title: Komisijas Paziņojums par konkurences noteikumu piemērošanu pasta pakalpojumu nozarē un par dažu ar pasta pakalpojumiem saistītu valsts pasākumu novērtējumuDokuments attiecas uz EEZ. (98/C 39/02)

eurovoc_concepts:
State aid
competition law
freedom to provide services
postal service
public sector
single market

text: 174 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 31998Y0206(01) 6. 2. 1998. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 08/1. sēj. C 39/2 Komisijas Paziņojums par konkurences noteikumu piemērošanu pasta pakalpojumu nozarē un par dažu ar pasta pakalpojumiem saistītu valsts pasākumu novērtējumu (Dokuments attiecas uz EEZ) (98/C 39/02) IEVADS Kopš Komisija iesniedza Zaļo grāmatu par vienotā tirgus izveido- šanu pasta pakalpojumiem (1) un paziņojumu Eiropas Parlamen- tam un Padomei, izklāstot konsultāciju par Zaļo grāmatu rezul- tātus un Komisijas atbalstītos pasākumus (2), notikušas nozīmīgas diskusijas par turpmāko normatīvo vidi Kopienas pasta pakalpo- jumu nozarē. Padome ar 1994. gada 7. februāra rezolūciju par Kopienas pasta pakalpojumu attīstību (3) aicināja Komisiju ierosi- nāt pasākumus, definējot saskaņotus vispārējos pakalpojumus un pasta Komisija 1995. gada jūlijā ierosināja pasta pakalpojumu pasākumu paketi, kas ietver Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas par kopī- giem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu attīstībai un pakalpojuma kvalitātes paaugstināšanai (4) projektu un šā paziņo- juma par konkurences noteikumu piemērošanu projektu (5). pakalpojumus, rezervēt. varētu kurus Šā paziņojuma, kas papildina Komisijas ierosinātos saskaņošanas pasākumus, pamatā ir diskusiju rezultāti saskaņā ar principiem, ko noteica 1994. gada 7. februāra rezolūcijā. Paziņojumu gatavo- jot, tajā ņēma vērā komentārus, kas saņemti sabiedriskās apsprie- šanas šā paziņojuma projektu, kurš publicēts 1995. gada decembrī, Eiropas Parlamenta rezolūciju (6) par šo projektu, kas pieņemta 1996. gada 12. decembrī, kā arī diskusijas par ierosināto direktīvu Eiropas Parlamentā un Padomē. laikā par Komisija uzskata, ka pasta pakalpojumi ir būtiski visai tautsaim- jo tie ir svarīgs saziņas un niecības un sociālajai dzīvei, (1) COM(91) 476 galīgā redakcija. (2) “Pamatnostādnes Kopienas pasta pakalpojumu attīstībai” (COM(93) 247, 1993. gada 2. jūnijs). (3) OV C 48, 16. 2. 1994. , 3. lpp. (4) OV C 322, 2. 12. 1995. , 22. lpp. (5) OV C 322, 2. 12. 1995. , 3. lpp. (6) OV C 20, 20. 1. 1997. , 159. lpp. tirdzniecības līdzeklis. Rodas jauni pasta pakalpojumi, un nepie- ciešama tirgus skaidrība, lai veicinātu ieguldījumus un jaunu darba vietu radīšanu šajā nozarē. Kā atzinusi Eiropas Kopienu Tiesa, uz pasta pakalpojumu nozari attiecas Kopienu tiesības, jo īpaši EK Līguma konkurences noteikumi (7). Tiesa noteica, ka “attiecībā uz valsts uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam dalībvalstis piešķīru- šas īpašas vai ekskluzīvas tiesības, dalībvalstis neievieš un nepatur spēkā tādus pasākumus, kas ir pretrunā šā Līguma konkurences noteikumiem” un ka šie noteikumi “jālasa saistībā ar 90. panta 2. pantu, kas nosaka, ka uzņēmumi, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju ekonomisku nozīmi, ir pakļauti konkurences noteiku- miem, ja šo noteikumu piemērojums juridiski vai faktiski netraucē veikt tiem uzticētos tiešos uzdevumus”. Tādēļ Komisija bieži saņem jautājumus par tās plānoto nostāju, ieviešot Līgumā noteik- tos konkurences noteikumus, attiecībā uz pasta operatoriem un valsts pasākumiem, kas saistīti ar valsts uzņēmumiem un uzņē- mumiem, kam dalībvalstis piešķīrušas īpašas vai ekskluzīvas tie- sības pasta pakalpojumu nozarē. Šajā paziņojumā izklāstīta attiecīgo Līgumu noteikumu Komisijas interpretācija un pamatprincipi, pēc kuriem Komisija gatavojas piemērot Līguma konkurences noteikumus atsevišķiem gadīju- miem pasta pakalpojumu nozarē, saglabājot vispārējā pakalpo- juma nepieciešamo aizsardzību, un sniegtas skaidras vadlīnijas uzņēmumiem un dalībvalstīm, lai tie izvairītos no Līguma pārkāp- šanas. Šis paziņojums neierobežo Eiropas Kopienu Tiesas sagata- votās interpretācijas. Šis paziņojums izklāsta arī Komisijas pieeju, ko tā gatavojas izmantot, piemērojot konkurences noteikumus pasta operatoru darbībai un novērtējot valsts pasākumu, kuri ierobežo brīvību sniegt pakalpojumus un/vai konkurēt pasta pakalpojumu tirgū, saderību ar konkurences noteikumiem un citiem Līguma notei- kumiem. Papildus tas risina jautājumu par nediskriminējošu pie- kļuvi pasta iestāžu tīklam un drošības pasākumiem, kas nepiecie- šami godīgas konkurences nodrošināšanai šajā nozarē. (7) Jo īpaši apvienotajās lietās C-48/90 un C-66/90, Nīderlande un Konin- klijke PTT Nederland un PTT Post BV v. Komisija [1992] ECR I-565 un lietā C-320/91 Procureur du Roi v. Paul Corbeau [1993] ECR I-2533. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 175 Jo īpaši tādēļ, ka privātie un valsts operatori attīsta jaunus pasta pakalpojumus, dažas dalībvalstis ir pārskatījušas vai pārskata tie- sību aktus pasta pakalpojumu nozarē, lai ierobežotu sava pasta organizāciju monopolu līdz līmenim, ko tās uzskata par nepiecie- šamu sabiedrības interešu realizācijai. Vienlaikus Komisija sasto- pas ar arvien lielāku skaitu sūdzību un gadījumu, kas saistīti ar konkurences tiesībām un par kuriem Komisijai jāizsaka viedoklis. Tādēļ paziņojums šajā stadijā ir piemērots instruments, ar ko sniegt vadlīnijas dalībvalstīm un pasta operatoriem, ieskaitot tos, kam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības, lai nodrošinātu kon- kurences noteikumu pareizu ieviešanu. Lai gan šis paziņojums nevar būt pilnīgs, tā mērķis ir sniegt nepieciešamās vadlīnijas, jo īpaši Līguma 59. , 85. , 86. , 90. un 92. panta pareizai interpretāci- jai atsevišķos gadījumos. Pieņemot šo paziņojumu, Komisija veic pasākumus pārskatāmības nodrošināšanai un visu pasta opera- toru ieguldījumu lēmumu sekmēšanai Eiropas Savienības pasta pakalpojumu lietotāju interesēs. lielāku izvēli, labāku kvalitāti un zemākas cenas, vienlaikus ar savu politiku palīdzot stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju starp dalībvalstīm un samazinot dažas atšķirības. Pasta pakalpojumi šajā ziņā ir ļoti nozīmīgi. Kopienas pienākums ir veicināt vispārē- jās nozīmes pakalpojumu funkcijas, kā apstiprināts jaunajā, ar Amsterdamas Līgumu ieviestajā 7. d pantā, vienlaikus uzlabojot efektivitāti. Tirgus konjunktūra nodrošina labāku resursu sadali un lielāku pakalpojumu sniegšanas efektivitāti, un lielākais iegu- vējs ir patērētājs, kurš saņem labāku kvalitāti par labāku cenu. Taču dažreiz šie mehānismi nedarbojas; rezultātā potenciālais ieguvums nesasniedz visu sabiedrību un mērķis sekmēt Savienī- bas sociālo un teritoriālo kohēziju nav izpildāms. Šādā gadījumā valsts varai jānodrošina, lai tiktu ņemtas vērā vispārējās intereses. Kā Komisija paskaidrojusi 1996. gada 11. septembra paziņojumā “Par vispārējas nozīmes pakalpojumiem Eiropā” (1), būtiski Kopie- nas mērķi ir solidaritāte un vienlīdzīga attieksme tirgus ekonomi- kā. Šos mērķus tuvina vispārējās nozīmes pakalpojumi. Eiropieši vēlas saņemt augstas kvalitātes pakalpojumus par pieejamām cenām, un daudzi vispārējās nozīmes pakalpojumus uzskata par sociālajām tiesībām. Dažu vispārējās nozīmes pakalpojumu tradicionālās struktūras, kas organizētas, pamatojoties uz dabiskajiem monopoliem, ir pār- baudījums Eiropas ekonomikas integrācijai. Tas attiecas uz pasta pakalpojumu monopoliem, arī pamatotiem, kas var kavēt tirgus vienmērīgu darbību, jo īpaši noslēdzot konkrētu tirgus nozari. Nav viegli nodrošināt vienmērīgu mijiedarbību starp vienotā tir- gus prasībām brīvas kustības kontekstā, ekonomiskajiem rādītā- jiem un dinamiku, brīvu konkurenci un vispārējo interešu mērķi. Ieguvējiem no šās mijiedarbības jābūt atsevišķiem pilsoņiem un jo līdzsvarojamās sabiedrībai kopumā. Uzdevums ir sarežģīts, intereses nepārtraukti mainās — vienotais tirgus turpina paplaši- nāties un sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas nebūt nav konstan- ti, jāpielāgojas jaunajām prasībām. Konkrēti pasta pakalpojumu nozarē patērētāji kļūst arvien uzstā- jīgāki, izmantojot savas tiesības un paužot vēlmes. Globālā kon- kurence liek uzņēmumiem, kas izmanto šos pakalpojumus, meklēt zemākas cenas nekā to konkurentiem. Jaunas tehnoloģijas, kā, piemēram, fakss vai elektroniskais pasts, rada ārkārtīgu spie- dienu uz tradicionālajiem pasta pakalpojumiem. Minētās tenden- ces izraisījušas satraukumu par šo pakalpojumu nākotni un bažas par nodarbinātību un ekonomisko un sociālo kohēziju. Šie pakal- pojumi ir ekonomiski svarīgi. Tādēļ vajadzētu modernizēt un attīstīt vispārējās nozīmes pakalpojumus, jo tie dod lielu ieguldī- jumu Eiropas konkurētspējas, sociālās solidaritātes un dzīves kva- litātes nodrošināšanā. Kopienas mērķis ir atbalstīt Eiropas tautsaimniecības konkurēt- spēju arvien prasīgākajā pasaules tirgū un piedāvāt patērētājiem Universālā pakalpojuma pamatjēdzienam, ko izveidoja Komisija (2), jānodrošina augstas kvalitātes pakalpojumu piedāvājums par visiem pieejamām cenām. Universālo pakalpojumu definē kā principus: vienlīdzība, universālums, nepārtrauktība un spēja pie- lāgoties; un kā labu praksi: atklātība pārvaldē, tarifu noteikšanā un finansēšanā un pārbaude, ko veic struktūras, kuras nav atkarīgas no pakalpojumu sniedzējiem. Šie kritēriji ne vienmēr tiek izpildīti valsts līmenī, bet gadījumos, kad tie ir ieviesti, izmantojot Eiropas (1) COM(96) 443 galīgā redakcija. (2) Sk. 8. zemsvītras piezīmi. 176 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. universālā pakalpojuma jēdzienu, vispārējās nozīmes pakalpo- jumu attīstībā sasniegti labi rezultāti. Universālais pakalpojums ir veids, kā Eiropas sabiedrības modeļa prasības un īpatnības tiek izteiktas politikas formā, kura apvieno dinamisku tirgu, kohēziju un solidaritāti. Pasta pakalpojumu direktīva nosaka universālo pakalpojumu minimālo kopīgo standartu un izveido kopīgus noteikumus par rezervēto jomu. Tādējādi tā palielina juridisko noteiktību attiecībā uz pasta pakalpojumu nozares dažu ekskluzīvu un īpašu tiesību likumību. Taču daži valsts pasākumi Direktīvā nav paredzēti, tādēļ tie var būt pretrunā dalībvalstīm saistošajiem Līguma noteiku- miem. Uz pasta operatoru autonomo darbību attiecas arī Līguma konkurences noteikumi. Augstas kvalitātes universāli pasta pakalpojumi ir ļoti svarīgi gan privātiem klientiem, gan komercklientiem. Ņemot vērā elektro- niskās tirdzniecības attīstību, tuvākajā nākotnē to nozīme palieli- nāsies. Pasta pakalpojumi šajā ziņā ir ļoti svarīgi. Attiecībā uz pasta pakalpojumu nozari Eiropas Parlaments un Padome ir pieņēmuši Direktīvu 97/67/EK (turpmāk tekstā saukta “Pasta pakalpojumu direktīva”). Tās mērķis ir ieviest kopīgus noteikumus pasta pakalpojumu nozares attīstībai un pakalpo- jumu kvalitātes paaugstināšanai, kā arī pakāpeniski un kontrolēti atvērt tirgu. Pasta pakalpojumu direktīvas mērķis ir ilgākā laikā nodrošināt pasta pakalpojumu kā universālu pakalpojumu. Saskaņā ar direk- tīvu dalībvalstīm ir jānodrošina universālo pakalpojumu minimā- lais saskaņotais standarts, ieskaitot augstas kvalitātes pakalpojumu visā valstī ar regulārām, garantētām pakalpojuma piegādēm par visiem pieejamām cenām. Tas ietver vēstuļu, kā arī katalogu un paku savākšanu, transportēšanu, šķirošanu un piegādi, ievērojot noteiktas cenas un svara robežas. Pakalpojums attiecas arī uz ierakstītiem un apdrošinātiem sūtījumiem (vērtssūtījumiem) un ietver gan iekšzemes, gan pārrobežu piegādes. Pienācīgi jāņem vērā nepārtrauktības, konfidencialitātes, objektivitātes, vienlīdzī- gas attieksmes, kā arī pielāgošanās spējas apsvērumi. Lai nodrošinātu universālā pakalpojuma finansējumu, nozari var rezervēt šā universālā pakalpojuma operatoriem. Pasta pakalpo- jumu direktīva saskaņo rezervētās nozares darbības jomu. Atbil- stoši direktīvas noteikumiem dalībvalstis var piešķirt ekskluzīvas tiesības pasta pakalpojumu nodrošināšanai tikai tādā līmenī, kāds nepieciešams universālā pakalpojuma saglabāšanai. Turklāt Pasta pakalpojumu direktīva nosaka maksimālo darbības jomu, ko dalībvalstis var rezervēt, lai sasniegtu šo mērķi. Ja universālajam pakalpojumam nepieciešams papildu finansējums, to var iegūt, ierakstot atbilstošas saistības uzņēmēju franšīzēs; piemēram, var noteikt, ka uzņēmēji veic finansiālas iemaksas kompensācijas fon- dā, ko šim nolūkam pārvalda no saņēmēja vai saņēmējiem neat- karīga struktūra, kā paredzēts Pasta pakalpojumu direktīvas 9. pantā. Līguma 90. panta 2. punkts nosaka, ka vispārējās nozīmes pakal- pojumu sniedzējus var atbrīvot no Līguma noteikumiem tādā mērā, kādā šo noteikumu piemērojums traucē tiem veikt uzticē- tos vispārējās nozīmes uzdevumus. Taču uz atbrīvojumiem no Līguma noteikumiem attiecas proporcionalitātes princips. Prin- cips ir izveidots, lai nodrošinātu labāko līdzsvaru starp pienā- kumu nodrošināt vispārējās nozīmes pakalpojumus un veidu, kādā šos pakalpojumus faktiski sniedz, tā lai izmantotie līdzekļi ir proporcionāli sasniegtajiem rezultātiem. Princips ir formulēts, pie- ļaujot elastīgu un no situācijas atkarīgu līdzsvaru, ņemot vērā teh- niskos un budžeta ierobežojumus, kas katrā nozarē atšķiras. Tas arī ļauj veidot labāko iespējamo tirgus efektivitātes un vispārējo interešu prasību mijiedarbību, nodrošinot, ka prasību izpildei izmantotie līdzekļi nepamatoti netraucē vienotā Eiropas tirgus vienmērīgu darbību un neietekmē tirdzniecību tādā līmenī, kas būtu pretrunā Kopienas interesēm. (1) Līguma noteikumu piemērošanu, ieskaitot 90. panta 2. punkta atbrīvojumu iespējamo piemērošanu, gan attiecībā uz uzņēmumu darbību, gan valsts pasākumiem var veikt, tikai izvērtējot katru konkrēto gadījumu atsevišķi. Taču, lai palielinātu juridisko noteik- tību attiecībā uz pasākumiem, kas nav ietverti Pasta pakalpojumu direktīvā, vajadzētu izskaidrot, kā Komisija interpretē Līgumu un kādu pieeju tā izmantos, piemērojot šos noteikumus turpmāk. Komisija jo īpaši uzskata, ka, ievērojot 90. panta 2. punkta notei- kumus saistībā ar universālā pakalpojuma nodrošināšanu, Līguma noteikumu piemērošana veicinās konkurētspēju uzņēmumiem, kuri aktīvi darbojas pasta pakalpojumu nozarē, nodrošinās labumu saņēmējiem un sniegs pozitīvu ieguldījumu vispārējo interešu mērķa sasniegšanā. Eiropas Savienības pasta pakalpojumu nozarei raksturīgas jomas, ko dalībvalstis rezervējušas, lai nodrošinātu universālo pakalpo- jumu, un ko tagad saskaņo ar Pasta pakalpojumu direktīvu, lai ierobežotu negatīvu ietekmi starp dalībvalstīm. Komisijai saskaņā pakalpojumu ar monopoluzņēmumi ievērotu Līguma noteikumus, un jo īpaši jānodrošina, Līgumu pasta lai (1) Sk. 1997. gada 23. oktobra spriedumu lietās C-157/94 līdz C-160/94 “Dalībvalstu pienākumi – elektroenerģija” Komisija v. Nīderlande (157/94), Itālija (158/94), Francija (154/94), Spānija (160/94). 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 177 konkurences noteikumus, lai sasniegtu maksimālo labumu un ierobežotu negatīvu ietekmi uz patērētājiem. Šajā nolūkā nozarei piemērojot konkurences noteikumus katrā konkrētā gadījumā atsevišķi, Komisija nodrošinās, ka monopolu varu neizmanto, lai paplašinātu aizsargāto dominanci, ietverot liberalizētās darbības, vai lai neveidotu nepamatotu diskriminējošu situāciju, kurā lielie klienti gūst labumu uz mazo lietotāju rēķina. Komisija arī nodro- šinās, ka pārrobežu pakalpojumu jomā piešķirtos pasta pakalpo- jumu monopolus neizmantos, lai saglabātu nelikumīgus cenu kar- teļus, kas apdraud Eiropas Savienības patērētāju un uzņēmumu intereses. Šis paziņojums tirgus dalībniekiem izskaidro praktiskas sekas, pie- mērojot konkurences noteikumus pasta pakalpojumu nozarei, un iespējamās atkāpes no principiem. Tajā izklāstīts viedoklis, kādu Komisija pieņems situācijā, kad īpašas un ekskluzīvas tiesības atbilstoši Pasta pakalpojumu direktīvas saskaņojumam turpina pastāvēt, novērtējot atsevišķus gadījumus vai Eiropas Kopienu Tiesā lietās, ko iesniegušas valsts tiesas atbilstoši Līguma 177. pan- tam. 1. DEFINĪCIJAS Šajā paziņojumā ir spēkā norādītās definīcijas (1): “pasta pakalpojumi” — pakalpojumi, kas ietver pasta sūtījumu savākšanu, šķirošanu, pārvadāšanu un piegādi; “valsts pasta iestāžu tīkls” — organizācijas un visu veidu resursu sistēma, ko izmanto universālo pakalpojumu sniedzējs(-i), īpaši šādos nolūkos: — pasta sūtījumu savākšana no piekļuves vietām visā terito- rijā atbilstīgi universālo pakalpojumu sniedzēju pienāku- miem, — minēto sūtījumu maršrutēšana un nogādāšana no pasta iestāžu tīkla piekļuves vietas līdz piegādes centram, — piegāde adresēs, kas norādītas uz sūtījumiem; “piekļuves vietas” — fiziskie objekti, to skaitā publiskās pastka- stītes uz valsts automaģistrālēm vai universālo pakalpojumu sniedzēja telpās, kur klienti pasta sūtījumus var nodot valsts pasta iestāžu tīklā; “savākšana” — piekļuves vietās nodoto pasta sūtījumu savāk- šana; “piegāde” — process no šķirošanas piegādes centrā līdz pasta sūtījumu piegādei adresātiem; “pasta sūtījums” — adresēts sūtījums galīgajā formā, kādā vis- pārējo pakalpojumu sniedzējam tas jānogādā. Pie šādiem sūtī- jumiem bez korespondences pieder arī, piemēram, grāmatas, katalogi, avīzes, periodiskie izdevumi un pasta pakas, kurās ir preces ar komercvērtību vai bez tās; “korespondence” — rakstveida paziņojums uz jebkura veida fiziskā nesēja, kas jāpārsūta un jāpiegādā adresē, kuru uz paša sūtījuma vai uz tā iesaiņojuma norādījis sūtītājs. Grāmatas, katalogi, avīzes un periodiskie izdevumi nav uzskatāmi par korespondenci; “tiešais pasts” — paziņojums, kas sastāv tikai no reklāmas, tirdzniecības vai publicitātes materiāla un satur identisku ziņojumu, izņemot adresāta vārdu, adresi un identifikācijas numuru, un citas modifikācijas, kuras nemaina ziņojuma būtību, un ko sūta ievērojamam skaitam adresātu, un kas jāpārsūta un jāpiegādā adresē, kuru sūtītājs norādījis uz paša sūtījuma vai uz tā iesaiņojuma. Katras dalībvalsts pārvaldes iestāde interpretē terminu “ievērojams skaits adresātu” un publicē atbilstīgu definīciju. Rēķinus, faktūras, finanšu pārska- tus un citus neidentiskus ziņojumus neuzskata par tiešo pastu. Sūtījumu, kur vienā iesaiņojumā tiešais pasts apvienots ar citiem sūtījumiem, neuzskata par tiešo pastu. Pie tiešā pasta pieder pārrobežu un iekšzemes tiešais pasts; (1) Definīcijas interpretēs saskaņā ar Pasta pakalpojumu direktīvu un visām pārmaiņām, kas radušās, pārskatot šo direktīvu. “dokumentu apmaiņa” — tādu līdzekļu, to skaitā īpašu telpu un transporta nodrošināšana, ko veic trešā persona un kas tiem 178 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. lietotājiem, kuri ir šā pakalpojuma abonenti, dod iespēju pašu spēkiem savstarpēji apmainīties ar pasta sūtījumiem; “galamaksa” — atlīdzība vispārējo pakalpojumu sniedzējiem par to ienākošo pārrobežu pasta sūtījumu piegādi, kuros ir pasta sūtījumi no citas dalībvalsts vai no trešās valsts; “kurjerpasta pakalpojums” — pakalpojums, kas bez sūtījumu ātrākas un uzticamākas savākšanas, transportēšanas un pie- gādes vēl piedāvā visas vai dažas šādas papildu iespējas: pie- gādes nodrošināšana līdz noteiktam datumam; koresponden- ces pieņemšana tieši no sūtītāja; korespondences nogādāšana adresātam personiski; iespēja tranzīta laikā mainīt galamērķi un adresātu; piegādes fakta apliecināšana sūtītājam; sūtījumu izsekošana; individuāla pieeja klientam un pakalpojuma pie- dāvāšana atkarībā no prasībām. Klienti principā ir gatavi par šo pakalpojumu maksāt augstāku cenu; “universālā pakalpojumu sniedzējs” — sabiedriska vai privāta organizācija, kas dalībvalstī sniedz universālo pasta pakalpo- juma vai tās daļas un par kuru ir paziņots Komisijai; “ekskluzīvas tiesības” — dalībvalsts piešķirtas tiesības, kas pasta pakalpojumu sniegšanu rezervē vienam uzņēmumam, pama- tojoties uz jebkuru normatīvu vai administratīvu aktu, un rezervē šim uzņēmumam tiesības sniegt pasta pakalpojumu vai uzsākt darbību noteiktā ģeogrāfiskā apgabalā; “īpašas tiesības” — tiesības, ko dalībvalsts piešķir ierobežotam uzņēmumu skaitam, pamatojoties uz jebkuru normatīvu vai administratīvu aktu, un kas noteiktā ģeogrāfiskā apgabalā: “starpnieks” — operators, kas darbojas starpposmā starp nosū- tītāju un universālo pakalpojumu sniedzēju, savācot, maršru- tējot pasta sūtījumus un/vai veicot to pirmreizējo šķirošanu, pirms sūtījumi nokļūst tās pašas vai citas valsts pasta iestāžu tīklā; “valsts pārvaldes iestāde” — struktūra vai struktūras katrā dalīb- valstī, kam attiecīgā dalībvalsts cita starpā uztic regulatīvās funkcijas Pasta pakalpojumu direktīvas piemērošanas jomā; “pamatprasības” — vispārīgi ekonomiski nenosacīti iemesli, kas var rosināt kādu dalībvalsti ieviest nosacījumus, kuri attie- cas uz pasta pakalpojumu piedāvājumu (1). Iemesli ir šādi: korespondences noslēpums, tīkla drošība, ciktāl tā saistīta ar bīstamo preču pārvadāšanu, un, ja ir pamatojums, tad arī datu aizsardzība, vides aizsardzība un reģionālā plānošana. Pie datu aizsardzības var piederēt personas datu aizsardzība, pārraidāmās vai glabājamās informācijas noslēpums un pri- vātās dzīves aizsardzība. — pēc izvēles principa ierobežo šo skaitu līdz diviem vai vai- rāk uzņēmumiem, kam ir atļauts sniegt kādu pakalpo- jumu vai veikt kādu darbību, neievērojot objektivitātes, proporcionalitātes un diskriminācijas aizlieguma kritēri- jus, vai 2. TIRGUS DEFINĪCIJA UN VIETA PASTA PAKALPO- JUMU TIRGŪ — izraugās, neievērojot šos kritērijus, vairākus konkurējošus uzņēmumus, kam ir atļauts sniegt pakalpojumus vai veikt darbību, vai a) Ģeogrāfiskā un produktu tirgus definīcija — piešķir jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumiem, neievē- rojot šos kritērijus, juridiskas vai normatīvas priekšrocī- bas, kas ievērojami iespaido kāda cita uzņēmuma iespējas sniegt to pašu pakalpojumu vai veikt to pašu darbību tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā būtībā salīdzināmos apstāk- ļos; 2. 1. Līguma 85. un 86. pants kā neatbilstošu kopējam tirgum aizliedz jebkuru tādu viena vai vairāku uzņēmumu rīcību, kas var negatīvi ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un kas ietver konkurences kavēšanu, ierobežošanu vai traucē- šanu un/vai kopējā tirgus vai tā būtiskas daļas dominances (1) Šīs svarīgās frāzes nozīme Kopienas konkurences noteikumu kontek- stā paskaidrota 5. 3. punktā. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 179 ļaunprātīgu izmantošanu. Dalībvalstu teritorijas sastāv no atsevišķiem ģeogrāfiskiem tirgiem attiecībā uz iekšzemes pasta piegādi un arī uz ienākošo pārrobežu pasta sūtījumu iekšzemes piegādi, galvenokārt 4. 2. punktā minēto opera- toru ekskluzīvo tiesību un pasta pakalpojumu nodrošināša- nai uzlikto ierobežojumu dēļ. Katrs ģeogrāfiskais tirgus veido būtisku kopējā tirgus daļu. Nosakot “atbilstīgo tirgu”, ienā- košo pārrobežu pasta sūtījumu izcelsmes valsts nav svarīga. Korespondences definīcija ietver tiešo pastu. Taču tiešā pasta sūtījumos nav personisku ziņojumu. Tiešais pasts apkalpo konkrētu operatoru pieprasījumu pēc komercziņojumiem, kas papildina reklāmu plašsaziņas līdzekļos. Turklāt tiešā pasta sūtītājiem ne vienmēr vajadzīgi īsi piegādes termiņi, kuru cena atbilst augstākās klases vēstuļu tarifiem un ko pie- prasa klienti iepriekš minēto pakalpojumu tirgū. Tas, ka šie divi pakalpojumi ne vienmēr ir savstarpēji tieši aizvietojami, norāda divu atšķirīgu tirgu iespējamību. 2. 2. Attiecībā uz produktu tirgiem praktiskās atšķirības starp dalībvalstīm rāda, ka dažos gadījumos jāizšķir vairāki atse- višķi tirgi. Dažādu produktu tirgu dalījums starp citām lie- tām attiecas arī uz piešķirtajām īpašām un ekskluzīvām tie- sībām. Izvērtējot konkrētus gadījumus, pamatojoties uz dažādām tirgus un normatīvajām situācijām dalībvalstīs un uz Pasta pakalpojumu direktīvas saskaņotajiem pamatnotei- kumiem, Komisija principā ņems vērā, ka pastāv vairāki atse- višķi produktu tirgi, piemēram, pasta sūtījumu savākšana, šķirošana un piegāde vai, piemēram, tiešais pasts un pārro- bežu pasts. Komisija ņems vērā, ka šie tirgi vairākās dalīb- valstīs ir pilnīgi vai daļēji liberalizēti. Izvērtējot konkrētus gadījumus, Komisija izskatīs šādus tirgus. 2. 4. Pie citiem atsevišķiem tirgiem pieder, piemēram, kurjerpasta tirgus, dokumentu apmaiņas tirgus, kā arī jaunu pakalpo- jumu tirgus (pakalpojumi, kas diezgan būtiski atšķiras no tradicionālajiem pakalpojumiem). Darbības, kas apvieno jau- nas elektrosakaru tehnoloģijas un dažus pasta pakalpojumu elementus var būt, bet ne obligāti ir jauni pakalpojumu Pasta pakalpojumu direktīvas nozīmē. Tie var arī nozīmēt tradi- cionālo pakalpojumu spēju pielāgoties. 2. 3. Vispārējie vēstuļu pakalpojumi attiecas uz korespondences sūtījumu piegādi adresēs, kas norādītas uz sūtījumiem. Dokumentu apmaiņa atšķiras no 2. 3. punktā definētā tirgus, jo tā neietver transportēto pasta sūtījumu savākšanu un pie- gādi noteiktajā adresē. Tā ietver tikai līdzekļus, tostarp īpašu telpu un transporta nodrošināšanu, ko veic trešā persona un kas tiem lietotājiem, kuri ir šā pakalpojuma abonenti, dod iespēju pašu spēkiem savstarpēji apmainīties ar pasta sūtīju- miem. Dokumentu apmaiņas lietotāji ir slēgtas grupas dalīb- nieki. Tie neietver pašapkalpošanu, tas ir, situāciju, kad pasta pakal- pojumus nodrošina fiziska vai juridiska persona (ieskaitot meitas uzņēmumus vai filiāles), kas ir arī pasta nosūtītāja. Saskaņā ar dalībvalstu praksi tie neietver arī tādus pasta sūtī- jumus, ko neuzskata par korespondenci, jo tie sastāv no viena un tā paša rakstiska ziņojuma identiskiem eksemplā- riem un nav mainīti ar papildinājumiem, svītrojumiem vai norādēm, izņemot adresāta nosaukumu un adresi. Pie šādiem sūtījumiem pieder žurnāli, avīzes, drukāti periodiskie izde- vumi, katalogi, kā arī preces vai dokumenti, kas ir pievienoti šādiem sūtījumi vai saistīti ar tiem. Kurjerpasts arī atšķiras no 2. 3. punktā minētā tirgus, jo, salī- dzinot ar pasta pamatpakalpojumiem, tam ir pievienotā vērtība (1). Bez pasta sūtījumu ātrākas un uzticamākas savāk- šanas, transportēšanas un piegādes kurjerpastu raksturo šādas papildu pakalpojuma pazīmes: piegādes nodrošinā- šana līdz noteiktam datumam; korespondences pieņemšana tieši no sūtītāja; korespondences nogādāšana adresātam per- soniski; iespēja tranzīta laikā mainīt galamērķi un adresātu; piegādes fakta apliecināšana sūtītājam; sūtījumu izsekošana; individuāla pieeja klientam un pakalpojuma piedāvāšana atkarībā no prasībām. Klienti principā ir gatavi par šo pakal- pojumu maksāt augstāku cenu. Starp rezervējamiem pakal- pojumiem atbilstoši Pasta pakalpojumu direktīvai var būt ātrāka iekšzemes korespondences sūtījumu piegāde saskaņā ar noteiktajiem cenu un svara ierobežojumiem. (1) Komisijas Lēmumi 90/16/EEK (OV L 10, 12. 1. 1990. , 47. lpp. ) un 90/456/EEK (OV L 233, 28. 8. 1990. , 19. lpp. ). 180 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 2. 5. Neierobežojot rezervējamo pakalpojumu definīciju, kas dota Pasta pakalpojumu direktīvā, vispārējo vēstuļu pakalpojuma ietvaros var izšķirt dažādas darbības, kas apmierina dažādas vajadzības un principā uzskatāmas par dažādiem tirgiem; sūtījumu savākšanas un sūtījumu šķirošanas tirgi, sūtījumu transportēšanas tirgus un, visbeidzot, sūtījumu piegādes tir- gus (iekšzemes vai pārrobežu). Šajā sakarā jāizšķir dažādas klientu kategorijas. Privātie klienti pieprasa atsevišķus pro- duktus vai pakalpojumus kā vienu integrētu pakalpojumu. Taču komercklienti, kas veido 4. 2. punktā minēto operatoru lielāko ieņēmumu daļu, aktīvi seko līdzi iespējām aizstāt gala pakalpojuma atsevišķus elementus ar alternatīviem risināju- miem (attiecībā uz pakalpojumu līmeņu kvalitāti un/vai izmaksām), ko dažos gadījumos piedāvā citi operatori, atse- višķi vai kā apakšlīgumu slēdzēji. Komercklienti vēlas līdz- svarot priekšrocības un trūkumus, pašapkalpošanu salīdzi- operatoru not Esošie monopoluzņēmumi ierobežo šo atsevišķo pakalpojumu ārējo piedāvājumu, bet pretējā gadījumā tie piedāvātu šos pakalpojumus individuāli atbilstoši tirgus situācijai. Tirgus realitāte pierāda, ka pasta sūtījumu savākšana, šķirošana, transportēšana un piegāde ir dažādi tirgi (1). No konkuren- ces noteikumu aspekta vajadzētu nošķirt šos četrus tirgus. pakalpojumiem. pasta ar b) Dominance 2. 6. Tā kā lielākajā daļā dalībvalstu 4. 2. punktā minētais opera- tors piešķirto ekskluzīvo tiesību dēļ ir vienīgais operators, kas kontrolē valsts pasta iestāžu tīklu visā dalībvalsts terito- rijā, šādam operatoram ir dominance Līguma 86. panta nozīmē valsts tirgū korespondences sūtījumu piegādē. Pie- gāde ir lietotājam sniegts pakalpojums, kas ļauj iegūt nozī- mīgus apjomradītus ietaupījumus, un operators, kas sniedz šo pakalpojumu, vairumā gadījumā dominē arī pasta sūtī- jumu savākšanas, šķirošanas un transportēšanas tirgos. Tur- klāt uzņēmumam, kas piedāvā piegādi, jo īpaši, ja tas pār- valda arī pasta telpas, ir būtiska priekšrocība — lietotāji to uzskata par galveno pasta uzņēmumu, jo tas ir visredzamā- kais, un tāpēc to visbiežāk arī izvēlas. Turklāt vairumā dalīb- valstu šī dominance ietver arī tādus pakalpojumus kā apdro- šinātie sūtījumi vai īpašie piegādes pakalpojumi un/vai dažas nozares paku tirgū. Šī nošķiršana notiek pārrobežu pastam, ja savākšanu un transportēšanu veic viens pasta operators, bet piegādi — cits. Tā notiek arī iekšzemes pastam, jo vairums pasta operatoru ļauj lielajiem klientiem pašiem veikt daļu šķirošanas un pie- šķir tiem atlaides, pamatojoties uz publiskajiem tarifiem. Šajos apstākļos atšķiras arī pasta sūtījumu glabāšana un savākšana, kā arī samaksas veids. Lielāku uzņēmumu pasta sūtījumu telpas bieži pārvalda starpnieki, kas sagatavo pasta sūtījumus un veic to iepriekšēju šķirošanu pirms nodošanas pasta operatoram galīgajai piegādei. Turklāt visi pasta ope- ratori ļauj zināmā mērā piekļūt piegādei pasta apstrādes pro- cesā. Turklāt visi pasta operatori ļauj zināmā mērā piekļūt savam pasta iestāžu tīklam pasta apstrādes procesā, piemē- ram, ļaujot vai pat pieprasot (sašķirotos) sūtījumus nodot ekspedīcijas vai šķirošanas centrā. Daudzos gadījumos tas nodrošina augstāku uzticamību (pakalpojuma kvalitāti), ape- jot iespējamos kļūdu avotus procesa sākumposmā. c) Dominējošo pasta operatoru pienākumi 2. 7. Saskaņā ar Līguma 86. panta otrās daļas b) punktu ļaunprā- tīga izmantošana var būt attiecīgā pakalpojuma ierobežo- šana, kas traucē klientiem. Ja dalībvalsts piešķir 4. 2. punktā minētajam operatoram ekskluzīvas tiesības pakalpojumiem, ko tas nepiedāvā vai piedāvā ar nosacījumiem, kas neapmie- rina klientu vajadzības, vai pakalpojumus, kurus būtu piedā- vājuši konkurējoši operatori, dalībvalstis šiem operatoriem, izmantojot piešķirtās ekskluzīvās tiesības, liek ierobežot attiecīgā pakalpojuma sniegšanu, jo privāti uzņēmumi šajā gadījumā nevar efektīvi sniegt minētos pakalpojumus. Tā jo īpaši notiek, ja pieņemtie pasta pakalpojumu aizsardzības pakalpojumi ierobežo citu atsevišķu pakalpojumu sniegšanu atsevišķos vai līdzīgos tirgos, piemēram, kurjerpasta tirgū. Komisija vairākām dalībvalstīm ir pieprasījusi likvidēt iero- bežojumus, ko veido ekskluzīvas tiesības attiecībā uz starp- tautisko kurjerpasta uzņēmumu kurjerpasta pakalpojumu sniegšanu (2). (1) Sk. Komisijas paziņojumu par jēdziena “atbilstīgs tirgus” definīciju Kopienas konkurences likumos (OV C 372, 9. 12. 1997. , 5. lpp. ). (2) Sk. 13. zemsvītras piezīmi. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 181 Vēl viens veids, kā notiek ļaunprātīga izmantošana, ir būtiski neefektīva pakalpojuma sniegšana un nespēja izmantot teh- nisko attīstību. Tas traucē klientiem, jo tie nevar izvēlēties alternatīvus pakalpojumu sniedzējus. Piemēram, Komisijas 1994. gadā sastādītais ziņojums (1) parādīja, ka konkuren- ces trūkuma gadījumos dalībvalstu pasta operatori kopš 1990. gada nav sasnieguši nozīmīgu progresu izmēru un svaru standartizācijā. Ziņojumā arī redzams, ka daži pasta operatori izmantojuši slēptas šķērssubsīdijas starp rezervē- tiem un nerezervētiem pakalpojumiem (sk. 3. 1. un 3. 4. punktu), kas izskaidro, kā minēts pētījumā, lielāko daļu cenu neatbilstību starp dalībvalstīm 1994. gadā, īpaši diskri- minējot iedzīvotājus, kas nav tiesīgi piedalīties atlaižu shē- mās, jo šie iedzīvotāji izmanto rezervētos pakalpojumus, kuru cena ir mākslīgi paaugstināta. veikti mērījumi uzrāda pakalpojuma kvalitātes uzlabošanos, salīdzinot ar 1994. gadu. Taču šie mērījumi attiecas tikai uz augstākās klases pastu, turklāt jaunākie pētījumi atkal rāda nelielu kvalitātes kritumu. Lielākā daļa Kopienas valsts pasta operatoru iesnieguši nolī- gumu par galamaksu Komisijas vērtējumam saskaņā ar Līguma konkurences noteikumiem. Nolīguma puses skaidro, ka to mērķis ir izveidot taisnīgu atlīdzību par pārrobežu pasta sūtījumu piegādi, kas patiesāk atspoguļotu reālās izmaksas, un uzlabot pārrobežu pasta pakalpojumu kvalitā- ti. Sniegtie piemēri pierāda iespējamību, ka pasta operatori, kuriem piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības, var pieļaut pakalpojuma kvalitātes krišanos (2) un neveikt pasākumus, kas nepieciešami pakalpojuma kvalitātes paaugstināšanai. Šādos gadījumos Komisija var rīkoties, ņemot vērā 8. 3. punktā izskaidroto situāciju. Attiecībā uz pārrobežu pasta pakalpojumiem iepriekš minē- tais pētījums parādīja, ka šo pakalpojumu kvalitāte būtiski jāuzlabo, lai apmierinātu klientu vajadzības, jo īpaši iedzīvo- tāju vajadzības, kas nevar atļauties pakalpojumu aizstāt ar kurjerpastu vai faksimilu. Atsevišķi 1995. un 1996. gadā 2. 8. Nepamatots pakalpojuma atteikums arī ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Līguma 86. pantu. Šādas rīcības sekas ir pakalpojumu ierobežojums 86. panta otrās daļas b) punkta nozīmē, un, ja tas attiecas tikai uz dažiem lietotājiem, šādas rīcības sekas ir diskriminācija un pretruna 86. panta otrās daļas c) punktam, kas paredz, ka vienādiem darīju- miem nevar piemērot dažādus nosacījumus. Vairumā dalīb- valstu 4. 2. punktā minētie operatori nodrošina piekļuvi starpniekiem dažādos pasta iestāžu tīklu piekļuves punktos. Taču piekļuves nosacījumi, jo īpaši piemērotie tarifi, bieži vien ir konfidenciāli un var veicināt diskriminējošu nosacī- jumu piemērošanu; dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, lai to normatīvie akti pasta pakalpojumi nozarē neveicinātu situ- āciju, kad pasta operatori nepamatoti piemēro dažādus nosa- cījumus vai izslēdz dažus uzņēmumus. (1) UFC - Que Choisir, Pasta pakalpojumi Eiropas Savienībā, 1994. gada aprīlis. (2) Daudzās dalībvalstīs pirms dažiem desmitiem gadu lietotāji no rīta izsūtītas vēstules saņēma pēcpusdienā. Kopš tā laika ir novērots pakalpojuma kvalitātes pastāvīgs kritums, jo īpaši pastnieku apgaitas skaitu samazināšanās no piecām reizēm līdz vienai (vai divām dažās Eiropas Savienības pilsētās). Ekskluzīvas pasta organizāciju tiesības veicinājušas kvalitātes kritumu, jo kavē citu uzņēmumu ienākšanu tir- gū. Rezultātā pasta organizācijas nespēja kompensēt algu palielinā- jumu un darba laika samazināšanos, ieviešot modernas tehnoloģijas, atšķirībā no uzņēmumiem citās, konkurencei atvērtās nozarēs. 2. 9. Dominējošam uzņēmumam ir tiesības aizstāvēt savu pozīci- ju, konkurējot ar sāncenšiem, bet tam ir arī īpašs pienākums nesamazināt tirgū saglabāto konkurences pakāpi. Ekskluzī- vas darbības var būt vērstas pret esošajiem konkurentiem tirgū vai paredzētas, lai aizkavētu jaunu tirgus dalībnieku piekļuvi. Šādas nelegālas darbības, piemēram, ietver tāda uzņēmuma atteikumu sadarboties, izslēdzot konkurentu, kas ir produkta vienīgais piegādes avots vai kas pārvalda būtisku tehnoloģiju vai infrastruktūru; cenu nosišanu un selektīvu cenu samazinājumu (sk. 3. nodaļu); ekskluzīvus nolīgumus; diskrimināciju kā plašākas monopolizēšanas rīcības shēmas daļu, lai izslēgtu konkurentus; un ekskluzīvas atlaižu shēmas. 182 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. 3. ŠĶĒRSSUBSĪDIJU PIEŠĶIRŠANA b) Sekas a) Pamatprincipi 3. 1. Šķērssubsīdiju piešķiršana nozīmē to, ka uzņēmums pārceļ visas izmaksas vai daļu izmaksu, kas rodas vienā ģeogrāfiskā vai produktu tirgū, uz darbību citā ģeogrāfiskā vai produktu tirgū. Dažās situācijās šķērssubsidēšana pasta pakalpojumu nozarē, kurā gandrīz visi operatori sniedz rezervētus un nerezervētus pakalpojumus, var sagrozīt konkurenci, un rezultātā konkurentus apsteidz piedāvājumi, kas ir izdevīgāki nevis efektivitātes (ieskaitot attiecīgo pakalpojumu ekonomi- ju) un labāka izpildījuma dēļ, bet gan kā šķērssubsidēšanas sekas. Lai pasta pakalpojumu nozare attīstītos, jāizvairās no šķērssubsidēšanas, kuras rezultāts ir negodīga konkurence. 3. 2. Šķērssubsidēšana nekropļo konkurenci, ja rezervēto darbību izmaksas subsidē ar ienākumiem, kas gūti no citiem rezer- vētiem pakalpojumiem, jo attiecībā uz šiem pakalpojumiem konkurence nav iespējama. Šī subsidēšanas forma dažreiz ir nepieciešama, lai ļautu 4. 2. punktā minētajiem operatoriem izpildīt pienākumu sniegt universālu pakalpojumu ar vienā- diem nosacījumiem (1). Piemēram, nerentablu pasta piegādi lauku rajonos subsidē, izmantojot rentablu pasta piegādi pil- sētās. Tas pats attiecas uz rezervēto pakalpojumu sniegšanas subsidēšanu, izmantojot ienākumus, kas gūti no konkuren- cei atvērtajām darbībām. Turklāt šķērssubsidēšana starp nerezervētām darbībām pati par sevi nav ļaunprātīga. 3. 3. Taču konkurencei atvērto darbību subsidēšana, to izmaksas pārceļot uz rezervētajiem pakalpojumiem, visticamāk, kro- pļo konkurenci un pārkāpj 86. pantu. Uzņēmums, kam Kopienā ir dominance, šādā situācijā var to ļaunprātīgi izmantot. Turklāt monopola pakalpojumu lietotājiem jāsedz izmaksas, kas nav saistītas ar šo pakalpojumu sniegšanu. Tomēr dominējošiem uzņēmumiem arī ir tiesības konkurēt ar cenu vai uzlabot naudas plūsmu un segt daļu fiksēto (ne- tiešo) izmaksu, ja vien cenas nav mākslīgi pazeminātas vai pretrunā valsts vai Kopienas attiecīgajiem normatīvajiem aktiem. 3. 4. Atsauce uz šķērssubsīdijām ir 2. 7. punktā; dominējošo pasta operatoru pienākumi. Operatori, kas minēti 4. 2. punktā, nedrīkst izmantot ienākumus no rezervētiem pakalpoju- miem, lai piešķirtu šķērssubsīdijas konkurencei atvērtajiem pakalpojumus. Šāda prakse var kavēt, ierobežot vai kropļot konkurenci nerezervētajā jomā. Taču dažos attaisnotos gadī- jumos, ievērojot 90. panta 2. punkta noteikumus, šķērssub- sidēšanu var uzskatīt par likumīgu, piemēram, kultūras jomas pasta sūtījumiem (2), ciktāl to bez diskriminācijas pie- mēro konkrētiem pakalpojumiem, vai pakalpojumiem, ko sniedz sociāli, medicīniski vai ekonomiski neaizsargātām grupām. Nepieciešamības gadījumā Komisija norādīs, kādi atbrīvojumi no Līguma vēl ir pieļaujami. Visos citos gadīju- mos, ievērojot 3. 3. punktā dotās norādes, konkurējošo pakalpojumu cenai, ko piedāvā 4. 2. punktā minētais opera- tors, principā jābūt, ņemot vērā kopīgo izmaksu sadales sarežģītību, vismaz vienādai ar pakalpojuma sniegšanas vidē- jām kopējām izmaksām. Tas nozīmē tiešo izmaksu segšanu plus operatora kopējo un netiešo izmaksu atbilstoša daļa. Lai noteiktu atbilstošo daļu, izmanto objektīvus kritērijus, pie- mēram, apjoms, patērētais laiks (darbs), izmantošanas inten- sitāte. Šķērssubsidēšanas gadījumā par kritēriju izmantojot pakalpojumu radīto apgrozījumu, jāņem vērā tas, ka šādā situācijā attiecīgās darbības apgrozījumu mākslīgi uztur zemā līmenī. Faktorus, ko nosaka pieprasījums, piemēram, ieņēmumus vai peļņu, pašus ietekmē pazeminātas cenas. Ja pakalpojumus sistemātiski un selektīvi piedāvā par cenu, kas ir zemāka par vidējām kopējām izmaksām, Komisija katrā atsevišķā gadījumā veiks izmeklēšanu saskaņā ar 86. pantu vai ar 86. pantu un 90. panta 1. daļu, vai ar 92. pantu. 4. PUBLISKI UZŅĒMUMI UN ĪPAŠAS VAI EKSKLUZĪVAS TIESĪBAS 4. 1. Līgums paredz, ka dalībvalstis attiecībā uz publiskajiem uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam tās piešķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības, neievieš vai nesaglabā pasākumus, kas ir pretrunā Līguma noteikumiem (90. panta 1. pants). Jēdziens (1) Sk. Pasta pakalpojumu direktīvu, 16. un 18. apsvērumu un 5. noda- (2) Pasaules pasta savienība tos sauc par “gara darbiem” — grāmatas, avī- ļu. zes, periodiskie izdevumi un žurnāli. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 183 “uzņēmums” ietver visas fiziskas vai juridiskas personas, kas veic saimniecisku darbību, neatkarīgi no to juridiskā statusa vai finansēšanas veida. Pasta sūtījumu savākšana, šķirošana, transportēšana un piegāde ir saimnieciskas darbības, un šos pakalpojumus parasti sniedz par atlīdzību. 5. BRĪVA PAKALPOJUMU APRITE Termins “publisks uzņēmums” ietver jebkuru uzņēmumu, ar kuru valsts iestādēm ir iespējas tieši vai netieši īstenot domi- nanci, pamatojoties uz īpašuma tiesībām, finansiālu līdzda lību vai noteikumiem, kas to regulē (1). Dominējoša valsts iestāžu ietekme ir īpaši ticama, ja valsts iestādēm tieši vai netieši pieder uzņēmuma parakstītā kapitāla lielākā daļa, ja tās pārvalda lielāko daļu balsstiesību, kas iegūstamas ar uzņē- muma akcijām, vai ja tās var iecelt vairāk nekā pusi dalīb- nieku uzņēmuma administrācijas, vadības vai uzraudzības struktūrā. Struktūras, kas ir dalībvalstu pārvaldes sastāvdaļa un kas par atlīdzību organizēti sniedz pasta pakalpojumus trešajām personām, arī uzskata par šādiem uzņēmumiem. Uzņēmumi, kuriem var piešķirt īpašas vai ekskluzīvas tiesī- bas, saskaņā ar 90. panta 1. punktu var būt gan publiski, gan privāti. 4. 2. Valsts noteikumi par pasta operatoriem, kuriem dalībvalstis piešķīrušas īpašas vai ekskluzīvas tiesības sniegt noteiktus pasta pakalpojumus, ir “pasākumi” Līguma 90. panta 1. punkta nozīmē, un tie jāvērtē saskaņā ar Līguma noteiku- miem, uz kuriem šis pants atsaucas. Papildus dalībvalstu pienākumiem saskaņā ar 90. panta 1. punktu uz publiskajiem uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības, attiecas 85. un 86. pants. 4. 3. Vairumā dalībvalstu īpašas un ekskluzīvas tiesības attiecas uz pakalpojumiem, piemēram, noteiktu pasta sūtījumu savāk- šanu, transportēšanu un piegādi, kā arī uz veidu, kādā šos pakalpojumus sniedz, piemēram, ekskluzīvas tiesības izvie- tot pastkastītes gar valsts ceļiem vai izdot markas ar attiecī- gās valsts nosaukumu. a) Pamatprincipi 5. 1. Īpašu vai ekskluzīvu tiesību piešķiršana vienam vai vairākiem 4. 2. punktā minētajiem operatoriem attiecībā uz pasta pakal- pojumiem, ieskaitot noteiktu pasta sūtījumu publisku savāk- šanu, transportēšanu un piegādi, neizbēgami ierobežo šādu pakalpojumu sniegšanu — gan citās valstīs reģistrētiem uzņēmumiem, gan attiecīgās valsts uzņēmumiem. Šim iero- bežojumam ir pārrobežu ietekme, ja šo uzņēmumu apstrā- dāto pasta sūtījumu adresāti vai nosūtītāji ir reģistrēti citās dalībvalstīs. Pasta pakalpojumu sniegšanas ierobežojumi Līguma 59. panta nozīmē (2) praksē ietver aizliegumu pār- sūtīt dažas pasta sūtījumu kategorijas uz citām valstīm, arī izmantojot starpniekus, kā arī aizliegumu piegādāt pārro- bežu pastu. Pasta pakalpojumu direktīva nosaka pamatotus ierobežojumus pasta pakalpojumu sniegšanai. 5. 2. Līguma 66. pants, kas lasāms saistībā ar 55. un 56. pantu, nosaka izņēmumus 59. pantam. Tā kā tie ir pamatprincipa izņēmumi, tie jāinterpretē iespējami šauri. Attiecībā uz pasta pakalpojumiem izņēmums atbilstīgi 55. pantam attiecas tikai uz īpašu pasta sūtījumu veidu pārsūtīšanu un piegādi, tas ir, tiem pasta sūtījumiem, kas radušies juridisku un admi- nistratīvu procedūru gaitā, saistīti, lai arī epizodiski, ar valsts varas īstenošanu, jo īpaši paziņojumi juridisku un adminis- tratīvu procedūru ietvaros. Šādu sūtījumu pārsūtīšanai un piegādei dalībvalsts teritorijā var pieprasīt (sk. 5. 5. punktu), lai aizsargātu sabiedrības intereses. Nosacījumi citiem izņēmumiem no Līguma, kas uzskaitīti šajos noteiku- mos, parasti neattiecas uz pasta pakalpojumiem. Paši par sevi šie pakalpojumi nevar apdraudēt sabiedrisko kārtību un ietekmēt veselības aizsardzību. licenci 5. 3. Principā Eiropas Kopienu Tiesas prakse pieļauj tālākas atkā- pes, pamatojoties uz obligātajām prasībām, ar noteikumu, ka tās izpilda ar ekonomiku nesaistītas pamatprasības sabiedrī- bas interesēs, tās piemēro bez diskriminācijas, tās ir piemē- rotas un proporcionālas sasniedzamajam mērķim. Attiecībā uz pasta pakalpojumiem pamatprasības, ko Kopiena uzskata par pamatotu iemeslu, lai ierobežotu brīvību sniegt pasta pakalpojumus, ir datu aizsardzība, ņemot vērā šajā jomā pie- korespondences ņemtos pasākumus, tuvināšanas (1) Komisijas Direktīva 80/723/EEK par dalībvalstu un valsts uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, OV L 195, 29. 7. 1980. , 35. lpp. (2) Vispārējs skaidrojums par principiem, kas izriet no 59. panta, atro- dams Komisijas interpretējošajā paziņojumā par brīvu pakalpojumu kustību pāri robežām (OV C 334, 9. 12. 1993. , 3. lpp. ). 184 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. konfidencialitāte, tīkla drošība attiecībā uz bīstamu preču transportēšanu, kā arī, ja to pamato saskaņā ar Līguma notei- kumiem, vides aizsardzība un reģionālā plānošana. Un otrādi — Komisija neuzskatīs par pamatotiem ierobežojumus sniegt pasta pakalpojumus, balstoties uz patērētāju aizsardzī- bas iemesliem, jo šo vispārējās intereses prasību var nodro- šināt ar vispārējiem tiesību aktiem par godīgu tirdzniecības praksi un patērētāju aizsardzību. Patērētāji gūst labumu no brīvības sniegt pasta pakalpojumus, ja, pamatojoties uz Pasta pakalpojumu direktīvu, ir pareizi noteikti universālā pakal- pojuma pienākumi un tos var izpildīt. 5. 4. Tādēļ Komisija uzskata, ka tādu īpašu vai ekskluzīvu tiesību saglabāšana, kas ierobežo pasta pakalpojumu pārrobežu sniegšanu, jāpamato, ņemot vērā Līguma 90. un 59. pantu. Šobrīd tās īpašās vai ekskluzīvās tiesības, kuru darbības joma nepārsniedz Pasta pakalpojumu direktīvā noteiktos rezervē- tos pakalpojumus, ir sākotnēji šķietami pamatoti saskaņā ar 90. panta 2. punktu. Izejošie pārrobežu pasta sūtījumi dažās dalībvalstīs ir juridiski vai faktiski liberalizēti, piemēram, Dānijā, Nīderlandē, Somijā, Zviedrijā un Lielbritānijā. b) Sekas 5. 5. Lai pieņemtu Pasta pakalpojumu direktīvā paredzētos pasā- kumus, dalībvalstij jāregulē pasta pakalpojumi. Ja dalībvalsts ierobežo pasta pakalpojumu sniegšanu, lai nodrošinātu uni- versālo pakalpojumu un pamatprasību izpildi, šādas regulē- šanas saturam jāatbilst uzstādītajam mērķim. Vispārīgā gadī- jumā pienākumus uzliek, izmantojot grupas licences un deklarācijas, kurās pasta pakalpojumu operatori norāda savu nosaukumu, juridisko formu, īpašumtiesības un adresi, kā arī sabiedrībai piedāvāto pakalpojumu īsu aprakstu. Individuālu licencēšanu piemēro tikai īpašiem pasta pakalpojumiem, kur ir pierādīts, ka ar mazāk ierobežojošām procedūrām šo mērķi sasniegt nevar. Komisija var lūgt dalībvalstīm, izska- tot katru konkrētu gadījumu atsevišķi, paziņot par pieņem- tajiem pasākumiem, lai varētu izvērtēt to proporcionalitāti. 6. DALĪBVALSTU PIEŅEMTIE PASĀKUMI a) Pamatprincipi 6. 1. Dalībvalstīm ir tiesības noteikt, kas ir vispārējās nozīmes pakalpojumi, piešķirt to sniegšanai nepieciešamās īpašās vai ekskluzīvās tiesības, regulēt to pārvaldi un vajadzības gadī- jumā tos finansēt. Taču saskaņā ar Līguma 90. panta 1. punktu dalībvalstis attiecībā uz valsts uzņēmumiem un uzņēmumiem, kam dalībvalstis piešķīrušas īpašas vai eksklu- zīvas tiesības, neievieš vai nesaglabā spēkā pasākumus, kas ir pretrunā Līguma noteikumiem, jo īpaši konkurences notei- kumiem. b) Sekas 6. 2. Universālā savākšanas un piegādes tīkla pārvalde 4. 2. punktā minētajam operatoram piešķir ievērojamas priekšrocības, sniedzot ne vien rezervētus vai liberalizētus pakalpojumus, kas ietverti universālā pakalpojuma definīcijā, bet arī citus (neuniversālus pasta) pakalpojumus. Aizliegums atbilstīgi 90. panta 1. punktam, kas lasāms saistībā ar 86. panta b) punktu, attiecas uz situāciju, kad dominanci vienā tirgū bez objektīva pamatojuma izmanto, lai iegūtu tirgus spēju sais- tītos vai līdzīgos tirgos, kas atšķiras no esošā tirgus, riskējot likvidēt konkurenci šajos tirgos. Valstīs, kur korespondences vietējā piegāde ir liberalizēta, piemēram, Spānijā, un mono- pols pastāv tikai starppilsētu transportēšanā un piegādē, lai paplašinātu monopolu no dominances izmantošana, esošā tirgus uz liberalizēto, bez īpaša pamatojuma ir pret- runā Līguma noteikumiem, ja nav apdraudēta vispārējās nozīmes pakalpojumu sniegšana. Komisija uzskata, ka dalīb- valstīm būtu jāziņo Komisijai par īpašo vai ekskluzīvo tie- sību visiem paplašināšanas gadījumiem un to pamatojumu. 6. 3. Pasta pakalpojumu sniegšanas ierobežojumi potenciāli var ietekmēt tirdzniecību dalībvalstīs, jo operatoru, kas nav 4. 2. punktā minētie operatori, piedāvātie pasta pakalpojumi var apstrādāt sūtījumus no citām valstīm un uz tām un 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 185 ierobežojumi var kavēt citu valstu operatoru pārrobežu dar- bības. izņemot noteiktus apstākļus, kad piešķir vai var piešķirt atbrī- vojumu. Neierobežojot 90. panta 2. punktu, uz pasta pakal- pojumiem attiecas 92. un 93. pants (2). 6. 4. Saskaņā ar skaidrojumu 8. punkta b) apakšpunkta (vii) noda- lījumā dalībvalstīm jāpārrauga piekļuves nosacījumi un īpašo un ekskluzīvo tiesību izmantošana. Šim nolūkam dalībval- stīm nav noteikti jāveido jaunas struktūras, bet tās nedrīkst 4. 2. punktā minēto savu operatoru (1) vai struktūru, kas (juridiski, administratīvi vai strukturāli) ir saistīta ar šo ope- ratoru, pilnvarot pārraudzīt piešķirtās ekskluzīvās tiesības vai pasta operatoru darbību kopumā. Dominējošam uzņēmu- mam nedrīkst būt šādu pilnvaru attiecībā uz tā konkuren- tiem. Būtiska ir uzraudzības iestādes teorētiska un praktiska neatkarība no visiem pārraugāmajiem uzņēmumiem. Neiz- kropļotas konkurences sistēmu, kas nepieciešama saskaņā ar Līgumu, var nodrošināt tikai tad, ja ir garantētas vienādas iespējas dažādiem operatoriem, ieskaitot slepenas komercin- formācijas konfidencialitāti. Ja operatoram ļauj pārbaudīt konkurentu deklarācijas vai piešķir uzņēmuma tiesības pār- raudzīt konkurentu darbības vai iesaistīties licenču piešķir- šanā, šis uzņēmums saņem komercinformāciju par saviem konkurentiem un tādējādi var ietekmēt konkurentu darbību. 7. PASTA OPERATORI UN VALSTS ATBALSTS Saskaņā ar 93. panta 3. punktu dalībvalstīm apstiprināšanas nolūkā Komisija jāinformē par plāniem piešķirt atbalstu vai grozīt esošos atbalsta pasākumus. Turklāt Komisijai jāpār- rauga atbalsts, ko tā iepriekš apstiprinājusi vai kas izveidots pirms Līguma stāšanās spēkā vai pirms attiecīgās valsts pie- vienošanās Kopienai. Uz visiem universālā pakalpojuma sniedzējiem šobrīd attie- cas Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīva 80/723/EEK par dalībvalstu un valsts uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (3), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/84/EEK (4). Papildus 8. punkta b) apakšpunkta (vii) noda- lījumā izklāstītajai prasībai par 4. 2. punktā minēto operatoru norēķinu pārredzamību dalībvalstīm saskaņā ar direktīvu jānodrošina pārredzamas finansiālās attiecības starp tām un šiem operatoriem, tā lai būtu skaidri parādīti šādi aspekti: a) tieši piešķirti valsts līdzekļi, tai starpā nodokļu atbrīvojumi un samazinājumi; b) valsts līdzekļi, kas piešķirti, izmantojot citus publiskus uzņēmumus vai finanšu iestādes; a) Principi c) valsts līdzekļu faktiskais izmantojums. Daži 4. 2. punktā minētie operatori ir rentabli, taču vairums saskaņā ar pieejamo informāciju darbojas finanšu deficīta apstākļos vai tikai nosedzot izmaksas, lai gan ziņas par ope- ratoru finansiālo stāvokli ir ierobežotas, jo salīdzinoši nedau- dzi operatori regulāri publisko attiecīgos revīzijas kontrolē- tos datus. Dažu pasta operatoru darbības nodrošināšanai ir piešķirts tiešs finansiāls atbalsts subsīdiju formā vai netiešs atbalsts, piemēram, nodokļu atbrīvojums, bet faktiskās sum- mas daudzos gadījumos nav pārredzamas. Komisija par valsts līdzekļu piešķiršanu uzskata jo īpaši šādas darbības: a) saimnieciskās darbības zaudējumu kompensēšana; Līgums paredz, ka Komisija ir atbildīga par 92. panta ievieša- nu, kas nosaka — valsts atbalsts, kas ietekmē tirdzniecību starp Kopienas dalībvalstīm, ir pretrunā kopējam tirgum, b) kapitāla nodrošinājums; (1) Sk. jo īpaši lietu C-18/88 RTT v GB-Inno-BM [1991] ECR I-5981, 25. līdz 28. punktu. [1994] ECR I-877. (3) OV L 195, 29. 7. 1980. , 35. lpp. (4) OV L 254, 12. 10. 1993. , 16. lpp. (2) Lieta C-387/92 Banco de Credito Industrial v. Ayuntamiento Valencia 186 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. c) neatmaksājamas dotācijas vai kredīti ar atvieglotiem notei- kumiem; izmantojot atbrīvojumu no 92. panta 1. punktā atbalsts, noteiktā aizlieguma, pamatojoties uz 90. panta 2. punktu (2). d) finansiālu priekšrocību piešķiršana, izmantojot atteikšanos no peļņas vai parādu piedziņas; e) atteikšanās no pamatotas peļņas par izmantotajiem valsts līdzekļiem; f) kompensācija par valsts iestāžu uzliktu finansiālu apgrū- tinājumu. b) Līguma 90. un 92. panta piemērošana Komisija saņēma lūgumu izpētīt vairākas pasta operatoriem piešķirtas nodokļu priekšrocības, pamatojoties uz Līguma 92. pantu un saistībā ar 90. pantu. Komisija centās pārbaudīt, vai šo privileģēto nodokļu režīmu var izmantot, lai piešķirtu šķērssubsīdijas šā operatora darbību konkurencei atvērtajās nozarēs. Šajā laikā pasta operatoram nebija izveidota analīti- ska izmaksu uzskaites sistēma, kas ļautu Komisijai nošķirt rezervētos un liberalizētos pakalpojumus. Attiecīgi Komisija, pamatojoties uz šajā jomā veiktajiem pētījumiem, izvērtēja papildu izmaksas, kas pasta operatoram rodas universālā pakalpojuma pienākuma dēļ, un salīdzināja šīs izmaksas ar nodokļu priekšrocībām. Komisija secināja, ka izmaksas ir lie- lākas par priekšrocībām, tādēļ nolēma, ka vērtējamās nodokļu sistēmas rezultātā nevar rasties šķērssubsidēšana operatora darbībām liberalizētajās jomās (1). Jāpiezīmē, ka Komisija aicināja attiecīgo dalībvalsti nodroši- nāt, ka pasta operators ievieš analītisku izmaksu uzskaites sis- tēmu, un pieprasīja sagatavot gada pārskatu, kas ļautu pārrau- dzīt atbilstību Kopienas tiesībām. 8. PAKALPOJUMI AR VISPĀRĒJU TAUTSAIMNIECISKU NOZĪMI a) Pamatprincipi 8. 1. Līguma 90. panta 2. punkts pieļauj izņēmumu Līgumu noteikumu piemērošanā, ja šo noteikumu piemērojums juri- diski un faktiski netraucē veikt 4. 2. punktā minētajiem ope- ratoriem uzticētos tiešos uzdevumus, nodrošinot pakalpoju- mus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Neierobežojot dalībvalstu tiesības noteikt konkrētas prasības vispārējās nozīmes pakalpojumiem, šis uzdevums galvenokārt sastāv no universālā valsts pasta pakalpojuma sniegšanas un uztu- rēšanas, par pieejamiem, rentabliem un pārredzamiem tari- fiem visā valstī nodrošinot piekļuvi valsts pasta iestāžu tīk- lam pamatotā attālumā un piemērotos darba laikos, ieskaitot pasta sūtījumu savākšanu no pieejamām pastkastītēm vai savākšanas punktiem visā teritorijā un šo sūtījumu laicīgu piegādi norādītajā adresē, kā arī saistītos pakalpojumus, kas šiem operatoriem uzticēti ar reglamentējošiem pasākumiem, universālai piegādei noteiktā kvalitātē. Universālā pakalpo- juma pamatā ir sociālā, ekonomiskā un tehniskā vide un lie- totāju pieprasījums. Sabiedrības interesēs nepieciešams, lai Kopienā būtu pie- ejams patiesi integrēts publisks pasta iestāžu tīkls, kas nodro- šinātu efektīvu informācijas apriti un veicinātu, pirmkārt, Eiropas rūpniecības konkurētspēju un tirdzniecības attīstību, un lielāku kohēziju starp reģioniem, otrkārt, Savienības pil- soņu sociālo kontaktu uzlabošanos. Nosakot rezervētās jomas, lai nodrošinātu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. jāņem vērā finanšu līdzekļi, kas nepieciešami, Pirmās instances tiesa atbalstīja Komisijas lēmumu un notei- ca, ka šā pasta operatora nodokļu priekšrocības ir valsts 8. 2. Finanšu līdzekļus valsts tīkla uzturēšanai un uzlabošanai joprojām iegūst galvenokārt no 2. 3. punktā minētajām dar- situācijā, kad nav veikta saskaņošana bībām. Šobrīd, (1) Lieta NN 135/92, OV C 262, 7. 10. 1995. , 11. lpp. (2) Lieta T-106/95 FFSA v. Komisija [1997] ECR -229. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 187 Kopienas līmenī, vairums dalībvalstu noteikušas monopola robežas, atsaucoties uz pasta sūtījumu svaru. Dažas valstis piemēro kombinētus svara un cenas robežlielumus, bet viena dalībvalsts izmanto tikai cenas robežu. Informācija, ko Komisija apkopojusi par pasta sūtījumu plūsmas radītajiem ieņēmumiem dalībvalstīs, norāda, ka attiecībā uz šo tirgu saglabāt īpašās vai ekskluzīvās tiesības ir pietiekami, lai nodrošinātu valsts pasta tīkla uzlabošana un uzturēšanu, ja nepastāv kādi ārkārtas apstākļi. Pakalpojumi, kuriem dalībvalstis var rezervēt īpašas vai eks- kluzīvas tiesības tādā mērā, kas nepieciešams, lai nodroši- nātu universālā pakalpojuma uzturēšanu, ir saskaņoti ar Pasta pakalpojumu direktīvu. Robežās, kurās dalībvalstis pie- šķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības šim pakalpojumam, pakal- pojumu uzskata par atsevišķu produktu tirgu, novērtējot konkrētus gadījumus, jo īpaši saistībā ar tiešo pastu, ienākošā pārrobežu pasta piegādi, izejošo pārrobežu pastu, kā arī sai- stībā ar pasta sūtījumu savākšanu, šķirošanu un transportē- šanu. Komisija ņems vērā, ka šie tirgi vairākās dalībvalstīs ir pilnīgi vai daļēji liberalizēti. svarīgākie jautājumi saistībā ar tiešo pastu ir iespējamība, ka klienti var ļaunprātīgi izmantot šā pakalpojuma tarifus un liberalizāciju (rezervētus sūtījumus sūtot ar alternatīviem operatoriem, it kā tie būtu nerezervēti tiešā pasta sūtījumi), apejot 8. 2. punktā minētos rezervētos pakalpojumus. Piere- dze no tām dalībvalstīm, kas neierobežo tiešā pasta pakal- pojumus, piemēram, Spānijas, Itālijas, Nīderlandes, Austri- jas, Zviedrijas un Somijas, vēl nav pārliecinoša un neļauj veikt noteiktu vispārējo izvērtējumu. Ņemot vērā šo neskaid- rību, pagaidām vajadzētu darboties, izskatot katru konkrētu lietu atsevišķi. Ja tas ir nepieciešams konkrētā situācijā un neierobežojot 8. 3. punktu, dalībvalstis var saglabāt dažus esošos ierobežojumus tiešā pasta pakalpojumiem vai ieviest licencēšanu, lai izvairītos no mākslīgiem pasta plūsmas kro- pļojumiem un būtiskas ieņēmumu destabilizācijas. 8. 5. Attiecībā uz ienākošā pārrobežu pasta piegādi, sistēmu gala- maksām, ko no izcelsmes valsts operatora saņem tās dalīb- valsts pasta operators, kas piegādā pasta sūtījumus, šobrīd pārskata, lai atbilstoši faktiskajām piegādes izmaksām pielā- gotu galamaksas, kuras šobrīd daudzos gadījumos ir pārāk zemas. 8. 3. Piemērojot konkurences noteikumus un citus atbilstošos Līguma noteikumus pasta pakalpojumu nozarē, Komisija, izskatot sūdzību vai darbojoties pēc savas iniciatīvas, ņems vērā saskaņoto definīciju, kas izklāstīta Pasta pakalpojumu direktīvā, lai novērtētu, vai rezervētā joma ir pamatota Izejas punkts būs saskaņā ar 90. panta 2. punktu. pieņēmums, ka, ciktāl tās nepārkāpj rezervētās jomas robe- žas, kas noteiktas Pasta pakalpojumu direktīvā, īpašas vai ekskluzīvas tiesības būs sākotnēji pamatotas saskaņā ar 90. panta 2. punktu. Taču šo pieņēmumu var apstrīdēt, ja fakti konkrētajā lietā parāda, ka ierobežojums neatbilst 90. panta 2. punkta nosacījumiem (1). Neierobežojot 8. 3. punktu, dalībvalstis var saglabāt dažus esošos ierobežojumus ienākošā pārrobežu pasta piegādei (2), lai izvairītos no mākslīgas plūsmas novirzīšanas, kas var nepatiesi palielināt pārrobežu pasta sūtījumu propor- ciju Kopienas pasta plūsmā. Šādus ierobežojumus var piemē- rot tikai pasta sūtījumiem, kas ietilpst rezervējamu pakalpo- jumu jomā. Vērtējot situāciju konkrētos gadījumos, Komisija ņems vērā dalībvalstu īpašos apstākļus. 8. 4. Tiešā pasta attīstības ātrums dažādās valstīs atšķiras, tāpēc Komisijai šajā stadijā nav viegli vispārējā veidā noteikt dalīb- valstu pienākumus attiecībā uz šo pakalpojumu. Divi 8. 6. Vairākās dalībvalstīs pasta sūtījumu savākšanu, šķirošanu un transportēšanu pasta operatori jau ir atvēruši vai šobrīd arvien vairāk atver konkurencei. Tā kā šādas atvēršanas (1) Saistībā ar ierobežojumiem 90. panta 2. punktā noteikto izņēmumu piemērošanā sk. Eiropas Kopienu Tiesas viedokli šādās lietās: Lieta C-179/90 Merci convenzionali porto di Genova v. Siderurgica Gabrielli [1991] ECR I-1979; Lieta C-41/90 Klaus Höfner un Fritz Elser v. Mac- roton [1991] ECR I-5889. (2) Tas jo īpaši var attiekties uz vienas valsts pasta sūtījumiem, ko komercuzņēmumi pārsūta uz citu valsti, otras valsts pasta operato- ram novirzot valsts pasta iestāžu tīklā. 188 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. ietekme uz ieņēmumiem var būt dažāda atkarībā no situāci- jas dalībvalstīs, dažas dalībvalstis, jo īpaši, ja to liek apstākļi, un neierobežojot 8. 3. punktu, var saglabāt dažus esošos ierobežojumus starpnieku veiktai pasta sūtījumu savākšanai, šķirošanai un transportēšanai (1), tā lai varētu restrukturizēt 4. 2. punktā minēto operatoru. Taču šādus ierobežojumus principā var piemērot tikai pasta sūtījumiem, kas jau tagad ir ietverti monopolā, tie nedrīkst ierobežot to, kas attiecīgajā dalībvalstī jau apstiprināts, un tiem jābūt savietojamiem ar principu, kas paredz nediskriminējošu piekļuvi pasta iestāžu tīklam atbilstoši izklāstam 8. punkta b) apakšpunkta (vii) nodalījumā. b) Nosacījumi 90. panta 2. punkta piemērošanai pasta pakalpojumu nozarē Attiecībā uz izņēmumu saskaņā ar 90. panta 2. punktu pie- mēro šādus nosacījumus. (i) Citu pasta pakalpojumu liberalizācija īstenotu pamatprasības un aizsargātu universālo pakalpo- jumu. Šādā gadījumā dalībvalstīm jānodrošina, lai šajās pro- cedūrās paredzētie nosacījumi būtu pārredzami, objektīvi un bez diskriminējošas ietekmes un lai pastāvētu efektīva apelā- cijas procedūra atteikuma lēmumu pārsūdzībai tiesā. (ii) Mazāk ierobežojošu līdzekļu trūkums, lai nodrošinātu pakal- pojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi Ekskluzīvas tiesības var piešķirt vai saglabāt tikai tad, ja tās ir neaizstājams līdzeklis, lai nodrošinātu pakalpoju- mus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Daudzās jomās jaunu uzņēmumu ienākšana tirgū, pamatojoties uz to īpašajām prasmēm un zināšanām, var dot iegul- dījumu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanā. Ja 4. 2. punktā minētais operators apmierinošā līmenī neno- drošina visus universālā pakalpojuma elementus, ko paredz Pasta pakalpojumu direktīva (piemēram, visiem attiecīgās dalībvalsts iedzīvotājiem, jo īpaši attālākos reģionos dzīvojo- šiem, iespēju saņemt avīzes, žurnālus un grāmatas), pat izmantojot universālo pasta iestāžu tīklu un īpašas vai eksklu- zīvas tiesības, attiecīgajai dalībvalstij jāveic pasākumi (2). Dalībvalstīm nevis jāpaplašina piešķirtās tiesības, bet jārada iespēja konkurentiem sniegt šos pakalpojumus, un šajā nolūkā konkurentiem var uzlikt pienākumu papildus būtiska- jām prasībām. Visiem šiem pienākumiem jābūt objektīviem, nediskriminējošiem un pārredzamiem. Izņemot tos pakalpojumus, kurus nepieciešams rezervēt un kuru rezervēšanu paredz Pasta pakalpojumu direktīva, dalīb- valstīm jāatceļ visas īpašās vai ekskluzīvās tiesības pasta pakal- pojumu sniegšanai tādā mērā, lai juridiski un faktiski neka- vētu 4. 2. punktā minētajiem operatoriem uzticēto konkrēto uzdevumu izpildi, sniedzot pakalpojumus ar vispārēju taut- saimniecisku nozīmi, izņemot pasta sūtījumus, kas saistīti ar valsts varas īstenošanu, un dalībvalstīm jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu visi operatoru tiesības sniegt pasta pakalpojumus. (iii) Proporcionalitāte Šis noteikums neliedz dalībvalstīm vajadzības gadījumā šādu pakalpojumu sniegšanai pieprasīt deklarēšanu vai grupas licencēšanu un, ja nepieciešams, individuālu licencēšanu, lai Turklāt dalībvalstīm jānodrošina, ka visu piešķirto īpašo vai ekskluzīvo tiesību darbības joma ir proporcionāla vispārējām tautsaimniecības interesēm, kurās šīs tiesības piešķirtas. Pie- mēram, pašapkalpošanas aizliegšana, tas ir, aizliegums pasta pakalpojumus nodrošināt fiziskai vai juridiskai personai (ie- skaitot meitas uzņēmumus vai filiāles), kas ir arī pasta nosū- trešajām personām savākt un tītāja, aizliegums vai (1) Pat monopola situācijā sūtītājiem ir tiesības izmantot starpnieka pie- dāvātus konkrētus pakalpojumus, piemēram, iepriekšēju pasta šķiro- šanu pirms nodošanas pasta operatoram. (2) Saskaņā ar Pasta pakalpojumu direktīvas 3. pantu dalībvalstīm lieto- tājiem jānodrošina tiesības uz universālo pakalpojumu. 08/1. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 189 transportēt pasta sūtījumus, darbojoties tās vārdā, nav pro- porcionāls pasākums, salīdzinot ar mērķi nodrošināt pienācī- gus līdzekļus valsts pasta iestāžu tīklam. Dalībvalstīm arī jāpielāgo šo īpašo un ekskluzīvo tiesību robežas saskaņā ar pārmaiņām vajadzībās un apstākļos, kādos sniedz pasta pakal- pojumus, un ņemot vērā 4. 2. punktā minētajam operatoram piešķirto valsts atbalstu. (vi) Uzskaites pārredzamība (iv) Pārraudzība, ko veic neatkarīga regulatīva iestāde To, kā 4. 2. punktā minētie operatori izpilda sabiedriskā pakal- pojuma uzdevumus, un atvērtu piekļuvi valsts pasta iestāžu tīklam un attiecīgā gadījumā licenču piešķiršanu vai deklarā- ciju kontroli, kā arī to, kā operatori ievēro 4. 2. punktā minēto operatoru īpašās vai ekskluzīvās tiesības, pārrauga no šiem operatoriem neatkarīga struktūra vai struktūras (1). Šai struktūrai jo īpaši jānodrošina, lai līgumi par rezervēto pakalpojumu sniegšanu būtu pilnīgi pārredzami, par tiem sastādītu atsevišķus rēķinus un nošķirtu no nerezervētiem pakalpojumiem, piemēram, drukāšanas, adrešu uzlīmju gata- vošanas un kārtošanas aploksnēs; lai būtu atsevišķi nodalīti noteikumi un nosacījumi pakalpojumiem, kas ir daļēji rezer- vēti un daļēji liberalizēti; un lai rezervētie pakalpojumi būtu pieejami visiem pasta pakalpojumu lietotājiem neatkarīgi no tā, vai viņi pērk nerezervēto elementu. Katrs 4. 2. punktā minētais operators izmanto vienu pasta iestāžu tīklu konkurēšanai dažādos tirgos. Operatori, kas pār- valda universālu pasta iestāžu tīklu, var viegli izdarīt cenas un pakalpojuma diskrimināciju starp klientu grupām vai to robe- žās, jo rodas nozīmīgas pieskaitāmās izmaksas, kuras nevar pilnīgi un precīzi sadalīt pa konkrētiem pakalpojumiem. Tādēļ ir ļoti grūti atklāt šķērssubsīdijas gan starp pasta sūtījumu dažādām apstrādes stadijām valsts pasta iestāžu tīklā, gan starp rezervētiem pakalpojumiem un pakalpojumiem, ko sniedz konkurences apstākļos. Turklāt vairāki operatori kul- tūras sūtījumiem piedāvā tarifu atvieglojumus, kas acīmre- dzami nesedz vidējās kopējās izmaksas. Saskaņā ar Līguma 5. un 90. pantu dalībvalstīm jānodrošina pilnīga atbilstība Kopienas tiesībām. Komisija uzskata, ka visatbilstošākais veids, kā dalībvalstis var izpildīt šo pienākumu, ir pieprasīt 4. 2. punktā minētajiem operatoriem veikt atsevišķu finanšu uzskaiti, cita starpā atsevišķi norādot izmaksas un ieņēmu- mus, kas saistīti ar pakalpojumu sniegšanu ekskluzīvo tiesību robežās un konkurences apstākļos, un nodrošināt piekļuvi nosacījumiem, kurus piemēro valsts pasta iestāžu tīkla dažā- dos piekļuves punktos. Pakalpojumiem ar rezervēto un kon- kurējošo pakalpojumu elementiem jānošķir katra elementa izmaksas. Iekšējās grāmatvedības sistēma jāveido, konsekventi izmantojot objektīvi pamatotus izmaksu grāmatvedības prin- cipus. Finanšu pārskatus saskaņā ar Kopienas un valsts tiesību aktiem, kas attiecas uz komercorganizācijām, sastāda, tad tos pārbauda neatkarīgs revidents, kuru var norīkot valsts pārval- des iestāde, un publicē. (vii) Nediskriminējoša piekļuve pasta iestāžu tīklam (v) Rezervēto pakalpojumu efektīva pārraudzība Operatoriem jāsniedz universālais pasta pakalpojums, nodro- šinot klientiem vai starpniekiem nediskriminējošu piekļuvi atbilstošos piekļuves punktos saskaņā ar šo lietotāju vajadzī- bām. Piekļuves nosacījumiem, to skaitā līgumiem (ja tos pie- dāvā), jābūt pārredzamiem, tie atbilstoši jāpublicē un jāpie- dāvā bez diskriminācijas. Uzdevumi, kas nav ietverti konkurencei atvērtajā darbības jomā, dalībvalstij efektīvi jāpārrauga saskaņā ar publicētiem pakalpojuma mērķiem un izpildes līmeņiem un jānodrošina regulāri un publiski ziņojumi par izpildi. (1) Sk. jo īpaši Pasta pakalpojumu direktīvas 9. un 22. pantu. Daži operatori nepārredzamā veidā piedāvā tarifu atviegloju- mus konkrētām klientu grupām. Dalībvalstīm jāpārrauga pie- kļuves nosacījumi tīklam, laipārliecinātos, ka nenotiek diskri- minācija izmantošanas nosacījumu vai maksājumu ziņā. Jo 190 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 08/1. sēj. īpaši jānodrošina, lai starpnieki, tostarp citu dalībvalstu ope- ratori, varētu izvēlēties starp valsts pasta iestāžu tīkla pieeja- miem piekļuves punktiem un piekļūt pamatotā laikposmā par cenām, kas pamatotas ar izmaksām, ņemot vērā faktiskos pie- prasītos pakalpojumus. Pienākums nodrošināt nediskriminējošu piekļuvi valsts pasta iestāžu tīklam nenozīmē, ka dalībvalstīm būtu jānodrošina piekļuve no savas valsts teritorijas korespondencei, kuru komercuzņēmumi pārsūtītu uz citu valsti, pārkāpjot pasta monopolu, lai to novirzītu valsts pasta tīklā, izmantojot šās citas valsts pasta operatoru, tikai lai izmantotu zemākus pasta tarifus. Citus ekonomiskus iemeslus, piemēram, ražošanas izmaksas un iekārtas, pievienoto vērtību vai citās dalībvalstīs piedāvāto pakalpojumu līmeni neuzskata par neatbilstošiem. Neatkarīga pārvaldes iestāde var sodīt par krāpšanu. Pašreiz pārrobežu piekļuvi pasta tīklam mēdz atteikt vai atļaut tikai ar noteiktiem nosacījumiem, ja pasta sūtījumu radīšanas process ietver pārrobežu datu pārsūtīšanu, pirms šie pasta sūtījumi iegūst fizisku formu. Šos gadījumus parasti sauc par nefizisku pārsūtīšanu. Pašreizējos apstākļos pasta operatoram, kas piegādā pastu, tiešām var rasties ekonomiskas problēmas galamaksu dēļ, kuras piemēro starp pasta operatoriem. Ope- ratori cenšas risināt šo problēmu, ieviešot attiecīgu galamaksu sistēmu. Komisija saskaņā ar Līguma 5. panta pirmo daļu var lūgt dalībvalstīm ziņot Komisijai par piemērotajiem piekļuves noteikumiem un to pamatojumu. Komisija neizpauž informā- ciju, kas iegūta šādu pieprasījumu rezultātā, ciktāl uz to attie- cas dienesta noslēpuma pienākums. 9. PĀRSKATĪŠANA iespējams, Šis paziņojums ir pieņemts Kopienas līmenī, lai veicinātu dažas uzņēmumu darbības un dažus valsts pasākumus, kas saistīti ar pasta pakalpojumiem. Pēc noteikta attīstības laik- posma, līdz 2000. gadam, Komisijai vajadzētu izvērtēt pasta pakalpojumu nozares atbilstību Līguma notei- kumiem, lai noteiktu, vai šajā paziņojumā izklāstītais viedok- lis jāgroza, pamatojoties uz sociāliem, ekonomiskiem vai tehnoloģiskiem apsvērumiem un uz konkrētu gadījumu pie- redzi pasta pakalpojumu nozarē. Komisija laikus veiks vispā- rējās situācijas novērtējumu pasta pakalpojumu nozarē, ņemot vērā šā paziņojuma mērķus


title: Katalog 1988 : Dokumente.

eurovoc_concepts:
ESC opinion
EU publication
European Commission
bibliography
proposal (EU)


title: Regulamento (CE) nº 317/98 da Comissão de 6 de Fevereiro de 1998 que altera o Regulamento (CEE) nº 1350/72 relativo às modalidades de concessão da ajuda aos produtores de lúpulo

eurovoc_concepts:
aid per hectare
aid system
hops
production aid

formats: html pdf print

text: L 33/10 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 7. 2. 98 REGULAMENTO (CE) Nº 317/98 DA COMISS (cid:5)AO de 6 de Fevereiro de 1998 que altera o Regulamento (CEE) nº 1350/72 relativo (cid:133)s modalidades de concess˜ao da ajuda aos produtores de l ´upulo A COMISS (cid:5)AO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 1696/71 do Conselho, de 26 de Julho de 1971, que estabelece uma organiza(cid:135)˜ao comum de mercado no sector do l ´upulo (1), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1554/97 (2), e, nomeadamente, o nº 4 do seu artigo 13º, Considerando que, na sequ(cid:136)ncia da altera(cid:135)˜ao do Regula- mento (CEE) nº 1696/71, a ajuda (cid:130) fixada por um per(cid:146)odo de cinco anos; que deixou, pois, de ser objecto de um regulamento anual do Conselho; que o pagamento dessa ajuda (cid:130) efectuado no ano da colheita; que (cid:130), pois, conve- niente reduzir os prazos para a apresenta(cid:135)˜ao do pedido de ajuda; que, como no passado, a ajuda diz exclusivamente respeito aos cones de l ´upulo e n˜ao (cid:133)s plantas inteiras obtidas em viveiro; que (cid:130) pois conveniente alterar o artigo 2º do Regulamento (CEE) nº 1350/72 da Comis- s˜ao (3), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regu- lamento (CEE) nº 2640/91 (4); Considerando que (cid:130) necess ´ario instaurar um sistema eficaz que permita garantir que as ajudas s˜ao justificadas e que n˜ao s˜ao efectuados duplos pagamentos, inspirado no sistema integrado de gest˜ao e de controlo previsto no Regulamento (CEE) nº 3508/92 do Conselho, de 27 de Novembro de 1992, que estabelece um sistema inte- grado de gest˜ao e de controlo relativo a determinados regimes de ajudas comunit ´arias (5), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 820/97 (6), e no Regulamento (CEE) nº 3887/92 da Comiss˜ao, de 23 de Dezembro de 1992, que estabelece as normas de execu(cid:135)˜ao do sistema integrado de gest˜ao e de controlo relativo a determinados regimes de ajudas comunit ´arias (7), com a ´ultima redac(cid:135)˜ao que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2015/95 (8); que (cid:130), pois, conveniente adaptar o artigo 3º; Considerando que a data de 31 de Mar(cid:135)o, mencionada no artigo 4º, para a comunica(cid:135)˜ao pelos Estados-membros relativa (cid:133) gest˜ao da ajuda pelos agrupamentos de produ- tores deixa de ser adequada no (cid:131)mbito da nova organiza- (cid:135)˜ao comum do mercado do l ´upulo; que (cid:130) pois conve- niente alter ´a-la; que certos Estados-membros requerem um per(cid:146)odo de transi(cid:135)˜ao para realizarem os controlos administrativos na totalidade das parcelas cobertas de l ´upulo; que (cid:130), por consequ(cid:136)ncia, conveniente prever uma (1) JO L 175 de 4. 8. 1971, p. 1. (2) JO L 208 de 2. 8. 1997, p. 1. (3) JO L 148 de 30. 6. 1972, p. 11. (4) JO L 247 de 5. 9. 1991, p. 9. (5) JO L 355 de 5. 12. 1992, p. 1. (6) JO L 117 de 7. 5. 1997, p. 1. (7) JO L 391 de 31. 12. 1992, p. 36. (8) JO L 197 de 22. 8. 1995, p. 2. derroga(cid:135)˜ao para a colheita de 1998, destinada a permitir que esses controlos possam ser efectuados com base numa amostra; que (cid:130) importante que os controlos no local incidam numa amostra significativa dos pedidos; Considerando que as medidas previstas no presente regu- lamento est˜ao em conformidade com o parecer do Comit(cid:130) de Gest˜ao do L ´upulo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º O Regulamento (CEE) nº 1350/72 (cid:130) alterado do seguinte modo: 1. O nº 1 do artigo 1º passa a ter a seguinte redac(cid:135)˜ao: «1. O mais tardar em 31 de Maio do ano de colheita, todos os produtores de l ´upulo entregam uma declara- (cid:135)˜ao das superf(cid:146)cies plantadas. ». 2. O artigo 2º passa a ter a seguinte redac(cid:135)˜ao: «Artigo 2º 1. O pedido de ajuda (cid:130) apresentado pelo produtor individual, ou pelo intermedi ´ario do agrupamento de produtores, num prazo fixado pelo Estado-membro, o mais tardar em 31 de Outubro do ano de colheita. A ajuda s(cid:155) (cid:130) concedida para as superf(cid:146)cies que, 2. em rela(cid:135)˜ao (cid:133) colheita em causa: a) Estivessem plantadas, no que respeita (cid:133)s parcelas referidas no nº 3, al(cid:146)nea a), do artigo 1º, com uma densidade uniforme de pelo menos: — 1 500 plantas por hectare no caso de tutoragem dupla, — 2 000 plantas por hectare no caso de tutoragem simples; b) Tenham sido declaradas em conformidade com as disposi(cid:135)˜oes do artigo 1º; c) Tenham sido objecto de trabalhos normais de cultivo e de colheita; ficam exclu(cid:146)das as plantas de l ´upulo que tenham sido cultivadas principalmente como produtos de viveiro. ». 3. No artigo 3º: a) O nº 1 passa a ter a seguinte redac(cid:135)˜ao: «1. O pedido de ajuda inclui, para as superf(cid:146)cies relativamente (cid:133)s quais a ajuda (cid:130) pedida, pelo menos as informa(cid:135)˜oes mencionadas no nº 2 do artigo 1º, completadas pela declara(cid:135)˜ao de que as superf(cid:146)cies foram colhidas. »; 7. 2. 98 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 33/11 b) A seguir ao nº 2, (cid:130) aditado o seguinte nº 3: S˜ao aplic ´aveis os seguintes artigos do Regula- «3. mento (CEE) nº 3887/92: — o ´ultimo par ´agrafo do nº 3 do artigo 6º, nos casos em que sejam constatadas irregularidades significativas numa regi˜ao ou parte de regi˜ao, e, a natureza eventualmente, agrupamentos t(cid:136)m gerido a ajuda que lhes (cid:130) conce- dida exacta das medidas por eles tomadas, conforme referido no nº 1, al(cid:146)nea e), do artigo 7º do Regulamento (CEE) nº 1696/71. Essas informa(cid:135)˜oes ser˜ao transmitidas, o mais tardar, em 31 de Dezembro do ano seguinte ao da colheita. ». — o primeiro par ´agrafo do nº 1 do artigo 8º, para os casos de apresenta(cid:135)˜ao tardia da declara(cid:135)˜ao de superf(cid:146)cies e/ou do pedido de ajuda, «Artigo 4ºA 5. (cid:144) aditado o seguinte artigo 4ºA: — o artigo 11º, relativo aos casos de for(cid:135)a maior, — o artigo 12º, relativo ao relat(cid:155)rio da visita de controlo, — o artigo 13º, relativo (cid:133) recusa, por parte do agri- cultor, de receber uma visita no local, — o artigo 14º, relativo aos pagamentos indevidos. ». 4. No artigo 4º: a) O nº 1 passa a ter a seguinte redac(cid:135)˜ao: administrativos termos do nº 1, Cada Estado-membro comunicar ´a (cid:133) Comiss˜ao «1. o nome e o endere(cid:135)o dos organismos designados nos segundo par ´agrafo, do artigo 13º do Regulamento (CEE) nº 1696/71, bem como as medidas por ele tomadas para a aplica(cid:135)˜ao do regime de ajuda aos produtores de l ´upulo. Os controlos administrativos e no local ser˜ao efectuados de forma a assegurar a verifica(cid:135)˜ao eficaz do respeito das condi(cid:135)˜oes para a concess˜ao das ajudas. Os incluem igualmente controlos controlos cruzados relativos (cid:133)s parcelas cultivadas com l ´upulo declaradas e tamb(cid:130)m com a base de dados prevista no artigo 2º do Regulamento (CEE) nº 3508/92 do Conselho (*) a fim de evitar qualquer dupla concess˜ao injustificada de ajuda ao l ´upulo a t(cid:146)tulo da mesma colheita. No entanto, para a colheita de 1998, os Estados-membros podem proceder aos controlos cruzados com base numa amostra. Os controlos no local, efectuados ap(cid:155)s uma an ´alise de risco, incidir˜ao numa amostra significa- tiva das declara(cid:135)˜oes e dos pedidos, que deve repre- sentar pelo menos 5 % das declara(cid:135)˜oes de superf(cid:146)- cies e 5 % dos pedidos de ajuda. 1. Quando se constatar que a superf(cid:146)cie efectiva- mente determinada (cid:130) superior (cid:133) declarada na declara- (cid:135)˜ao de superf(cid:146)cie, a superf(cid:146)cie declarada ser ´a tida em conta para o c ´alculo do montante da ajuda. 2. Quando se constatar que a superf(cid:146)cie declarada excede a superf(cid:146)cie determinada, o montante da ajuda ser ´a calculado com base na superf(cid:146)cie efectivamente determinada aquando do controlo. No entanto, salvo em caso de for(cid:135)a maior, a superf(cid:146)cie efectivamente determinada ser ´a diminu(cid:146)da de duas vezes o excedente constatado quando este for superior a 3 % ou 2 hectares e igual a 20 %, no m ´aximo, da superf(cid:146)cie determinada. No caso de o excedente constatado ser superior a 20 % da superf(cid:146)cie determinada, n˜ao ser ´a concedida qualquer ajuda ligada (cid:133) superf(cid:146)cie. No entanto, se se tratar de uma falsa declara(cid:135)˜ao feita deliberadamente ou por neglig(cid:136)ncia grave: — o agricultor em quest˜ao fica exclu(cid:146)do do benef(cid:146)cio do regime de ajudas a t(cid:146)tulo da colheita em causa e — em caso de falsa declara(cid:135)˜ao feita deliberadamente, do benef(cid:146)cio do regime de ajudas a t(cid:146)tulo da colheita seguinte. As diminui(cid:135)˜oes atr ´as referidas n˜ao ser˜ao aplicadas se, para a determina(cid:135)˜ao da superf(cid:146)cie, o agricultor provar que se baseou correctamente em informa(cid:135)˜oes reconhe- cidas pela autoridade competente. Na acep(cid:135)˜ao do presente artigo, entende-se por “super- f(cid:146)cie determinada” aquela para a qual foram respeitadas todas as condi(cid:135)˜oes regulamentares. ». (*) JO L 355 de 5. 12. 1992, p. 1. »; Artigo 2º b) O nº 2 passa a ter a seguinte redac(cid:135)˜ao: «2. Cada Estado-membro comunicar ´a anualmente (cid:133) Comiss˜ao, em rela(cid:135)˜ao aos agrupamentos de produ- tores reconhecidos situados no seu territ(cid:155)rio, todas as informa(cid:135)˜oes relativas (cid:133)s condi(cid:135)˜oes em que esses O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publica(cid:135)˜ao no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. (cid:144) aplic ´avel a partir da colheita de 1998. L 33/12 ‹ PT ‹ Jornal Oficial das Comunidades Europeias 7. 2. 98 O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic ´avel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 6 de Fevereiro de 1998. Pela Comiss ˜ao Franz FISCHLER Membro da Comiss ˜ao