuos Komisija Sutarties konkurencijos taisykles ketina atskirais atvejais taikyti išlaikydama būtinas apsaugos priemones pašto sektoriuje, universaliųjų paslaugų teikimui užtikrinti, bei pateikiamos įmonėms ir valstybėms narėms aiškios gairės, kaip išvengti Sutar- ties pažeidimų. Šis pranešimas nepažeidžia jokių Europos Bend- rijų Teisingumo Teismo duodamų aiškinimų. Komisija mano, kad pašto paslaugos, būdamos svarbi ryšių ir pre- kybos priemonė, turi gyvybinę reikšmę visai ekonominei ir socia- linei veiklai. Atsiranda naujos pašto paslaugos, ir yra būtinas (1) COM(91) 476 galutinis. (2) „Bendrijos pašto paslaugų plėtros gairės“ (1993 m. birželio 2 d. COM(93) 247). (3) OL C 48, 1994 2 16, p. 3. (4) OL C 322, 1995 12 2, p. 22. (5) OL C 322, 1995 12 2, p. 3. (6) OL C 20, 1997 1 20, p. 159. Be to, šiame pranešime išdėstomas Komisijos požiūris, kurio ji ketina laikytis taikydama konkurencijos taisykles pašto operato- riams ir įvertindama valstybės priemonių, varžančių paslaugos tei- kimo ir (arba) konkurencijos pašto rinkose laisvę, suderinamumą su Sutarties konkurencijos ir kitomis taisyklėmis. Ir dar jame sprendžiamas klausimas dėl nediskriminacinės prieigos prie pašto tinklo ir apsaugos priemonių, kurių reikia sąžiningai konkurenci- jai šiame sektoriuje užtikrinti. (7) Ypač sujungtose bylose C-48/90 ir C-66/90, Nyderlandai ir Koninklijke PTT Nederland ir PTT Post BV prieš Komisiją [1992] ECR I-565 ir Byla C-320/91 Procureur du Roi prieš Paul Corbeau [1993] ECR I-2533. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 175 Ypač dėl to, kad atsiranda naujos privačių ir valstybinių operato- rių teikiamos paslaugos, kai kurios valstybės narės pakeitė ar kei- čia savo pašto teisės aktus siekdamos apriboti savo pašto organi- zacijų monopolį tuo, kas laikoma būtinu viešųjų interesų tikslams įgyvendinti. Kartu Komisija susiduria su didėjančiu skundų ir bylų pagal konkurencijos teisę skaičiumi, dėl kurių ji turi pareikšti savo poziciją. Todėl šiame etape pranešimas yra tinkama priemonė valstybėms narėms ir pašto operatoriams, įskaitant tuos, kurie turi specialiąsias ir išimtines teises, pateikti gaires, kaip užtikrinti tei- singą konkurencijos taisyklių taikymą. Nors šis pranešimas negali būti visiškai išsamus, jo tikslas – pateikti gaires, kaip svarbiausia teisingai aiškinti Sutarties 59, 85, 86, 90 ir 92 straipsnius atski- rais atvejais. Padarydama šį pranešimą Komisija imasi veiksmų suteikti skaidrumo ir palengvinti visų pašto operatorių sprendi- mus dėl investicijų atsižvelgiant į pašto paslaugų naudotojų inte- resus Europos Sąjungoje. geresnio pasirinkimo galimybes, geresnę kokybę ir žemesnes kai- nas, kartu padėti įvairiomis politikos kryptimis stiprinti ekono- minę ir socialinę valstybių narių sanglaudą bei mažinti tam tikrą nelygybę. Pašto paslaugos šiuo atžvilgiu vaidina pagrindinį vaid- menį. Bendrija yra įsipareigojusi skatinti bendros ekonominės svarbos funkcijas gerindama našumą, kaip iškilmingai patvirtinta naujame 7d straipsnyje, įrašytame Amsterdamo sutartyje. Rinkos jėgos padeda geriau paskirstyti išteklius ir veiksmingiau teikti paslaugas, o pagrindinė nauda tenka vartotojui, nes jis gauna geresnę kokybę mažesne kaina. Tačiau tie mechanizmai kartais turi ribas; dėl to galimą naudą gali pajusti ne visi gyventojai ir socialinės bei teritorinės sanglaudos Sąjungoje skatinimo tikslai gali likti nepasiekti. Valdžios institucijos tuomet turi užtikrinti, kad būtų atsižvelgiama į bendrą svarbą. Kaip Komisija paaiškino savo 1996 m. rugsėjo 11 d. komunikate dėl „Europos Bendros svarbos paslaugų“ (1), solidarumas ir rinkos ekonomikoje taikomos vienodos sąlygos – pagrindiniai Bendrijos tikslai. Prie tų tikslų prisideda bendros svarbos paslaugos. Euro- piečiai priprato tikėtis aukštos kokybės paslaugų prieinamomis kainomis ir daugelis jų bendros svarbos paslaugas laiko netgi socialinėmis teisėmis. Kai kurių bendros svarbos paslaugų tradicinės struktūros, kurios yra paremtos nacionaliniais monopoliais, kelia sunkumų Europos ekonominei integracijai. Tai apima ir pašto monopolius, kurie, net ir tada, kai jie yra pateisinami, gali kliudyti rinkos sklandžiam funkcionavimui, ypač kai dėl jo tampa neprieinamas tam tikras rinkos sektorius. Svarbiausias uždavinys – užtikrinti sklandžią vienos bendros rin- kos reikalavimų, tokių kaip laisvas judėjimas, ekonominė veikla bei dinamizmas, laisva konkurencija, ir bendros svarbos tikslų sąveiką. Ši sąveika turi atnešti naudos atskiriems piliečiams ir visai visuomenei. Tai sunkus pusiausvyros nustatymo uždavinys, nes vartų virpstai nuolat juda: viena bendra rinka plečiasi, o viešosios paslaugos turi prisiderinti prie naujų reikalavimų ir taip pat nestovi vietoje. Konkrečiai pašto sektoriuje vartotojai vis labiau reikalauja galimybės naudotis savo teisėmis ir pageidavimais. Pasaulinė kon- kurencija verčia įmones, besinaudojančias tokiomis paslaugomis, siekti sandorių geresnėmis kainomis palyginti su jų konkurentų kainomis. Naujos technologijos, tokios kaip faksas ar elektroninis paštas, daro didžiulį spaudimą tradicinėms pašto paslaugoms. Šie pasiekimai kelia susirūpinimą dėl tų paslaugų ateities, taip pat dėl užimtumo ir ekonominės bei socialinės sanglaudos. Šių paslaugų ekonominė reikšmė gana didelė. Todėl yra svarbu modernizuoti ir plėtoti bendros svarbos paslaugas, kadangi jos labai daug prisi- deda prie Europos konkurencingumo, socialinio solidarumo ir gyvenimo kokybės. Bendrijos tikslas – remti Europos ekonomikos konkurencingumą suteikti vis konkurencingesniame pasaulyje ir vartotojams Pagrindinis universaliosios paslaugos principas, kurį suformulavo Komisija (2), – užtikrinti aukštos kokybės paslaugas visomis visiems prieinamomis kainomis. Universaliosios paslaugos apibrėžiamos principais: lygybė, universalumas, tęstinumas, pri- taikomumas; ir gera praktika: atviras valdymas, kainų nustatymas ir finansavimas bei priežiūra, vykdoma struktūrų, nepriklausomų nuo paslaugas teikiančių struktūrų. Tie kriterijai ne visuomet yra įvykdomi nacionaliniu lygiu, tačiau ten, kur jų laikomasi taikant Europos universaliųjų paslaugų sąvoką, jaučiama teigiama įtaka (1) COM(96) 443 galutinis. (2) Žr. 8 išnašą. 176 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. bendros svarbos paslaugų plėtrai. Universaliosios paslaugos išreiš- kia Europos visuomenės modelio reikalavimus ir specifinius požy- mius vykdant politiką, kurioje sujungiama dinamiška rinka, san- glauda ir solidarumas. Pašto direktyva nustato minimalų bendrą universaliųjų paslaugų standartą ir bendras rezervuotai sričiai taisykles. Šitai padidina tei- sinį aiškumą dėl tam tikrų pašto sektoriaus išimtinių ir specialiųjų teisių teisėtumo. Tačiau yra valstybės priemonių, kurios direkty- voje nesprendžiamos ir kurios dėl to gali prieštarauti Sutartyje valstybėms narėms nustatytoms taisyklėms. Autonominei pašto operatorių veiklai taip pat taikomos Sutartyje nustatytos konku- rencijos taisyklės. Aukštos kokybės universaliosios pašto paslaugos turi didelę svarbą privatiems ir verslo vartotojams. Plėtojant elektroninę jų svarba artimoje ateityje dar padidės. Čia pašto komerciją, paslaugos gali vaidinti ypatingą vaidmenį. Europos Parlamentas ir Taryba pašto sektoriui priėmė specialią Direktyvą 97/67/EB (toliau – Pašto direktyva). Joje siekiama nustatyti bendras pašto sektoriaus plėtros ir paslaugų kokybės gerinimo taisykles bei laipsniškai ir kontroliuojant atverti rinkas. Pašto direktyvos tikslas – apsaugoti pašto paslaugas kaip ilgalai- kes universaliąsias paslaugas. Valstybėms narėms ji nustato mini- malų suderintą universaliųjų paslaugų standartą, įskaitant aukš- tos kokybės paslaugas visoje šalyje garantuojant reguliarų pristatymą visiems prieinamomis kainomis. Čia įeina laiškų, taip pat katalogų ir siuntinių, neviršijančių tam tikros kainos ir svorio, surinkimas, gabenimas, rūšiavimas ir pristatymas. Direktyva tai- koma taip pat registruotoms ir apdraustoms (valeur déclarée) pašto siuntoms bei pristatymui šalies viduje ir kitose valstybėse. Tinka- mai atsižvelgta į tokius dalykus kaip tęstinumas, slaptumas, neša- liškumas ir vienodas režimas bei prisitaikymas. Sutarties 90 straipsnio 2 dalis numato, kad bendros svarbos paslaugų teikėjams Sutartyje nustatytų taisyklių galima netaikyti, jei tokių taisyklių taikymas kliudytų jiems atlikti bendros svarbos užduotis, už kurias jie yra atsakingi. Tačiau netaikant Sutarties tai- syklių, būtina laikytis proporcingumo principo. Šiuo principu sie- kiama užtikrinti, kad pareiga teikti bendros svarbos paslaugas būtų kuo geriau suderinta su būdais, kuriais paslauga faktiškai tei- kiama, taigi kad naudojamos priemonės proporcingai atitiktų sie- kiamus tikslus. Šio principo formuluotė leidžia lanksčiai ir nenu- krypstant nuo konteksto išlaikyti pusiausvyrą, tai yra atsižvelgti į techninius ir biudžeto suvaržymus, kurie įvairiuose sektoriuose gali būti skirtingi. Ji taip pat numato kuo geresnę rinkos našumo ir bendros svarbos sąveiką užtikrinant, kad priemonės, naudoja- mos reikalavimams patenkinti, nekliudytų vienai bendrai Europos rinkai sklandžiai funkcionuoti ir nedarytų prekybai tokio povei- kio, kuris prieštarautų Bendrijos interesams (1). Taikyti Sutarties taisykles, taip pat taikyti 90 straipsnio 2 dalyje numatytą jų išimtį įmonėms ir valstybės priemonėms galima tik atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį. Tačiau, siekiant padidinti priemonių, kurioms netaikoma Pašto direktyva, teisinį aiškumą, atrodo labai pageidautina patikslinti, kaip Komisija aiškina Sutartį ir kokio požiūrio ji ketina laikytis ateityje taikydama tas taisykles. Pirmiausia Komisija mano, kad, vadovaujantis 90 straipsnio 2 dalies nuostatomis dėl universaliųjų paslaugų, Sutarties taisy- klių taikymas skatintų pašto sektoriaus įmonių konkurencin- gumą, atneštų naudos vartotojams ir prisidėtų prie bendros svar- bos tikslų. Siekiant garantuoti universaliųjų paslaugų finansavimą, sektorius gali būti rezervuotas šių universaliųjų paslaugų operatoriams. Pašto direktyvoje yra suderinta rezervuoto sektoriaus apimtis. Pagal Pašto direktyvą valstybės narės gali suteikti išimtines teises pašto paslaugas teikti tik tokiu mastu, kokio reikia universalio- sioms paslaugoms garantuoti. Be to, Pašto direktyva numato, kokią didžiausią apimtį valstybės narės gali šiam tikslui rezervuo- ti. Bet kurį papildomą finansavimą, kurio gali reikėti universalio- sioms paslaugoms, galima gauti įrašius tam tikrus įsipareigojimus į komercinio operatoriaus frančizę; pavyzdžiui, iš jų gali būti rei- kalaujama padaryti finansinius įnašus į kompensavimo fondą, kurį tuo tikslu administruoja nuo gavėjo ar gavėjų nepriklausoma struktūra, kaip numatyta Pašto direktyvos 9 straipsnyje. Pašto sektoriui Europos Sąjungoje yra būdingos sritys, kurias valstybės narės yra rezervavusios siekdamos garantuoti universa- liąsias paslaugas ir kurios dabar Pašto direktyvoje yra suderintos siekiant apriboti iškraipymus tarp valstybių narių. Vadovaudamasi Sutartimi Komisija privalo užtikrinti, kad pašto monopoliai (1) Žr. 1997 m. spalio 23 d. teismo sprendimą Bylose C-157/94–C- 160/94 „Valstybių narių įsipareigojimai — Elektra“ Komisija prieš Nyderlandus (157/94), Italiją (158/94), Prancūziją (154/94), Ispaniją (160/94). 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 177 laikytųsi Sutarties taisyklių, ypač konkurencijos taisyklių ir taip užtikrintų didžiausią naudą vartotojams bei apribotų iškraipymo poveikį. Šio tikslo siekdama tokiu būdu, kad konkurencijos taisyklės būtų taikomos atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, Komisija užtikrina, kad monopolio galia nebūtų naudojama apsaugotai dominuojančiai padėčiai išplėsti į liberalizuotą veiklos sritį ar nepateisinamai diskriminacijai didelėms sąskaitoms sutei- kiant pirmenybę mažųjų naudotojų sąskaita. Komisija taip pat užtikrina, kad pašto monopolis, suteiktas tarpvalstybinių pašto paslaugų srityje, nebūtų naudojamas neteisėtiems kainų karte- liams sudaryti ar išlaikyti darant žalą įmonių ir vartotojų intere- sams Europos Sąjungoje. Šiame pranešime rinkos dalyviams aiškinamos praktinės konku- rencijos taisyklių taikymo pašto sektoriui pasekmės ir galimi nukrypimai nuo šių principų. Jame išdėstyta pozicija, kurios Komisija laikysis egzistuojant Pašto direktyvoje suderintoms spe- cialiosioms ir išimtinėms teisėms, vertindama atskirus atvejus ir bylas Teisingumo Teisme, nacionalinių teismų perduotas pagal Sutarties 177 straipsnį. 1. SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI Šiame pranešime vartojamos šie sąvokų apibrėžimai (1): „pašto paslaugos“ – pašto siuntų rinkimas, rūšiavimas, gabeni- mas ir pristatymas; „viešasis pašto tinklas“ – organizacinė sistema ir įvairūs ištek- liai, kuriuos universaliųjų paslaugų teikėjai naudoja: — pašto siuntoms, kurioms taikomas įsipareigojimas teikti universaliąsias paslaugas, surinkti nuo tinklo prieigos taškų per visą teritoriją, — tvarkydami pašto siuntas ir nustatydami jų maršrutą nuo pašto tinklo prieigos taškų iki skirstymo centro, — skirstydami siuntas pagal ant jų užrašytus adresus; (1) Sąvokų apibrėžimai aiškinami atsižvelgiant į Pašto direktyvą ir visus pakeitimus, padarytus ją persvarstant. „prieigos taškai“ – fiziniai įrenginiai, įskaitant pašto dėžutes, kurie yra įrengti prie viešųjų kelių ar universaliųjų paslaugų teikėjo patalpose, kur klientai pašto siuntas gali palikti vieša- jam pašto tinklui; „rinkimas“ – pašto siuntų, paliktų prieigos taškuose, rinkimas; „skirstymas“ – procesas pradedant rūšiavimu skirstymo centre ir baigiant pašto siuntų pristatymu nurodytu adresu; „pašto siunta“ – adresuota siunta galutinai parengtos formos, kurią veža universaliųjų paslaugų teikėjas. Be korespondenci- jos siuntų, pašto siuntas sudaro, pavyzdžiui, knygos, katalo- gai, ir pašto siuntiniai su prekėmis arba neturintys jokios komercinės vertės; laikraščiai, periodiniai leidiniai „korespondencijos siuntos“ – rašytinės formos pranešimai ant bet kokios fizinės medžiagos, kuriuos reikia perduoti ir pristatyti adresu, siuntėjo užrašytu ant siuntos ar medžiagos, į kurią ji įvyniota. Knygos, katalogai, laikraščiai ir periodiniai leidiniai nėra korespondencijos siuntos; „reklaminė pašto siunta“ – siuntos, susidedančios tik iš reklami- nio skelbimo, rinkodaros ar reklaminės medžiagos, kurios yra visiškai tapačios, išskyrus adresato pavardę, adresą ir savo identifikavimo numerį bei kitus jų turinio pobūdžio nekei- čiančius pakeitimus, ir yra siunčiamos dideliam adresatų skai- čiui bei pristatomos adresu, siuntėjo nurodytu ant pačios siuntos ar medžiagos, į kurią ji įvyniota. Kiekvienos valstybės narės nacionalinė reguliavimo institucija turėtų pateikti ter- mino „dideliam adresatų skaičiui“ aiškinimą ir paskelbti ati- tinkamą sąskaitos-faktūros, finansinės ataskaitos ir kitokie netapatūs pranešimai neturėtų būti laikomi reklamine pašto siunta. Siuntos, kuriose rekla- minė pašto siunta yra įvyniota kartu su kitomis siuntomis, neturėtų būti laikoma reklamine pašto siunta. Reklamines pašto siuntas sudaro siuntos šalies viduje ir tarpvalstybinės siuntos; jo apibrėžimą. Sąskaitos, „dokumentų perdavimas“ – suteikimas priemonių, įskaitant tre- transporto suteiktas ad hoc patalpas čiosios šalies ir 178 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. priemones, kurios leidžia patiems šios paslaugos abonentams tarpusavy keistis pašto siuntomis; įskaitant pašto siuntas iš kitos valstybės narės ir iš trečiosios šalies, skirstymą; „greitosios pašto paslaugos“ – paslaugos, kurios, kartu su didesne sparta, didesniu patikimumu surenkant, skirstant ir pristatant siuntas, teikia pagal pageidavimą šias visas ar tik kai kurias papildomas galimybes: garantuoja pristatymą iki nustatytos datos; paima siuntą iš jos kilmės vietos; asmeniškai pristato adresatui; keičia pristatymo adresą ir adresatą siuntos vežimo metu; patvirtina siuntėjui, kad išsiųstoji siunta gauta; stebi ir seka išsiųstas siuntas; teikia asmeniškas paslaugas klientams ir à la carte paslaugas. Klientai paprastai yra pasirengę mokėti už šias paslaugas brangiau; „universaliųjų paslaugų teikėjas“ – valstybinis ar privatus subjek- tas, apie kurį pranešta Komisijai, teikiantis valstybėje narėje universaliąsias pašto paslaugas ar tam tikras jų dalis; „išimtinės teisės“ – valstybės narės garantuojamos teisės, pagal kurias teikti pašto paslaugas įstatymu ar kitu teisės aktu lei- džiama vienai įmonei, ir jai taip pat leidžiama teikti pašto pas- laugą ar vykdyti veiklą kokioje nors konkrečioje geografinėje teritorijoje; „tarpininkas“ – bet kuris ūkio subjektas, kuris etape tarp siuntėjo ir universaliųjų paslaugų teikėjo surenka pašto siun- tas, nustato jų maršrutus ir (arba) atlieka išankstinį rūšiavimą prieš jas perduodamas tos pačios ar kitos šalies viešajam pašto tinklui; „nacionalinė reguliavimo institucija“ – kiekvienos valstybės narės įstaiga ar įstaigos, kuriai valstybė narė patiki, inter alia, regu- liavimo funkcijas, kurioms taikoma Pašto direktyva; „esminiai reikalavimai“ – bendro pobūdžio neekonominės prie- žastys, kurios paskatina valstybę narę nustatyti pašto paslaugų teikimui tam tikras sąlygas (1). Tokios priežastys yra: kores- pondencijos slaptumas, tinklo saugumas vežant pavojingas prekes ir prireikus duomenų apsauga, aplinkos apsauga ir regioninis planavimas. „specialiosios teisės“ – valstybės narės ribotam įmonių skaičiui suteikiamos teisės įstatymu ar kitu teisės aktu, pagal kurį kon- krečioje geografinėje teritorijoje: Į duomenų apsaugą gali įeiti asmens duomenų apsauga, per- duotos ar saugomos informacijos slaptumas ir privatumo apsauga. — teisės akto leidėjo nuožiūra, bet ne vadovaujantis objek- tyviais, proporcingais ir nediskriminaciniais kriterijais, apribojamas tokių įmonių, kurioms leidžiama teikti pas- laugą ar vykdyti veiklą, skaičius iki dviejų ar daugiau, arba 2. RINKOS APIBRĖŽIMAS IR PADĖTIS PAŠTO RINKOJE — ne pagal tokius kriterijus paskiriama keletas konkuruojan- čių įmonių, kurioms leidžiama teikti paslaugą ar vykdyti veiklą; arba a) Geografinės ir produkto rinkos apibrėžimas — ne pagal tokius kriterijus suteikiama įmonei ar įmonėms teisinė ar reguliacinė pirmenybė, kuri daro didelę įtaką kitų įmonių galimybei teikti tą pačią paslaugą ar vykdyti tą pačią veiklą toje pačioje geografinėje teritorijoje pana- šiomis sąlygomis; 2. 1. Sutarties 85 ir 86 straipsniai kaip nesuderinamus su bend- rąja rinka draudžia vienos ar kelių įmonių veiksmus, kurie gali neigiamai paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir kurių padarinys yra konkurencijos trukdymas, ribojimas ar (arba) piktnaudžiavimas dominuojančia iškreipimas padėtimi bendrojoje rinkoje ar jos didelėje dalyje. Daugiau- sia dėl to, kad 4. 2 punkte nurodyti operatoriai turi išimtines ir „mokestis už galutinį pristatymą“ – universaliųjų paslaugų teikėjo gaunamas atlyginimas už ateinančio tarpvalstybinio pašto, (1) Šios svarbios frazės reikšmė Bendrijos konkurencijos teisės kontekste yra paaiškinta 5. 3 punkte. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 179 teises, ir dėl to, kad pašto paslaugų teikimui yra nustatomi apribojimai, valstybių narių teritorijos pristatant vietinį paštą, taip pat ateinantį tarpvalstybinį paštą sudaro atskiras geografines rinkas. Kiekviena geografinė rinka sudaro žymią bendrosios rinkos dalį. Nustatant „atitinkamą rinką“, atei- nančio tarpvalstybinio pašto kilmės šalis yra nesvarbi. siuntų taikomas apibrėžimas ir Korespondencijos reklaminėms pašto siuntoms. Tačiau reklaminėse pašto siun- tose nėra asmeninių pranešimų. Reklaminės pašto siuntos – tai konkretiems ūkio subjektams skirtos komercinių ryšių paslaugos, kuriomis papildomos reklamos žiniasklaidoje. Be to, reklaminių pašto siuntų siuntėjai nebūtinai reikalauja, kad siuntos būtų pristatytos per tokį pat trumpą laiką, per kokį toje pačioje rinkoje kitų klientų reikalavimu pristatomos pir- mos klasės laiškų tarifu apmokestinamos siuntos, kaip nuro- dyta pirmiau. Tai, kad abi paslaugos ne visuomet tiesiogiai sutampa, rodo, kad galima skirti dvi atskiras rinkas. 2. 2. Įvairiose valstybėse narėse nusistovėjusios praktikos skirtu- mai rodo, kad tam tikrais atvejais būtina pripažinti keletą atskirų produktų rinkų. Skirti atskiras produktų rinkas yra svarbu, be visa kita, dėl suteiktų specialiųjų ir išimtinių tei- sių. Vertindama atskirus atvejus pagal atskiras rinkas ir regu- liavimo padėtį valstybėse narėse bei taikydama Pašto direk- tyvos nustatytą suderintą sistemą, Komisija iš esmės mano, kad egzistuoja keletas atskirų produktų rinkų, tokių kaip pašto ir, pavyzdžiui, reklaminių pašto siuntų bei tarpvalsty- binio pašto surinkimo, rūšiavimo, gabenimo ir pristatymo rinkos. Komisija atsižvelgia į tai, kad šios rinkos daugelyje valstybių narių yra visiškai ar iš dalies liberalizuotos. Vertin- dama atskirus atvejus, Komisija turės galvoje šias rinkas. 2. 4. Kitos atskiros rinkos – tai, pavyzdžiui, greitųjų pašto paslaugų rinka, dokumentų perdavimo rinka, taip pat naujų paslaugų (kurios visiškai skiriasi nuo tradicinių paslaugų) rin- ka. Veikla, kurioje sujungiamos naujosios telekomunikacijų paslaugos su tam tikrais pašto paslaugų elementais, gali, bet nebūtinai turi, būti laikoma naujomis paslaugomis, kaip apibrėžta Pašto direktyvoje. Jos gali atspindėti ir tradicinių paslaugų prisitaikymą. 2. 3. Bendroji laiškų paslauga – tai korespondencijos siuntų pri- statymas ant siuntų nurodytu adresu. Čia neįeina savitarna, tai yra pašto paslaugos, kurias atlieka fizinis ar juridinis asmuo (įskaitant giminingas ar dukterines organizacijas), kuris yra pašto siuntos autorius. Pagal nusistovėjusią daugelyje valstybių narių praktiką čia taip pat neįeina tokios pašto siuntos, kurios nelaikomos korespondencijos siuntomis, nes jos susideda iš tapačių to paties raštiško pranešimo kopijų, kuriose nėra jokių pakei- timų, padarytų ką nors pridedant, išbraukiant ar nurodant, išskyrus adresato pavardę ir adresą. Tokios siuntos – tai žur- nalai, laikraščiai, spausdinti periodiniai katalogai, taip pat juos lydinčios ar su jais susijusios prekės ar dokumentai. Dokumentų perdavimas skiriasi nuo 2. 3 punkte nurodytos rinkos, nes į gabenamų dokumentų perdavimą neįeina pašto siuntų surinkimas ir pristatymas adresatui. Čia teikiamos tik priemonės, pavyzdžiui, trečiosios šalies teikiamos ad hoc patalpos ir gabenimas, kurių dėka šios paslaugos abonentai patys tarpusavyje keičiasi pašto siuntomis. Dokumentų per- davimo paslaugos naudotojai – uždarų vartotojų grupių nariai. Greitosios pašto paslaugos taip pat skiriasi nuo 2. 3 punkte nurodytos rinkos, nes čia atsiranda pridėtinė vertė palyginti su pagrindinėmis pašto paslaugomis (1). Be didesnės spartos, didesnio patikimumo surenkant, gabenant ir pristatant pašto siuntas, greitosios pašto paslaugos apima kai kurias ar visas šias papildomas paslaugas: garantuoja pristatymą iki nustatytos datos; paima siuntą iš siuntėjo adreso; asmeniš- kai pristato adresatui; keičia pristatymo adresą ir adresatą siuntos vežimo metu; patvirtina siuntėjui, kad siunta prista- tyta; stebi ir seka išsiųstas siuntas; teikia asmeniškas paslau- gas klientams ir siūlo tam tikrą paslaugų asortimentą klientų pageidavimu. Klientai paprastai yra pasirengę mokėti už šias paslaugas brangiau. Paslaugos, kurios gali būti rezervuotos, kaip apibrėžiama Pašto direktyvoje, gali apimti pagreitintą vietinės korespondencijos, priskiriamos tai pačiai kainos ir svorio kategorijai, pristatymą. (1) Komisijos sprendimai 90/16/EEB (OL L 10, 1990 1 12, p. 47) ir 90/456/EEB (OL L 233, 1990 8 28, p. 19). 180 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. 2. 5. Nepažeidžiant Pašto direktyvoje pateikto galimų rezervuoti paslaugų apibrėžimo, bendrųjų laiškų paslaugų srityje galima skirti atskiras veiklas, skirtas atskiriems skirtingiems porei- kiams tenkinti, ir todėl iš esmės turėtų būti laikomos skirtin- gomis rinkomis: pašto surinkimo ir rūšiavimo rinka, pašto gabenimo rinka ir, galiausiai, pašto (vietinio ir ateinančio tarpvalstybinio) pristatymo rinka. Šiuo atžvilgiu reikia skirti skirtingas klientų kategorijas. Privatūs klientai reikalauja, kad atskiri produktai ar paslaugos būtų teikiamos kaip viena bendra paslauga. Tačiau verslo klientai, iš kurių 4. 2 punkte nurodyti operatoriai gauna daugiausia įplaukų, aktyviai sie- kia galimybės atskirus galutinės paslaugos komponentus pakeisti alternatyviomis paslaugomis (paslaugos kokybės lygio ir (arba) kainos atžvilgiu), kurias kai kuriais atvejais tei- kia skirtingi operatoriai arba kurios yra teikiamos subrango- vo. Verslo klientai nori rasti pusiausvyrą tarp savitarnos ir pašto operatorių teikiamų paslaugų pranašumų bei trūkumų. Egzistuojantys monopoliai riboja galimybę gauti tokias indi- vidualias paslaugas iš išorinių paslaugų teikėjų, bet jie ir kitu atveju pagal rinkos sąlygas ribotų tokių individualių paslaugų teikimą iš išorės. Dėl tokios susidariusios padėties rinkoje nuomonė, kad pašto siuntų surinkimas, rūšiavimas, gabeni- mas ir pristatymas yra skirtingos rinkos, yra teisinga (1). Konkurencijos teisės požiūriu gali būti tikslinga skirti ketu- rias rinkas. Tai ryšku tarpvalstybinio pašto atveju, kai surenka ir gabena ne tas pats pašto operatorius, kuris skirsto. Tai taip pat ryšku vietinio pašto atveju, nes dauguma pašto operatorių už tam tikrą pagal savo viešuosius tarifus nustatytą nuolaidą leidžia dideliems klientams patiems rūšiuoti didelį pašto srautą. Šio- mis aplinkybėmis taip pat skiriasi pašto atidavimas tinklui, surinkimas ir mokėjimo būdai. Didesnių įmonių pašto patal- pas dabar dažnai aptarnauja tarpininkai, jie parengia ir pre- liminariai surūšiuoja paštą prieš jį perduodami pašto opera- toriui, kuris pasirūpina galutiniu skirstymu. Be to, visi pašto operatoriai jų pašto tinkle, pavyzdžiui, leidžia ar net reikalauja, kad (surūšiuotas) paštas būtų pateikiamas (atiduodamas, paliekamas) ekspeditorių ar rūšiavimo centre. Tai daugeliu atveju užtikrina didesnį pati- kimumą (paslaugos kokybę), nes pašto paslaugų tiekėjų tinkle išvengiama galimų sutrikimų šaltinių. leidžia vartotojams dalyvauti b) Dominuojanti padėtis teritoriją, tos valstybės narės 2. 6. Kadangi daugumoje valstybių narių 4. 2 punkte nurodytas operatorius dėl jam suteiktų išimtinių teisių yra vienintelis operatorius, kuris kontroliuoja viešąjį pašto tinklą, apimantį visą toks operatorius nacionalinėje korespondencijos siuntų skirstymo rinkoje turi dominuojančią padėtį, kaip apibrėžta Sutarties 86 straipsny- je. Skirstymas – tai paslauga naudotojui, leidžianti pasiekti svarbią masto ekonomiją, o operatoriai, kurie teikia šią pas- laugą, dažniausiai turi dominuojančią padėtį ir pašto surin- kimo, rūšiavimo ir gabenimo rinkoje. Be to, įmonė, teikianti skirstymo paslaugas, ypač jei ji aptarnauja ir pašto skyriaus patalpas, turi tą svarbų pranašumą, kad naudotojai ją laiko pagrindine pašto įmone, nes ji labiausiai pastebima, ir todėl jie renkasi ją pirmiausia. Be to, daugumoje valstybių narių tokia dominuojanti padėtis apima ir registruoto pašto bei specialaus pristatymo paslaugas, ir (arba) kai kuriuos siunti- nių rinkos sektorius. c) Dominuojančią padėtį turinčių pašto operatorių pareigos 2. 7. Pagal Sutarties 86 straipsnio antros pastraipos b punktą pikt- naudžiavimas dominuojančia padėtimi gali būti atitinkamos paslaugos ribojimas pažeidžiant vartotojų interesus. Kai vals- tybė narė 4. 2 punkte nurodytam operatoriui suteikia išimti- nes teises teikti paslaugas, kurių ji neteikia arba teikia tokio- mis sąlygomis, kurios netenkina klientų poreikių taip, kaip jas tenkintų konkuruojantis ūkio subjektas, valstybė narė skatina tokius operatorius naudojantis tokiomis jiems suteik- tomis išimtinėmis teisėmis apriboti atitinkamos paslaugos teikimą, nes šiuo atveju privačios įmonės tokios veiklos veiksmingai vykdyti negali. Tai ypač svarbu tais atvejais, kai pašto paslaugos apsaugos priemonė apriboja kitas paslaugas kitose ar gretutinėse rinkose, tokiose kaip greitojo pašto rin- ka. Komisija jau yra pareikalavusi, kad kelios valstybės narės panaikintų apribojimus, atsirandančius dėl išimtinių teisių, suteiktų tarptautiniams kurjeriams teikti greitojo pašto paslauas (2). (1) Žr. Komisijos pranešimą dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo taikant Bendrijos konkurencijos teisę (OL C 372, 1997 12 9, p. 5). (2) Žr. 13 išnašą. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 181 Kita galima piktnaudžiavimo rūšis – labai nenašių paslaugų teikimas ir nesinaudojimas techniniais pasiekimais. Tai daro žalą klientams, negalintiems pasirinkti teikėjų. Pavyzdžiui, 1994 m. Komisijos parengtas pranešimas (1) parodė, kad tais atvejais, kai nėra konkurencijos, valstybėse narėse valstybi- niai pašto operatoriai nuo 1990 m. nebuvo pasiekę jokios pažangos standartizuodami matavimus ir svorį. Pranešimas taip pat parodė, kad kai kurie pašto operatoriai slapta subsi- dijavo tarpusavyje rezervuotas ir nerezervuotas paslaugas (žr. 3. 1 ir 3. 4 punktus), ir tuo dauguma atvejų buvo galima paaiškinti kainų skirtumą valstybėse narėse 1994 m. , dėl to ypač nukentėjo individualūs gyventojai, nes jie naudojasi rezervuotomis paslaugomis, kurių kaina yra didesnė, nei turėtų būti, ir jiems netaikomos jokios nuolaidų schemos. parodė, kad paslaugos kokybė nuo 1994 m. pagerėjo. Tačiau buvo atlikti tik pirmos klasės pašto tyrimai, o pastarojo meto tyrimai rodo, kad kokybė ir vėl truputį suprastėjo. Dauguma Bendrijos valstybinių pašto operatorių Komisijai vertinti pagal Sutarties konkurencijos taisykles yra pateikę susitarimus dėl mokesčio už galutinį pristatymą. Susitarimo šalys paaiškino, kad jų tikslas – nustatyti sąžiningą kompen- saciją už tarpvalstybinio pašto pristatymą, kuri geriau atspindėtų realias sąnaudas ir pagerintų tarpvalstybinio pašto paslaugų kokybę. Pateikti pavyzdžiai rodo, jog yra tikimybė, kad, suteikus spe- cialiąsias ar išimtines teises, pašto operatorių teikiamos paslaugos kokybė prastėja (2), ir jie nesiima priemonių jai gerinti. Tokiais atvejais Komisija gali būti priversta veikti atsižvelgdama į 8. 3 punkte paaiškintas sąlygas. Pirmiau nurodyta analizė parodė, kad, norint patenkinti kli- entų, ypač individualių gyventojų, negalinčių naudotis kur- jerių įmonių ar fakso perdavimo paslaugomis, poreikius, tarpvalstybinių pašto paslaugų kokybę būtina smarkiai page- rinti. Nepriklausomi tyrimai, atlikti 1995 m. ir 1996 m. , 2. 8. Nepateisinamas atsisakymas teikti paslaugą taip pat yra pikt- naudžiavimas, kurį draudžia Sutarties 86 straipsnis. Dėl tokio elgesio atsirastų paslaugų ribojimas, kaip apibrėžta 86 straipsnio antros pastraipos b punkte, o jei taip būtų elgiamasi tik su kai kuriais naudotojais, – diskriminacija, kuri prieštarauja 86 straipsnio antros pastraipos c punktui, reika- laujančiam, kad tapatiems sandoriams nebūtų taikomos skir- tingos sąlygos. Daugumoje valstybių narių 4. 2 punkte nuro- dyti operatoriai tarpininkams suteikia prieigą prie įvairių jų pašto tinklo prieigos taškų. Tačiau prieigos sąlygos, ypač tai- komi tarifai, yra laikomos paslaptyje ir gali prisidėti prie dis- kriminacinių sąlygų taikymo. Valstybės narės turėtų užtik- rinti, kad jų pašto teisės aktai neskatintų pašto operatorių be pagrindo taikyti skirtingas sąlygas arba neprileisti tam tikrų įmonių. (1) UFC – Que Choisir, Pašto paslaugos Europos Sąjungoje, 1994 m. balandžio mėn. (2) Prieš keletą dešimtmečių daugelyje valstybių narių vartotojai rytą išsiųstus standartinius laiškus galėjo gauti po pietų. Nuo to laiko paslaugos kokybė nuolat prastėjo, ir svarbiausia pašto pristatymas buvo sumažintas nuo penkių iki vieno karto per dieną (arba kai kuriuose Europos Sąjungos miestuose iki dviejų). Pašto organizacijų paslaugų kokybė suprastėjo dėl išimtinių teisių, nes jos neleido kitoms įmonėms patekti į rinką. Dėl to pašto organizacijos nesistengė padidėjusių algų ir sumažėjusių darbo valandų kompensuoti taikyda- mos šiuolaikines technologijas, kaip darė įmonės tose pramonės sri- tyse, kurios buvo atviros konkurencijai. 2. 9. Nors dominuojanti įmonė turi teisę ginti savo padėtį konku- ruodama su konkurentais, jos pareiga – dar labiau nemažinti rinkoje likusios konkurencijos. Tokia išskyrimo praktika gali būti nukreipta prieš esamus rinkoje konkurentus, arba ja gali būti stengiamasi sukliudyti patekti į rinką naujiems daly- viams. Tokio neteisėto elgesio pavyzdžiai gali būti: įmonės, kuri yra vienintelis ar dominuojantis produkto tiekėjas arba kuri kontroliuoja prieigos galimybę prie esminės technolo- gijos ar infrastruktūros, atsisakymas turėti verslo reikalų; grobikiška kainodara ar tam tikrų kainų sumažinimas (žr. 3 punktą); išskirtį skatinantys susitarimai; diskriminacija kaip monopolinio elgesio, siekiančio išskirti konkurentus, dalis; išskirtį skatinančios grąžinimo schemos. 182 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. 3. KRYŽMINIS SUBSIDIJAVIMAS b) Pasekmės a) Pagrindiniai principai 3. 1. Kryžminis subsidijavimas reiškia, kad įmonė visas ar dalį savo veiklos sąnaudų vienoje geografinėje ar produkto rin- koje dengia iš veiklos kitoje geografinėje ar produkto rinkoje arba visas ar dalį savo veiklos sąnaudų vienoje geografinėje ar produkto rinkoje priskiria kitos geografinės ar produkto rinkos sąnaudoms. Tam tikromis aplinkybėmis kryžminis subsidijavimas pašto sektoriuje, kur beveik visi operatoriai teikia rezervuotas ir nerezervuotas paslaugas, gali iškreipti konkurenciją ir nugalėti konkurentus pasiūlymais, kuriuos galima įvykdyti ne dėl to, kad paslauga naši (įskaitant masto ekonomiją) ir duoda gerus rezultatus, bet dėl kryžminio sub- sidijavimo. Pašto sektoriaus plėtotei labai svarbu vengti kryž- minio subsidijavimo, kuris veda prie nesąžiningos konku- rencijos. 3. 2. Kryžminis subsidijavimas neiškreipia konkurencijos, kai rezervuotos veiklos sąnaudos subsidijuojamos iš kitų rezer- vuotų paslaugų įplaukų, nes tarp tokių paslaugų konkuren- cija negalima. Ši subsidijavimo forma kartais gali būti reika- linga, kad 4. 2 punkte nurodyti operatoriai galėtų atlikti įsipareigojimą teikti universaliąsias paslaugas vienodomis visiems sąlygomis (1). Pavyzdžiui, nepelningas laiškų prista- tymas kaimo vietovėse yra subsidijuojamas įplaukomis iš pelningo laiškų pristatymo miesto vietovėse. Tą patį galima pasakyti apie rezervuotų paslaugų teikimo subsidijavimą įplaukomis, gautomis iš atviros konkurencijai veiklos. Be to, nerezervuotos veiklos kryžminis subsidijavimas iš esmės nėra piktnaudžiavimas. 3. 3. Priešingai, atviros konkurencijai veiklos subsidijavimas jos sąnaudas priskiriant rezervuotoms paslaugoms gali iškreipti konkurenciją ir pažeisti 86 straipsnį. Toks subsidijavimas gali prilygti įmonės, turinčios Bendrijoje dominuojančią padėtį, piktnaudžiavimui. Be to, monopolinių paslaugų nau- dotojai turėtų dengti sąnaudas, kurios nėra susijusios su jiems teikiamomis paslaugomis. Vis dėlto dominuojančios įmonės per daug konkuruoja kainomis arba gerina savo pinigų srautus gaudamos tik dalinius įnašus į savo pastovias (pridėtines) sąnaudas, nebent kainos yra grobikiškos ar prieš- tarauja nacionaliniams ar Bendrijos teisės aktams. 3. 4. Poskyrio „Dominuojančią padėtį turinčių pašto operatorių pareigos“ 2. 7 punkte buvo nurodytas kryžminis subsidijavi- mas. 4. 2 punkte nurodyti operatoriai neturėtų naudoti rezer- vuotos veiklos pajamų kryžminiam veiklos atviroje konku- rencijos srityje subsidijavimui. Tokia praktika gali užkirsti kelią konkurencijai nerezervuotoje srityje, ją apriboti ar iškreipti. Tačiau kai kuriais pateisinamais atvejais, vadovau- jantis 90 straipsnio 2 dalies nuostatomis, kryžminis subsidi- javimas gali būti laikomas teisėtu, pavyzdžiui, kultūrinio pašto (2) atveju, jei jis taikomas nediskriminaciniu būdu, arba tam tikroms paslaugoms, teikiamoms socialiai, ekonomiškai ar sveikatos požiūriu nuskriaustiems asmenims. Prireikus Komisija nurodo, kokios kitos Sutarties išimtys yra leistinos. Visais kitais atvejais, atsižvelgiant 3. 3 punkte pateiktus nuro- dymus, 4. 2 punkte nurodytų operatorių teikiamų konkuren- cinių paslaugų kaina turėtų iš esmės prilygti vidutinėms bendrosioms paslaugų teikimo sąnaudoms, nes bendrai pati- riamas sąnaudas yra sunku paskirstyti. Tai reiškia, kad den- giamos tiesioginės sąnaudos plius atitinkama operatoriaus dalis nuo bendrųjų ir pridėtinių sąnaudų. Nustatant tą atitin- kamą dalį, turėtų būti taikomi objektyvūs kriterijai, pvz. , apimtys, sunaudotas laikas (darbas) ar naudojimo intensyvu- mas. Taikant atitinkamų paslaugų apyvartą kaip kryžminio subsidijavimo kriterijų, būtina atsižvelgti į tai, kad tokiame sumanytame plane atitinkamos veiklos apyvarta palaikoma dirbtinai maža. Grobikiška kainodara turi įtakos veiksniams, priklausomiems nuo paklausos, tokiems kaip įplaukos ar pelnas. Jei paslaugos yra sistemingai ir pasirinktinai teikia- mos mažesne už vidutines sąnaudas kaina, Komisija kiek- vienu konkrečiu atveju turėtų tirti klausimą pagal 86 straipsnį arba pagal 86 straipsnį ir 90 straipsnio 1 dalį, arba pagal 92 straipsnį. 4. VALSTYBINĖS ĮMONĖS IR SPECIALIOSIOS AR IŠIMTINĖS TEISĖS 4. 1. Sutartis įpareigoja valstybes nares valstybinėms įmonėms ir įmonėms, kurioms jos suteikia specialiąsias ar išimtines tei- ses, nesiimti jokių priemonių ir netaikyti galiojančių priemo- nių, kurios prieštarauja Sutarties taisyklėms (90 straipsnio (1) Žr. Pašto direktyvos konstatuojamosios dalies 16 ir 28 punktus bei (2) UPU vadinamam „proto kūriniu“, į jį įeina knygos, laikraščiai, perio- 5 skyrių. diniai leidiniai ir žurnalai. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 183 1 daliai). Sąvoka „įmonė“ apima kiekvieną asmenį ar juridinį asmenį, vykdantį ūkio veiklą, nesvarbu, koks yra subjekto teisinis statusas ir jo finansavimo būdas. Pašto siuntų surin- kimas, rūšiavimas, gabenimas ir skirstymas yra ūkinė veikla ir tokios paslaugos paprastai teikiamos už atlygį. 5. LAISVĖ TEIKTI PASLAUGAS Sąvoka „valstybinė įmonė“ apima kiekvieną įmonę, kuriai valdžios institucijos gali turėti esminę tiesioginę ar netiesio- ginę įtaką dėl to, kad įmonė joms priklauso nuosavybės tei- se, jos finansiškai joje dalyvauja arba dėl įmonę reglamen- tuojančių taisyklių (1). Galima tarti, kad valdžios institucijos turi esminę įtaką, kai valdžios institucijos tiesiogiai ar netie- siogiai valdo didžiąją dalį įmonės pasirašyto kapitalo, turi įmonės išleistas akcijas arba gali daugumą balsų pagal paskirti daugiau kaip pusę administracinių, valdymo ar prie- žiūros organų narių. Tokiomis įmonėmis laikytini organai, kurie sudaro valstybės narės administracijos dalį ir kurie organizuotai teikia pašto paslaugas trečiosioms šalims už Įmonės, kurioms yra suteiktos specialiosios ar atlygį. išimtinės teisės, pagal 90 straipsnio 1 dalį gali būti valstybinės ir privačios. 4. 2. Nacionaliniai teisės aktai dėl pašto operatorių, kuriems valstybės narės yra suteikusios specialiąsias ar išimtines tei- ses teikti tam tikras pašto paslaugas, yra priskiriami „priemonėms“ kaip apibrėžta Sutarties 90 straipsnio 1 dalyje ir turi būti vertinami pagal tas Sutarties nuostatas, kurios tame straipsnyje nurodytos. Be valstybių narių įsipareigojimų pagal 90 straipsnio 1 dalį, valstybinėms įmonėms ir įmonėms, kurioms suteiktos spe- cialiosios ar išimtinės teisės, taikomi 85 ir 86 straipsniai. 4. 3. Daugelyje valstybių narių specialiosios ir išimtinės teisės tai- komos tokioms paslaugoms kaip tam tikrų pašto siuntų surinkimas, gabenimas ir skirstymas, taip pat būdui, kuriuo tos paslaugos teikiamos, pavyzdžiui, išimtinė teisė įtaisyti pašto dėžutes prie viešųjų kelių ar išleisti pašto ženklus su atitinkamos valstybės pavadinimu. a) Pagrindiniai principai 5. 1. Specialiųjų ar išimtinių teisių suteikimas vienam ar keliems operatoriams, nurodytiems 4. 2 punkte, teikti tam tikrų kate- gorijų pašto siuntų surinkimo, įskaitant viešąjį surinkimą, gabenimo ir skirstymo paslaugas neišvengiamai riboja kitose valstybėse narėse arba toje pačioje valstybėje įsisteigusių įmonių galimybes teikti tokias paslaugas. Jei tokių įmonių tvarkomų pašto siuntų siuntėjai ar adresatai yra kitose valstybėse narėse, šitoks ribojimas įgauna tarpvalstybinį pobūdį. Praktiškai pašto paslaugų teikimo apribojimus kaip apibrėžta Sutarties 59 straipsnyje (2) sudaro draudimas tam tikrų kategorijų pašto siuntas perduoti kitoms valstybėms narėms, įskaitant atvejus, kai perdavimą atlieka tarpininkai, taip pat draudimas skirstyti tarpvalstybinį paštą. Pašto direk- tyva nustato pateisinamus pašto paslaugų teikimo apriboji- mus. 5. 2. Sutarties 66 straipsnis kartu su 55 ir 56 straipsniais nustato išimtis iš 59 straipsnio. Kadangi tai yra išimtys iš pagrindi- nio principo, jas reikia aiškinti su tam tikrais apribojimais. Išimtys pagal 55 straipsnį taikomos tik specialaus pašto per- davimui ir skirstymui, t. y. pašto, atsirandančio teisminių ar administracinių procesų metu, kuris bent jau atskirais atve- jais yra susijęs su oficialiosios valdžios vykdymu, ypač su pranešimais dėl teisminių ar administracinių procedūrų vyk- dymo. Todėl, siekiant apsaugoti viešuosius interesus, tokių pašto siuntų perdavimui ir skirstymui valstybės narės terito- rijoje gali būti taikomas reikalavimas turėti licenciją (žr. 5. 5 punktą). Kitos nukrypimo nuo Sutarties sąlygos, išvardytos tose nuostatose, pašto paslaugoms paprastai netinka. Vien tik tokios paslaugos negali kelti grėsmės viešajai politikai ir negali daryti poveikio žmonių sveikatai. 5. 3. Teisingumo Teismo precedentų teisėje iš esmės leidžiama kitaip nukrypti laikantis privalomų reikalavimų, jei nukrypi- mai atitinka bendros svarbos neekonominius esminius rei- kalavimus, jei jie yra taikomi be diskriminacijos, yra tikslingi ir proporcingi siekiamiems tikslams. Pašto paslaugų srityje esminiai reikalavimai, kuriuos Komisija laiko pateisinamais laisvės teikti pašto paslaugas apribojimams, – tai duomenų suderintas priemones, srityje apsauga taikant šioje (1) Komisijos direktyva 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valsty- bių narių ir valstybės įmonių skaidrumo, OL L 195, 1980 7 29, p. 35. (2) Principų, kylančių iš 59 straipsnio bendrą aiškinimą žr. Komisijos aiš- kinamajame komunikate dėl laisvo paslaugų judėjimo per sienas (OL C 334, 1993 12 9, p. 3). 184 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. 6. VALSTYBIŲ NARIŲ PRIIMTOS PRIEMONĖS korespondencijos slaptumas, tinklo saugumas vežant pavo- jingas prekes, taip pat Sutarties nuostatomis pateisinamais atvejais – aplinkos apsauga ir regioninis planavimas. Atvirkš- čiai, Komisija nelaiko pateisinamu laisvės teikti pašto paslau- gas apribojimo dėl vartotojų apsaugos, kadangi šį bendros svarbos reikalavimą galima įvykdyti bendraisiais teisės aktais dėl sąžiningos prekybos ir vartotojų apsaugos. Laisvė teikti pašto paslaugas didina naudą vartotojams, jei įsipareigojimai teikti universaliąsias paslaugas yra gerai apibrėžti remiantis Pašto direktyva ir gali būti įvykdomi. a) Pagrindiniai principai 6. 1. Valstybės narės gali laisvai apibrėžti, kas yra bendros svar- bos paslaugos, suteikti specialiąsias ar išimtines teises, kurių reikia joms teikti, reguliuoti jų valdymą ir prireikus finan- suoti jas. Tačiau pagal Sutarties 90 straipsnio 1 dalį valstybės narės valstybinėms įmonėms ir įmonėms, kurioms jos sutei- kia specialiąsias ar išimtines teises, negali priimti jokių prie- monių ar taikyti galiojančių priemonių, jei jos prieštarauja Sutarties taisyklėms, ypač konkurencijos taisyklėms. 5. 4. Todėl Komisija mano, kad bet kuri specialioji ar išimtinė teisė, ribojanti tarpvalstybinių pašto paslaugų teikimą, turi būti pateisinta atsižvelgiant į Sutarties 90 ir 59 straipsnius. Šiuo metu specialiosios ir išimtinės teisės, kurių taikymas neperžengia Pašto direktyvoje apibrėžtų rezervuotų paslaugų ribų, yra prima facie pateisinamos pagal 90 straipsnio 2 dalį. Kai kuriose valstybėse narėse, pavyzdžiui, Danijoje, Nyder- landuose, Suomijoje, Švedijoje ir Jungtinėje Karalystėje, siun- čiamo tarpvalstybinio pašto paslaugos yra de jure ar de facto liberalizuotos. b) Pasekmės 5. 5. Tvirtindamos Pašto direktyvoje nurodytas priemones, valstybės narės privalo sureguliuoti pašto paslaugas. Kai valstybės narės riboja pašto paslaugas siekdamos vykdyti universaliąsias paslaugas ir laikytis esminių reikalavimų, tokio teisinio akto turinys turi atitikti siekiamą tikslą. Papras- tai įsipareigojimų vykdymas užtikrinamas grupinėmis licen- cijomis ir deklaracijomis, kuriose pašto paslaugų teikėjai nurodo savo pavardę, teisinį statusą, oficialų pavadinimą ir adresą bei pateikia trumpą savo siūlomų visuomenei paslaugų aprašymą. Individualios licencijos turėtų būti tai- komos tik specifinėms pašto paslaugoms, kai įrodoma, kad mažiau ribojančios procedūros negali užtikrinti tų tikslų. Valstybės narės gali būti paragintos konkrečiais atvejais Komisijai pranešti apie priemones, kurias jos priima, kad Komisija galėtų įvertinti jų proporcingumą. b) Pasekmės pateisinimo 6. 2. Universalaus surinkimo ir skirstymo tinklo eksploatavimas 4. 2 punkte nurodytam operatoriui suteikia didelį pranašumą teikiant ne tik rezervuotas ar liberalizuotas paslaugas, atitin- kančias universaliųjų paslaugų apibrėžimą, bet ir kitas (ne- universaliąsias pašto) paslaugas. Draudimas pagal 90 straips- ir 86 straipsnio b punktą draudžia be jokio nio 1 dalį dominuojančia pasinaudoti objektyvaus padėtimi vienoje rinkoje tam, kad būtų galima įgyti galią atskirose susijusiose ar gretutinėse rinkose, ir dėl to kiltų pavojus, kad tose rinkose bus panaikinta konkurencija. Šaly- se, kuriose korespondencijos siuntų vietinis pristatymas yra liberalizuotas, pavyzdžiui, Ispanijoje, ir monopolis apsiriboja tik tarpmiestiniu transportu ir pristatymu, pasinaudojimas dominuojančia padėtimi tam, kad monopolis būtų išplėstas iš šios pastarosios rinkos į pirmąją, būtų dėl to nesuderina- mas, nesant konkretaus pateisinimo, su Sutarties nuostato- mis, jei bendros ekonominės svarbos paslaugų funkcionavi- mui nebūtų anksčiau kilęs pavojus. Komisija mano, kad būtų tikslinga, jei valstybės narės praneštų Komisijai apie visus specialiųjų ir išimtinių teisių išplėtimo atvejus ir jų pateisini- mus. 6. 3. Pašto paslaugų teikimo apribojimai gali daryti poveikį vals- tybių narių tarpusavio prekybai, nes kiti pašto paslaugų 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 185 teikėjai, nenurodyti 4. 2 punkte, gali siųsti paštą į kitas vals- tybes nares ir iš jų, ir apribojimai gali trukdyti tarpvalstybi- nes paslaugas teikiantiems operatoriams kitose valstybėse narėse. turinti įtakos Bendrijos valstybių narių tarpusavio prekybai, yra nesuderinama su bendrąja rinka, išskyrus tam tikras aplin- kybes, kai daroma ar gali būti daroma išlyga. Nepažeidžiant 90 straipsnio 2 dalies, pašto paslaugoms taikytini 92 ir 93 straipsniai (2). jos neturi teikti 6. 4. Kaip paaiškinta 8 punkto b poskyrio vii papunktyje, valstybės narės turi stebėti prieigos sąlygas ir naudojimąsi specialiosiomis ir išimtinėmis teisėmis. Nebūtinai dėl to jos turi steigti naujus organus, bet 4. 2 punkte nurodytiems ope- ratoriams ar su jais susijusiam (teisiškai, administraciškai ar struktūriškai) organui išimtinių teisių ir apskritai pašto operatorių veiklos priežiūros įgaliojimų (1). Dominuojančią padėtį turinčiai įmonei neturi būti leidžiama naudotis tokiomis galiomis prieš savo konkurentus. Labai svarbu išlaikyti priežiūros institucijos teorinį ir praktinį nepriklausomumą nuo prižiūrimų įmonių. Neiškreiptos konkurencijos sistemą, kurios reikalauja Sutartis, galima užtikrinti jei bus garantuotos vienodos galimybės visiems ūkio subjektams, įskaitant slaptą verslo informaciją. Leisti operatoriui tikrinti savo konkurentų dek- laracijas arba suteikti įmonei savo konkurentų priežiūros galias, arba būti susietam su licencijų išdavimu reiškia suteikti tokiai įmonei komercinę informaciją apie jos kon- kurentus ir turėti galimybę daryti jiems įtaką. tik tuo atveju, Vadovaujantis 93 straipsnio 3 dalimi, reikalaujama, kad valstybės narės Komisijai praneštų apie visų planų suteikti pagalbą ar pakeisti galiojančias pagalbos priemones patvirti- nimus. Be to, reikalaujama, kad Komisija stebėtų pagalbą, kuriai pirmiau buvo duotas leidimas arba kuri buvo pradėta teikti prieš Sutarties įsigaliojimą arba prieš atitinkamos valstybės narės įstojimą. Šiuo metu visiems universaliųjų paslaugų teikėjams taikoma 1980 m. birželio 25 d. Komisijos direktyva 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo (3) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direk- tyva 93/84/EEB (4). Be reikalavimo, kad 4. 2 punkte nurodytų operatorių finansinės ataskaitos, aptartos 8 punkto b posky- rio vi papunktyje, būtų skaidrios, valstybės narės privalo užtikrinti, kad jų santykiai su tais operatoriais būtų skaidrūs, kaip reikalauja direktyva, ir būtų aiškiai nurodyta: 7. PAŠTO OPERATORIAI IR VALSTYBĖS PAGALBA a) viešosios lėšos, suteikiamos tiesiogiai, įskaitant atleidimą nuo mokesčių ar jų sumažinimą; b) viešosios lėšos, suteikiamos per kitas valstybines įmones ar finansų įstaigas; a) Principai Kai kurie 4. 2 punkte nurodyti operatoriai dirba labai pelnin- gai, tačiau atrodo, kad daugumos pašto operatorių veikla yra finansiškai nuostolinga arba ties lūžio riba, nors informacija apie finansinius rezultatus būna ribota, nes palyginti nedaug operatorių reguliariai skelbia auditui tinkamai parengtą svar- bią informaciją. Tačiau tiesioginė finansinė parama subsidijų forma arba netiesioginė parama, tokia kaip atleidimas nuo mokesčių, yra kai kurioms pašto paslaugoms teikiama, nors jos dydis dažnai nėra skaidrus. Pagal Sutartį Komisija yra atsakinga už tai, kad būtų įgyven- dintas 92 straipsnis, kuriame sakoma, kad valstybės pagalba, c) tų viešųjų lėšų faktinis panaudojimas. Viešųjų lėšų skyrimu Komisija pirmiausia laiko: a) veiklos nuostolių kompensavimą; b) kapitalo suteikimą; (1) Žr. bylą C-18/88 RTT prieš GB-Inno-BM [1991] ECR I-5981, 25–28 dalys. [1994] ECR I-877. (3) OL L 195, 1980 7 29, p. 35. (4) OL L 254, 1993 10 12, p. 16. (2) Byla C-387/92 Banco de Credito Industrial prieš Ayuntamiento Valencia 186 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. c) negrąžintinas dotacijas ar paskolas lengvatinėmis sąlygo- mis; valstybės pagalba, kuri, remiantis 90 straipsnio 2 dalimi, pasi- naudoja 92 straipsnio 1 dalies draudimo išimtimi (2). d) finansinių pranašumų suteikimą atsisakant pelno ar grą- žintinų sumų; e) įprastai gaunamų pajamų iš panaudotų viešųjų lėšų atsi- sakymą; 8. BENDROS EKONOMINĖS SVARBOS PASLAUGA f) valdžios institucijų skiriamos finansinės naštos kompen- savimą. a) Pagrindiniai principai b) 90 ir 92 straipsnių taikymas Komisija yra tikrinusi keletą mokestinių lengvatų, kurios buvo suteiktos tam tikram pašto operatoriui remiantis 92 straips- niu, ryšium su Sutarties 90 straipsniu. Komisija siekė patik- rinti, ar mokestinės lengvatos gali būti naudojamos operato- riaus veiklos atviruose konkurencijai sektoriuose kryžminiam subsidijavimui. Tuo metu pašto operatorius neturėjo analitinės sąnaudų apskaitos sistemos, kuri būtų leidusi Komi- sijai atskirti rezervuotą veiklą nuo konkurencinės veiklos. Ati- tinkamai remdamasi toje srityje atliktų analizių rezultatais, Komisija įvertino pašto operatoriaus papildomas sąnaudas dėl įsipareigojimo teikti universaliąsias paslaugas palyginti su mokestinėmis lengvatomis. Komisija priėjo išvadą, kad sąnau- dos buvo didesnės negu tos lengvatos, ir todėl nusprendė, kad tiriamoji mokesčių sistema negali sąlygoti operatoriaus veik- los konkurencinėse srityse kryžminio subsidijavimo (1). Pažymėtina, kad savo sprendime Komisija paragino atitin- kamą valstybę narę užtikrinti, kad pašto operatorius įdiegtų analitinę sąnaudų apskaitos sistemą, ir iš jo būtų reikalaujama metinės ataskaitos, leidžiančios stebėti, kaip jis laikosi Bend- rijos teisės. 8. 1. Sutarties 90 straipsnio 2 dalis leidžia daryti išimtį iš Sutar- ties taisyklių, kai tų taisyklių taikymas teisiškai ar faktiškai kliudo 4. 2 punkte nurodytiems operatoriams atlikti jiems skirtą uždavinį, t. y. teikti bendros ekonominės svarbos pas- laugą. Nepažeidžiant valstybių narių teisių apibrėžti konkre- čius bendros svarbos paslaugų reikalavimus, šis uždavinys pirmiausia reiškia, kad turi būti teikiamos ir palaikomos uni- versaliosios viešosios pašto paslaugos garantuojant prieina- mus, ekonomiškus ir skaidrius tarifus visoje šalyje už prieigą prie viešojo pašto tinklo iš nedidelio atstumo atitinkamomis darbo valandomis, įskaitant pašto siuntų surinkimą iš priei- namų pašto dėžučių ar surinkimo punktų visoje teritorijoje ir tokių siuntų pristatymą laiku ant jų nurodytu adresu, taip pat susijusias paslaugas, kurias visuotinai teikti garantuojant jų nurodytą kokybę yra patikėta tiems operatoriams kokiu nors turi būti plėtojamos reaguojant į socialines, ekonomines ir technines sąlygas bei vartotojų paklausą. teisės aktu. Universaliosios paslaugos Bendrieji interesai reikalauja, kad Bendrijoje funkcionuotų tikrai integruotas viešasis pašto tinklas, leidžiantis našiai pla- tinti informaciją ir taip, viena vertus, didintų Europos pramonės konkurencingumą, plėtotų prekybą ir prisidėtų prie didesnės regionų ir valstybių narių sanglaudos, antra vertus, gerintų socialinį Sąjungos piliečių bendravimą. Apibrėžiant rezervuotas sritis būtina atsižvelgti į finansinius išteklius, kurių reikia bendros ekonominės svarbos paslau- gai teikti. Pirmosios Instancijos Teismas palaikė Komisijos sprendimą ir pareiškė, kad mokesčių lengvatos tam pašto operatoriui yra 8. 2. Finansiniai ištekliai viešojo tinklo priežiūrai ir tobulinimui daugiausia vis dar gaunami iš 2. 3 punkte nurodytos veiklos. Šiuo metu nesant suderinimo Bendrijos lygiu, dauguma (1) Byla NN 135/92, OL C 262, 1995 10 7, p. 11. (2) Byla T-106/95 FFSA prieš Komisiją [1997] ECR II-229. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 187 valstybių narių turi nustatytas monopolio ribas pagal pašto siuntos svorį. Kai kurios valstybės narės taiko svorio ir kai- nos ribas, o viena valstybė narė taiko tik kainos ribą. Atro- do, kad Komisijos surinkta informacija apie įplaukas, gautas iš pašto srautų valstybėse narėse, rodo, jog viešojo pašto įprastomis tinklo priežiūrai aplinkybėmis galėtų pakakti išsaugoti specialiąsias ir išimti- nes teises šioje rinkoje. ir gerinimui garantuoti Paslaugos, kurioms valstybės narės gali rezervuoti specialią- sias ir išimtines teises tokiu mastu, kad būtų galima užtik- rinti universaliąsias paslaugas, yra suderintos Pašto direkty- voje. Tokiu mastu, kokiu valstybės narės šioms paslaugoms suteikia specialiąsias ar išimtines teises, šios paslaugos tam tikrais atvejais laikomos atskira produkto rinka, ypač reklaminės pašto siuntos, ateinančio tarpvalstybinio pašto skirstymas, išeinantis tarpvalstybinis paštas, pašto siuntų surinkimas, rūšiavimas ir gabenimas. Komisija atsižvelgia į tai, kad tos rinkos daugelyje valstybių narių yra visiškai ar iš dalies liberalizuotos. įsipareigojimus šios paslaugos atžvilgiu. Su reklaminėmis pašto siuntomis susijusios dvi pagrindinės problemos – kli- entų galimas piktnaudžiavimas jo tarifais ir liberalizavimu siekiant apeiti rezervuotas 8. 2 punkte nurodytas paslaugas (rezervuotos siuntos perduodamos per kitus operatorius, lyg jos būtų nerezervuotos reklaminio pašto siuntos). Tų valsty- bių narių, kurios neriboja reklaminių pašto siuntų paslaugų, pavyzdžiui, Ispanijos, Italijos, Nyderlandų, Austrijos, Švedi- jos ir Suomijos, duomenų dar negalima galutinai ir apibend- rintai įvertinti. Dėl to manoma, kad tikslinga kiekvieną kon- kretų atvejį spręsti atskirai. Jei dėl tam tikrų aplinkybių tai yra būtina ir tai nepažeidžia 8. 3 punkto, valstybės narės, siekdamos išvengti dirbtinių srauto iškraipymų ir didelio įplaukų destabilizavimo, gali ir toliau taikyti apribojimus reklaminių pašto siuntų paslaugoms arba pradėti taikyti licencijas. 8. 5. Ateinančio tarpvalstybinio pašto skirstymo sistema, pagal kurią pristatymo valstybės narės operatorius gauna mokestį už galutinį pristatymą iš siuntos kilmės valstybės narės ope- ratoriaus, šiuo metu yra persvarstoma siekiant suderinti mokestį už galutinį pristatymą su faktinėmis sąnaudomis, nes dauguma atvejų jis yra per mažas. 8. 3. Taikydama konkurencijos ir kitas atitinkamas Sutarties taisykles pašto sektoriui, Komisija, tirdama skundą arba savo pačios iniciatyva vertindama, ar rezervuotos srities apimtį galima pateisinti pagal 90 straipsnio 2 dalį, atsižvelgia į sude- rintą apibrėžimą, pateiktą Pašto direktyvoje. Atspirties taš- kas čia – prielaida, kad specialiosios ar išskirtinės teisės rezer- vuotoje srityje, apibrėžtoje Pašto direktyvoje, pateisinamos prima facie pagal 90 straipsnio 2 dalį. Tačiau ši prielaida gali būti atmesta, jei faktai rodo, kad apribojimas neatitinka 90 straipsnio 2 dalies sąlygų (1). Nepažeisdamos 8. 3 punkto, valstybės narės gali ir toliau tai- kyti tam tikrus galiojančius ateinančio tarpvalstybinio pašto skirstymo apribojimus (2) siekdamos išvengti, kad srautas nebūtų dirbtinai nukreipiamas kitur, nes tai padidintų tarp- valstybiniam paštui tenkančią dalį Bendrijoje. Tokie apribo- jimai gali būti taikomi tik siuntoms, galinčioms būti priskir- toms rezervuotinai paslaugų sričiai. Vertindama atskirus atvejus, Komisija atsižvelgia į svarbias specifines aplinkybes valstybėse narėse. 8. 4. Reklaminių pašto siuntų rinka dar tik atsiranda ir skirtingais tempais plėtojasi įvairiose valstybėse narėse, dėl to Komisijai šiame etape sunku nurodyti bendrus valstybių narių 8. 6. Pašto siuntų surinkimą, rūšiavimą ir gabenimą pašto opera- toriai daugelyje valstybių narių jau atvėrė arba šiuo metu atveria trečiosioms šalims. Atsižvelgdamos į tai, kad dėl (1) Išimties, nurodytos 90 straipsnio 2 dalyje, taikymo apribojimus žr. Teisingumo Teismo pozicijoje šiose bylose: Byla C-179/90 Merci con- venzionali porto di Genova prieš Siderurgica Gabrielli [1991] ECR I-1979; Byla C-41/90 Klaus Höfner ir Fritz Elser prieš Macroton [1991] ECR I-5889. (2) Tai ypač gali būti taikoma paštui iš vienos valstybės, kurį perduoda komercinės įmonės kitai valstybei, kad jis vėliau per tos kitos valstybės operatorių patektų į viešąjį pašto tinklą. 188 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. tokio atvėrimo įplaukos įvairiose valstybėse narėse gali svy- ruoti priklausomai nuo padėties, kai kurios valstybės narės, nepažeisdamos 8. 3 punkto, gali, jei būtina dėl tam tikrų aplinkybių, tarpininkų vykdomam pašto siuntų surinkimui, rūšiavimui ir gabenimui (1) ir toliau taikyti tam tikrus galio- jančius apribojimus, kad 4. 2 punkte nurodytiems operato- riams būtų suteikta būtina galimybė persitvarkyti. Tačiau tokie apribojimai iš esmės turėtų būti taikomi tik pašto siun- toms, kurioms taikomas galiojantis monopolis, neturėtų riboti to, kas jau yra priimta atitinkamoje valstybėje narėje, ir turėtų neprieštarauti nediskriminacinės prieigos prie pašto tinklo principui, išdėstytam 8 punkto b poskyrio vii papunk- tyje. paslaugas. Tokiu atveju valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tokiose procedūrose numatytos sąlygos būtų skaidrios, objek- tyvios, be diskriminacijos padarinių ir kad būtų veiksminga procedūra kreiptis į teismus su skundais dėl atsisakymo išduoti licencijas. ii) Švelnesnių apribojimų bendros ekonominės svarbos paslau- goms užtikrinti nebuvimas b) 90 straipsnio 2 dalies taikymo pašto sektoriui sąlygos Išimtinės teisės gali būti suteiktos arba toliau paliktos galioti tik tais atvejais, kai yra būtinos bendros ekonominės svarbos užduotims užtikrinti. Daugelyje sričių naujų įmonių atėjimas į rinką dėl jų specifinių gebėjimų ir patirties gali padėti reali- zuoti bendros ekonominės svarbos paslaugas. Šios sąlygos turėtų būti taikomos 90 straipsnio 2 dalyje nusta- tytoms išimtims: i) Kitų pašto paslaugų liberalizavimas Jei 4. 2 punkte nurodytas operatorius neteikia patenkinamai visų universaliosios paslaugos elementų, kurių reikalauja Pašto direktyva (pvz. , konkrečioje valstybėje narėje galimybė kiekvienam piliečiui, ypač jei jis gyvena atokesniame rajone, gauti laikraščius, žurnalus ir knygas), netgi esant visuotiniam pašto tinklui ir specialiosioms ar išimtinėms teisėmis, atitin- kama valstybė narė privalo imtis priemonių (2). Užuot plėsdamos jau suteiktas teises, valstybės narės turėtų sudaryti konkurentams galimybę teikti paslaugas ir tai darydamos jos gali tiems konkurentams, be esminių reikalavimų, taikyti dar ir papildomus įsipareigojimus. Visi tie įsipareigojimai turėtų būti objektyvūs, nediskriminaciniai ir skaidrūs. Išskyrus tas paslaugas, kurioms būtinas rezervavimas ir kurias Pašto direktyva leidžia rezervuoti, valstybės narės turėtų atšaukti visas specialiąsias ir išimtines teises teikti pašto paslaugas, išskyrus su oficialios valdžios funkcijų vykdymu susijusio pašto paslaugas, tokiu mastu, kuris 4. 2 punkte nuro- dytiems operatoriams nei teisiškai, nei faktiškai netrukdytų atlikti jiems skirtų bendros ekonominės svarbos paslaugų, ir jos turėtų imtis visų būtinų priemonių užtikrinti visų ūkio subjektų teisę teikti pašto paslaugas. iii) Proporcingumas Tai nekliudo valstybėms narėms prireikus tokių paslaugų tei- kimui taikyti deklaracijų procedūras ar grupines licencijas arba individualių licencijų procedūras, kuriomis siekiama įgy- vendinti esminius reikalavimus ir apsaugoti universaliąsias Be to, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad specialiųjų ir išim- tinių teisių taikymo sritis būtų proporcinga bendrai ekonomi- nei svarbai, kuriai tos teisės tarnauja. Drausti savitarną, t. y. drausti fiziniam ar juridiniam asmeniui (įskaitant giminingą ar dukterinę organizaciją), kuris yra pašto siuntos autorius, atlikti pašto paslaugas ar jo vardu veikiančiai trečiajai šaliai (1) Net monopolinėmis sąlygomis siuntėjams turi būti leidžiama laisvai naudotis tam tikromis tarpininkų teikiamomis paslaugomis, kaip antai išankstinis rūšiavimas prieš perduodant pašto operatoriui. (2) Pašto direktyvos 3 straipsnis reikalauja, kad valstybės narės užtikrintų vartotojų teisę į universaliąsias paslaugas. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 189 rinkti ar gabenti tokias pašto siuntas būtų, pavyzdžiui, nepro- porcinga tikslui užtikrinti pakankamus išteklius viešajam pašto tinklui. Valstybės narės taip pat privalo koreguoti tokių specialiųjų ar išimtinių teisių taikymo sritį pagal poreikių ir sąlygų, kuriomis teikiamos pašto paslaugos, pokyčius ir atsi- žvelgdamos į valstybės pagalbą, teikiamą 4. 2 punkte nurody- tam operatoriui. vi) Apskaitos skaidrumas iv) Nepriklausomos reguliavimo struktūros vykdomas stebėjimas Stebėti, kaip 4. 2 punkte nurodyti operatoriai atlieka viešųjų paslaugų užduotis, ar prieiga prie viešojo pašto tinklo yra atvira, ir kaip atitinkamais atvejais suteikiamos licencijos ir kontroliuojamos deklaracijos, kaip 4. 2 punkte nurodyti ope- ratoriai laikosi suteiktų specialiųjų ar išimtinių teisių, turėtų būti patikėta organui ar organams, kurie nuo tokių operato- rių yra nepriklausomi (1). Tas organas turėtų pirmiausia užtikrinti: kad rezervuotų paslaugų teikimo sutartys būtų visiškai skaidrios, tokioms paslaugoms būtų išrašomos atskiros sąskaitos-faktūros ir jos būtų atskirtos nuo tokių nerezervuotų paslaugų kaip spaus- dinimas, ženklinimas etiketėmis ir dėjimas į vokus; kad paslaugų, kurios yra iš dalies rezervuotos ir iš dalies liberali- zuotos, sąlygos ir reikalavimai būtų atskiri; ir kad rezervuota- sis elementas būtų prieinamas visiems pašto naudotojams, nesvarbu, ar jie perka nerezervuotąją dalį, ar ne. Kiekvienas 4. 2 punkte nurodytas operatorius naudojasi vienu pašto tinklu konkuruodamas įvairiose rinkose. Operatoriai, valdantys universalųjį pašto tinklą, turi galimybę lengvai tai- kyti diskriminacines kainas ir paslaugas įvairioms klientų klasėms ar net vienos klasės viduje, nes susidaro didelės pridėtinės sąnaudos, kurių negalima visiškai ir tiksliai priskirti kokiai nors vienai paslaugai. Todėl labai sunku nustatyti kryž- minį subsidijavimą tarp pašto siuntų tvarkymo įvairių etapų viešajame pašto tinkle ir tarp rezervuotų paslaugų ir paslaugų, teikiamų konkurencinėmis sąlygomis. Be to, daugelis opera- torių kultūrinėms pašto siuntoms taiko lengvatinius tarifus, kurie aiškiai nepadengia vidutinių bendrųjų sąnaudų. 5 ir 90 straipsniai įpareigoja valstybes nares užtikrinti, kad būtų visiškai laikomasi Bendrijos teisės. Komisija mano, kad tinka- miausias būdas įvykdyti tą įsipareigojimą būtų, jei valstybės narės reikalautų iš 4. 2 punkte nurodytų operatorių turėti atskirus finansinius įrašus, kuriuose atskirai būtų nurodytos, inter alia, sąnaudos ir įplaukos, susijusios su paslaugomis, tei- kiamomis pagal išimtines teises, ir paslaugomis, teikiamomis konkurencinėmis sąlygomis, ir sudaryti galimybę išsamiai įvertinti sąlygas, taikomas įvairiuose viešojo pašto tinklo pri- eigos taškuose. Jei paslauga susideda iš elementų, kurių vieni priskiriami rezervuotoms, kiti konkurencinėms paslaugoms, atskirai turėtų būti nurodytos kiekvieno elemento sąnaudos. Vidaus apskaitos sistemos turėtų remtis nuosekliai taikomais ir objektyviai pateisinamais sąnaudų apskaitos principais. Parengiamos finansinės ataskaitos, jos patikrinamos neprik- lausomų auditorių, kuriuos gali skirti nacionalinė reguliavimo institucija, ir skelbiamos pagal atitinkamus Bendrijos ir nacio- nalinius teisės aktus, taikomus komercinėms organizacijoms. vii) Nediskriminacinė prieiga prie pašto tinklo v) Rezervuotų paslaugų veiksmingas stebėjimas Operatoriai turėtų teikti universaliąsias pašto paslaugas užtik- rindami klientams arba tarpininkams nediskriminacinę pri- eigą prie atitinkamų prieigos taškų pagal naudotojų poreikius. Prieigos sąlygos, įskaitant sutartis (kai jos sudaromos), turėtų būti skaidrios, atitinkamu būdu skelbiamos ir taikomos be jokios diskriminacijos. Valstybė narė turėtų stebėti užduotis, kurioms konkurencija netaikoma, lygindama jas su paskelbtais paslaugos planais ir atlikimo lygiu ir reikalauti reguliariai bei viešai atsiskaityti, kaip atliekamos tokios paslaugos. (1) Žr. ypač Pašto direktyvos 9 ir 22 straipsnius. Kai kurie operatoriai tam tikroms klientų grupėms, atrodo, neskaidriai taiko lengvatinius tarifus. Valstybės narės turėtų stebėti prieigos prie tinklo sąlygas ir stengtis užtikrinti, kad 190 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. nebūtų jokios nei naudojimosi sąlygų, nei reikalaujamo užmokesčio diskriminacijos. Svarbiausia turėtų būti užtikri- nama, kad tarpininkai, įskaitant operatorius iš kitų valstybių narių, galėtų rinktis iš esamų prieigos prie viešojo pašto tinklo taškų ir per pagrįstą laikotarpį galėtų prie jo prieiti už sąnau- domis paremtą kainą pagal faktiškai reikalaujamas paslaugas. Įsipareigojimas suteikti nediskriminacinę prieigą prie viešojo pašto tinklo nereiškia, kad valstybės narės privalo užtikrinti prieigą korespondencijos siuntoms iš savo teritorijos, kurias, pažeisdamos pašto monopolį ir siekdamos pasinaudoti mažesniu pašto tarifu, komercinės įmonės perdavė kitai vals- tybei, kad jos patektų į viešąjį pašto tinklą per tos kitos valstybės pašto operatorių. Kitos ekonominės priežastys, tokios kaip gamybos sąnaudos ir įrenginiai, pridėtinė vertė ar teikiamų paslaugų lygis kitose valstybėse narėse, nėra laikomi neleistinais. Už sukčiavimą nepriklausomas reguliavimo orga- nas gali skirti bausmes. Šiuo metu pašto siuntoms, kurių gamybos procese prieš joms įgyjant fizinę formą duomenys perduodami per valstybių sie- nas, prieiga prie pašto tinklo kartais neleidžiama arba lei- džiama su tam tikromis sąlygomis. Šie atvejai paprastai vadi- nami nefiziniu atgaliniu paštu. Šiuolaikinėmis sąlygomis pašto operatoriui, pristatančiam paštą, dėl galutinio prista- tymo mokesčio dydžio tikrai gali kilti ekonominių problemų. Operatoriai stengiasi išspręsti šią problemą nustatydami tin- kamą galutinio pristatymo mokesčių sistemą. Vadovaudamasi Sutarties 5 straipsniu Komisija gali pareika- lauti, kad valstybės narės jai praneštų taikomas prieigos sąly- gas ir jų motyvus. Komisija tokios pareikalautos informacijos negali atskleisti, kiek tai laikoma profesine paslaptimi. 9. PERSVARSTYMAS Šis pranešimas priimtas Bendrijos lygiu siekiant padėti įver- tinti tam tikrą įmonių elgesį ir tam tikras valstybės priemo- nes, susijusias su pašto paslaugomis. Tikslinga, kad po tam tikro laiko, galbūt iki 2000 m. , Komisija įvertintų pašto sek- torių pagal Sutarties taisykles ir nustatytų, ar, remiantis socia- liniais, ekonominiais ar technologiniais sumetimais bei pašto sektoriuje sukaupta patirtimi, reikia keisti šiame pranešime išdėstytus požiūrius. Kai prireiks, Komisija, atsižvelgdama į šiame pranešime nustatytus tikslus, atliks visuotinį padėties pašto sektoriuje įvertinimą


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 319/98 DER KOMMISSION vom 6. Februar 1998 über die Erteilung von Lizenzen für die Ausfuhr von Obst und Gemüse nach dem Verfahren B

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
fresh fruit
fruit vegetable
nut

formats: pdf print

text: L 33/16 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 7. 2. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 319/98 DER KOMMISSION vom 6. Februar 1998 (cid:129)ber die Erteilung von Lizenzen f(cid:129)r die Ausfuhr von Obst und Gem(cid:129)se nach dem Verfahren B DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 2190/96 der Kommission vom 14. November 1996 mit Durch- f(cid:129)hrungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1035/72 des Rates hinsichtlich der Ausfuhrerstattungen f(cid:129)r Obst und Gem(cid:129)se (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 213/97 (2), insbesondere auf Artikel 5 Absatz 6, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Mit der Verordnung (EG) Nr. 2186/97 der Kommis- sion (3) wurden die Richtmengen festgesetzt, f(cid:129)r die Einfuhrlizenzen erteilt werden. Von diesen Richtmengen ausgenommen sind die Mengen, welche im Rahmen der Nahrungsmittelhilfe beantragt werden. Nach Kenntnis der Kommission wurden diese Mengen Schale, bei Tomaten/Paradeisern (*), Mandeln ohne Waln(cid:129)ssen in der Schale, Zitronen, Tafeltrauben und (cid:142)pfeln, die f(cid:129)r die geographischen Zonen Y, Z und D bestimmt sind, (cid:129)berschritten. Bez(cid:129)glich der zwischen dem 19. November 1997 und dem 19. Januar 1998 f(cid:129)r Tomaten/Paradeiser, Mandeln ohne Schale, Waln(cid:129)sse in der Schale, Zitronen, Tafel- trauben und (cid:142)pfel, die f(cid:129)r die geographischen Zonen Y, Z und D bestimmt sind, beantragten Lizenzen nach dem Verfahren B sollte deshalb ein Erstattungssatz festgelegt werden, der niedriger ist als der Richtsatz (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Zuteilungss(cid:132)tze, mit denen die Mengen zu multipli- zieren sind, f(cid:129)r die zwischen dem 19. November 1997 und dem 19. Januar 1998 zur Ausfuhr die in Artikel 5 der ge(cid:132)nderten Verordnung (EG) Nr. 2190/96 genannten Lizenzen nach dem Verfahren B beantragt wurden, und die anzuwendenden Erstattungen sind im Anhang festge- setzt. Der vorstehende Unterabsatz gilt nicht f(cid:129)r Lizenzen, die im Rahmen der Nahrungsmittelhilfe gem(cid:132)ß Artikel 10 Absatz 4 des im Rahmen der multilateralen Handelsver- handlungen der Uruguay-Runde geschlossenen Agrar(cid:129)be- reinkommens beantragt werden. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 7. Februar 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 6. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 292 vom 15. 11. 1996, S. 12. (2) ABl. L 22 vom 29. 1. 1998, S. 8. (3) ABl. L 299 vom 4. 11. 1997, S. 10. (*) (cid:153)sterreichischer Ausdruck gem(cid:132)ß Protokoll Nr. 10 zur Beitrittsakte 1994. 7. 2. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 33/17 ANHANG Zuteilungss(cid:132)tze und Erstattungen, die auf die beantragten Mengen bzw. auf die zwischen dem 19. November 1997 und dem 19. Januar 1998 beantragten Lizenzen nach dem Verfahren B anzuwenden sind Erzeugnis Bestimmung oder Bestimmungsgruppe Zuteilungssatz (in % der beantragten Menge) Erstattung (in ECU/t netto) Tomaten/Paradeiser (*) Mandeln ohne Schale Haseln(cid:129)sse in der Schale Haseln(cid:129)sse ohne Schale Waln(cid:129)sse in der Schale Orangen Zitronen Tafeltrauben (cid:142)pfel F F F F F XYC F F X Y ZD 100 % 100 % (cid:190) 100 % 100 % 100 % 100 % 100 % 100 % 100 % 100 % 4,0 25,5 (cid:190) 114,0 51,9 45,0 27,6 15,3 30,0 9,3 8,8 (*) (cid:153)sterreichischer Ausdruck gem(cid:132)ß Protokoll Nr. 10 zur Beitrittsakte 1994


title: PREGUNTA ESCRITA n. 352/98 del Ernesto CACCAVALE a la Comisión. Admisibilidad de los gastos vinculados a las actividades de formación cofinanciadas por el FSE

eurovoc_concepts:
European Social Fund
association
eligibility criteria
regional development
vocational training

text: C 304/84 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 2. 10. 98 Respuesta comu· n a las preguntas escritas E-0344/98, E-0345/98, E-0346/98, E-0347/98 y E-0348/98 dada por la Sra. Bjerregaard en nombre de la Comisio·n (18 de marzo de 1998) El Parlamento ha previsto examinar la propuesta de directiva del Consejo por la que se establece un marco comunitario de actuacio·n en el a·mbito de la pol(cid:14)·tica de aguas (1), presentada por la Comisio·n, en las reuniones de marzo y abril de 1998 de la comisio·n parlamentaria de medio ambiente. En dichas reuniones, la Comisio·n abordara· las cuestiones planteadas por Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a. (1) COM(97)47. COM(97)614. COM(98)76. (98/C 304/127) PREGUNTA ESCRITA P-0352/98 de Ernesto Caccavale (UPE) a la Comisio·n (6 de febrero de 1998) Asunto: Admisibilidad de los gastos vinculados a las actividades de formacio·n cofinanciadas por el FSE Los organismos de desarrollo local, constituidos en forma de consorcios y/o asociaciones que reagrupan a instituciones, PYME, universidades y otras asociaciones adquieren cada vez mayor relevancia como promotores y ejecutores de actividades encaminadas al desarrollo territorial, en virtud de su capacidad de reunir a varias instituciones y de identificar los objetivos, as(cid:14)· como de alcanzar sinergias de cara a una gestio·n eficaz de los recursos. Entre sus actividades para el desarrollo territorial, las actividades de formacio·n constituyen un elemento fundamental. Visto que los consorcios y/o las asociaciones de referencia son, tanto desde el punto de vista jur(cid:14)·dico como desde el punto de vista operativo, entes distintos y separados de los que participan en ellos, por cuanto e·stos son titulares de sus propias partidas IVA, desarrollan actividades administrativas y contables espec(cid:14)·ficas y separadas y cuentan con estructuras propias; Vista la Decisio·n de la Comisio·n 97/322/CE (1) (en particular, la ficha 4 «precisiones sobre el concepto de costes reales»), as(cid:14)· como la Circular del Ministerio de Trabajo no 130/95 del 25. 10. 1995 sobre la nocio·n de «delegacio·n de las actividades de formacio·n»; Con objeto de evitar una excesiva burocratizacio·n y proteger el nivel cualitativo de los proyectos, 1. ¿Piensa la Comisio·n que cabe favorecer a dichos organismos de desarrollo local a la hora de aplicar y gestionar las acciones de desarrollo, entre ellas las de formacio·n? 2. ¿Piensa la Comisio·n que, a la vista de la sinergia que se pretende alcanzar, es preferible que uno de estos organismos titular de un proyecto de formacio·n conf(cid:14)·e una o varias fases de las actividades previstas a un propio asociado, que cumpla con los requisitos exigidos, o que conf(cid:14)·e dichas actividades a entes exteriores al consorcio y/o asociacio·n? 3. A la vista de que los organismos de desarrollo titulares de proyectos de formacio·n no deben tener fines de lucro y ante la posibilidad de que se verifique la situacio·n mencionada en el punto 2, ¿se justifica que, respetando el presupuesto aprobado y los para·metros establecidos, los asociados o miembros del consorcio exijan que sus prestaciones se paguen a precio de mercado? 4. ¿Piensa la Comisio·n que, en consecuencia, compete u·nicamente a los organismos de desarrollo recuperar los costes derivados de una prestacio·n de uno de sus asociados o miembros? 5. ¿Piensa la Comisio·n apoyar las actividades y los proyectos desarrollados por estos organismos? (1) DO L 146 de 5. 6. 1997, p. 11. Respuesta del Sr. Flynn en nombre de la Comisio·n (10 de marzo de 1998) 1. La Comisio·n no da preferencia a ningu·n organismo, ya que no interviene en el proceso de seleccio·n y de evaluacio·n ex ante de las acciones. Se limita a fijar de manera general, y en el marco de la asociacio·n con el Estado miembro, los criterios y las directrices que habra·n de respetar los beneficiarios finales en la aplicacio·n de las acciones cofinanciadas por el Fondo Social Europeo (FSE)


title: VERORDENING (EG) Nr. 313/98 VAN DE COMMISSIE van 6 februari 1998 tot vaststelling van de maximumrestitutie bij uitvoer van halflangkorrelige en langkorrelige A volwitte rijst in het kader van de inschrijving bedoeld in Verordening (EG) nr. 2096/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
rice
third country

text: 7. 2. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 33/5 VERORDENING (EG) Nr. 313/98 VAN DE COMMISSIE van 6 februari 1998 tot vaststelling van de maximumrestitutie bij uitvoer van halflangkorrelige en langkorrelige A volwitte rijst in het kader van de inschrijving bedoeld in Veror- dening (EG) nr. 2096/97 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad van 22 december 1995 houdende een gemeenschappelijke ordening van de rijstmarkt (1), gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 192/98 (2), en met name op artikel 13, lid 3, Overwegende dat bij Verordening (EG) nr. 2096/97 van de Commissie (3) een inschrijving voor de vaststelling van de restitutie bij uitvoer van rijst is opengesteld; Overwegende dat, overeenkomstig artikel 5 van Verorde- ning (EEG) nr. 584/75 van de Commissie (4), laatstelijk (EG) nr. 299/95 (5), de gewijzigd bij Verordening Commissie volgens de procedure van artikel 22 van Verordening (EG) nr. 3072/95 op grond van de inge- diende offertes kan besluiten een maximumrestitutie bij uitvoer vast te stellen; dat bij deze vaststelling met name rekening moet worden gehouden met de in artikel 13 van Verordening (EG) nr. 3072/95 genoemde criteria; dat wordt toegewezen aan de inschrijver(s) wiens (wier) offerte ten hoogste gelijk is aan de maximumrestitutie bij uitvoer; Overwegende dat de toepassing van bovenbedoelde criteria op de huidige marktsituatie voor de betrokken rijst leidt tot vaststelling van de maximumrestitutie bij uitvoer op het in artikel 1 vermelde bedrag; Overwegende dat de in deze verordening vervatte maatre- gelen in overeenstemming zijn met het advies van het Comit(cid:130) van beheer voor granen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De maximumrestitutie bij uitvoer van halflangkorrelige en langkorrelige A volwitte rijst naar bepaalde derde landen in het kader van de in Verordening (EG) nr. 2096/ 97 bedoelde inschrijving wordt op grond van de van 2 tot en met 5 februari 1998 ingediende offertes vastgesteld op 115 ecu per ton. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 7 februari 1998. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 6 februari 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 329 van 30. 12. 1995, blz. 18. (2) PB L 20 van 27. 1. 1998, blz. 16. (3) PB L 292 van 25. 10. 1997, blz. 19. (4) PB L 61 van 7. 3. 1975, blz. 25. (5) PB L 35 van 15. 2. 1995, blz. 8


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 273/98 af Lissy GRÖNER til Rådet. Gennemførelse af Rådets beslutning om hensyntagen til kønsspecifikke spørgsmål i forbindelse med udviklingssamarbejdet

eurovoc_concepts:
aid to disadvantaged groups
development policy
equal treatment
gender equality
poverty
public awareness campaign
social role
sustainable development
women's rights

text: 17. 7. 98 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 223/151 (98/C 223/198) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0268/98 af Yiannis Roubatis (PSE) til Kommissionen (13. februar 1998) Om: Sanktionspolitikkens tragiske fłlger for befolkningen i Irak Det er velkendt, at sanktionspolitikken over for Saddam Husseins styre i Irak har tragiske fłlger for landets befolkning, herunder is(cid:230)r for błrn, som lider af underern(cid:230)ring og under mangel p(cid:229) l(cid:230)gemidler. Eftersom det er tvivlsomt, hvorvidt denne sanktionspolitik har bragt de forventede resultater, idet befolkningens situation nu er af en s(cid:229)dan karakter, at den er uacceptabel for enhver civiliseret stat, bedes Kommissionen besvare fłlgende: 1. Hvad er Kommissionens holdning i ovenn(cid:230)vnte spłrgsm(cid:229)l? 2. Agter Kommissionen at tr(cid:230)ffe foranstaltninger med henblik p(cid:229) at lette situationen for den h(cid:229)rdt ramte befolkning, herunder is(cid:230)r błrnene, som lider af underern(cid:230)ring og under mangel p(cid:229) l(cid:230)gemidler? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Manuel Mar(cid:14)·n (9. marts 1998) Kommissionen skal henvise det (cid:230)rede medlem til sit svar p(cid:229) skriftlig forespłrgsel E-4056/97 (1). Kommissionen skal tilfłje, at FN(cid:146)s generalsekret(cid:230)r den 2. februar 1998 forelagde FN(cid:146)s Sikkerhedsr(cid:229)d et forslag om at łge Iraks oliesalg fra 1 900 mio. ECU til 4 500 mio. ECU over en seksm(cid:229)nedersperiode. Kommissionen finansierer i henhold til sin humanit(cid:230)re bistandsplan til 10 mio. ECU for Irak for fłrste halv(cid:229)r 1998 et program for supplerende fłdevarer til underern(cid:230)rede błrn og deres familier, l(cid:230)gemiddelleverancer til błrnehospitaler og fłdeklinikker og bedre sundhedsforhold p(cid:229) klinikker for prim(cid:230)r sundhedspleje og folkeskoler og bistand til behandling af drikkevand. (1) EFT C 187 af 16. 6. 1998, s. 117. (98/C 223/199) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0273/98 af Lissy Gro¤ner (PSE) til R(cid:229)det (6. februar 1998) Om: Gennemfłrelse af R(cid:229)dets beslutning om hensyntagen til kłnsspecifikke spłrgsm(cid:229)l i forbindelse med udviklingssamarbejdet I forbindelse med młdet den 19. januar 1998 mellem formanden for R(cid:229)det (udviklingssamarbejde), Clare Short, statssekret(cid:230)r i Det Forenede Kongerige med ansvar for international udvikling, og Europa-Parlamentets Udvalg om Udvikling og Samarbejde, understregede Short forespurgt af EP-medlemmerne, at gennemfłrelsen af R(cid:229)dets beslutning af 20. december 1995 om hensyntagen til kłnsspecifikke spłrgsm(cid:229)l i forbindelse med udviklings- samarbejdet var e·n af prioriteringerne under det nuv(cid:230)rende formandskab. Hvilke konkrete foranstaltninger vil det britiske formandskab gennemfłre for at f(cid:229) ovenn(cid:230)vnte beslutning gennemfłrt? Svar (11. maj 1998) Kłnsbetingede uligheder betragtes som en af de v(cid:230)sentligste hindringer for gennemfłrelsen af en b(cid:230)redygtig udvikling. Da ca. 70% af verdens fattigste befolkningsgrupper er kvinder, er det nłdvendigt, at der i forbindelse med m(cid:229)let for en effektiv reduktion af fattigdommen indfłres politikker, som anerkender kvinders mange roller, samt at der tilskyndes til makrołkonomiske politikker og udviklingsstrategier, som opfylder fattige kvinders behov og bestr(cid:230)belser


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 310/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 6ης Φεβρουαρίου 1998 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

text: 7. 2. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)datym Euqypa(cid:152)j(cid:150)mJoimot(cid:147)tym L 33/1 I (Pq(cid:145)neir cia tgm isw(cid:151) tym opo(cid:148)ym apaite(cid:148)tai dglos(cid:148)eusg) JAMOMISLOS (EJ) aqih. 310/98 TGS EPITQOPGS tgr 6gr Vebqouaq(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) tgr til(cid:147)r eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 3223/94tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 21gr Dejelbq(cid:148)ou 1994, swetij(cid:145) le tir keptol(cid:146)qeier evaqloc(cid:147)r tou jahest(cid:150)tor jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) opyqojgpeutij(cid:150)m(1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2375/96(2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 4 paq(cid:145)cqavor 1, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 3813/92tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 28gr Dejelbq(cid:148)ou 1992,swetij(cid:145) le tg kocistij(cid:147) lom(cid:145)da jai tir isotil(cid:148)er pou pq(cid:146)pei ma evaql(cid:149)fomtai sta pka(cid:148)sia tgr joim(cid:147)r ceyqcij(cid:147)r pokitij(cid:147)r(3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeu- ta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 150/95(4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 3 paq(cid:145)cqavor 3, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 3223/94, se evaqloc(cid:147) tym apotekesl(cid:145)tym tym pokuleq(cid:150)m elpoqij(cid:150)m diapqaclate(cid:151)- seym tou C(cid:151)qou tgr Ouqoucou(cid:145)gr, pqobk(cid:146)pei ta jqit(cid:147)qia cia tom jahoqisl(cid:149) ap(cid:149) tgm Epitqop(cid:147) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) ap(cid:149) tq(cid:148)ter w(cid:150)qer, cia ta pqo(cid:152)(cid:149)- mta jai tir peqi(cid:149)dour pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgl(cid:145) tou· (cid:149)ti, se evaqloc(cid:147) tym pqoamaveqh(cid:146)mtymjqitgq(cid:148)ym, oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pq(cid:146)pei ma jahoqisto(cid:151)m, (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai sto paq(cid:145)qtgla tou paq(cid:149)mtor jamomi- slo(cid:151), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pou amav(cid:146)qo- mtai sto (cid:145)qhqo 4 tou jamomislo(cid:151)(EJ) aqih. 3223/94jaho- q(cid:148)fomtai (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai stom p(cid:148)maja pou elva(cid:148)metai sto paq(cid:145)qtgla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 7 Vebqouaq(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 6 Vebqouaq(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 337 tgr 24. 12. 1994, s. 66. (2) EE L 325 tgr 14. 12. 1996, s. 5. (3) EE L 387 tgr 31. 12. 1992, s. 1. (4) EE L 22 tgr 31. 1. 1995, s. 1. L 33/2 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)datym Euqypa(cid:152)j(cid:150)mJoimot(cid:147)tym 7. 2. 98 PAQAQTGLA tou jamomislo(cid:151) tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 6gr Vebqouaq(cid:148)ou 1998, cia tom jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) til(cid:150)m eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m Jydij(cid:149)r SO Jydij(cid:149)r tq(cid:148)tgr w(cid:150)qar (1) (se Ecu/100 wiki(cid:149)cqalla) Jat’ apojop(cid:147) til(cid:147) jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) 070200 00 070700 05 070910 00 070990 70 080510 10, 080510 30, 080510 50 080520 10 080520 30, 080520 50, 080520 70, 080520 90 080530 10 080810 20, 080810 50, 080810 90 080820 50 204 212 624 999 204 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 204 999 052 204 464 600 624 662 999 052 400 600 999 060 400 404 720 728 999 388 400 512 528 999 54,8 106,4 149,7 103,6 85,9 85,9 167,4 167,4 140,9 161,3 151,1 39,4 35,3 33,9 58,7 60,6 45,6 72,7 72,7 57,4 74,6 86,4 82,0 83,3 51,5 72,5 86,4 61,7 75,2 74,4 50,3 94,5 97,0 69,3 84,9 79,2 106,2 112,5 129,1 102,8 112,7 (1) Omolatokoc(cid:148)atym wyq(cid:150)m pou jahoq(cid:148)fetaiap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2317/97tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 321 tgr 22. 11. 1997, s. 19). O jydij(cid:149)r «999» amtipqosype(cid:151)ei «(cid:145)kker jatacyc(cid:146)r»


title: Commission notice pursuant to Article 23(3) of Regulation (EEC) No 4056/86 concerning Case IV/MAR/36.253 - P&O Stena Line

eurovoc_concepts:
competition
ferryboat
joint venture
maritime transport

text: 6. 2. 98 EN Official Journal of the European Communities C 39/21 Commission notice pursuant to Article 23(3) of Regulation (EEC) No 4056/86 concerning Case IV/MAR/36. 253 - P&O Stena Line (98/C 39/06) (Text with EEA relevance) submitted 1. (cid:217)On 31 October 1996, The Peninsular and Oriental Steam Navigation Company ("P&O’) and Stena Line ("Stena’) Limited the Commission to pursuant to Article 12(1) of Regulation (EEC) 4056/86 an application in accordance with the MAR form for negative clearance pursuant to Article 85(1) or, in the alternative, exemption pursuant Article 85(3) in respect of a proposed joint venture merging their respective ferry operations on the Short French Sea and Belgian Straits. medium term, and the differences in cost structure of the joint venture and Eurotunnel mean that they can reasonably be expected to compete with each other. The Commission therefore considers that a duopoly would not be brought about by the creation of the joint venture. The agreement can thus not be regarded as affording the parties the possibility of eliminating the competition. However, abolition of duty(cid:220)free sales within the EU in 1999, there is uncertainty about the evolution of the market. after (EEC) 2. (cid:217)On 13 March 1997, pursuant to Article 12(2) of Regulation the Commission in the published a summary of the application Official Journal of the European Communities and invited interested parties to submit their comments within 30 days(cid:216)(˛). 4056/86 3. (cid:217)On 10 June 1997, before the expiry of the 90(cid:220)day deadline provided for in Article 12(3) of Regulation (EEC) 4056/86, the parties that there existed serious doubts within the meaning of that Article as to the applicability of Article 85(3) to the agreement in question(cid:216)(ˇ). the Commission informed 4. (cid:217)The Commission intends to take decision finding infringes that the parties’ proposed Article 85(1) but is capable of exemption within the meaning of Article 85(3). joint venture lead to a duopolistic market 5. (cid:217)In its letter of serious doubts the Commission stated its concern that the creation of the joint venture could structure conducive to parallel behaviour of the joint venture and Eurotunnel on the Short Sea tourist market. Following detailed examination of the agreement and its likely effects in a market into which new entry cannot be expected, the Commission considers that despite a high degree of concentration in the market after the significance and the similarity of market shares for both the joint venture and Eurotunnel, the absence in the short to of capacity constraints, at the operation, and despite least (˛)(cid:217)OJ C 80, 13. 3. 1997, p. 3. (ˇ)(cid:217)See press release IP/97/511 of 11 June 1997. 6. (cid:217)With to regard the Anglo/Continental freight market, the Commission considers that there is sufficient competition from other operators in the market for the agreement not to risk affording the parties the possibility of eliminating competition and that the other conditions for the exemption within the meaning of Article 85(3) are fulfilled. the parent companies the evidence suggests 7. (cid:217)In its letter of serious doubts the Commission stated its concern about potential spillover effects on other are markets where competitors, which could occur through cooperation in various forms, including joint marketing. After detailed examination, that prices on the Short Sea constrain prices on the Western Channel and North Sea tourist markets, but not vice versa. Thus, any attempt by the parties to co(cid:220)ordinate behaviour on either market will be destabilised by competition from the Short Sea. The parties’ co(cid:220)operation is therefore unlikely to spill over onto their activities on the North Sea and Western Channel. On the Irish Sea, it is only on the northern corridor that the parties compete directly. In view of the low proportion and low amount of inter(cid:220)State traffic on the northern corridor, it can be concluded that there is no appreciable effect on trade between Member States. 8. (cid:217)The Commission considers that in view of the effects of the abolition of duty(cid:220)free sales being uncertain the duration of the exemption should be limited to three years from the date of implementation of the agreement. C 39/22 EN Official Journal of the European Communities 6. 2. 98 9. (cid:217)The Commission does not intend to attach conditions or obligations to the exemption. 10. (cid:217)In accordance with Article 23(3) of Regulation (EEC) 4056/86, before the Commission adopts a decision it invites interested parties to send their comments within 30 days from the date of publi(cid:220) cation reference notice, of IV/MAR/36. 253, to: quoting this European Commission, Directorate(cid:220)General for Competition, Unit IV/D2, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B(cid:220)1049 Brussels Fax (32(cid:220)2) 296(cid:216)98(cid:216)12. Internet: CharlesWilliams-dg4. cec. be Non(cid:220)opposition to a notified concentration (Case No IV/M. 1059 - Suez Lyonnaise des Eaux/BFI) (98/C 39/07) (Text with EEA relevance) On 19 December 1997, the Commission decided not to oppose the above notified concen(cid:220) tration and to declare it compatible with the common market. This decision is based on Article 6(1)(b) of Council Regulation (EEC) No 4064/89. The full text of the decision is available only in French and will be made public after it is cleared of any business secrets it may contain. It will be available: -(cid:217)as a paper version through the sales offices of the Office for Official Publications of the European Communities (see list on the last page), -(cid:217)in electronic form in the "CFR’ version of the Celex database, under document No 397M1059. Celex is the computerised documentation system of European Community law; for more information concerning subscriptions please contact: EUR(cid:220)OP, Information, Marketing and Public Relations (OP/4B), 2, rue Mercier, L(cid:220)2985 Luxembourg. Tel. (352) 29(cid:216)29(cid:216)424(cid:216)55, fax (352) 29(cid:216)29(cid:216)427(cid:216)63