title: Förslag till rådets direktiv om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen

eurovoc_concepts:
approximation of laws
carriage of passengers
ferryboat
high-speed transport
transport safety

formats: html pdf print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 18. 02. 1998 KOM(1998) 71 slutlig 98/0064 (SYN) FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV OM VILLKOR FÖR DRIFT AV REGULJÄR TRAFIK MED RO-RO-PASSAGERARFARTYG OCH HÖGHASTIGHETSFARTYG I GEMENSKAPEN (framlagt av kommissionen) INNEHÅLL MOTIVERING ALLMÄN INLEDNING SYFTET MED OCH RÄCKVIDDEN FÖR LAGSTIFTNINGEN BERÄTTIGANDE FÖR ETT RÅDSDIREKTIV DIREKTIVETS INNEHÅLL SÄRSKILDA ÖVERVÄGANDEN RÄTTSAKT GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT FINANSIERINGSÖVERSIKT FORMULÄR FÖR KONSEKVENSBEDÖMNING MOTIVERING ALLMÄN INLEDNING 1. När frågorna om säker drift av färjor togs upp på rådsnivå i efterdyningarna av sådana svåra olyckor som med "Herald of Free Enterprise", "Scandinavian Star" och "Estonia", förspillde medlemsstaterna inte tillfället att understryka att deras medborgare främst betraktar detta transportmedel som ett allmänt kommunikationsmedel till sjöss. Det var till följd av detta som rådet, efter den senaste tragedin, uttryckte sin bestämda avsikt att erbjuda största möjliga säkerhetsgarantier för passagerare som reser till och från gemenskapens hamnar. Eftersom rådet var medvetet om att de säkerhetskrav som gäller för ro-ro-passagerarfartyg i internationell trafik skiljer sig mellan medlemsstaterna och att en gemenskapsomfattande harmonisering av dessa regler inte var möjlig på kort sikt (se punkt 6), förordade rådet att den bästa lösningen för att i praktiken uppnå ett enhetligt genomförande av internationellt överenskomna säkerhetsstandarder för särskild trafik med ro-ro-passagerarfartyg var att på gemenskapsnivå upprätta en utökad obligatorisk ordning för besiktningar. Rådet ansåg dessutom att en skyndsam och grundlig utredning av sjöolyckor gynnar både skyddet för allmänheten och säkerheten till sjöss. Vissa medlemsstater hade negativa erfarenheter av utredningar av olyckor eftersom de inte erbjudits möjlighet att delta i den omfattning de önskade i utredningar av olyckor som skett med färjor i reguljär trafik till och från deras hamnar och som inbegrep deras medborgares säkerhet. Anledningen till detta är att ansvaret för utredningar av sådana olyckor som inträffar utanför deras territorialvatten för närvarande uteslutande vilar på den stat vars flagg det berörda fartyget för. Till följd av detta ansåg rådet att man skulle försöka finna en lösning till detta på gemenskapsnivå. 2. För att ta itu med ovan angivna problem uppmanade rådet1 kommissionen att lägga fram förslag till rådets beslut om ett påskyndat obligatoriskt genomförande av ISM-koden för alla ro-ro- passagerarfartyg som går i reguljär trafik till eller från hamnar i Europeiska unionen, en obligatorisk registrering av passagerarna ombord på alla ro-ro- passagerarfartyg som går till eller från hamnar i Europeiska unionen, en utökad ordning för besiktningar, inbegripet driftsinspektioner etc, för ro~ ro-passagerarfartyg som går till eller från hamnar i Europeiska unionen, innan fartyget tas i bruk på en ny linje och därefter med jämna mellanrum, och en ordning, som är förenlig med folkrätten och med behovet av att undvika villkorlig inblandning i handelsfriheten, för medlemsstaternas kontroll av säkerheten på alla ro-ro-passagerarfartyg som går på hamnar i Europeiska unionen, inbegripet rätten att utreda sjöolyckor enligt relevanta resolutioner som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Europaparlamentet delade rådets åsikter2. I fråga om den första uppmaningen lade kommissionen år 1995 fram ett förslag till rådet och Europaparlamentet till en rådsförordning genom vilken ISM-koden på ett förväntat sätt gjordes obligatorisk för ro-ro-passagerarfartyg i trafik till och från hamnar i gemenskapen. Rådet antog detta förslag som rådets förordning (EG) nr 3051/953. I fråga om den andra uppmaningen lade kommissionen år 1996 fram ett förslag till rådet och Europaparlamentet till ett rådsdirektiv om registrering av Rådets resolution av den 22 december 1994 om säkerheten på ro-ro-passagerarfartyg (94/C 379/05), EGTC 379, 31. 12. 1994, s. 8. Resolution om säkerhet till sjöss av den 1 februari 1996, EGT C 47, 19. 2. 96, s. 27. Rådets förordning (EG) nr 3051/95 av den 8 december 1995 om säkerhetsorganisation för roll-on/roll-off-passagerarfartyg (ro-ro-fartyg), EGT L 320, 30. 12. 1995, s. 14. ombordvarande på passagerarfartyg, för vilket rådet antog en gemensam ståndpunkt den 10 december 19974. I fråga om de två övriga uppmaningarna undersökte kommissionen hur man bäst kunde uppnå rådets huvudsakliga syfte, dvs. att på bästa möjliga sätt tillgodose de befogade förväntningar avseende säkerhet som de medborgare som reser över Europeiska unionens vatten har och medlemsstaternas berättigade ansvarskänsla för skydd för allmänheten i fråga om färjetrafik till och från deras hamnar. Kommissionen hade att välja mellan två alternativ för att efterkomma rådets önskemål. Den kunde antingen begränsa rätten att driva ett sådant allmänt kommunikationsmedel till sjöss till gemenskapsoperatörer som, inom ramen för gemenskapsrätten, skulle vara förpliktade att tillämpa högsta möjliga säkerhetskrav, eller så kunde den fastställa bestämmelser som gäller för alla fartyg i reguljär trafik till gemenskapshamnar, oavsett vilken flagga de för. Kommissionen har, inom ramen för den anda som präglar den inre marknaden och med hänsyn till dess politik om öppna marknader, valt det andra alternativet. Kommissionen anser att man inom ramen för den åtgärd som lämpar sig allra bäst bör undvika en åtskillnad mellan passagerartrafik på internationella och inrikes resor och tillämpa samma regler för alla fartyg och operatörer som bedriver trafik på samma villkor, oavsett vilken flagga fartyget för och oavsett operatörens nationalitet. Kommissionen har därför valt att lägga fram ett förslag till ett direktiv , i vilket en ordning som säkerställer en passande kontroll av alla ro-ro-passagerarfartyg som går i reguljär trafik till eller från hamnar i Europeiska unionen fastställs, och som i största möjliga mån grundas på internationellt överenskomna regler och principer. Dessa krav kommer att 5 Gemensam ståndpunkt (EG) xxx, EGT C xxx, s. Ett sådant förslag till ett direktiv ingår i kommissionens lagstiftningsprogram för år 1997. tillämpas som en nödvändig förutsättning för att få bedriva reguljär trafik till eller från en medlemsstats hamnar. Samma tillvägagångssätt följdes inom ramen för förordning (EG) nr 3051/95, genom vilken ISM-koden gjordes obligatorisk för ro-ro-passagerarfartyg. 3. Även om kommissionen underströk att säkerhetsfrågorna utgjorde direktivets huvudsyfte, kunde den inte ignorera konkurrensaspekterna. En rättvis och icke snedvriden konkurrens under så säkra förhållanden som möjligt är inte bara nödvändigt mellan hamnar i medlemsstaterna utan också på varje särskild linje inom en medlemsstat där fartyg som för en medlemsstats flagg bedriver trafik i direkt konkurrens med varandra och med fartyg som registrerats under tredje lands flagga. Eftersom höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från gemenskapshamnar direkt konkurrerar med ro-ro-passagerarfartyg eller drivs i samverkan med ro-ro-passagerarfartyg, anser kommissionen att detta direktiv även bör gälla för dessa fartyg. Rådet följde ett liknande tillvägagångssätt, som gick ut på att höghastighetsfartyg jämställdes med ro- ro-passagerarfartyg, vid antagandet av rådets direktiv om bestämmelser och standarder för passagerarfartyg6. 4. För att genomföra internationellt överenskomna standarder och principer för alla fartyg, oavsett vilken flagga de för, riktar sig kommissionen främst till medlemsstaterna i deras egenskap av "värdstater". I detta direktiv avses med begreppet "värdstat" en medlemsstat till eller från vilkens hamnar ett ro-ro- passagerarfartyg eller ett höghastighetsfartyg går i reguljär trafik. Begreppet "värdstat" grundas på vissa särskilda ansvar som åligger hamnstaterna, och som en del medlemsstater redan utövar idag inom ramen för deras nationella lagstiftning. Värdstatens ansvar enligt detta direktiv kommer att genomföras genom tillämpliga förpliktelser som åligger hamnstaterna och som föreskrivs som ett villkor för alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg, oavsett vilken flagg de för, för att få gå i reguljär trafik till Gemensam ståndpunkt (EG) nr 33/97 av den 17 juni 1997, EGT C 293, 26. 9. 97. eller från en hamn i en av gemenskapens medlemsstater. Medlemsstater kommer därmed, i egenskap av värdstater, att kunna säkerställa alt fartyg som går i sådan trafik effektivt uppfyller obligatoriska internationella krav och gemenskapskrav i enlighet med detta direktiv. 5. En försäkran om att de internationella standarderna och vissa särskilda gemenskapskrav för ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg, deras besättningar och organisationer är uppfyllda bör till värdstatens belåtenhet intygas innan fartyget tas i bruk i reguljär trafik till eller från dess hamnar. Kontrollen av överensstämmelse kan inte uteslutande överlämnas på flaggstaten, med beaktande av värdstatens skyldighet att tillhandahålla ett adekvat skydd för de av dess medborgare som nyttjar denna reguljära trafik till och från dess hamnar som en förlängning av dess allmänna kommunikationsmedel. Denna kontroll kan inte heller uteslutande inbegripas i förfarandena för hamnstatskontroller som genomförs på grundval av ett urval av fartyg och inte kan representera en grundlig kontroll av alla lagstadgade krav (se punkt 8) 6. Detta förslag till direktiv påverkar inte flaggstaternas rättigheter och skyldigheter enligt folkrätten i fråga om fartyg som för deras flagg och tillhandahåller fMrjetrafik. Syftet är endast att säkerställa jämlika säkerhetsstandarder för alla operatörer, oavsett deras nationalitet och vilken flagg deras flotta för, när det är fråga om reguljär trafik till och från gemenskapshamnar. I detta syfte kommer vissa ytterligare krav utöver de som uttrycks i SOLAS- konventionen indirekt att föreskrivas för alla fartyg som går i reguljär trafik till och från en gemenskapshamn. Dessa krav kommer innebära att fartyg som för flagg från länder utanför gemenskapen omfattas av samma driftsvillkor som de som gäller för fartyg som för gemenskapsflagg, och att man undviker en ordning för besiktningar som skiljer sig åt beroende på vilket slags trafik det är frågan om. För närvarande skiljer man i gemenskapsrätten mellan fartyg som y för gemenskapsllagg och fartyg som för flagg från tredje land vad gäller skyldigheten att anlita en erkänd organisation för delegering av föreskrivna uppgifter och för tillämpning av stundarder för konstruktion, byggande och underhåll av dessa fartyg. Genom detta direktiv avskaffas denna åtskillnad mellan ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg. Genom att föreskriva ett scenario för harmoniserade inspektioner som grundas på riktlinjerna i koden för höghastighetsfartyg, avser kommissionen att jämställa de ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i trafik på internationella resor med de på inhemska linjer. Kommissionen vill understryka att förslaget om att införa vissa ytterligare krav (internationellt överenskomna inom I MO och starkt rekommenderade av denna organisation) i detta direktiv, syftar till att rikta in sig på en särskild nisch inom Europeiska unionen genom att jämställa alla operatörer och säkerställa högsta möjliga säkerhetsnivå inom den nischen. Den har inte för avsikt att utvidga räckvidden för de obligatoriska bestämmelserna till att omfatta passagerarfartyg som inte går i reguljär trafik på internationella resor. Kommissionen erinrar om att när rådet antog direktivet om bestämmelser och standarder för passagerarfartyg, så uppmanade den gemenskapen att säkerställa en harmoniserad tolkning av kraven i SOLAS-konventionen inom ramen för IMO. Det är inte troligt att I MO kan uppnå ett sådant ambitiöst mål före år 2005 till följd av de förfaranden som är förknippade med en ändring av konventionen. 7. Kommissionens påpekar att i enlighet med folkrätten skulle det kunna anses berättigat för hamnstaten att föreskriva vissa förpliktelser för fartyg som för en annan stats flagg. I detta samband hänvisas till rundskrivelse 606 från Internationella sjöfartsorganisationens utskott för sjöfartens säkerhet om hamnstaters anslutning till SOLAS-undantag. I denna rundskrivelse rekommenderas att flaggstaten, innan ett av deras fartyg tas i bruk i trafik till eller från en hamn i en annan stat än flaggstaten, skall samarbeta med hamnstaten för att lösa eventuella tvister om lämpligheten av ett sådant undantag. Av hänsyn till säkerheten måste principen i denna l MO- rekommendation tillämpas på alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg när dessa går i reguljär trafik till och från en gemenskapshamn. Detta direktiv uppfyller ett viktigt syfte som rådet uppställt, nämligen att säkerställa att medlemsstaterna kan vara försäkrade om att ett fartyg uppfyller alla tillämpliga villkor innan det tas i bruk i reguljär trafik till och från deras hamnar och samt att upprätthållandet av dessa villkor på ett tillfredsställande sätt kontrolleras med jämna mellanrum. Detta syfte kan inte uppnås genom en ändring av direktivet om hamnstatskontroll. Det måste understrykas att det system för hamnstatskontroller som fastställs i detta direktiv genomför de bestämmelser om hamnstatskontroller som fastställs i SOLAS-, MARPOL- och ILO- o konventionerna i gemenskapen. Denna internationella rättsliga ram grundas på bedömningen att det skall föreligga "otvetydiga skäl" för att utföra inspektioner, och tillhandahåller inte en fullständig rättslig grund för vare sig en systematisk bedömning av fartygets skick eller för att utföra inspektioner innan det tas i bruk och därefter med jämna mellanrum. Dessutom begränsas inspektionerna enligt detta kontrollsystem till fartyg under utländsk flagg. Även om hamnstatskontroller erkänns som ett effektivt och värdefullt styrmedel så har det sina begränsningar, något som detta förslag till direktiv försöker åtgärda genom att, utöver rätten att kvarhålla ett fartyg inom ramen för direktivet om hamnstatskontroll, föreskriva rätten att belägga ett fartyg med driftsförbud så länge de villkor som gäller för drift i reguljär trafik inte uppfylls. Hamnstatskontroller utförs i efterhand och kan endast användas för Direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll), EGT L 157, 7. 7. 1995, s. l. Direktivet om hamnstatskontroll genomför i praktiken de bestämmelser om hamnstatskontroll som fastställs i IMO. s resolution A 787(19) i gemenskapen. att kvarhålla ett fartyg i hamn sedan påvisade brister upptäckts. Följaktligen kan de endast åtgärda brister. Inspektioner som utförs innan fartyget tas i bruk verkar däremot förebyggande. De kommer att innebära ett säkrare, positivare och mer aktivt tillvägagångssätt och kommer att säkerställa att bristande överensstämmelse uppmärksammas och åtgärdas innan fartyget tas i bruk. Detta direktiv varken hindrar eller ändrar medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter att, i egenskap av hamn- eller värdstater, inspektera ett ro-ro- passagerarfartyg i enlighet med bestämmelserna i rådets direktiv 95/21 /EG. Den utökade inspektionsordning som föreskrivs i det direktivet måste emellertid beaktas. Den utökade inspektionsordningen, dvs. en mer ingående årlig inspektion som grundas på frivilliga riktlinjer, för passagerarfartyg som går i reguljär trafik har redan införlivats i gemenskapens bestämmelser om hamnstatskontroll. Dessa riktlinjer tillåter emellertid inte en grundlig inspektion av passagerarfartyget eftersom en inspektion inom ramen för hamnstatskontroll inte får hindra fartygets drift. Dessa riktlinjer berör huvudsakligen testning av larmsystem, brandövningar och driftskrav. Med hänsyn till att en medlemsstats behöriga myndighet endast är förpliktad att årligen inspektera minst 25 % av det antal utländska fartyg som anlöper dess hamnar, oavsett vilken flagg de för, kan emellertid ett effektivt genomförande av en sådan utökad inspektion inom ramen för hamnstatskontroll inte säkerställas för alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från en medlemsstats hamn. Det bör också påpekas att detta direktiv har en annan räckvidd än artikel 7 i direktivet om hamnstatskontroll. Direktivet om hamnstatskontroll omfattar passagerarfartyg på internationell resa (som används i reguljär trafik i enlighet med artikel 7. 4, eller tillhör en fartygskategori förtecknad i bilaga V genom artikel 7. 1). Föreliggande direktiv avses gälla för ro-ro-passagerarfartyg (en underkategori till kategorin passagerarfartyg) och höghastighetsfartyg Artikel 7 i rådets direktiv 95/21/EG och bilaga V. \o (definieras inte i direktivet om hamnstatskontroll) i reguljär trafik vid både internationella och inrikes resor. Av ovanstående skäl och för fullständighetens skull föreskrivs därför i detta direktiv, enligt rådets uppmaning, en särskild ordning för besiktningar som tar vederbörlig hänsyn till de riktlinjer för hamnstatskontroll som utarbetats för sådana fartyg. Man bör undvika att göra dubbla inspektioner i onödan och beakta att en utökad inspektion inom ramen för hamnstatskontroll är mindre noggrann och mindre omfattande än den ordning för besiktningar som finns i detta förslag. Kommissionen anser därför att medlemsstaterna kan avstå från att tillämpa den utökade inspektionsordningen inom ramen för hamnstatskontroll på fartyg som omfattas av och uppfyller bestämmelserna i detta direktiv. Om man avstår från att årligen genomföra dessa utökade inspektioner kan hamnstatskontrollinspektörerna koncentrera sina ansträngningar på undermåliga fartyg vilket är direktivets huvudsyfte. Kommissionen erkänner å andra sidan att vissa medlemsstater kommer att behöva utöka sin kår av behöriga inspektörer för att säkerställa en effektiv tillämpning av de nya bestämmelserna om besiktning. För att medlemsstaterna på ett tillfredsställande sätt skall kunna värna om liven för de många medborgare som utnyttjar detta slags sjötransportmedel, bör detta inte medföra en oöverstiglig ansträngning för dem. Detta förslag till direktiv försöker också bygga vidare på tillvägagångssättet i förordningen om ISM-koden. Även om ISM-koden förser varje flaggstat med ett verktyg för att säkerställa att fartyg som för dess flagg uppfyller internationella standarder om säkerhetsorganisation, är det inte osannolikt att tillämpningen av denna skulle vara mindre effektiv om flaggstaten inte var den stat i vilken det företag som driver fartyget är etablerat. 'i I förordningen om säkerhetsorganisation behandlas företagets ansvar, medan detta förslag till direktiv understryker behovet av effektiva kontroller från värdstatens sida, och indirekt från den berörda flaggstatens sida, för att försäkra sig om att ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg och deras besättningar uppfyller lagstadgade internationella krav. Bördan för att bevisa att fartyget uppfyller driftsvillkoren kommer dock att ligga på fartygets operatör och inte på värdstaten. Inom ramen för den kampanj om en sjöfart som håller god kvalitet som kommissionen inledde i november 1997, och som fullt ut stöds av rederier i Europeiska unionen, bör sådana bevis om överensstämmelser inte utgöra en börda för aktörer som håller god kvalitetsstandard. Tillkännagivande av kommissionsledamot Neil Kinnock vid IMO:s tjugonde generalförsamling, London den 17 november 1997. )U SYFTET MED OCH RÄCKVIDDEN FÖR LAGSTIFTNINGEN 10. De främsta syftena med detta förslag till direktiv är att i praktiken, genom gemensamt överenskomna principer, uppnå en ökad harmonisering av tolkningen av internationella säkerhetskrav för att säkerställa en effektiv tillämpning av dessa krav och tillämplig gemenskapslagstiftning, samt klarhet över de krav som gäller för att bedriva reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg till och från en medlemsstats hamnar, för alla berörda parter, dvs. värd- och flaggstatens administrationer, samt företag. Syftet med detta förslag till direktiv är att - förteckna samtliga villkor avseende sjösäkerhet som ett företag måste uppfylla för att fa bedriva reguljär trafik med sina ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg till och från hamnar i Europeiska unionen samt, om än indirekt, villkoren för den flaggstat vars flagg sådana fartyg för, - upprätta en ordning för kontroller' och inspektioner för att fastställa överensstämmelse med alla villkor, inbegripet driftsvillkor, för ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går till eller från gemenskapshamnar, innan de tas i bruk och därefter med jämna mellanrum, - säkerställa värdstaters deltagande i utredningar av olyckor eller händelser till sjöss där ett ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från en gemenskapshamn har varit inblandat, - undvika onödiga utökade inspektionsförfaranden inom ramen för hamnstatskontroller i fråga om fartyg som har bevisat överensstämmelse med villkoren i detta direktiv, - inom gemenskapen underlätta igångsättning av särskild reguljär trafik i fråga om fartyg som bekräftats uppfylla kraven i direktivet liksom överföring av sådana fartyg till annan reguljär trafik med liknande driftsförhållanden. ii 11. Räckvidden för detta direktiv är begränsad till ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som nyttjas på internationella eller inrikes resor till eller från hamnar i gemenskapen, oavsett vilken flagga de för och så länge de nyttjas i reguljär trafik. Direktivet syftar också till att ta upp de skyldigheter som åligger företag, besättningar och administrationer i de flaggstater som berörs av driften av sådana fartyg. Avsikten med detta direktiv är att föreskriva om en obligatorisk tillämpning av en rad principer och krav som finns i vissa IMO-resolutioner i syfte att säkerställa att viktiga säkerhetsfrågor genomförs på ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i reguljär trafik till och från gemenskapshamnar. Kommissionen anser att ett obligatoriskt genomförande av tillämpliga bestämmelser i IMO-resolutioner för denna nisch är berättigat till följd av behovet av adekvata standarder i fråga om säkerhet och utredningar av olyckor. Det finns tillräckliga bevis för att det faktum att flaggstaternas administrationer tolkar internationella säkerhetsstandarder på olika sätt skapar osäkerhet och bristande överensstämmelse, något som försvagar värdet av ett automatiskt ömsesidigt erkännande av SOLAS-certifikat som utfördas av dessa administrationer. Detta är fallet både vad gäller tolkningar som görs av å ena sidan EG. s medlemsstater och, å andra sidan, flaggstater från tredje land. Detta förslag till direktiv föreskriver en gemensam bedömning av relevanta säkerhetsregler av alla direkt berörda parter och syftar till att genomföra ömsesidigt erkända säkerhetsstandarder. Detta förslag till direktiv är utformat för att undvika diskriminering mellan fartyg som för flagg från en av EG:s medlemsstater och fartyg som för flagg från andra stater. Kommissionen inser att det finns ett behov av att säkerställa en hög standard för skyddet för allmänheten på alla ro-ro-passagerarfartyg och >t höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till och från gemenskapshamnar, oavsett vilken flagg de för. Den har därför inte för avsikt att stänga ute fartyg som för flagg från länder utanför gemenskapen, under förutsättning att de uppfyller de nödvändiga säkerhetskraven. Både flaggstater och ickc- medlemsstater kommer, i deras egenskap av hamn- eller kuststater, uttryckligen att uppmuntras att delta i och samarbeta inom ramen för ordningen om besiktningar. Detta förslag till direktiv kommer att gynna företag som bedriver reguljär trafik eftersom de på förhand kommer att känna till vilka villkor de och deras fartyg måste uppfylla för driften av reguljär trafik till och från gemenskapshamnar. De kommer också att, rent säkerhetsmässigt, jämställas med de av deras konkurrenter som driver trafik på samma linje, oavsett nationalitet eller flagg. I direktivet förutses inte att ett fartyg, som en värdstat har bekräftat uppfyller villkoren för drift av reguljär trafik till och från en särskild hamn, automatiskt kan tas i bruk för annan reguljär trafik till och från gemenskapshamnar, men det förutser att ett intyg om överensstämmelse som tidigare utfärdats skall beaktas då man överväger om samma fartyg får tas i bruk för annan liknande trafik, för att undvika en onödig upprepning av alla dessa förfaranden. 12. Detta förslag till direktiv, som fullt ut hänvisar till IMO:s internationellt erkända "kod för utredning av sjöolyckor", syftar till skapa en mekanism som resulterar i avskaffandet av de hinder som i dag alltjämt kan förhindra en värdstats deltagande i en snar och grundlig utredning av en sjöolycka. En värdstats möjlighet att delta i utredningar av sådana sjöolyckor utanför dess territorialvatten där dess egna medborgare är inblandade, är för närvarande helt upp till flaggstatens eller kuststatens goda vilja. Detta förslag till direktiv innebär vissa förändringar av dessa förutsättningar. fr Vad avser flaggstater utanför gemenskapen påverkar förslaget till direktiv inte dessas rätt att genomföra utredningar i enlighet med sina egna regler. Förslaget föreskriver dock, såsom ett krav för företag som önskar bedriva reguljär färjetrafik, ett rättsligt erkännande att flaggstaten har rättigheten att fullt ut delta i en utredning av en olycka även om olyckan har ägt rum utanför värdstatens inre vatten eller territorialhav. Vad beträffar olyckor som inträffar inom tredje lands territorialvatten erkänner kommissionen att detta direktiv inte fullt ut kan säkerställa en värdstats möjlighet att delta i utredningar av olyckor där fartyg som för tredje lands flagg är inblandade. Detta beror på att i sådana fall är både kuststaten och flaggstaten tredje länder och då kan deltagandet bero på i vilken utsträckning kuststaten följer de samarbetsprinciper som fastställs i koden för utredning av sjöolyckor. Vidare erkänner kommissionen fullt ut att värdstaters berättigade och legitima deltagande i utredningar av sjöolyckor som sker inom gemenskapen och angränsande vatten inte uteslutande bör begränsas till ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg. Med beaktande av rådets formella uppmaning om att tillvarata medlemsstaternas intressen vad gäller all reguljär fårjetrafik till och från deras hamnar, och med beaktande av att IMO:s nyligen antagit koden vid utredning av sjöolyckor, anser kommissionen att detta direktiv är ett första steg mot en mer allmän tillämpning av koden. Mot bakgrund av den sakkunskap som kommer att vinnas genom tillämpningen av detta direktiv kommer kommissionen, vid en lämplig tidpunkt, att i nära samarbete med medlemsstaterna överväga hur och vilka ytterligare steg som måste tas på gemenskapsnivå för att säkerställa ett effektiv genomförande av koden för alla olyckor och tillbud som sker inom vatten som /« omfattas av gemenskapens angelägenheter, oavsett vilken typ av flagg de inblandade fartygen för. 13. I detta förslag till direktiv föreskrivs att företag skall samarbeta direkt med flaggstatens administration och att medlemsstaterna skall informera tredje land om de gemenskapskrav som föreskrivs för företag som önskar bedriva, eller vill fortsätta att bedriva, trafik inom denna särskilda transportnisch i Europeiska unionen. Kommissionen anser att det är nödvändigt att säkerställa ett tillräckligt samarbete med flaggstater utanför gemenskapen för att säkerställa att fartyg som för sådana staters flagg kan drivas i trafik till och från gemenskapshamnar i fullständigt överensstämmelse med grundläggande säkerhetskrav. Om företag, till följd av brist på samarbete från flaggstatens sida, inte kan bevisa överensstämmelse kan de under dessa omständigheter tvingas att byta flagg till en annan stat som delar uppfattningen om den säkerhetsordning som fastställts på gemenskapsnivå. \r BERÄTTIGANDE FÖR ETT RÅDSDIREKTIV 14. a) Vilka är den tänkta åtgärdens mål i förhållande till gemenskapens skyldigheter och i vilken mån rör detta problem gemenskapen som helhet (t. ex. hur många medlemsstater berörs och hur har man hittills löst detta)? Gemenskapens skyldigheter i detta sammanhang är att förbättra säkerheten vid sjötransporter enligt artikel 84. 2 i fördraget i förening med artikel 75. 1 c. Syftet med den föreslagna åtgärden är att upprätta och genomföra harmoniserade villkor för drift av trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg till och från hamnar i gemenskapen, att uppnå en enhetlig säkerhetsstandard och att säkerställa ett tillräckligt deltagande av medlemsstaterna vid utredningar av olyckor eller händelser till sjöss där sådana fartyg varit inblandade. Med hänsyn till detta direktivs räckvidd, som definieras i artikel 3. 1, kommer det att beröra över 500 passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i reguljär trafik till och från omkring 275 europeiska hamnar. 12 Miljontals av Europeiska unionens medborgare och många andra som reser inom Europa har tillgång till detta transportmedel till eller från hundratals hamnar i gemenskapen. Nästan alla medlemsstater berörs i egenskap av flaggstater samt värdstater, och har infört olika standarder, särskilt för internationella resor, till följd av det stora utrymmet för tolkning och diskretion och de många möjligheterna till undantag i internationella konventioner som administrationerna kan utnyttja. Detta leder till olika säkerhetsnivåer på samma linjer vilket innebär att fartygen konkurrerar under olika villkor, vilket i sin tur leder till olika kostnader. Till följd av detta är det ii 12 I en analys utförd av kommissionen på grundval av kryssnings- och förjestatistik för 1996 fastställdes antalet till 549 fartyg som avseglade från 277 hamnar. Ovannämnda analys visade att dessa fartyg transporterade 141 818 786 passagerare. IT nödvändigt att tillämpa ett gemensamt förfarande för en bedömning av säkerhetsförhållandena på de största linjerna i Europeiska unionen för färjor och höghastighetsfartyg. Detta kommer att uppnås genom en serie tydligt fastställda villkor genom vilka operatörerna på förhand kommer att känna till de krav som de och deras fartyg måste uppfylla för att få bedriva trafik till och från hamnar i gemenskapen, och genom en särskild ordning för besiktningar som fastställs för att fortlöpande kontrollera överensstämmelse med reglerna. Gemensamma säkerhets- och besiktningskrav krävs därför inte bara för att uppnå en gemensam säkerhetsnivå utan också för att garantera att konkurrensen i gemenskapsvattnen ske på samma villkor för alla operatörer, oavsett deras nationalitet och vilken flagg deras fartyg för, och utan åtskillnad mellan internationella och inrikes resor. Såsom anges i punkt 8 i den allmänna inledningen går det inte att uppnå de uppsatta målen genom en ändring av direktivet om hamnstatskontroll. 15. b) Är den planerade åtgärden uteslutande gemenskapens ansvar eller ett ansvar som delas med medlemsstaterna? Den planerade åtgärden omfattas inte av gemenskapens exklusiva behörighet. 16. c) Vilken är den bästa lösningen med beaktande av gemenskapens och medlemsstaternas resurser? Med hänsyn till omfattningen av den inre marknaden för persontransporter till sjöss, är det bästa lösningen att upprätta gemensamma säkerhets- och besiktningskrav på gemenskapsnivå. 17. d) Vilket är det faktiska mervärdet av den åtgärd som gemenskapen tänker sig och vilka blir kostnaderna för att inte göra något alls? tS Gemenskapens har ett stort intresse av att i överensstämmelse med folkrätten genomföra och upprätthålla högsta möjliga säkerhetsstandarder för en särskild transportnisch i Europeiska unionen, nämligen ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till och från hamnar i gemenskapen. Lämpliga regler om konstruktion för passagerarfartyg har antagits på gemenskapsnivå, inbegripet för ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som nyttjas för inrikes resor. Så är inte fallet vad gäller internationella resor, där internationella konventioner tillåter avsevärda möjligheter till undantag och olika tolkningar av genomförandet av säkerhetsstandarderna. Europeiska unionens medborgare och många andra som reser i gemenskapen betraktar detta transportmedel som ett allmänt kommunikationsmedel till sjöss. De bör ha rätt att förvänta sig samma skyddsnivå oavsett vilket slags fartyg de reser med och oavsett vilken linje de väljer. Syftet med detta direktiv är därför att upprätthålla en harmoniserad säkerhetsnivå genom en serie villkor som helt grundas på internationellt godkända principer, för att få bedriva reguljär trafik till och från gemenskapshamnar och genom en särskild ordning för besiktningar som införs för att kontrollera överensstämmelse med reglerna innan fartyget tas i bruk och därefter med jämna mellanrum. Kostnaderna för att inte göra någonting alls skulle inbegripa ett otillräckligt skydd för passagerare med en ständigt risk för avsevärda förluster av människoliv till följd, närvaron av ett alltför komplicerat och osäkert system för operatörer inom gemenskapen och snedvridning av konkurrensen. Den senaste tidens tragedier i vatten i Europeiska unionen, med förluster av nästan 2 000 människoliv, är ett ytterligare bevis på behovet av åtgärder på gemenskapsnivå. ^o 18. e) Vilka slags åtgärder finns tillgängliga för gemenskapen (rekommendation, ekonomiskt bistånd, förordning, ömsesidigt erkännande)? Internationella förhandlingar för att uppnå en helt harmoniserad lagstiftning för konstruktion och drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghaslighctsfartyg kan inte uppnås inom ett godtagbart tidsperspektiv. Genomförandet av vissa instrument, t. ex. en kod för en sammanhängande utredning av olyckor med deltagande av alla intresserade parter, är dessutom helt upp till de enskilda flaggstaternas goda vilja. Även om det finns adekvata obligatoriska internationella regler, utgör ett sammanhängande och effektivt genomförande av de överenskomna reglerna fortfarande det största problemet Till följd av de begränsningar som är förbundna med den ordning för hamnstatskontroller som upprättats i enlighet med internationella konventioner, kan en systematisk kontroll och bedömning av dessa fartygs säkerhetsnivå inte adekvat säkerställas genom en ändring av direktiv 95/21 /EG. För att tillhandahålla ett enhetligt och effektivt skydd för passagerare som använder sig av detta transportmedel är det därför nödvändigt att införa obligatoriska åtgärder, antingen i form av ett direktiv eller i form av en förordning, som säkerställer en ordinarie bedömning och besiktning av den föreskrivna säkerhetsnivån samt medlemsstaternas rätt att delta i utredningar av olyckor som inträffar i vatten av gemenskapsintresse. Genom att införliva ett omfattande gemenskapssystem inom rättsliga ramar som går att upprätthålla kan man undvika avvikande nationella åtgärder. 19. f) Är det nödvändigt med en enhetlig lagstiftning eller räcker det med ett direktiv i vilket allmänna mål fastställs och enligt vilket medlemsstaterna ansvarar för genomförandet? I enlighet med proportionalitetsprincipen räcker det med ett direktiv eftersom man genom detta upprättar gemensamma krav på gemenskapsnivå för att säkerställa ett harmoniserat genomförande och ett harmoniserat upprätthållande av internationellt överenskomna regler och principer för ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till och från gemenskapshamnar, samtidigt som medlemsstaterna själva beslutar om de praktiska och tekniska förfarandena för genomförandet av dessa krav. På detta sätt överlåter direktivet åt varje enskild medlemsstat rätten att besluta vilka verktyg för genomförandet som bäst passar dess interna system. ?l DIREKTIVETS INNEHÅLL 20. Enligt detta förslag till direktiv skall medlemsstaterna kontrollera att ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg med vilka reguljär trafik till eller från deras hamnar planeras uppfyller alla villkor för sådan trafik. Denna kontroll inbegriper en bekräftelse av giltigheten av alla relevanta certifikat som utfärdas av flaggstaten och en inspektion av fartyget innan det tas i bruk. Värdstaten ska inbjuda den eller de andra värdstaterna och eventuellt flaggstaten, om detta inte är en berörd värdstat, att närvara vid inspektionen. 21. Företagen kommer att vara skyldiga att visa upp intyg om överensstämmelse och ställa sina fartyg till förfogande för inspektion i god tid innan den planerade dagen för driftstart. Ett fartyg får inte tas i bruk i reguljär trafik förrän värdstaten har bekräftat till företaget att fartyget har bedömts uppfylla alla villkor för att fa tas i bruk på den särskilda reguljära trafiken. Denna bekräftelse kommer att vara skriftlig och innehålla uppgift om vem som har tagit beslutet och på vilka villkor, om sådana föreligger. Företag skall ha rätt att överklaga värdstatens beslut om att hindra reguljär trafik med ett fartyg. Om en viss reguljär trafik inom gemenskapen berör mer än en värdstat skall de berörda värdstaterna samordna uppfyllandet av sina ansvar enligt direktivet. Vad gäller uppvisandet av intyg om iakttagande av direktivet kommer det att innehålla övergångsbestämmelser för fartyg som redan går i reguljär trafik. 22. En värdstats bekräftelse på att ett fartyg uppfyller villkoren för att tas i bruk kommer att vara giltig så länge företaget och dess fartyg uppfyller driftsvillkoren. Värdstaten förbehåller sig dock alltid rätten att utföra oannonserade senare besiktningar och kommer alltid att ha rätt att inspektera fartyget inom ramen för bestämmelserna i direktivet om hamnstatskontroll när det föreligger otvetydiga skäl för en sådan inspektion. n 23. Bekräftelsen att ett företag får bedriva reguljär trafik med sitt fartyg kommer att göras beroende av flaggstatens erkännande av att värdstaten har rätt att utföra eller delta i utredningar av sjöolyckor där det fartyget är inblandat. 24. I detta förslag till direktiv fastställs samtliga villkor som ett företag måste uppfylla och alla principer som medlemsstaterna i egenskap av värdstater måste följa. I förslaget anges ett antal särskilda krav för att säkerställa en harmoniserad tillämpning av internationella standarder. af SÄRSKILDA ÖVERVÄGANDEN AdikeU I denna artikel definieras syftet med direktivet, nämligen att fastställa villkor för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighelsfartyg i reguljär trafik till och från hamnar i gemenskapen samt att ge medlemsstaterna rätt att fullt ut delta i utredningar av sjöolyckor i samband med denna trafik. Artikel! I denna artikel definieras nyckelorden i direktivet. Direktivet strävar efter att säkerställa överensstämmelse med definitioner i internationella rättsinstrument, t. ex. 1974 års SOLAS-konvention och gemenskapslagstiftning på området för sjösäkerheten. Artikel! I denna artikel anges direktivets räckvidd. Här fastställs vilka fartyg som omfattas av bestämmelserna i direktivet och att direktivet är tillämpligt i fråga om såväl internationella som inrikes resor i fartområden där ro-ro-passagerarfartyget befinner inom 20 nautiska mil från kustlinjen, samtidigt som den ger medlemsstaterna rätt att även tillämpa direktivet på ro-ro-passagerarfartyg som nyttjas på inrikes resor som aldrig går utöver 20 nautiska mil från kustlinjen. Genom detta undviks behovet av att införa bestämmelser som undantar vissa fartyg för vilka det skulle vara orimligt och opraktiskt att följa alla allmänna bestämmelser i direktivet. Artikel 4 I denna artikel fastställs de spelregler som medlemsstaterna, i egenskap av värdstater, skall tillämpa som ett krav för drift av reguljär trafik till och från deras hamnar, för att K säkerställa att fartyg och företag som bedriver eller har för avsikt att bedriva sådan trafik med dessa fartyg följer bestämmelserna i artiklarna 5 och 6. I denna artikel förtecknas också skälen för att hindra sådana fartyg från att nyttjas i reguljär trafik, och här fastställs också principen om värdstaters samarbete samt förfaranden för att informera företag om deras rättigheter och skyldigheter. ArtikeLS I denna artikel fastställs de allmänna bestämmelser som alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg måste följa. I punkt 1 bekräftas kravet att medföra giltiga certifikat. För att säkerställa en lämpligt certifieringsnivå och för att undvika en snedvridning av konkurrensen införs - för alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg, oavsett vilken flagg de för - förpliktelser som redan föreskrivs i gemenskapslagstiftningen för fartyg som för en medlemsstats flagg eller uteslutande för fartyg som nyttjas för inrikes resor. Det finns ingen anledning att införa nya föreskrifter för att säkerställa ett harmoniserat utförande av de lagstadgade besiktningarna eftersom regeringar redan idag, inom ramen för IMO:s resolution A. 746(18), uppmanas att utföra besiktningar i enlighet med de riktlinjer som finns som bilaga till den resolutionen. Detta tillvägagångssätt hindrar inte ratificeringsförfarandet för 1998 års protokoll om det harmoniserade systemet för besiktningar och certifiering. I punkt 2 behandlas kraven för dessa fartygs konstruktion, underhåll och utrustning. För att säkerställa att skrovets, huvud- och hjälpmaskineriets och de elektriska och automatiska anläggningarnas skick inte negativt inverkar på fartygets säkerhet är det obligatoriskt att konstruera, underhålla och besiktiga dessa delar i enlighet med de standarder som anges för klassificering i en "erkänd organisations" bestämmelser. a Dessa "erkända organisationer" definieras korrekt i rådets direktiv 94/57/EG13 som organisationer som är yrkesmässigt effektiva, pålitliga och har förmåga att upprätthålla en lämplig kontroll av överensstämmelser med standarder för säkerhet och miljö för de fartyg de klassificerar. Alla fartyg måste utrustas med en manöverskrivare för vilken både funktionskrav och tekniska specifikationer har fastställts inom ramen för IMO. Till följd av omständigheter utanför EG:s medlemsstaters kontroll har ett krav om medförande av denna anordning ännu inte kunnat göras obligatoriskt inom ramen för SOLAS- konventionen. I punkt 3 säkerställs att särskilda regionala stabilitetskrav, såsom de i 1996 års Stockholmsavtal, tillämpas på ett harmoniserat sätt för alla ro-ro-passagerarfartyg som nyttjas i regionen, oavsett vilken flagg de för och utan åtskillnad mellan internationella och inrikes resor. Artikel fr I denna artikel fastställs företagens skyldigheter. Enligt punkt 1 måste företag tillhandahålla de intyg som är nödvändiga för att säkerställa att spelreglerna följs. Enligt punkt 2 får ett företag inte motsätta sig värdstaternas deltagande i utredningar av olyckor enligt artikel 9. Enligt punkt 3 måste ett företag, med beaktande av sitt åtagande att uppfylla de krav som värdstater inom gemenskapen ställer för drift av reguljär trafik till och från EGT L 319, 12. 12. 1994, s. 20 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöadministrationers verksamhet i förbindelse därmed. IT gemenskapshamnar, för varje fartyg som för flagg från tredje land erhålla godkännande och indirekt samarbete med den flaggstatens administration. Artikel! Denna artikel innehåller direktivets viktigaste bestämmelser eftersom det är här förfarandena och de närmare riktlinjerna för värdstaternas kontroll av intyget om överensstämmelse med kraven i direktivet fastställs. I punkt 1-3 föreskrivs en första besiktning som utgörs av en ingående besiktning innan fartyget tas i bruk för reguljär trafik till eller från en gemenskapshamn, eller inom 1 år från ikraftträdandet av detta direktiv för fartyg som redan går i trafik på dessa linjer, liksom varje gång fartygets driftsförhållanden ändras. En minimering av en upprepning av dessa förfaranden rekommenderas för fartyg, som bekräftats uppfylla kraven i direktivet, då de tas i bruk för liknande trafik. I punkt 4 införs principen om oannonserade besiktningar. Enligt punkt 5 är företag som har godkänts vid den första samt oannonserade besiktningar undantagna från utökade inspektioner inom ramen för direktivet om hamnstatskontroll. Detta hindrar inte en hamnstat från att när otvetydiga skäl föreligger underkasta ett fartyg en inspektion inom ramen för bestämmelserna om hamnstatskontroll och eventuellt kvarhålla det inom ramen samma bestämmelser. Artikel 8 I denna artikel fastställs de förfaranden som skall följas under särskilda besiktningar samt besiktningsgruppens behörighet och sammansättning. Samarbete mellan värdstater, flaggstatens deltagande och behovet av att undvika onödigt kvarhållande av fartyget utgör huvudprinciperna. Klart angivna åtgärder föreslås vid fastställandet av brister eller då det råder oenighet mellan värdstater om uppfyllandet av kraven. Z% AriikdJ) Enligt denna artikel är medlemsstaterna skyldiga att genom sin lagstiftning säkerställa att det är möjligt för dem och för andra medlemsstater att delta i en utredning där ro- ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från deras hamnar är inblandade. När de deltar i en utredning måste de följa principerna i IMO-koden för utredning av sjöolyckor. Artikel 10 I denna artikel förtecknas en rad åtföljande åtgärder som bör kunna bidra till ett enhetligt och effektivt genomförande av de bestämmelser som föreskrivs i artikel 5-7. I detta syfte kan en effektiv tillämpning av rundskrivelse 606 från Internationella sjöfartsorganisationens utskott för sjöfartens säkerhet om hamnstaters anslutning inte uteslutande lämnas till flaggstaternas diskretion (se punkt 7 i den allmänna inledningen), bör de rekommendationer som riktar sig till hamnstaterna och som fastställs i IMO:s resolution A. 600 (15) om IMO-nummer för identifiering av fartygstyp, vilka redan är obligatoriska för passagerarfartyg med ett bruttotonnage på 100 eller mer som nyttjas på internationella resor, och IMO:s resolution A. 795 (19) om riktlinjer för navigation, göras obligatoriska för alla ro-ro- passagerarfartyg som omfattas av räckvidden för detta direktiv, bör alla tillgängliga uppgifter om fartyget och besättningen, fartygets driftsförhållanden och begränsningar, resultaten av de obligatoriska besiktningarna och klassbesiktningarna samt protokoll från inspektioner inom ramen för hamnstatskontroller och från de särskilda besiktningarna göras tillgängliga, måste tydliga och företagsvänliga förfaranden i fråga om erkännandet av överensstämmelse med kraven i detta direktiv fastställas, bör administrationer ha ett nära samarbete med företagen för att godkänna en struktur för ett integrerat system för planering av oförutsedda händelser för « nödsituationer ombord i enlighet med rekommendationerna i IMO. s resolution A. 852 (20), är det med avseende på driftsbegränsningar nödvändigt att få till stånd en lämplig samordning mellan värdstaten och de lokala myndigheterna. Artikeln I punkt 1 fastslås kommissionens avsikt att upprätta ett öppet system för att säkerställa en on-line-övervakning i efterhand av skyldigheterna enligt detta nya direktiv. För detta föreslås en databas som skall vara tillgänglig för alla berörda parter. Det finns anledning att undersöka om det system för utbyte och lagring av information som har upprättats i enlighet med Parisavtalet (MOU) (SIRENAC/CAAM) utgör det effektivaste sättet för att uppfylla detta krav. Syftet med punkt 2 är att säkerställa att tredje land erhåller korrekt information från värdstater om de villkor som gäller för att få bedriva reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg till och från hamnar i gemenskapen. Detta kommer att göra det möjligt för dem att vidta nödvändiga åtgärder för att bistå potentiella företag som bedriver trafik med fartyg som för deras flagg att fullt ut uppfylla gemenskapens krav. Artikeln I denna artikel införlivas den kommitté som inrättats genom artikel 12 i rådets direktiv 93/75/EEG14, och här beskrivs också det förfarande som skall följas när det i direktivet hänvisas till kommittéförfaranden. Rådets direktiv 93/75/EEG av den 13 september 1993 om minimikrav för fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods, EGT L 247, 5. 10. 1993, s. 19. 21> Artikem Enligt denna artikel har kommissionen rätt att, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 12, ändra detta direktiv för att i fråga om detta direktiv säkerställa tillämpningen av senare ändringar av internationella konventioner och gemenskapsakter som har trätt i kraft efter antagandet av detta direktiv, liksom av IMO-resolutioner som anses viktiga inom ramen för det system som upprättas genom detta direktiv. Artiklarna 14 och 15 I dessa artiklar fastställs de åtgärder som varje medlemsstat måste vidta för att upprätthålla bestämmelserna i detta direktiv. Artiklarna 16 oçh 17 Inga kommentarer. Bilagor I bilaga I fastställs de särskilda krav som företag måste uppfylla enligt artikel 6. 1. I samband med detta bör företag rätta sig efter de tillämpliga IMO-resolutioner som uppmanar dem att ta på sig särskilda ansvar för en säker drift av färjetrafik. I bilaga II förtecknas, utöver de skäl som hänvisas till i artikel 4. 3, de brister på överensstämmelse som kommer att leda till att ett företag hindras från att bedriva reguljär trafik med sina fartyg. I bilagorna III och V anges särskilda riktlinjer för de inspektörer som utför de särskilda besiktningarna som föreskrivs i artikel 7. 3( I bilaga IV förtecknas de uppgifter om företag och fartyg som värdstaterna måste samla in och kontrollera i enlighet med detta direktiv, och som kommer att ligga till grund för inmatning i den databas som hänvisas till i artikel 10. 4. I bilaga VI anges de kriterier som behöriga inspektörer skall uppfylla. 31 FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV OM VILLKOR FÖR DRIFT AV REGULJÄR TRAFIK MED RO-RO-PASSAGERARFARTYG OCH HÖGHASTIGHETSFARTYG I GEMENSKAPEN EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 84. 2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag13, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 189c i fördraget, i samarbete met Europaparlamentet, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande16, och med beaktande av följande. Som ett led i den gemensamma transportpolitiken är det nödvändigt att vidta ytterligare åtgärder för att förbättra säkerheten vid passagerartransporter till sjöss. Gemenskapen är allvarligt oroad över de fartygsolyckor där ro-ro-passagerarfartyg har varit inblandade med enorma förluster av människoliv som följd. Personer som reser med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg inom hela gemenskapen har rätt att förvänta sig och kunna lita på att säkerheten ombord ligger på en lämplig nivå. I sin resolution av den 22 december 1994 om säkerheten på ro-ro-passagerarfartyg17 uppmanade rådet kommissionen att lägga fram ett förslag om en utökad ordning för besiktningar och om upprättandet av ett system för kontroll av säkerheten på ro-ro- passagerarfartyg. Detta direktiv är förenligt med medlemsstaternas rätt att för passagerarfartyg i trafik från eller till deras hamnar införa vissa strängare krav än de som fastställs i SOLAS- konventionen. 33 Med hänsyn särskilt till omfattningen av den inre marknaden för passagerartransporter till sjöss är åtgärder på gemenskapsnivå det mest effektiva sättet att fastställa en gemensam lägsta säkerhetsnivå för fartyg inom hela gemenskapen. Med hänsyn till proportionalitetsprincipen är ett rådsdirektiv den lämpligaste formen av rättsakt eftersom det erbjuder en ram för medlemsstaternas enhetliga och obligatoriska tillämpning av säkerhetsstandarder samtidigt som det ger varje medlemsstat rätt att besluta vilka verktyg för genomförandet som bäst passar dess interna system. Fartygssäkerheten är flaggstaternas huvudansvar, och medlemsstaterna kan säkerställa att adekvata bestämmelser om säkerhet följs av de fartyg och höghastighetsfartyg som för deras flagg. Det enda sättet att garantera säkerheten på dessa fartyg som, oavsett flagg, bedriver eller önskar bedriva reguljär trafik till och från deras hamnar är att medlemsstaterna, som ett villkor för att bedriva reguljär trafik från deras hamnar, kräver att säkerhetsbestämmelserna verkligen följs. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i egenskap av värdstater. Skyldigheterna grundas på särskilda skyldigheter som åligger hamnstaterna helt i enlighet med Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (UNCLOS). Åtgärder på gemenskapsnivå är det bästa sättet att säkerställa ett obligatoriskt genomförande av vissa av de principer som man kommit överens om inom ramen för IMO, samtidigt som en snedvridning av konkurrensen mellan olika gemenskapshamnar och ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg undviks. I syfte att förbättra säkerheten och undvika snedvridning av konkurrensen bör de gemensamma säkerhetskraven gälla för alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i reguljär trafik som nyttjas både på internationella och inrikes resor i fartområden där det utan tvekan är praktiskt att tillämpa direktivet, oavsett vilken flagga de för, samtidigt som medlemsstaterna har möjlighet att utvidga tillämpningsområdet till att omfatta fartyg i trafik i andra områden, om detta är genomförbart. ' 3fc Företag bör på förhand informeras om samtliga säkerhetsrelaterade villkor som de måste uppfylla för att få bedriva trafik med sina ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen. Företag som bedriver trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som uppfyller kraven i direktivet bör inte hindras från att bedriva reguljär trafik inom gemenskapen och bör i vederbörlig ordning underrättas om detta. Detta direktiv påverkar inte en medlemsstats skyldighet och rättighet att inspektera fartyg i enlighet med bestämmelserna i artikel 5 i direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om upprätthållandet av internationella standarder för fartygssäkerhet, förebyggande av föroreningar och levnads- och arbetsförhållanden ombord fartyg avseende sjöfart som utnyttjar gemenskapens hamnar och seglar i vatten som ligger inom medlemsstaternas jurisdiktion (hamnstatskontroll). Medlemsstaterna bör samarbeta för att utöva sina skyldigheter som värdstater. Det är nödvändigt att identifiera harmoniserade krav för de besiktningar och den certifiering som åligger värdstaterna. Medlemsstaterna kan bedöma det nödvändigt att delegera dessa uppgifter uteslutande till erkända organisationer som uppfyller kravet i rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och sjöadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed. Alla ro-ro-passagerarfartyg som går i trafik till och från hamnar i gemenskapen bör från byggnadsstadiet och under hela deras livslängd överensstämma med de tillämpliga klassificeringsstandarderna vad gäller styrkan på skrov, huvud- och hjälpmaskineri samt elektriska och automatiska anläggningar, och bör utrustas med en manöverskrivare som uppfyller de tillämpliga internationella kraven. Regionala stabilitetskrav bör utan oklarheter gälla för alla ro-ro-passagerarfartyg som seglar i regionen oavsett vilken flagg de för och oavsett vilka slags resor det är frågan om. 18 19 EGT L 157, 7. 7. 1995, s. 1. EGT L 319, 12. 12. 1994, s. 20. %<T För att få bedriva reguljär trafik till och från gemenskapshamnar är företagen skyldiga att lägga fram intyg om överensstämmelse med kraven i direktivet och att säkerställa att medlemsstaterna fullt ut kan delta i varje utredning av sjöolyckor i enlighet med bestämmelserna i IMO-koden om utredningar av sjöolyckor. Kontrollen av ro-ro-passagerarfartygs och höghastighetsfartygs överensstämmelse med kraven måste ske genom särskilda besiktningar som värdstaterna utför på grundval av harmoniserade förfaranden och detaljerade riktlinjer, och som bör utföras av en sakkunnig inspektionsgrupp innan fartyget tas i bruk pä en linje för all kontrollera att fartygen uppfyller kraven i detta direktiv, och därefter med jämna mellanrum. För att minska företagens börda att kontrollera fartygs överensstämmelse bör vederbörlig hänsyn tas till fartygens drifts- och underhållsscheman liksom till bekräftelsen av överensstämmelse för drift på liknande linjer. Fartyg som har besiktigats till värdstatens belåtenhet bör inte blir föremål för utökade inspektioner enligt direktiv 95/21/EG. Medlemsstaterna bör säkerställa att deras interna rättssystem ger dem och varje annan medlemsstat med påtagligt intresse möjlighet att delta eller samarbeta i utredningar av olyckor på grundval av bestämmelserna i IMO-koden om utredningar av sjöolyckor. Resultaten av sådana utredningar skall vederbörligen offentliggöras, med hänsyn till allmänhetens stora intresse av olyckor som rör passagerartrafik. En serie åtföljande åtgärder som vidtas av medlemsstaterna är lämpligt för både värdstaternas och företagens sammanhängande och effektiva genomförande av kraven. Kommissionen måste säkerställa en adekvat övervakning av genomförandet av detta direktiv och se till att alla uppgifter om fartyg som omfattas av räckvidden för detta direktiv bör finnas tillgängliga för alla parter med ett egenintresse i driften av dessa fartyg genom en tillgänglig databas som kommissionen skall upprätta. Det är nödvändigt att säkerställa att alla stater som berörs av trafik till och från gemenskapshamnar uppfyller samma krav för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg och för utredningar av sjöolyckor. Dessa krav strider inte mot u UNCLOS. Medlemsstaterna bör informera tredje land som berörs av driften av ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som omfattas av räckvidden för detta direktiv om de villkor som företag enligt gemenskapslagstiftningen måste uppfylla för att bedriva reguljär trafik till och från gemenskapshamnar. Det är nödvändigt att en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna bistår kommissionen för en effektiv tillämpning av detta direktiv. Den kommitté som inrättas genom artikel 12 i rådets direktiv 93/75/EEG av den 13 september 1993 om minimikrav för fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods , kan åta sig den uppgiften. 20 Denna kommitté får anpassa vissa bestämmelser i direktivet för att ta hänsyn till kommande ändringar i SOLAS-konventionen som har trätt i kraft och för att säkerställa ett harmoniserat genomförande av ändringar av vissa IMO-resolutioner. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syfte Syftet med detta direktiv är att fastställa villkor för en säker drift av ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i reguljär trafik till eller från hamnar i gemenskapens medlemsstater samt att ge medlemsstaterna rätt att genomföra, delta i eller samarbeta inom ramen för varje utredning av sjöolyckor eller tillbud i samband med denna trafik. 20 EGT L 247, 5. 10. 1993, s. 19. Artikel 2 Definitioner ir I detta direktiv och i dess bilagor avses med a) ro-ro-passagerarfartyg: ett havsgående passagerarfartyg som är utrustat med anordningar som gör det möjligt för väg- eller järnvägsfordon all rulla på och av fartyget, och som medför mer än 12 passagerare, b) höghastighetspassagerarfartyg: höghastighetsfartyg enligt definitionen i regel 1 kapitel X i 1974 års SOLAS-konvention, i dess lydelse på dagen för antagandet av detta direktiv, som medför mer än tolv passagerare, c) 1974 års SOLAS-konvention'. den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss, tillsammans med protokoll och ändringar till denna, i dess lydelse på dagen för antagandet av detta direktiv, d) koden för höghastighetsfartyg', den internationella koden för höghastighetsfartyg som antogs av Internationella sjöfartsorganisationens utskott för sjöfartens säkerhet genom resolution MSC 36 (63) av den 20 maj 1994, i dess lydelse på dagen för antagandet av detta direktiv, e) reguljär trafik: en serie av resor med ett ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg, som upprätthåller trafik mellan två eller flera platser, antingen 1. 2. enligt en offentliggjord tidtabell, eller med resor som företas så regelbundet eller så ofta att de utgör en uppenbar, systematisk serie, f) fartområde', ett område som fastställts enligt bestämmelsen artikel 4. 2 i rådets direktiv 98/ /EG om bestämmelser och standarder för passagerarfartyg, g) certifikat: för ro-ro-passagerarfartyg: ett säkerhetscertifikat för passagerarfartyg som utfärdats antingen inom ramen för bestämmelserna i 1974 års SOLAS-konvention, eller i enlighet med direktiv 98/ /EG om bestämmelser och standarder för passagerarfartyg, och för höghastighetsfartyg: ett säkerhetscertifikat för höghastighetsfartyg och ett trafiktillstånd för höghastighetsfartyg som utfärdats i enlighet med bestämmelserna i koden för 2^ höghastighetsfartyg, tillsammans med relevanta utrustningsförteckningar och, när det är lämpligt, dispenscertifikat, h) dispenscertifikat: ett certifikat som utfärdats enligt bestämmelserna i regel I A/12(a)(vi) i 1974 års SOLAS-konvention, 0 flaggstatens administration: de behöriga myndigheterna i den medlemsstat vars flagga ro-ro-passagerarfartyget eller höghastighetsfartyget har rätt att föra, j) värdstat: en medlemsstat till eller från vilkens hamnar ett ro-ro- passagerarfartyg eller ett höghastighetsfartyg går i reguljär trafik, k) internationell resa: en resa från en medlemsstats hamn till en hamn utanför denna medlemsstat, eller tvärtom, 1) inrikes resa: en resa i fartområden från en medlemsstats hamn till samma eller en annan hamn i den medlemsstaten, m) erkänd organisation: en organisation som erkänts i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed, n) företag: ett företag som bedriver, trafik med ett eller flera ro-ro- passagerarfartyg för vilket ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation har utfärdats i enlighet med artikel 5. 2 i rådets förordning (EG) nr 3051/95 eller ett företag som bedriver trafik med ett höghastighetsfartyg, till vilket ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation har utfärdats i enlighet med regel IX/4 i 1974 års SOLAS-konvention, i dess lydelse på dagen för antagandet av detta direktiv, o) koden för utredning av sjöolyckor: den kod för utredning av sjöolyckor som antogs av IMO genom församlingens resolution A. 849(20) av den 27 november 1997, ^ p) särskild besiktning: en besiktning som utförs av värdstaten i enlighet med artikel 7, q) behörig inspektör: en offentligt anställd tjänsteman eller annan person som i vederbörlig ordning godkänts av en medlemsstats behöriga myndighet att utföra besiktningar och inspektioner som avser de certifikat och som uppfyller de kvalifikationskriterier och kriterier för oberoende som anges i bilaga VI. r) brist: ett tillstånd som man upptäckt inte uppfyller kraven i detta direktiv. Artikel 3 Räckvidd 1. Detta direktiv skall tillämpas på alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från en medlemsstats hamn, oavsett vilken flagg de för, och som nyttjas på internationella eller inrikes resor i fartområden som omfattas av klass A. 2. En medlemsstat får, så långt det är praktiskt genomförbart, tillämpa detta direktiv på ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som nyttjas på inrikes resor i andra fartområden än de som anges i punkt 1. Under dessa omständigheter skall de tillämpliga reglerna tillämpas på alla ro-ro- passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg som drivs på samma villkor, utan diskriminering på grund av flagg, nationalitet eller företagets etableringsort. Artikel 4 Tillämpning 1. Varje värdstat skall, såsom ett krav för drift av reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg till eller från en eller flera av dess hamnar, säkerställa att företag som bedriver eller önskar att bedriva sådan W-o trafik med dessa fartyg följer bestämmelserna i artikel 6 och att deras fartyg uppfyller kraven i artikel 5. 2. En värdstat som, efter en kontroll i enlighet med bestämmelserna i artikel 7. 1, är tillfreds med att kraven i punkt 1 är uppfyllda skall skriftligt bekräfta detta till företaget och skall inte, av skäl i samband med detta direktiv, hindra företaget från att bedriva sådan reguljär trafik med sina fartyg. 3. En värdstat skall hindra ett företag från att med ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetsfartyg bedriva reguljär trafik till eller från en eller flera av dess hamnar om - villkoren i artiklarna 5 och 6 inte är uppfyllda, eller - om den inte har rådfrågats av flaggstaten om lämpligheten av beviljade undantag, enligt artikel 10. 1, eller - om de brister som uppdagats vid en av de särskilda besiktningar som avses i artikel 7 inte åtgärdas till dess belåtenhet enligt bestämmelserna i artikel 8. 6, eller - av de skäl som anges i bilaga II. 4. Värdstaterna skall när de har beslutat att förhindra ett företag från att bedriva trafik med ett fartyg i enlighet med bestämmelserna i punkt 3 genom ett motiverat beslut informera företaget om detta samt om dess rätt att överklaga. Ett överklagande innebär inte att beslutet automatiskt upphävs tills vidare. 5. Värdstater som berörs av samma reguljära trafik skall upprätthålla kontakt med varandra vid tillämpningen av bestämmelserna i denna artikel. Artikel 5 Obligatoriska bestämmelser för ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg 1. Ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg skall <H a) medföra giltiga certifikat, utfärdade av flaggstatens administration eller en erkänd organisation som agerar för dess räkning, b) besiktigas för utfärdandet av certifikat i enlighet med de relevanta förfaranden och riktlinjer som linns som bilaga till IMO:s resolution A. 746(18) om riktlinjer för besiktningar inom ramen för det harmoniserade systemet för besiktningar och certifiering, i sin lydelse på dagen för antagandet av detta direktiv, eller med förfaranden som syftar till att uppnå samma mål, 2. Ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg skall a) följa de standarder som anges för klassificering i en erkänd organisations bestämmelser, eller bestämmelser om konstruktion och underhåll av skrovet, maskineri och elektriska och kontrollanläggningar som flaggstatens administration anser likvärdiga, b) utrustas med en manöverskrivare för att kunna tillhandahålla information vid en eventuell utredning av en olycka. Manöverskrivaren skall uppfylla de standarder om prestanda som anges i IMO:s resolution A. 861(20) av den 27 november 1997 och uppfylla de provningsstandarder som fastställs i IEC-standard nr 61996. Vad beträffar manöverskrivare som skall placeras ombord på ro-ro- passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg byggda före antagandet av detta direktiv, får vissa undantag dock för uppfyllande av kraven beviljas. Dessa undantag och de villkor på vilka de får beviljas skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 12. 3. Ro-ro-passagerarfartyg skall uppfylla de särskilda stabilitetskrav som antagits på regional nivå och som meddelats kommissionen i enlighet med rådets direktiv 83/189/EEG tillsammans med de gemensamma tolkningar som får antas i enlighet med förfarandet i artikel 12, då de går i trafik i den region som omfattas av sådana regionala regler. Artikel 6 ^ Bestämmelser för foretag 1. Företagen skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de särskilda kraven som fastställs i bilaga I till detta direktiv tillämpas och skall, i enlighet med förfarandena i artikel 10. 5, uppvisa intyg om iakttagandet av denna punkt och av artikel 5 till de värdstater som berörs av den reguljära trafiken. 2. Företagen skall inte hindra värdstater eller medlemsstater med påtagligt intresse från att genomföra, fullt delta i eller samarbeta inom ramen för utredningar av sjöolyckor eller tillbud enligt definitionen i koden för utredningar av sjöolyckor, eller vägra dem tillgång till information som tagits fram genom manöverskrivare på deras färja eller fartyg som är inblandat i en sådan olycka eller tillbud. 3. För fartyg som för en annan flagg än en medlemsstats skall företagen informera värdstaterna om att den flaggstatens administration har godkänt företagets åtagande att uppfylla de krav som värdstaterna infört som ett villkor för att få bedriva reguljär trafik till eller från en eller flera av deras hamnar. Artikel 7 Kontroll av intyg om överensstämmelse 1. Varje värdstat skall kontrollera giltigheten av det intyg som uppvisats i enlighet med artiklarna 5 och 6. 1 och utföra en första särskild besiktning i enlighet med riktlinjerna i bilaga III, för att övertyga sig om att ro-ro- passagerarfartyget eller höghastighetsfartyget uppfyller samtliga villkor för att få bedriva reguljär trafik till eller från en eller flera av dess hamnar. 2. Kontrollen av giltigheten av intyget om överensstämmelse med artiklarna 5 och 6. 1 och att den första särskilda besiktningen som avses i punkt 1 har utförts, skall göras antingen innan fartyget tas i bruk för sådan reguljär trafik u eller senast 12 månader efter den dag som anges i artikel 15. 1, om fartyget på den dagen redan går i reguljär trafik till eller från medlemsstaternas hamnar. När ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik och för vilket de berörda värdstaterna till företaget har bekräftat att det uppfyller kraven för att få bedriva den reguljära trafiken, skall tas i bruk i annan reguljär trafik som berör en annan värdstat, skall denna värdstat ta yttersta hänsyn till de bekräftelser som tidigare utfärdats för det fartyget. Om denna andra värdstat är tillfreds med dessa tidigare bekräftelser, och driftsförhållandena för den reguljära trafiken är desamma, får den undanta det fartyget från en första särskild besiktning innan det tas i bruk i denna andra reguljära trafik. 3. Värdstaterna skall även utföra en särskild besiktning i enlighet med riktlinjerna för en första särskild besiktning i bilaga III varje gång större reparationer, förändringar eller modifikationer av ro-ro-passagerarfartyget eller höghastighetsfartyget sker, eller vid ändring av ledningen eller flagg eller omplacering av klass. 4. Förutom de första besiktningarna skall dessutom två oannonserade särskilda besiktningar utföras i enlighet med riktlinjerna i bilaga III under certifikatens giltighetsperiod. Minst en av dessa oannonserade besiktningar skall ske under en av ro-ro-passagerarfartyget eller höghastighetsfartygets vanliga överfarter. 5. Ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som har underkastats de särskilda besiktningarna till den eller de berörda värdstaternas belåtenhet skall av denna eller dessa värdstater undantas från utökade inspektioner enligt artikel 7. 4 i rådets direktiv 95/21/EG och från från utökade inspektioner på grundval av att fartyget otvetydigt tillhör den kategori passagerarfartyg som nämns i bilaga V. 3 och som anges i artikel 7. 1 i rådets direktiv 95/21/EC. Artikel 8 Förfaranden för särskilda besiktningar w 1. Administrationer i två eller flera värdstater som berörs av en särskild besiktning av samma fartyg skall samarbeta med varandra. De särskilda besiktningarna skall utföras av en grupp som består av behöriga inspektörer från den eller de berörda värdstaterna. Vad gäller en första särskild besiktning skall gruppen dessutom inbegripa en besiktningsman som kommer från en erkänd organisation. Denna grupp skall bedöma ro-ro-passagerarfartygets eller höghastighetsfartygets uppfyllande av kraven i artiklarna 5 och 6. 1 på grundval av sin yrkesmässiga sakkunskap och med beaktande av riktlinjerna i bilaga V. Den skall rapportera brister till värdstaternas administrationer. 2. När företag så kräver skall värdstaterna inbjuda administrationen i den flaggstat som inte är en värdstat att skicka företrädare till varje särskild besiktning inom ramen för bestämmelserna i detta direktiv. 3. När värdstater planerar en första besiktning skall de ta vederbörlig hänsyn till fartygets drifts- och underhållsschema. 4. Resultaten från de särskilda besiktningarna skall förtecknas i en rapport vars format skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 12. 5. I fall av oföränderlig oenighet mellan värdstater om uppfyllandet av kraven i artiklarna 5 och 6. 1, skall administrationen i varje värdstat som berörs av en första särskild besiktning omedelbart underrätta kommissionen om skälen till oenigheten. Om inte kommissionen underrättas om ett avtal mellan de berörda värdstaterna inom en månad skall den inleda förfaranden i syfte att fatta ett beslut i enlighet med förfarandet i artikel 12. 6. I fall där brister har fastställts skall värdstater kräva att företaget vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att omedelbart åtgärda dem, eller, om de inte utgör någon omedelbar risk för fartygets, besättningens eller passagerarnas säkerhet, åtgärda dem inom en klart angiven och rimlig tid. Sedan bristerna åtgärdats skall de berörda värdstaterna kontrollera att korrigeringarna har K utförts till deras fullständiga belåtenhet. Om detta inte är fallet skall den förhindra att fartyget utnyttjas enligt artikel 4. 3. Artikel 9 Utredning av olyckor 1. Medlemsstaterna skall, inom ramen för sina respektive interna rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlemsstat med påtagligt intresse att delta eller samarbeta i varje utredning av sjöolyckor eller tillbud där ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från deras hamnar och för vilket de har förpliktelser inom ramen för detta direktiv är inblandat. 2. Medlemsstater som utför, samarbetar inom ramen för eller deltar i sådana utredningar skall se till att utredningen utförs så effektivt som möjligt och inom kortast möjliga tid, med beaktande av koden för utredningar av sjöolyckor. 3. Rapporter som utarbetats till följd av en sådan utredning skall offentliggöras och meddelas kommissionen. Artikel 10 Åtföljande åtgärder 1. Medlemsstater som utfärdar eller erkänner ett dispenscertifikat skall samarbeta med den berörda värdstaten eller flaggstatens administration för att innan den första särskilda besiktningen utförs lösa varje oenighet angående dispensens lämplighet. 2. Medlemsstater skall upprätta lämpliga landbaserade navigationssystem och andra informationssystem för att bistå ro-ro-passagcrarlartyg och höghastighetsfartyg i deras säkra drift i reguljär trafik, eller delar av den för vilka de är ansvariga. M 3. Ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från hamnar i medlemsstaterna skall förses med ett identifieringsnummer i enlighet med IMO:s nummersystem för identifiering av fartyg som 1MO antog genom resolution A. 600(l 5). 4. Varje medlemsstat skall regelbundet förse kommissionen med uppdaterade uppgifter i enlighet med förteckningen bilaga IV för alla ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till eller från deras hamnar. Om två eller flera värdstater berörs av den reguljära trafiken kan uppgifterna tillhandahållas av en av dessa värdstater. 5. Medlemsstater skall i enlighet med sin nationella lagstiftning fastställa och upprätthålla lämpliga förfaranden för en skyndsam kontroll av intyget och organisationen av den första besiktning som avses i artikel 7, - att förhindra företag från att till eller från en eller flera av deras hamnar bedriva reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg enligt artikel 4. 3, - rätten för företag att överklaga i enlighet med bestämmelserna i artikel 4. 4. 6. Medlemsstaterna skall säkerställa att företag som bedriver reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyget till eller från deras hamnar, kan upprätthålla och genomföra ett integrerat system för planering av oförutsedda händelser för nödsituationer ombord. I detta syfte skall de använda de ramar som tillhandahålls av IMO genom församlingens resolution A. 852(20) om riktlinjer för en struktur för ett integrerat system för planering av oförutsedda händelser. Om två eller flera medlemsstater berörs i egenskap av värdstater för den reguljära trafiken skall de tillsammans upprätta en plan för de olika sträckorna. 7. Medlemsstater skall säkerställa att de fullt ut har inbegripits i deras egenskap av värdstat av flaggstatens administration innan de utfärdar ett tillstånd att <*i driva ett höghastighetsfartyg i enlighet med bestämmelserna i punkt 1. 9. 3 i koden för höghastighetsfartyg. De skall säkerställa att de driftsbegränsningar som lokala förhållanden kräver, nödvändiga för skyddet av liv. naturresurser och kustverksamheter, upprättas eller upprätthålls och de skall vidta åtgärder för att säkerställa ett effektivt upprätthållande av dessa begränsningar. Artikelll Stödåtgärder 1. Kommissionen skall upprätta och underhålla en databas som innehåller all information som medlemsstaterna tillhandahåller i enlighet med bestämmelserna i artikel 10. 4. Informationen skall vara tillgänglig för alla berörda flaggstaters administrationer och för värdstaterna. Det företag som ansvarar för ett ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetsfartyget som omfattas av räckvidden för detta direktiv, samt andra parter med ett egenintresse i driften ro-ro-passagerarfartyget eller höghastighetsfartyget skall också ha tillgång till informationen på villkor som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 12. 2. Medlemsstaterna skall informera tredje land som bär antingen flaggstatens ansvar eller ansvar liknande värdstatens för ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som omfattas av räckvidden för detta direktiv och som går i trafik mellan en hamn i en medlemsstat och en hamn i ett tredje land, om de krav som detta direktiv fastställer för varje företag som bedriver reguljär trafik till eller från en hamn i gemenskapen. Artikel 12 Tillsynskommittén Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättas genom artikel 12. 1 i direktiv 93/75/EEG. Kommittén skall agera i enlighet med det förfarande som fastställs i punkterna 2 och 3 i den artikeln. ^ Artikel 13 Ändringsförfarande Detta direktiv kan ändras i enlighet med det förfarande som anges i artikel 12 för att anpassa dess bilagor till relevanta ändringar av konventioner och gemenskapsakter som anges i detta direktiv, ikraftträdandet av nya gemenskapsakter liksom varje IMO- resolution som anses viktig för att upprätta eller förbättra av det system som upprättas genom detta direktiv. Artikel 14 Påföljder Medlemsstaterna skall utfärda bestämmelser om ett påföljdssystem för brott mot de nationella bestämmelser som har antagits i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de påföljderna tillämpas. De påföljder som föreskrivs skall vara effektiva, rimliga och avskräckande. Artikel 15 Genomförande 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv från och med 1 januari 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta. Bestämmelserna i artikel 5. 2 b skall tillämpas senast [30] månader efter offentliggörandet av IEC-standard nr 61996 [eller senast den 1 januari 2002, beroende på vilket av dessa som infaller sist]. 2. När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de K offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 3. Medlemsstaterna skall omedelbart meddela kommissionen om alla bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta övriga medlemsstater om detta. Artikel 16 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 17 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna och kommissionen. BILAGA I SÄRSKILDA KRAV SOM FÖRETAGEN MÅSTE UPPFYLLA (enligt artikel 6. 1) Företagen skall säkerställa att följande åtgärder vidtas ombord på deras ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg: - Att befälhavaren innan fartyget lägger ut förses med lämplig information om tillgängligheten av landbaserade navigationssystem och andra informationssystem som kan bistå honom i ett säkert framförande av fartyget, och att han deltar i det navigations- och informationssystem som medlemsstaterna har upprättat. - Att de tillämpliga bestämmelserna i punkt 2-6 i rundskrivelse 699 från Internationella sjöfartsorganisationens utskott för sjöfartens säkerhet - reviderade riktlinjer för säkerhetsinstruktioner till passagerare - tillämpas. - Att ett schema för arbetsorganisationen ombord sätts upp på ett lättåtkomligt ställe och innehåller minst a) schemat för tjänstgöring till sjöss och tjänstgöring i hamn, och b) det maximala antalet arbetstimmar och vilotimmar som föreskrivs. - Att befälhavaren inte hindras från att fatta sådana beslut för vilka hans yrkesmässiga omdöme är nödvändigt för en säker navigation och drift, särskilt vid hårt väder och hög sjö. - Att befälhavaren registrerar navigationsåtgärder och tillbud som är av betydelse för en säker navigation. - Att all skada på, eller permanent deformation av portar i skrovet och omgivande bordläggningsplåt som kan påverka fartygets integritet, och varje brist vad gäller säkerhetsfunktionerna för sådana portar, omgående rapporteras y i till både flaggstatens administration och värdstaten och skyndsamt åtgärdas till deras belåtenhet. Att en aktuell färdplan finns tillgänglig innan ro-ro-passagerarfartyget eller höghastighetsfartyget avgår för sin resa. Vid utarbetandet av färdplanen skall de riktlinjer som fastställs i resolution MSC. (70) från Internationella sjöfartsorganisationens utskott för sjöfartens säkerhet om riktlinjer för färdplanering beaktas fullt ut. Att allmän information om de tjänster och den hjälp som finns tillgänglig ombord för äldre och rörelsehindrade personer går ut till passagerarna och görs tillgänglig i format lämpliga för personer med nedsatt syn. ^t BILAGA II YTTERLIGARE SKÄL FÖR ATT HINDRA ETT FÖRETAG FRÅN ATT BEDRIVA TRAFIK MED ETT RO-RO-PASSAGERARFARTYG ELLER ETT HÖGHASTIGHETSFARTYG (enligt artikel 4. 3) Bevisad bristande överensstämmelse med kraven i • rådets direktiv 93/75/EEG, i dess ändrade lydelse, eller • rådets direktiv 94/5 8/EG, i dess ändrade lydelse, eller • rådets förordning (EG) nr 3051/95, i dess ändrade lydelse. ^3 BILAGA III RIKTLINJER FÖR SÄRSKILDA BESIKTNINGAR (enligt artikel 7) 1. Syftet med den första särskilda besiktningen är att säkerställa att de föreskrivna kraven, särskilt de som rör lastning, stabilitet, brandbekämpning, maximalt antal passagerare, livräddningsutrustning och transport av farligt gods, är uppfyllda. I detta syfte skall den, i tillämpliga fall, minst inbegripa följande: - Start av nödgenerator. - Inspektion av nödbelysning. - Inspektion av nödkraftkälla till radioinstallationer. - Test av allmänna högtalarsystem. - Brandövning, inbegripet en demonstration av förmågan att använda skyddsutrustning avsedd för brandmän. - Funktionsduglighet för nödbrandpump med två brandslangar anslutna till den huvudbrandledning som är i funktion. - Test av fjärrmanövrerade nödstoppskontroller för bränsletillförsel till pannor, huvud- och hjälpmaskiner och för ventilationsfläktar. - Test av fjärrmanövrerade och lokala kontrollanordningar för stängning av brandspjäll. - Test av anordningar för upptäckande ay brand och brandlarmsystem. - Test av branddörrarnas stängningsfunktioner. - Funktionsduglighet för länspumpar. - Stängning av vattentäta skottdörrar, både från de lokala och fjärrmanövrerade kontrollpositionerna. - Demonstration som visar att huvudansvariga besättningsmän är förtrogna med skadekontrollplanen. *V - Sjösättning av minst en räddningsbåt och en livbåt från dävert, start och test av deras drifts- och styrfunktioner, och att hiva upp dem från vattnet till den plats ombord där de är stuvade, - Kontroll av inventarieförteckningen över all livbåtar och räddningsbåtar. - Test av fartygets styrmaskin och reservstyrmaskin. De första särskilda besiktningarna skall inbegripa en kontroll av att konstruktionen och underhållet av fartygets skrov, maskineri och elektriska och kontrollanläggningar följer de standarder som anges för klassificering i en erkänd organisations bestämmelser. Vid varje efterföljande besiktning skall man kontrollera att detta villkor upprätthålls. 2. Varje särskild besiktning skall, i tillämpliga fall, inbegripa de tester som anges i punkt 1 och skall inbegripa kontrollen av det planerade systemet för underhåll ombord. Varje särskild besiktning skall vara inriktad på besättningsmedlemmarnas förtrogenhet och effektivitet i samband med säkerhetsförfaranden, förfaranden vid nödsituationer, underhåll, säker bemanning, arbetsförfaranden, passagerarsäkerhet, förfaranden på bryggan samt uppgifter i samband med last och bilar. Sjöfolks förmåga att förstå, och i tillämpliga fall, ge order och instruktioner och avge rapporter på det gemensamma arbetsspråket, vilket registrerats i loggboken, skall kontrolleras. Dokumenterade bevis på att besättningsmedlemmar framgångsrikt har fullföljt en särskild utbildning skall kontrolleras, särskilt vad gäller utbildning i kontroll av folkmassor, förtrogenhetsutbildning, säkerhetsutbildning för personal som i fråga om säkerhet direkt betjänar passagerare i passagerarutrymmen, och särskilt äldre och rörelsehindrade personer i en nödsituation, och utbildning i krishantering och mänskligt beteende. K Den särskilda besiktningen skall inbegripa en bedömning av utmattning och en bedömning huruvida tjänstgöringsmönstcr ger upphov till orimlig utmattning, särskilt för vakthållningspersonal. I detta syfte skall vakthällningsscheman, som måste sättas upp, användas för att kontrollera om minimiperioderna för viloperioder iakttas. Vid kontroll av besättningsmedlemmarnas behörighetscertifikat skall certifikat som utfärdats av tredje land endast erkännas om de uppfyller artikel 9. 3 i rådets direktiv 94/5 8/EG i dess ändrade lydelse och om dessa stater finns med på IMO:s vita lista. Bilaga V innehåller en lista med riktlinjer för behöriga inspektörer då dessa utför särskilda besiktningar. U BILAGA IV INFORMATION SOM SKALL MEDDELAS KOMMISSIONEN (enligt artikel 10. 4) Fartygets namn Flagga Ägare Företag IMO-nummer för identifiering Klassbeteckning och identifieringsnummer i klassificeringssällskapets register Information avseende föreskrivna certifikat (datum, giltighet, undantag) Besiktningsrapporter från flaggstat och klassificeringssällskap Rapporter frän särskilda besiktningar Besättningens kvalifikationer Driftsbegränsningar Rapporter om brister och kvarhållanden enligt rådets direktiv 95/21/EG *} BILAGA V RIKTLINJER FÖR BEHÖRIGA INSPEKTÖRER VII) UTFÖRANDET AV SÄRSKILDA BESIKTNINGAR (enligt artikel 8. 1) 1. Passageraruppgifter. De metoder som används för att säkerställa att det antal passagerare för vilket fartyget är certifierat inte överskrids. Att systemet för registrering av passageraruppgifter överensstämmer med föreskrifterna och är effektivt. Det sätt på vilket befälhavaren informeras om det totala antalet passagerare och, om tillämpligt, hur passagerare som reser tur- och retur ulan att gå i land inkluderas i totalen för returresan. 2. Lastnings- och stabilitetsinformation. Att, i tillämpliga fall, llinktionssäkra djupgångsmätare installeras och används. Att åtgärder vidtas for att säkerställa att skeppet inte överlastas och att den lämpliga indelnings vattenlinjen inte befinner sig under vatten. Att lastnings- och stabilitetsbedömningen utförs i enlighet med kraven. Att godstransportfordon och annan last är vägd när så krävs och att uppgifter om detta vidarebefordras till fartyget för användning vid lastnings- och stabilitetsbedömningen. Att skadekontrollplaner finns permanent uppsatta och att informationshäften med skadekontrollinibrmation finns tillgängliga för fartygets befäl. 3. Klargöring för sjöresa. Förfarandet för att säkerställa att fartyget är klart för sjöresa innan det lämnar kajplatsen, vilket bör inbegripa ett rapporteringsförfarande om att alla vattentäta och väderbeständiga portar i fartygssidan är stängda. Att alla dörrar på bildäck är stängda innan fartyget lämnar kajplatsen eller att de endast förblir öppna under den tid som krävs för att möjliggöra en stängning av bogvisiret. Stängninganordningarna för bog-, akter- och sidoportarna och förekomsten av indikeringslampor och TV- övervakningskameror för att från kommandobryggan kunna utläsa deras status. Varje funktionsproblem i fråga om indikeringslamporna, särskilt strömbrytarna vid dörrarna, bör undersökas och rapporteras. ÏÏ 4. Säkerhetsmeddelanden. Slaget av rutinmeddelande om säkerhetsdetaljer och uppsättandet av instruktioner och riktlinjer för förfaranden vid nödsituationer på lämpligt eller lämpliga språk. Att rutinmeddelanden om säkcrhetsdetaljer ges då resan påbörjas och kan höras i alla publika utrymmen, inbegripet öppna däck, till vilka passagerarna har tillträde. 5. Registreringar i loggboken. En granskning av loggboken for att säkerställa att uppgifter förs in angående stängning av bog-, akter- och andra vattentäta och väderbeständiga portar, prov med vattentäta skottdörrar, prov med styrmaskin etc. Även att indikatorer for djupgående, fribord, stabilitet och besättningens gemensamma arbetsspråk registreras. ^5 6. Farligt gods. Att varje last av farligt eller förorenande gods transporteras i enlighet med de relevanta föreskrifterna och, särskilt, att en deklaration avseende del farliga och förorenande godset lämnus tillsammans med ett manifest eller en lastplan som utmärker godsets placering ombord, att transporten av den särskilda lasten är tillåten på passagerarfartyg och att det farliga och förorenande godset är korrekt märkt, etiketterat, stuvat, säkrat och avskilt. Att fordon som transporterar farligt och förorenande gods korrekt tillkännages och säkras. Att, när farligt och förorenande gods transporteras, en kopia av det relevanta manifestet eller den relevanta lastplanen finns tillgängligt på land. Att befälhavaren känner till anmälningskraven enligt direktiv 93/75/EEG, i dess ändrade lydelse, och de instruktioner i samband med förfaranden i nödsituationer som skall följas och åtgärder för första hjälpen-insatser vid ett tillbud som inbegriper del farliga eller sjö förorenande godset. Att metoderna för ventilation av bildäcket oavbrutet är i gång, ökas när fordonens motorer är igång och att det finns någon slags indikation på bryggan om att ventilationen på bildäck är igång. 7. Säkring av transportfordon. Det sätt på vilket transportfordon säkras, t. ex. om de stuvas i block eller individuellt. Om tillräckligt starka fastpunkter finns tillgängliga. Metoderna för säkring av transportfordon vid eller när man förväntar sig svåra väderförhållanden. Metoden för säkring av bussar och motorcyklar, om sådan föreligger. Att det pil fartyget finns en Lastsäkringsmanual. 8. Bildäck. Huruvida rum av särskild kategori och ro-ro-lastrum ständigt patrulleras eller övervakas genom ett TV-övervakningssystem för att kunna följa fordonens rörelser i hårt väder och ej auktoriserat tillträde av passagerare. Att branddörrar och ingångar hålls stängda och att anslag om att passagerare inte får befinna sig på bildäck medan fartyget befinner sig ute till sjöss sätts upp. to 9. Stängning av vattentäta dörrar. Att den policy som fastställs i företagets driftsinstruktioner för vattentäta skottdörrar iakttas. Att de föreskrivna testerna utförs. Att kontrollen från bryggan av de vattentäta dörrarna utgörs, när så är möjligt, av en "lokal" kontroll på plats. Att dörrarna hålls stängda vid begränsad sikt och farliga situationer. Att besättningen instrueras om hur man korrekt använder dörrarna och är medvetna om de faror som förknippade med en felaktig användning. 10. Brandpatruller. Det bör bekräftas att en effektiv brandpatrull upprätthålls för att snabbt kunna upptäcka varje brand. Detta bör inbegripa en särskild kategori av utrymmen där ett fast system för brandkontroll och brandlarm inte är installerat, och att dessa utrymmen kan patrulleras enligt punkt 8. éi 11 a) Kommunikationer i en nödsituation. Att det finns tillräcklig många besättningsmedlemmar som enligt åtgärdslistan (Muster List) skall bistå passagerare i nödsituationer och de är lätt att identifiera och har möjlighet att i en nödsituation kommunicera med passagerarna, med beaktande av en lämplig och adekvat kombination av någon följande faktorer: a) det eller de språk som talas av majoriteten av de passagerare som reser med en särskild linje, b) sannolikheten att en förmåga att använda ett elementärt engelskt ordförråd för att ge grundläggande instruktioner kan möjliggöra kommunikation med passagerare som behöver hjälp, oavsett om passageraren och besättningsmedlemmen delar ett gemensamt språk, c) ett eventuellt behov av att vid en nödsituation kunna kommunicera genom andra medel (t. ex. genom demonstration och handtecken, eller att kunna påkalla uppmärksamheten till placeringen av instruktioner, uppsamlingsstationer, livräddningsanordningar eller utrymningsvägar när det inte är praktiskt med verbal kommunikation), d) den omfattning i vilken fullständiga säkerhetsinstruktioner har gått ut till passagerna på deras egna modersmål, e) det språk på vilket nödmeddelanden kan sändas vid en nödsituation eller vid en övning för att förmedla livsviktig information till passagerare och för att göra det lättare för besättningsmedlemmar att bistå passagerare. 11 b) Gemensamt arbetsspråk för besättningsmedlemmar. Kontroll av att ett arbetsspråk fastställs för att säkerställa att besättningen kan arbeta på ett effektivt sätt i samband med säkerhetsfrågor och att detta arbetsspråk registreras i fartygets loggbok. 12. Säkerhetsutrustning. Att livräddnings- och brandutrustning, inbegripet branddörrar och brandskydd som avser delar av byggnadskonstruktion som snabbt kan inspekteras, upprätthålls. Att brandbekämpningsplaner finns ix- permanent uppsatta eller att informationshäften som innehåller motsvarande information tillhandahålls för befälets kännedom. Att stuvningsplatser tor flytvästar är passande och att stuvningsplatser för flytvästar för barn lätt kan identifieras. Att lastningen av fordon inte hindrar funktionen av brandkontroller, nödavstängningsanordningar, kontroller för klaffventiler etc, som kan finnas placerade på bildäcken. 13. Navigations- och radioutrustning. Att utrustningen för navigations- och radiokommunikation, inbegripet epirber (nödradiofyrar) är funktionsduglig. 14. Extra reservbelysning. Att en extra reservbelysning finns monterad, när så krävs enligt föreskrifterna, och brister registreras. 15. Utrymningsvägar. Markering, i enlighet med tillämpliga krav, och upplysning, både från huvudströmkällor och nödström källor, av utrymningsvägar. De åtgärder som vidtas för att hålla utrymnings vägar fria från fordon i de fall då utrymningsvägarna korsar eller leds igenom bildäcken. Att utgångar, särskilt utgångar från butiker med skattefri försäljning, som man har funnit blockerade av en överdriven mängd varor, hålls fria. 16. Drifts- och underhållsmanual. Att kopior av drifts- och undershållsmanualen delas ut till befälhavaren och varje högre befäl och att andra kopior finns tillgängliga för alla besättningsmedlemmar. Även att det finns checklistor som omfattar förberedelserna för sjöresa och andra åtgärder. 17. Renlighet i maskinrummet. Att maskinrummet hålls rent med hänsyn till underhållsförfaranden. 18. Bortskaffande av avfall. Att metoderna för hantering och bortskaffande av avfall är tillfredsställande. 19. Planerat underhåll. Alla företag bör ha särskilda rutinåtgärder, med ett planerat underhållsystem, för alla säkerhetsrelaterade områden inbegripet bog-, akter- och sidoportar, samt ordningar för deras stängningsfunktion, men även omfatta maskinrumsunderhåll och säkerhetsutrustning. Det bör finnas planer C ? för periodiska kontroller av alla delar för att hålla en högsta möjliga säkerhetsstandard. Det bör finnas förfaranden för att registrera brister och för att bekräfta att de har åtgärdats på ett korrekt sätt så att befälhavaren och personen, inom företagets ledningsorganisation, pä land med tilldelat ansvar är medveten om bristerna och underrättas när de har åtgärdats inom en angiven tid. Periodiska kontroller av funktionen av stängningsmetoderna för den inre- och yttre bogporten bör inbegripa indikatorerna, övervakningsutrustning och spygatt i områdena mellan bogvisiret och den inre porten och särskilt stängningsmekanismerna med tillhörande hydrauliska system. 20. Sjöresor. Vid en sjöresa skall man utnyttja tillfallet att kontrollera överbeläggning, inbegripet antalet tillgängliga sittplatser och huruvida passagerargångar, trappor och nödutgångar blockeras av bagage och passagerare som inte hittat några sittplatser. Man bör även kontrollera att alla passagerare har lämnat bildäcket innan fartyget lämnar kajen och att de inte har tillträde till däcket förrän omedelbart innan tilläggning. c* BILAGA VI KVALIFIKATIONSKRITERIER OCH KRITERIER PÅ OBEROENDE FÖR BEHÖRIGA INSPEKTÖRER (enligt artikel 2 q) 1. Den behörige inspektören måste vara bemyndigad att utföra särskilda besiktningar i enlighet med artikel 7 av behörig myndighet i en medlemsstat. - Den behörige inspektören måste ha praktiserat minst ett år som flaggstatsinspektör vid behörig myndighet i en medlemsstat och ha utfört besiktningar och certifieringar enligt 1974 års SOLAS- konvention - -ochinneha , a) behörighet som sjökapten vilket berättigar honom att föra fartyg på 1 600 GT eller mer (se STCW Reg. II/2) eller b) behörighet som maskinchef som gör det möjligt för den personen att sköta den uppgiften på fartyg vars huvudkraftkälla har en kapacitet på 3 000 kW eller mer (se STCW, Reg. III/2) eller c) ha avlagt civilingenjörsexamen på skeppsbyggnadslinje, maskinteknisk ingenjörsexamen eller ingenjörsexamen på det marina området och ha praktiserat inom det området i minst 5 år. - Behöriga inspektörer till vilka hänvisning görs i a och b måste ha minst 5 års sjöpraktik som antingen däcksbefäl eller maskinbefäl. eller måste inspektören - - inneha en lämplig universitetsexamen eller motsvarande praktisk erfarenhet från en medlemsstat, och ha utbildats och examinerats vid en skola för fartygsinspektörer i en medlemsstat, och bt - ha minst 2 års praktik som flaggstatsinspektör vid behörig myndighet i en medlemsstat och ha utfört besiktningar och certifieringar enligt 1974 års SOLAS-konvention. 2. Behöriga inspektörer måste ha färdighet att meddela sig muntligen och skriftligen med sjöfolk på det språk som oftast talas till sjöss. 3. Behöriga inspektörer måste ha tillräcklig kännedom om bestämmelserna i 1974 års SOLAS-konvention och de tillämpliga förfarandena i detta direktiv. 4. Behöriga inspektörer som utför särskilda besiktningar får inte ha några kommersiella intressen, varken i det berörda företaget, i andra företag som driver reguljär trafik till och från den berörda medlemsstaten eller i de ro-ro- passagerarfartyg eller höghastighetsfartyg som inspekteras. Behöriga inspektörer får inte heller vara anställda av eller utföra arbete åt icke-statliga organisationer som genomför obligatoriska besiktningar eller klassbesiktningar av fartyg eller som utfärdar certifikat inom detta område. GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT nr(. )/9. av den (. ) ( ) 199. om ändring av bilaga XIII (transport) till EES-avtalet GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, justerat genom protokollet med justeringar av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat "avtalet", särskilt artikel 98 i detta, och med beaktande av följande: Bilaga XIII till avtalet har ändrats genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 8/96 '. Et Rådets direktiv (98/. /EG) av den ( 1998) om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen2 bör införlivas i avtalet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Följande punkt skall läggas till efter punkt 56c (rådets förordning (EG) nr 3051/95): M56. d 395 L. : rådets direktiv (98/. /EG) av den ( 1998) om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen (EGT nr L. 1998, s. )". Artikel 2 Texterna till direktiv 98/. /EG på isländska och norska, som bifogas respektive språkversion av detta beslut, är giltiga. Artikel 3 Detta beslut träder i kraft den. /. /l 9. , under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103. 1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén. Artikel 4 Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning. kf Utfärdat i Bryssel den. /. /199. På Gemensamma EES-kommitténs vägnar Ordförande 1 2 EGTL102,25. 4. 1996,s. 51. EGTL. , 9. ,s. G<s FINANSIERINGSÖVERSIKT 1. ÅTGÄRDENS BETECKNING Förslag till rådets direktiv om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen. 2. BERÖRDA BUDGETPOSTER Del A (se punkt 10) Del B: B2-702 (se punkt 7) 3. RÄTTSLIG GRUND Insatser på området för säkerhet vid sjötransport: Artikel 84. 2 i fördraget i förening med artikel 75. 1 c 4. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN 4. 1 Allmänt mål Att upprätta en gemensam obligatorisk ordning för besiktningar av ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i reguljär trafik och en ordning för utredning av olyckor. 4. 2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser för förnyelse Tills vidare 5. KLASSIFICERING AV UTGIFTER OCH INKOMSTER 5. 1 Icke-obligatoriska utgifter 5. 2 Icke-differentierade anslag: del A 69 Differentierade anslag: del B 6 TYP AV UTGIFTER ELLER INKOMSTER Kostnad för att utveckla en databas för den information som skall samlas in om företag och de av deras fartyg som går i reguljär trafik i gemenskapen. Administrativa utgifter för driften av databasen (uppdatering av information). 7 BUDGETKONSEKVENSER för Del B (anslag för åtgärder) 7. 1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (förhållandet mellan individuella och totala kostnader) De totala kostnaderna innefattar utgifter för hårdvaran och utvecklingskostnader för att ta fram den mjukvara som krävs för databasen 7. 2 Kostnadernas fördelning på åtgärdens delar Åtagandebemyndiganden i miljoner ecu (löpande priser) Ffirdelning &rn n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 och Totalt fbljande budget&r hSrdvara 0,25 0,10 0,050 0,035 0,035 0,035 0,505 mjukvara 0,50 0,25 0,075 0,075 0,075 0,075 1,050 Totalt 0,75 0,35 0,125 0,110 0,110 0,110 1,555 8. BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING îo Tillämpning av förfaranden för att bjuda in medlemsstater till sammanträden med kommittén. 9. ANALYS AV KOSTNADSEFFEKTIVITET 9. 1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp Förbättra skyddet av de europeiska unionsmedborgarnas liv genom att minska de risker som de utsätts för när de reser ombord på ro-ro- passagerarfartyg eller höghastighetsfartyget i reguljär trafik i gemenskapen, genom att säkerställa att alla fartyg omfattas av samma obligatoriska ordning för besiktning innan fartyget tas i drift i reguljär trafik. Resultaten av dessa besiktningar bör göras tillgänglig för alla intresserade parter i den mest lämpliga formen, dvs. genom en elektronisk databas som lätt kan uppdateras och som det är lätt att söka i. Detta kommer att säkerställa en fullständig öppenhet i och klarhet över de villkor som måste uppfylls för drift av reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg i var och en av medlemsstaterna. 9. 2 Skäl för åtgärden Att bistå medlemsstaterna i genomförandet genom att tillhandahålla ett nödvändigt verktyg för en harmoniserad och förenlig tillämpning av kraven i direktivet. Att på ett harmoniserat sätt förse kommissionen med de uppgifter som är nödvändiga för att bedöma direktivets effektivitet och göra det möjligt för kommittén att fatta beslut som grundas på tillförlitliga och fullständiga uppgifter. 9. 3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden Uppföljning och utvärdering av åtgärden kommer att ske genom en analys av de uppgifter som samlats i databasen och som medlemsstaternas 3( administrationer tillhandahåller på grundval av de besiktningar de utför, och genom en årlig rapport till kommittén för sjöfartens säkerhet. För att mäta de aktiviteter som genomförs (avkastningsindikatorer) kommer det antal fartyg som årligen besiktigas att användas, och för att mäta resultat i förhållande till mål (effektindikatorer) kommer det antal och skälen till medlemsstaternas beslut att hindra fartyg från att nyttjas i reguljär trafik till och från deras hamnar att utvärderas. Vid behov skall denna uppföljning och utvärdering kompletteras av delegationer som skall ha till uppgift att informera sig om läget och bedöma de bakomliggande skälen till varför fartyg kan ha hindrats från att nyttjas i trafik till och från medlemsstaternas hamnar. En bedömning av de resultat som erhålls från utvärderingen kommer att användas för en rapport till kommittén och för att, när så är nödvändigt, lägga fram förslag till ändringar för att förbättra genomförandet av direktivet. 10. ADMINISTRATIVA UTGIFTER (DEL A, AVSNITT III I BUDGETEN) Den faktiska avsättningen av nödvändiga administrativa medel kommer att baseras på kommissionens årliga beslut om fördelning av medel, med hänsyn till vilket antal tjänster och vilka ytterligare belopp som beviljas av den budgetansvariga myndigheten. 10. 1 Konsekvenser för antalet tjänster Typ av tjanster rforderlig personal for att varav Period fbrvalta Stganien Fasta Tillfälliga Befintliga tjänster Ytterliga tiärislei tiänsiei inom berört GD re ^ î- eller berdrd enhet tjanster A B C Fast anstailda eller tillfailigt anstailda Andra tjänster Totalt 1 - 1 1 - 1 1 1 - 2 - - - • 3ar tills vidare - *3 10. 2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personal ecu Fast anstailda Tillfailigt anstailda Ovriga resurser (ange budgetpost) Belopp Berakningsmetod ingen uppgift ingen uppgift Totalt ingen uppgift 10. 3 ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden ecu Budgetpost A 2510 A130 Berakningsmetod Belopp 20 000 12 000 * ** Totalt 32 000 * Kommittén för sjöfartens säkerhet sammanträder redan idag för att diskutera frågor i samband med andra EG-direktiv om säkerhet till sjöss. Ett ytterligare endagsmöte per år anses nödvändigt för att diskutera särskilda frågor i samband med detta förslag (resekostnader uppskattas till 20 000 ecu) ** Tjänsteresor: 6 tjänsteresor inom EU anses nödvändiga för att följa upp förslaget. (Beräknade årliga utgifter: 12 000 ecu). Medel kommer att erhållas genom omplaceringar i budgeten för tjänsteresor. n FORMULÄR FÖR KONSEKVENSBEDÖMNING FÖRSLAGETS PÅVERKAN PÅ NÄRINGSLIVET särskilt vad gäller små och medelstora företag FÖRSLAGETS BETECKNING: Förslag till rådets direktiv om villkor för drift av reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg i gemenskapen. REFERENSNUMMER : KOM (95)302 slutlig, av den 12 juli 1995 Förslaget 1. Om man tar hänsyn till subsidiaritetsprincipen, varför är det då nödvändigt med lagstiftning på gemenskapsnivå inom området och vilka är dess huvudmål? Gemenskapens skyldighet är att uppnå säkerhet vid sjötransporter (artikel 84. 2 i fördraget i förening med artikel 75. 1 c). Det främsta syftet med förslaget är att upprättaoch genomföra harmoniserade villkor för en säker drift av ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som går i reguljär trafik till och från gemenskapshamnar, att uppnå en enhetlig standard och att säkerställa medlemsstaternas adekvata deltagande vid utredningar av sjöolyckor där sådana fartyg är inblandade. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen skall medlemsstaterna själva besluta vilka verktyg för genomförandet som bäst passar deras interna system för att säkerställa ett harmoniserat genomförande och upprätthållande av kraven i direktivet. Ï* Medlemsstaterna skall själva besluta om, och i vilken utsträckning, kraven i detta direktiv skall utvidgas till alt omfatta ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som nyttjas på inrikes resor, under vilka de inte befinner sig mer än 20 nautiska mil från närmaste kustlinje. Detta beslut lämnas till medlemsstaterna i enlighet med subsidiaritetsprincipen för att minska påverkan på de berörda företagen (se punkt 5 nedan). Påverkan på näringslivet 2. Vilka kommer att påverkas av förslaget ? - vilka sektorer inom näringslivet? - vilken storlek har företagen? -finns det särskilda geografiska områden i gemenskapen där dessa företag återfinns? De sektorer inom näringslivet som kommer att påverkas av detta förslag inbegriper rederier som bedriver reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg till och från medlemsstaternas hamnar. Vissa av dessa företag utgörs av små och medelstora företag, särskild de som är verksamma inom ett geografiskt begränsat område där de bedriver inrikes resor som huvudsakligen endast går inom 20 nautiska mil från kusten. Viss reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg bedrivs å andra sidan av stora företag, särskilt för internationella resor, såsom P&O och Stena Sealink i Irländska sjön och Finmare i Adriatiska havet (med 92 fartyg), De uppgifter som medlemsstaterna lämnat tyder på att det totala antalet ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som drivs av dessa företag på både inrikes och internationella resor uppgår till ett par tusen, med en särskilt hög koncentration i Frankrike, Italien, Spanien och Grekland. H Det finns inga särskilda geografiska områden inom gemenskapen där dessa företag är koncentrerade: reguljär trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg förekommer i alla medlemsstater med en kustlinje. Det antal fartyg som används står generellt i proportion till kustlinjens längd, antalet hamnar, antalet öar på territorialvattnen och, i fråga om internationella resor, på allmänhetens efterfrågan av passagerartransport till sjöss till grannländer (jfr. trafik över Engelska kanalen och färjetrafik i Östersjön och Medelhavet). 3. Vad måste företagen göra för att följa förslaget? Företagen måste säkerställa och kunna intyga att ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg uppfyller de säkerhetsstandarder som fastställs i internationella konventioner och tillämplig gemenskapslagstiftning. I detta syfte måste de innan dessa fartyg tas i bruk underkasta dem en första besiktning som utförs av administrationerna i de medlemsstater till och från vilkas hamnar de önskar bedriva trafik. Att dessa fartyg uppfyller kraven i detta direktiv kommer regelbundet att kontrolleras genom mellanliggande särskilda besiktningar. I gengäld kan fartyg som upprätthåller överensstämmelse med villkoren för att fä bedriva reguljär trafik beviljas dispens från utökade hamnstatskontrollinspektioner enligt rådets direktiv 95/21/EG. Dessa företag måste dessutom säkerställa att de berörda medlemsstaterna ges full rätt att delta i utredningar av sjöolyckor där ett av deras fartyg varit inblandat, oavsett vilken flagg de för och den plats där en eventuell olycka inträffar. För att underlätta sådana utredningar föreskrivs att ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg måste föra med sig en manöverskrivare (svart låda), som uppfyller de driftsstandarder som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). i* 4. Vilka blir de troliga ekonomiska effekterna av förslaget? - på sysselsättningen - på investeringar och förekomsten av nya affärsmöjligheter - påföretags konkurrensställning Antalet anställda inom de företag som bedriver reguljär trafik med ro-ro- passagerarfartyg och höghastighetsfartyg förväntas inte påverkas. Förslaget kommer sannolikt att ha en avsevärd positiv påverkan på företagens konkurrensställning. Genom att fastställa en harmoniserad ordning för besiktningar som innefattar alla fartyg som går i samma reguljära trafik till och från medlemsstaternas hamnar kommer jämlika förutsättningar att skapas för alla berörda operatörer. Med hänsyn till en liberalisering av cabotage i hela gemenskapen mot slutet av nästa årtionden kommer en sådan harmonisering av genomförandet och upprätthållandet av internationella standarder och gemenskapens säkerhetsstandarder att undvika snedvridning av konkurrens. Förslaget väntas få positiva effekter vad gäller investeringar och skapandet av nya företag eftersom det genom kravet på obligatoriskt medförande av manöverskrivare kommer att främja och underlätta utvecklingen och tillverkning av detta slags utrustning. Installation av utrustningen ombord kommer också att skapa ytterligare anställningsmöjligheter inom skeppsbyggnads/reparationssektorn och relaterade (elektriska) industrier. 5. Innehåller förslaget några åtgärder som tar hänsyn till de små och medelstora företagens situation (minskade eller annorlunda krav)? Av de skäl som förklaras i punkt 3 ovan har detta direktivs tillämpningsområde begränsats till reguljär trafik på internationella och inrikes resor, under vilken fartyget går mer än 20 nautiska mil från kusten. Det är upp till medlemsstaterna att bestämma om kraven helt eller delvis skall gälla för * fartyg som går på inrikes resor inom 20 nautiska mil från kusten. Det är särskilt inom ramen för denna slags verksamhet som de flesta små- och medelstora företagen är aktiva. Det anses att säkerheten avseende denna fartygskategori kommer att täckas i tillräckligt hög grad när väl rådets direktiv om bestämmelser och standarder för passagerarfartyg träder i kraft eftersom det fastställer en serie av detaljerade och harmoniserade säkerhetskrav för passagerarfartyg och höghastighetsfartyg som nyttjas på inrikes resor, med stöd av harmoniserade bestämmelser om besiktningar och harmonisering för att säkerställa överensstämmelse. ^ Samråd: 6. Organisationer med vilka samråd har skett och deras viktigaste synpunkter. European Community Shipowners Association (E. C. S. A. ): De företag som bedriver trafik med ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetsfartyg uttryckte huvudsakligen en oro över att förslaget skulle kunna medföra ytterligare en omgång besiktningar och certifieringar, men erkände samtidigt att det skulle innbära avsevärda fördelar för de foretag som bedriver trafik med fartyg och som fullt ut uppfyller de internationella och gemenskapens säkerhetsstandarder. Den ordning för besiktningar som föreslås i denna åtgärd skulle dessutom säkerställa visshet för operatörerna om de villkor som måste uppfyllas och skulle också underlätta en överföring av sådana fartyg till liknande reguljär trafik i gemenskapen utan krav på att anpassa fartygets konfiguration, utrustning eller besättning för att tillgodose olika krav i de enskilda medlemsstaterna, vilket verkar vara fallet idag. Dessutom anser företagen att den dispens från oannonserade och stickprovsmässiga hamnstatskontrollinspektioner som gäller fartyg som uppfyller de krav som införs genom detta direktiv, var en avsevärd kompensation som gynnar aktörer som håller god kvalitetsstandard. Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (F. S. T. ) FST stödde kommissionens initiativ fullt ut och insisterade på att största möjliga hänsyn skulle tas till det effektiva genomförandet av besättningkrav och internationellt överenskomna sociala bestämmelser. £o ISSN 1024-4506 KOM(98) 71 slutlig DOKUMENT SV 07 11 06 Katalognummer : CB-CO-98-075-SV-C ISBN 92-78-30982-6 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg M