title: Resolutie over de uitwerking van een grondwet in Albanië en de resultaten van het bezoek van de gezamenlijke delegatie van de Parlementaire Vergadering van de Organisatie voor Veiligheid en Samenwerking in Europa, de Parlementaire Vergadering van de Raad van Europa en het Europees Parlement

eurovoc_concepts:
Albania
constitution
parliamentary delegation


title: Risoluzione legislativa recante il parere del Parlamento europeo sulla proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la direttiva 93/74/CEE del Consiglio concernente gli alimenti per animali destinati a particolari fini nutrizionali nonché le direttive 74/63/CEE, 79/373/CEE e 82/471/CEE (COM(97)0408 C4-0409/97 97/ 0208(COD))

eurovoc_concepts:
animal nutrition
consumer information
dietary product
foodstuffs legislation
labelling
marketing
packaging
pet food


title: Wetgevingsresolutie houdende advies van het Europees Parlement inzake het voorstel voor een verordening (EG) van de Raad inzake de erkenning van het onderscheidingsteken van de lidstaat van inschrijving van motorvoertuigen en aanhangwagens daarvan in het verkeer binnen de Gemeenschap (COM(97)0366 C4-0419/97 97/0199(SYN))

eurovoc_concepts:
EU Member State
freedom of movement
marketing standard
motor vehicle
vehicle registration


title: Wetgevingsresolutie houdende advies van het Europees Parlement inzake het voorstel voor een richtlijn van de Raad betreffende het storten van afvalstoffen (COM(97)0105 C4-0160/97 97/0085(SYN))

eurovoc_concepts:
environmental impact
environmental protection
quality of the environment
storage of waste
waste
waste disposal


title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet - Kontrollen under den fælles fiskeripolitik

eurovoc_concepts:
common fisheries policy
fishery management
fishing controls
fishing regulations
technological change

text: mm ' i ^ l fe * * ^ KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 19. 02. 1998 KOM(1998) 92 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET KONTROLLEN UNDER DEN FÆLLES FISKERIPOLITIK KONTROLLEN UNDER DEN FÆLLES FISKERIPOLITIK Indledning Den fælles fiskeripolitik har de seneste fem år været karakteriseret ved en betydelig udvikling i fiskerikontrollen, hvoraf første fase var vedtagelsen af kontrolforordningen i 1993, som har været i kraft siden den 1. januar 1994. På trods af de opnåede resultater er situationen stadig ikke helt tilfredsstillende, hvilket de forskellige rapporter udarbejdet af Kommissionen viser. Der forventes yderligere fremskridt som følge af gennemførelsen af de seneste kontrolbeslutninger, først og fremmest en udvidet anvendelse af satellitovervågning. Disse fremskridt er dog ikke tilstrækkelige, hvorfor supplerende aktioner er nødvendige. Denne tekst tager således sigte på at gøre status over en flerårig periode, hvilket ikke er muligt i en årsrapport^, 0g at analysere mulighederne for at gøre yderligere fremskridt. Første del indeholder en kort redegørelse for de resultater, der er opnået siden 1993. Anden del omfatter en analyse af de største mangler samt mulige løsninger. I tredje og sidste del opsummeres de temaer, der kræver en uddybning eller nye aktioner. I. RESULTATER OPNÅET SIDEN 1992 I 1992 havde Kommissionen kortlagt de største svagheder ved fiskerikontrollen^. Bestemmelserne har undergået dybtgående ændringer i perioden fra vedtagelsen af en ny og bedre kontrolforordning i 1993 indtil Rådets vedtagelse i december 1996 af en meget omfattende plan om udvidelse af den satellitbaserede overvågning^. Der blev frigjort betydelige budgetmidler både fra medlemsstaternes og fra Fællesskabets side, og der blev udviklet moderne teknikker (EDB, satellit). Ud over redskaber til forvaltning af fangsterne er der iværksat ordninger til forvaltning af fiskeriindsatsen. Selv om disse ordninger stadig ikke er fuldstændigt gennemført, hovedsageligt på grund af forsinkelser fra visse medlemsstater, har de vist sig at være en succes. Disse ordninger afløste en mindre fleksibel ordning, der blev anvendt på Spanien og Portugal inden disse landes fuldstændige indlemmelse i den fælles fiskeripolitik, uden at dette ændrede ved det hidtidige balanceforhold. Dette viser, at fleksibilitet og effektivitet kan forenes, navnlig når der gøres brug af moderne teknikker. i datatransmissionerne 1 Disse rapporter indeholder til gengæld detaljerede oplysninger og navnlig tal, som ikke er medtaget her - COM (96) 100 endelig udg. af 18/3/96 og COM (97) 226 endelig udg. af 13/6/97 2 SEC (92) 394 endelig udg. af 6. marts 1992 3 Forordning (EF) nr. 686/97 om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik; EFT L 102 af 19. 04. 1997 1 af interesser er afløst På internationalt plan har Rio-konferencen i 1992 resulteret i en betydelig ændring af både mentaliteten og det juridiske miljø, jf. bl. a. FAO-aftalen om overholdelse af forvaltnings- foranstaltningerne (1994)1, Adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri (1995) og FN-overenskomsten om de fælles fiskebestande (1995)2, som er udtryk for en ny politik, hvor forfølgelsen af strengt nationale regionale internationalt fiskeriorganisation, som anvendte denne politik i praksis, var Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO). Der blev vedtaget nye regler for organisationen, og fra 1995 blev der gennemført forsøg. Disse fiskerier har siden været blandt de bedst kontrollerede. Inden for rammerne af Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) er der ved at blive etableret et netværk. På basis af aftaler med tredjelande vedtages der protokoller, og der gennemføres forsøg i samarbejde med de berørte lande. Generelt spiller Den Europæiske Union en ledende rolle i bestræbelserne på at udvikle foranstaltninger for fiskerikontrol og i bestræbelserne på at gennemføre principperne om ansvarligt fiskeri. EU har navnlig stor erfaring med satellitbaseret overvågning. samarbejde. Den første Medlemsstaterne har ikke kun anskaffet ekstra udstyr, men i adskillige tilfælde også forstærket kontroltjenesterne med yderligere personale og foretaget omlægninger, som har gjort det muligt at øge effektiviteten. Der er også sket visse fremskridt i samarbejdet mellem de nationale administrationer. De eksisterende bilaterale samarbejdsaftaler er blevet suppleret med initiativer til samordning af de berørte medlemsstaters og Kommissionens aktioner med henblik på bestemte fiskerier. Forbindelserne mellem de nationale administrationer og Kommissionens tjenestegrene er således blevet intensiveret i et positivt samarbejdsklima. Udviklingen har været særligt markant inden for det følsomme fiskeri, hvor de nationale administrationer og Kommissionen har ydet en koncentreret indsats, f. eks. i NAFO, i forbindelse med drivgarnsfiskeri i Atlanterhavet og sildefiskeri i Nordsøen efter iværksættelsen af særordningen i 1996. Arbejdsdokumenter og møder med de nationale administrationer har gjort det muligt at gøre status over såvel de generelle problemer (satellit, tredjelande) som de specifikke problemer (drivgarn, Nordsøsild. ). Disse fremskridt afspejler en generel erkendelse af, at en streng kontrol er nødvendig for en effektiv fælles fiskeripolitik og dermed for fiskerisektorens beståen. Dette princip får stadigt større tilslutning fra den europæiske fiskeribranche. Det kræver til gengæld en garanti for ligebehandling og følgelig gennemsigtighed, navnlig medlemsstaterne imellem. 1 Rådets afgørelse af 25. juni 1996 om Fællesskabets godkendelse af aftalen om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav. EFT L 177 af 16. 07. 1996, s. 24 2 KOM (96) 472 af 4. oktober 1996 n. TILBAGEVÆRENDE MANGLER 1. Overvågning af fiskerflåderne Overkapacitet, dvs. at fangstkapaciteten fastholdes på et højere niveau, end hvad der er nødvendigt for at udøve det fiskeritryk, der anbefales af eksperterne, eller endda på et højere niveau, end hvad der er nødvendigt for at opfiske de af Rådet fastsatte kvoter, giver ofte anledning til problemer med overvågningen. Opretholdelsen af store udnyttelsesrater betyder ligeledes, at undermålsfisk kan komme til at udgøre en betydelig del af de disponible ressourcer, eftersom store fisk er sjældne. Dette vanskeliggør selvsagt overvågningen af de tekniske foranstaltninger til beskyttelse af ungfisk. Det er derfor vigtigt, at der indføres effektive regler for fiskerikapaciteten og fiskeriindsatsen. Erfaringsgrundlaget på dette område er dog lille, da det først var ved indførelsen af flåderegistret og det Tredje Flerårige Udviklingsprogram (FUP III), at spørgsmålet om oplysningernes i forbindelse med vedtagelsen af den nye rigtighed opstod. Desuden er det først kontrolforordning i 1993, at Kommissionens fiskeriinspektorat fik kompetence til at behandle disse emner. Der er ikke desto mindre problemer med opdelingen på kategorier samt målingen af fartøjernes tonnage, maskineffekt og fangsttid. Efter vedtagelsen sidst i 1997 af den nye generation af FUP for perioden 1997-2001 vil opmærksomheden især blive rettet mod overvågningen af disse FUP IV, herunder især opdelingen på kategorier og parametrene for begrænsningen af fiskeriindsatsen. Forkerte angivelser af maskineffekten bør undersøges nærmere. Der er først og fremmest et generelt problem med, hvordan målingen af fartøjernes maskineffekt standardiseres, og dette problem gør sig i visse tilfælde gældende inden for én og samme medlemsstat. Desuden synes ingen af medlemsstaterne systematisk at sammenholde den angivne maskinkraft med andre oplysninger som f. eks. forbruget af brændstof. Hvad angår overvågning af fiskeriaktiviteterne, var indførelsen af ordningen til forvaltning af fiskeriindsatsen i Atlanterhavet som allerede nævnt et klart fremskridt. Ud over forsinkelser består det største problem i valideringen af de referenceniveauer, som medlemsstaterne meddeler som led i forvaltningen af fiskeriindsatsen i Atlanterhavet og i forbindelse med FUP IV. Også på dette punkt er udsigterne for overvågning gode, når der føres logbøger, især for de medlemsstater, som rent faktisk har gennemført bestemmelserne om oprettelse af databaser. Der er dog fortsat forsinkelser af teknisk art. 2. Kontrol på havet Der er fortsat stor forskel på de ressourcer, som medlemsstaterne anvender til kontrol på havet. De disponible ressourcer varierer meget, både med hensyn til inspektionsfartøjer og med hensyn til fly. Dette skyldes bl. a. objektive egenskaber såsom størrelsen på de pågældende eksklusive økonomiske zoner (EEZ) samt, inden for disse zoner, størrelsen på de kontinentalsokler, hvor hovedparten af fiskeriaktiviteterne finder sted. En realistisk sammenligning af ressourcerne vanskeliggøres dog af, at de kompetente tjenester i de forskellige medlemsstater udfører en række opgaver, der falder uden for fiskerikontrolområdet, og at der ikke findes en fælles definition på, hvad en grundlæggende inspektion er. Kontrollen af fangstmængderne baseres på logbøgerne og i visse tilfælde på meddelelsen om fangstmængderne om bord. Tredjelandsfartøjer, som fisker i EU-farvande, giver anledning til særlige problemer, hvilke er belyst i et specifikt dokument fra Kommissionen1. En sammenligning med oplysningerne om de mængder, der er landet, er i dette tilfælde særdeles vanskelig, for ikke at sige umulig. Løsningen må bestå i et tættere samarbejde med myndighederne i de pågældende tredjelande, anvendelse af satellitbaseret overvågning til lokalisering af fartøjer og følgelig mere effektive inspektioner på havet. På åbent hav skal der ("checkpoints"), hvor fangstmængderne om bord kan desuden oprettes kontrolsteder kontrolleres, før fartøjet forlader EU-farvandene. Logbøgernes rolle i forbindelse med kontrollen af fangstmængderne er også blevet mindre, fordi et vist antal fiskearter er omfattet af de geografiske undtagelser (jf. Middelhavet), og fordi der er mange små fartøjer. Kommissionens logbogsforordning, som skal revideres i 1998, vil bane vejen for en løsning på det førstnævnte problem. Undtagelsesbestemmelsen for Middelhavet udløber i 1998, og det er derfor tvingende nødvendigt at forberede indførelsen af logbøger i denne region. Undtagelsen for fartøjer under 10 m er i princippet fuldt lovlig. I den nuværende forordning er det dog fastsat, at hver enkelt medlemsstat til gengæld skal indføre andre foranstaltninger til evaluering af fangsterne. Hvis der ikke indføres sådanne foranstaltninger, har de fiskere, der til at frygte en ikke er omfattet af undtagelsesbestemmelser, grund forskelsbehandling, da små fartøjer på grund af deres store antal og i visse tilfælde deres indvirkning på ynglepladserne også kan have en stor betydning for fiskeressourcerne. Derfor er det tvingende nødvendigt, at alle medlemsstaterne indfører effektive foranstaltninger til evaluering af fangsterne fra de fartøjer, der er omfattet af undtagelsesbestemmelser. Dette gælder i øvrigt også for andre undtagelser. Ved kontrol på havet bør det sikres, at inspektørerne rent faktisk får adgang til de samlede fangstmængder om bord, og at de ikke unødigt forstyrrer fiskerne i deres arbejde. Det vil således være hensigtsmæssigt at udarbejde en adfærdskodeks efter aftale med alle involverede parter. De adfærdskodekser, der er udarbejdet inden for NAFO og for nyligt inden for NEAFC, kunne tjene som model. Også de tekniske foranstaltninger er direkte berørt af kontrollen på havet. Det største problem skyldes en uberettiget eller uautoriseret anvendelse af små maskestørrelser. Eftersom den enkle løsning med "ét-nets-reglen" ikke kunne vedtages på trods af de garantier, den giver for en bedre kontrol, må man sørge for, at vilkårene for anvendelsen af forskelligartede maskestørrelser på samme fangstrejse frembyder tilstrækkelige garantier. Dette skal Rådet træffe beslutning om i 1998. Der er ligeledes problemer, når EU-fartøjer passerer fra én EEZ til en anden, da det er vanskeligt at sikre en kontinuerlig kontrol. Det ville dog være i modstrid med fællesskabsånden at gennemtvinge en ordning med kontrolsteder ved udsejling af en EEZ. De nyligt vedtagne bestemmelser og et tættere samarbejde mellem nationale administrationer, som Kommissionen kunne støtte, skal løse disse problemer. Problemet med passagen fra én EEZ til en anden vedrører således især fartøjer, der er så store, at de kan overvåges pr. satellit, hvilket i høj grad letter inspektionerne på havet. De tjenester, der inspicerer på havet, skal tilpasse deres strategier til de muligheder, som satellitovervågning giver. Derudover skal fartøjerne i Atlanterhavet angive fangstmængderne om bord ved overgangen til en ny zone. Det gælder derfor først og fremmest om at udnytte de nyligt vedtagne bestemmelser fuldt ud, inden der tages ved lære af erfaringerne, navnlig fra Atlanterhavet. KOM (96) 493 endelig udg. af 22. oktober 1996 fora som Den Internationale Østersø-Fiskerikommission Omladning kan også bruges til at hindre, at visse fangster kontrolleres på et senere tidspunkt. I (IBSFC), Den internationale Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) og Den Internationale Kommission for Tropiske Tunfisk (IATTC) kan der konstateres en tendens mod strengere kontrolbestemmelser - eller endda totalt forbud mod omladning - for at hindre svig. Hvor risikoen for svig er særlig stor, er der kun én løsning tilbage, nemlig kun at tillade omladning, hvis der kan foretages tilstrækkeligt hyppige inspektioner på et acceptabelt omkostningsniveau. Desuden ville mulighederne for skjulte omladninger kunne begrænses ved at supplere med satellitbaseret positionsbestemmelse. 3. Kontrol ved landing Kontrol ved landing er gennemgået i detaljer i den seneste meddelelse om udsigterne for EU's marked for fiskerivarer: ansvar, partnerskab, konkurrenceevne1. Derfor er der kun medtaget yderligere bemærkninger i det følgende. - Basisdokumenter, indførelse qfEDB. validering Også på dette punkt er der forskel på de ressourcer, som medlemsstaterne anvender, men Kommissionen er dog ikke i stand til at foretage præcise sammenligninger dels på grund af de mange forskellige opgaver, der udføres af kontroltjenesterne i flere medlemsstater, dels fordi der ikke er enighed om, hvad man forstår ved en grundlæggende inspektion. De forskellige initiativer, der er taget på internationalt plan, såsom ICCAT's mindstekrav til inspektion i havnene fra 1997, kunne tjene som forbillede. Også her er det største problem - ligesom det var tilfældet med logbøgerne - at visse medlemsstater ikke opfylder deres elementære forpligtelser med hensyn til indsamling af landingsopgørelser og/eller salgsnotaer. Procedurerne for validering og krydscheck af forskellige informationskilder varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat, og der er stadig lang vej tilbage, før mulighederne for validering ved hjælp af databaser, som har været obligatoriske siden 1996, kan udnyttes fuldt ud. - Kontrol af fartøjer, der ikke fører landingsmedlemsstatens flag Der findes situationer, hvor tredjelandsfartøjer i visse EU-havne inspiceres mere lempeligt end EU-fartøjer. Det samme problem gør sig gældende, og i endnu højere grad, for fartøjer, der fører et flag tilhørende en anden medlemsstat end den, hvor fangsten landes. Der findes blandt visse fiskere en stærk fornemmelse af, at bestemte fartøjer de facto undgår en streng kontrol, hvis fangsten landes i en anden medlemsstat. Det er muligt, at denne fornemmelse til dels er uberettiget, men problemet eksisterer, og det er endda alvorligt. Det er meget vigtigt at finde en løsning, da det ligger fiskerne meget på sinde at få indført en retfærdig kontrolordning. KOM (97) 719 endelig udg. af 16. 12. 1997, s. 15-16 Kommissionen er af den opfattelse, at medlemsstaterne juridisk set kan gennemføre en rimelig kontrol af disse tredjelandsfartøjer, eventuelt ved at vedtage de nødvendige nationale retsforskrifter. På den anden side kan manglen på EU-bestemmelser resultere i, at fiskerne lander deres fangster i de medlemsstater, hvor reglerne er mest lempelige. Med de nuværende fællesskabsbestemmelser kan medlemsstaternes "kontrol" af tredjelandsfartøjer, der lander fangsten i deres havne, kun give resultat, hvis disse fartøjer har fisket i EU-farvande. På nuværende tidspunkt er det ikke muligt at iværksætte en aktion, hvis fangsterne er opfisket i tredjelandsfarvande eller på åbent hav. Situationen udvikler sig dog hurtigt også på dette punkt, navnlig i de regionale fiskeriorganisationer og i særdeleshed i NAFO. EU-bestemmelser skal forbedres, så kontrollen navnlig af fartøjer, der fører bekvemmelighedsflag, bliver mere effektiv og dermed også mere retfærdig. De grundlæggende retsakter eksisterer allerede1, men de bør suppleres. Løsningen skal først og fremmest findes i utvetydige normer, således at det bliver muligt at sammenligne graden af kontrol ved landing i de forskellige medlemsstater samt kontrollen af forskellige fartøjskategorier i den samme medlemsstat. Kommissionen bør underrettes om procedurerne for og omfanget af inspektionen af de forskellige fiskerflåder, der ikke fører landingsmedlemsstatens flag. Dernæst er det nødvendigt at etablere et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne, hvorved en medlemsstats myndigheder kan sikre sig, at fartøjer, der fører denne medlemsstats flag og vælger at lande fangster i en anden medlemsstat, bliver kontrolleret på rimelig vis. Når en medlemsstat mere specifikt underrettes om, at et fartøj afslutter sin fangstrejse i en anden medlemsstat, skal myndighederne i flagstaten kunne stole på, at kontroltjenesten i den anden medlemsstat er rede til at samarbejde. Det ville være at gå for vidt, hvis man forpligtede den anden medlemsstat til at imødekomme alle anmodninger, men der skal gives garanti for, at kontrollen i det store og hele udføres med den påkrævede omhu. Man kunne forestille sig flere mulige foranstaltninger, hvor der lægges større eller mindre vægt på retsforskrifter. Der bør dog hurtigst muligt indføres retfærdige og effektive foranstaltninger, hvilket under alle omstændigheder forudsætter et aktivt samarbejde mellem administrationerne i de forskellige medlemsstater. Det påhviler Kommissionen at overvåge, at disse foranstaltninger fungerer tilfredsstillende. - De mange potentielle landingssteder Det, at der findes mange landingssteder, gør det umuligt at have permanente kontroltjenester på alle potentielle landingssteder. Det har fået nogle medlemsstater til at fastsætte de steder, som varerne skal passere (fiskeriauktioner), eller til at udarbejde fortegnelser over udvalgte havne, som alene har tilladelse til at modtage visse landinger, og hvor det er muligt at gennemføre en systematisk kontrol. Kontroltjenesterne har endvidere her betydelig gavn af registrering via satellit, især når det anvendte system gør det muligt via transponderen at opnå (næsten) tidstro oplysninger om fartøjernes position, når de nærmer sig kysten. Kontroltjenesterne kan herefter med en begrænset udgift opretholde en inspektionssandsynlighed ved landingen, der er tilstrækkelig til at gøre kontrollen troværdig. Generelt er det af særlig betydning, at der - så snart der er fare for en bestand, og kontrollen af landingerne giver problemer - kan indføres særlige ordninger, der om nødvendigt omfatter en fastsættelse af fortegnelser over udpegede havne. Rådets forordning (EF) nr. 1093/94 af 6. maj 1994 om fastsættelse af betingelserne for, at tredjelandes fiskerfartøjer kan lande deres fangster direkte og afsætte dem i Fællesskabets havne - Særlige salgskredsløb Bestemmelserne i den nuværende kontrolforordning er fuldt ud relevante for et "klassisk" kredsløb, hvor de fangster, der i forvejen er indført i en logbog, reelt sælges ved landingen. Det er i dette tilfælde muligt at foretage et krydscheck af i det mindste delvis uafhængige informationskilder. Situationen er især gunstig, når salget sker på edb-baserede auktioner, og den del af fangsterne, der er berørt heraf, er heldigvis steget de seneste år. Uden for dette grundmønster mister bestemmelserne deres effektivitet. Dette er tilfældet med fartøjer, for hvilke der gælder undtagelsesbestemmelser. Det er som tidligere anført nødvendigt, at medlemsstaterne i den forbindelse iværksætter de kompenserende bestemmelser, der er fastsat i lovteksterne. Men i mindst to andre tilfælde er der problemer, idet de eksisterende regler ikke er fuldt tilpasset: når fangsten efter at være blevet landet transporteres, inden den er blevet solgt, og når der ikke sker et reelt salg ved landingen, idet fiskerfartøjet henhører under en vertikalt integreret virksomhed. I det første tilfælde bør der med henblik på kontrollen af mindstemålene fastsættes en passende kombination af en eventuel justering af lovreglerne og en strategi, der går ud på, at kontrollen foretages efter landingen, f. eks. under transporten. Da problemet i vidt omfang er af international karakter, bør der ligesom i det tilfælde, hvor fartøjerne losser i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten, kunne sikres et effektivt samarbejde mellem de pågældende myndigheder. Hvad angår de integrerede virksomheder, vil en analyse af de forskellige situationer kunne gøre det muligt at finde frem til en metode til at sikre, at de anmeldte tal er lige så pålidelige, som tallene i de klassiske kredsløb. - Fællesskabsfartøjer, der losser udenfor EU Også her er der et lighedsproblem og en risiko for konkurrencefordrejning. I det nordlige Atlanterhav og i Østersøen har en del fiskere således en kraftig fornemmelse af, at når de lander deres fangster i visse havne uden for EU, så er der nogle fartøjer, der de facto ikke underkastes en passende kontrol af deres landinger. I øvrigt er der ikke samme administrative samarbejde med tredjelandene som det, der eksisterer inden for EU, for så vidt angår udvekslingen af oplysninger om de faktiske fangstmængder. Det er derfor nødvendigt at belyse de internationale forpligtelser, som havnestaterne har med hensyn til kontrollen af landingerne, samt hvordan det administrative samarbejde mellem havnestaten og flagstaten er organiseret. Det skal i forhandlingerne med de pågældende tredjelande især tilstræbes at opnå garantier på området. 4. Kontrollen med markedet for fiskeri- og akvakulturprodukter - Generelle bemærkninger Som Kommissionen har fremhævet i sin seneste meddelelse om udsigterne for EU's marked for fiskerivarer, skal de regler, der gælder for dette marked, bidrage til at bevare ressourcerne; en grundlæggende betingelse for, at denne målsætning kan nås, er, at der finder en effektiv kontrol sted i alle afsætningsleddene. Der er flere forhold i den nuværende situation, der lader noget tilbage at ønske. (i) De gældende fælles handelsnormer, der skal bidrage til at harmonisere konkurrencereglerne, overholdes ikke i tilstrækkelig og lige høj grad i alle medlemsstater. Dette har bl. a. muliggjort, at fisk under mindstemålene er blevet klassificeret under højere mål, der hvor disse produkter ikke kan afsættes på lovlig vis. Selv om handelsnormerne kan kontrolleres gennem alle afsætningsled lige fra det første salg til salget til den endelige forbruger, findes der ikke effektive kontrolprocedurer efter det første salgsled, og beføjelserne hos Kommissionens fiskeriinspektørerne går ikke videre end nævnte led. (ii) Når der interveneres på markedet gennem anvendelse af tilbagekøbsprisen, underkastes de tilbagekøbte mængder ikke altid de fornødne kontrolforanstaltninger. Det har ikke er blevet anvendt af alle bl. a. vist sig, at de fastsatte denatureringsforanstaltninger medlemsstater, og endvidere i de tilfælde, hvor denne anvendelse er sket, synes den ikke at have været tilstrækkelig, idet der ikke kan ses bort fra, at der er en risiko for, at nogle af de pågældende mængder på ny bliver markedsført. (iii) Hvad importen angår, tager den handlingsplan, som Kommissionen foreslog i sin meddelelse om forvaltningen af toldpræferenceordningerne (KOM (97) 402), sigte på at styrke de juridiske og organisatoriske midler, der kan sikre, at alle berørte parter overholder oprindelsesreglerne. (iv) Der kan konstateres mange tilfælde af svig og dermed en utilstrækkelig kontrol af samt fiskeriprodukternes oprindelse angår importbestemmelserne, specielt vanskelighederne med at anvende sundhedbestemmelserne. hvad - Mindstemål De største vanskeligheder er knyttet til landingen af fisk under mindstemålene til specifikke markeder. Der bør først og fremmest gøres en ende på de tilsvarende kredsløb, der omfatter transport fra landingsstederne til forbrugsstederne, undertiden over lange afstande. Dette vil bl. a. interventioner under transportfaserne. De andetsteds registrerede svagheder i forudsætte kontrolpraksisen efter rolle. På salgstidspunktet er det kun alt for nemt at påstå, at fisk, der ikke opfylder det mindstemål, der er fastsat for denne art, stammer fra en region, hvor dette mindstemål ikke gælder, eller fra opdrætsanlæg eller import. i den henseende en altafgørende landingen spiller Ved en lovjustering kan mulighederne for svig begrænses. Som Kommissionen har foreslået i ovennævnte meddelelse, vil der passende i den fælles markedsordnings bestemmelser kunne påtænkes indført nye bindende forskrifter vedrørende mærkningen af fiskerivarer, ikke bare for at sikre, at forbrugerne får bedre oplysninger, men også for at lette kontrollen med EU-reglernes overholdelse. Eksistensen af en EU-lovgivning, der kræver, at handelsbetegnelsen og oprindelsen angives for hver enkelt art i alle afsætningsled, vil gøre det nemmere for kontrolmyndighederne at identificere varerne og de gældende mindstemål. De nuværende fællesskabsforordninger giver allerede de nationale myndigheder nogle muligheder, som langtfra udnyttes fuldt ud. Der er derfor ingen grund til at justere disse lovtekster, hvis også de nye interventionsmuligheder forbliver uudnyttede. Forudsætningen for, at der kan ske fremskridt, er således en justering af fællesskabsbestemmelserne, som vil kunne lette de nationale myndigheders opgaver, og en øget vilje til at benytte de nødvendige midler, samtidig med at der sker en koordination mellem de forskellige berørte myndigheder inden for områderne landing, transport, import og afsætning. Det kan være særlig nyttigt med nye former for administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne på markedsområdet i lighed med det, der allerede er ved at ske på andre områder af det indre marked, i form af udveksling af nationale inspektører (således som fastsat i fællesskabsprogrammerne Karolus og Mattheus) og punktuel deltagelse i de nationale kontrolforanstaltninger af inspektører fra andre medlemsstater (kontrol af fødevaresikkerheden eller af god laboratoriepraksis). 5. Generelle betragtninger om midler, overtrædelser og sanktioner - Midler iværksat qf de forskellige medlemsstater Det er ikke for øjeblikket muligt for Kommissionen at foretage en kvantitativ, objektiv sammenligning af de kontrolmidler, som de forskellige medlemsstater benytter. Hvad de menneskelige og materielle midler angår, skyldes vanskelighederne, at en og samme tjeneste har mange forskellige opgaver. Det må derfor allerførst sikres, at de midler, der skal anvendes permanent, analyseres for sig. For de midler, der deles med andre, dvs. f. eks. det, der er indført med henblik på finansiering af nye kontrolmidler, bør Kommissionen ud fra de oplysninger, den har modtaget, være i stand til at kvantificere og i givet fald godkende den del, der reelt anvendes til fiskerikontrol. På samme måde bør der ved at generalisere det, der tidligere er blevet sagt om fiskerikontrollen på havet og ved landingen, nås frem til en fælles definition af en inspektion, således at der om nødvendigt sondres mellem forskellige mere eller mindre detaljerede standardtyper. Herefter vil der så kunne fastsættes minimumsnormer. - Overtrædelser og sanktioner I forbindelse med fiskerisektorens helt legitime krav om, at fiskere i de forskellige medlemsstater behandles ens, spiller sanktionsspørgsmålet en central rolle. Kommissionen har ved flere lejligheder forsøgt at skabe fremskridt i den retning. Selv om den har fået støtte fra Europa-Parlamentet, er dette ikke blevet fulgt op af Rådet. Forordning (EØF) nr. 2847/93 fastsætter simpelt hen, at medlemsstaterne - selv om de råder frit over de midler, de ønsker at anvende - har pligt til at nå frem til en ordning, der sikrer en kontrol samt sanktioner med afskrækkende virkning, og at underrette Kommissionen om sanktionsskalaer og disses faktiske anvendelse. Men erfaringen viser, at de fremsendte oplysninger ikke er reelt anvendelige til, at den forventede gennemsigtighed kan opnås. De fremsendte oplysninger er endvidere ofte ufuldstændige eller fremsendt så sent, at de er af yderst begrænset nytte. Denne situation indebærer et væsentligt problem. Det allermindste, der kan forlanges, er, at de oplysninger, der fremsendes til Kommissionen, gør det muligt for denne at foretage faktiske sammenligninger. Det bør specielt sikres, at i det mindste de større overtrædelser defineres og straffes på en sammenlignelig måde i de forskellige medlemsstater. Det har været muligt at opnå sådanne fremskridt i en på forhånd mere vanskelig sammenhæng uden for EU, nemlig inden for rammerne af NAFO. - Samarbejdet mellem medlemsstaterne om overtrædelser og sanktioner Selv når fiskerikontrollen råder over tilstrækkelige midler, bevirker kontrolmanglerne og fiskeriaktiviteternes mobilitet ofte, at inspektørerne står tilbage med mere tvivl end de juridisk gyldige beviser, som er helt nødvendige, for at der kan skrides effektivt ind over for ulovlige aktiviteter. Visse ulovlige aktiviteter kan bedre forfølges gennem et øget samarbejde mellem de berørte medlemsstater. Det er op til medlemsstaterne inden for rammerne af det retlige samarbejde at fastsætte de betingelser og procedurer, der kan sikre et sådant samarbejde. De nuværende procedurer viser sig ofte at være tunge og undertiden usammenhængende. Hvis der på EU-plan findes inkompatible procedurer, som bevirker, at visse overtrædelser ikke kan fiskeripolitiks forfølges, kontrolforanstaltninger. Der kan dog også gøres fremskridt på EU-plan uden at gribe ind i medlemsstaternes beføjelser. Det bør være målsætningen, at den enkelte medlemsstat tillægger rapporter, der udarbejdes af kontroltjenesterne i en anden medlemsstat, samme værdi som de rapporter, medlemsstatens egne tjenester udarbejder. Gennem afholdelsen af samråd bør der kunne opnås enighed om en standardmodel for inspektionsrapporten. Også på dette punkt er der nyttige erfaringer at hente fra de resultater, der er opnået inden for rammerne af NAFO. I øvrigt bør fremsendelsesprocedurerne fremskyndes og gøres mere klare, således at de kompetente myndigheder kan modtage dokumenterne i rette tid. spørgsmålstegn ved den sat et alvorligt er der fælles - Kommissionens aktionsmidler (EØF) nr. 2847/93 gælder En af Kommissionens hovedopgaver er at sikre, at de forskellige medlemsstaters kontrolordninger er effektive, og at såvel kontrolindsatsen som -resultaterne er retfærdige. Den har imidlertid det indtryk, at trods de fremskridt, der er sket, er denne opgave hidtil ikke blevet løst helt tilfredsstillende. De mangler, der har været i de oplysninger, den har modtaget, er allerede nævnt. Kommissionens tjenestegrene er endvidere blevet hæmmet som følge af flere andre mangler. Den første er knapheden på disponible menneskelige ressourcer. Denne mangel har vist sig at være så meget mere alvorlig, som Kommissionen har måtte benytte en meget betydelige del af sine ressourcer på specifikke problemer, bl. a. fordi disse har givet genlyd uden for EU (jf. NAFO, drivgarn). Der er derfor sket en indskrænkning af de menneskelige ressourcer, der reelt har kunnet anvendes til andre opgaver, og som således langt fra er i stand til at dække alle fiskeriaktiviteter i EU. I den forbindelse har de begrænsninger, der i medfør af som Kommissionens forordning inspektionstjeneste råder over, vist sig særligt skadelige. Hvis en medlemsstat ikke samarbejder med Kommissionen om at belyse en omtvistet sag, vil denne have meget vanskeligt ved at indsamle passende oplysninger uden at anvende store menneskelige ressourcer. Kommissionens tjenestegrene ville opnå en meget større effektivitet i deres overvågning af medlemsstaternes kontrolforanstaltninger, hvis Kommissionens inspektører havde en større autonomi ud over deres mulighed for at intervenere uden varsel i medfør af forordning (EØF) nr. 2847/93. De skal kunne indsamle oplysninger - ikke for at opnå beviser mod en individuel erhvervsdrivende - men derimod for at påvise mangler i den gældende kontrolordning. I øvrigt burde der være en mere klar definition af medlemsstaternes samarbejdsforpligtelser over for Kommissionen. Om det så er reglerne for adgangen til de databaser, der er fastsat ved forordning (EØF) nr. 2847/93, så kan de justeres med henblik på at effektivisere Kommissionens inspektion. Disse databaser ville kunne valideres langt bedre, hvis Kommissionen havde adgang til dem, uden at skulle sende et inspektionshold af sted, efter bestemmelser svarende til dem, der netop er vedtaget af Rådet vedrørende databaser for satellitovervågning1. for de aktionsmidler, 1 Rådets forordning (EF) nr. 2205/97 af 30. oktober 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik. EFT L 304 af 7. 11. 1997, s. 1 og 2. 10 III. AKTIONER, DER SKAL UDBYGGES, OG NYE AKTIONSOMRÅDER 1. Konsolidering af bevidstgørelsen Den seneste udvikling i erkendelsen af kontrollens nødvendighed er et af de vigtigste fremskridt, der er gjort. Men denne erkendelse bør udvides og konsolideres. - Hvad står derpå spil? Fiskerikontrollen er en nødvendig forudsætning for, at der kan indføres en effektiv fælles fiskeripolitik. Kontrolmanglerne påvirker direkte de fiskere, der ikke bedrager. Visse fiskeres svig indebærer, at andre uberettiget unddrages en del af deres potentielle fangster. Sviget virker forstyrrende ind på afsætningskanalerne ved at trykke priserne. Men kontrolsvaghederne medfører også, at når de officielle ikke er pålidelige, må en del af statistikker forskningsinstitutternes ressourcer afsættes til at foretage skøn over de reelle fangstmængder, hvilket går fra forskningen, hvorved kvaliteten af den videnskabelige rådgivning mindskes tilsvarende. Ud over disse umiddelbare konsekvenser påvirker den lave forvaltningseffektivitet også sektorens økonomiske sundhed. Kontrollen opfattes undertiden ligesom andre interventioner som en økonomisk belastning for de offentlige myndigheder, som fiskerisektoren er årsag til. For at fiskerisektoren igen kan blive en sund erhvervssektor, som ikke er afhængig af udefrakommende støtte, må der være en effektiv forvaltning, som er uløseligt forbundet med en effektiv kontrol. Det kan således betale sig at indføre en effektiv kontrol hurtigst muligt. Uden en sådan investering vil de øvrige investeringer aldrig give udbytte. - Erhvervets accept qf kontrolforanstaltningerne Kontrollen kan kun blive effektiv, hvis alle erhvervsdrivende anser den for dels at være en nødvendighed, dels at være i deres egen interesse samt udøvet retfærdigt. Erhvervet selv kan og bør være kontrolmyndighedernes fremmeste forbundsfælle. Der er i nogle medlemsstater eksempler på, at erhvervet deltager i kontrollen, eller at grupper af fiskere har været parter i civile sager om svig. Sådanne fremgangsmåder har vist sig meget effektive. Men for at erhvervets tilslutning kan opnås, må de kontrolforanstaltninger, der vedtages, være nøje begrundet og proportionelle, således at den byrde, som den enkelte foranstaltning lægger på erhvervet, står i forhold til den gavn, den kan have for kontrollen, og til størrelsen af risikoen for svig. Foranstaltningerne skal også være så klare, at alle, der berøres af dem, helt forstår betydningen af de problemer, som kontrolbestemmelserne tager sigte på at løse. De pågældende erhvervsfolk bør endelig også overbevises om, at der ikke eksisterer nogen forskelsbehandling. Kontrolspørgsmålet skal således være et centralt emne i dialogen mellem erhvervet og myndighederne. Og da spørgsmålet om gennemsigtighed endvidere spiller en afgørende rolle for de erhvervsdrivendes accept af foranstaltningerne, vil alt, hvad der kan være med til at sikre en sådan gennemsigtighed, være af allerstørste betydning. 11 - En udvidelse qf debatten inddrages, Fiskerikontrollen er ikke et område, som kontroltjenesterne og fiskerne selv skal styre i fællesskab. For at kontrollen kan blive effektiv, skal alle myndigheder, der berøres gennem alle produktionsled, skibsbygning og brændstofdistribution, til dem, der varetager kontrollen i transport-, forarbejdnings- og distributionsleddene. For nogle af disse myndigheder kan de spørgsmål, der vedrører fiskeriet, ikke være en hovedopgave. De bør imidlertid være fuldt opmærksomme på spørgsmålenes betydning. Det samme gælder for de myndigheder, der skal vedtage sanktioner: de bør kunne bedømme svigets rækkevidde og konsekvenserne af deres afgørelser. fra dem, der har ansvaret lige for I øvrigt bør også offentligheden være i stand til at forstå, at det er nødvendigt med en effektiv kontrol. En fælles politik berører alle. Kontrolmanglerne er til skade for den europæiske integrations troværdighed og for Europas ansigt udadtil. Disse mangler har direkte virkninger for forbrugerne og indirekte virkninger for de europæiske skatteydere. Forbrugerne opfordres endog til i højere grad at medvirke ved bekæmpelsen af fiskeri, der er i strid med kravene til en forsvarlig forvaltning. Desuden bør der ske en videreførelse og styrkelse af den indsats, der allerede er gjort, f. eks. for at oplyse offentligheden om vigtigheden af at beskytte fiskeyngelen og dermed nødvendigheden af ikke at stimulere forbrugernes efterspørgsel efter fisk, der ikke har mindstemålene. For at denne indsats kan styrkes, og man derved kan opfylde forbrugernes stigende ønske om et ansvarligt fiskeri, er det af afgørende betydning, at produkterne er sporbare. Det er derfor nødvendigt at kunne rekonstruere oprindelsen for de partier af fisk, der ikke opfylder mindstemålene. Men problemet er mere generelt. Det er også knyttet til kvalitetsnormerne: også på dette område bør forbrugerne råde over de nødvendige oplysninger og garantier, så de kan træffe deres valg med fuld viden. 2. Fælles integrerede strategier Kontrol er nødvendig og nødvendigvis omkostningskrævende. Spørgsmålet om kontrollens omkostningseffektivitet må derfor få en stigende betydning. Kommissionen mener, at kontrolindsatsen såvel i den enkelte medlemsstat som på europæisk plan generelt endnu ikke styres af samlede og fuldstændig rationelle strategier. Den skal udvikles efter følgende retningslinjer: - Kontrol efter landing Muligheden for at kombinere alle foreliggende oplysninger, fra kontrol på havet til interventioner under transport og afsætning, og at samle de forskellige informationskilder anses af alle for væsentlig. Men det er vanskeligt at iværksætte samlede strategier. Udnyttelsen af de muligheder for at krydse forskellige informationskilder og forskellige kontroltyper, der er hovedformålet med forordning (EØF) nr. 2847/93, er dog ofte for marginal. Kontrollen efter landing er fortsat meget begrænset. Retsakterne synes i det mindste for visse medlemsstater ikke at give de fornødne betingelser for at gribe ind på dette niveau. Kontrollen under transporten henhører ofte under et andet ministerium end fiskeriministeriet. Problemet vedrører ikke kun spørgsmålet om overholdelse af mindstestørrelser. "Sorte" landinger kan let "vaskes hvide", når en fisketransport kan undgå kontrol, hvis den ved transporten angives allerede at være solgt. Transitforsendelser af fisk (efter indførsel) eller påståede transitforsendelser udgør også en potentiel kilde til svig, hvis der ikke foretages kontrol ved forsendelsen. Det er derfor nødvendigt, at alle medlemsstater udvikler og anvender kontrol efter landingen. • • • • • • Hi - Optimal udnyttelse qf kontrolindsatsen Omfanget af kontrol på havet og på land er meget forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat. Dette kan delvis forklares ud fra objektive faktorer, men "fortidens indflydelse" lader sig ikke fornægte. Reglerne om fordeling af kontrolindsatsen især over for de alvorligste problemer fremstår generelt ikke særligt klare. Det er derfor hele spørgsmålet om strategierne for udnyttelse af kontrolressourcerne, der skal uddybes. Opdelingen mellem de forskellige tjenester, der forestår kontrollen i medlemsstaterne regelmæssigt af ansvarsfordelingen mellem myndighederne, det være sig den vertikale fordeling mellem f. eks. fiskeriministeriet og transportministeriet eller den horisontale fordeling mellem nationale og regionale administrationer. i fiskerisektoren, hæmmes Vanskelighederne ved at udvikle strategier, der integrerer alle kontrolmuligheder, koncentrerer ressourcerne om de alvorligste problemer og varetager forbindelserne mellem de berørte tjenester, kan derfor genfindes på europæisk plan i skærpet form. De største fremskridt på dette område skal ske i medlemsstaterne, der i første række er ansvarlig for kontrollen. Men Kommissionen kan og skal fremme udviklingen af de fornødne strategier ved at tilrettelægge tekniske møder og fremsætte forslag og henstillinger. 3. Tilvejebringelse og anvendelse af de nødvendige ressourcer De materielle ressourcer, som medlemsstaterne og EF har iværksat, har givet store fremskridt. Disse investeringer skal optimeres ved at knytte dem sammen med definitionen af helhedsstrategier. Det skal være muligt med præcision at definere den andel af de eksisterende ressourcer, der anvendes til fiskerikontrol, og ikke kun af de ressourcer, for hvilke EF ansøges om medfinansiering, og for hvilke det nu er nødvendigt at specificere denne andel. Visse former for tungt materiel skal ikke fornyes i nær fremtid. Men disse forbedringer af udgifternes gennemskuelighed og relevans formindsker ikke behovet for en varig indsats. Iværksættelsen af materielle kontrolressourcer skal videreføres, idet der lægges særlig vægt på anvendelsen af moderne teknikker. Kommissionen skal således fortsat fremme anvendelsen af videnskabelige og teknologiske metoder, som vil kunne gøre kontrollen mere effektiv. En ganske særlig indsats er nødvendig med hensyn til de menneskelige ressourcer. Den første fase skal medføre en fuldstændig afklaring af de menneskelige ressourcer, der faktisk anvendes til kontrol. De skal endvidere udbygges i de medlemsstater, som hidtil har investeret mindre end andre. De kvantitative aspekter udgør i øvrigt kun én side af problemet. Uddannelsen og motiveringen af kontroltjenesternes merarbejdere er lige så vigtig. Uden at ville harmonisere, ikke skal harmoniseres, vil en samordning på EF-plan øge effektiviteten. hvad der Kommissionen skal stimulere og fremme udvekslingen mellem medlemsstaterne af kontroltjenesternes medarbejdere. 13 4. Større gennemskuelighed Behovet for, at Kommissionen får lettere adgang til de oplysninger, som er nødvendige for at den kan overvåge medlemsstaternes kontrol, er allerede blevet fremhævet. Hvad gennemskueligheden angår, har den beretning, som Kommissionen hvert år skal fremlægge i henhold til artikel 35 i forordning (EØF) nr. 2847/93, ikke fuldt ud spillet den rolle, der var forventet. Kommissionens vanskeligheder ved at kunne råde over relevante og faktisk sammenlignelige oplysninger er allerede blevet nævnt. Overholdelsen af frister volder også problemer. Medlemsstaternes forsinkede fremsendelse af oplysninger såvel i startfasen som efter Kommissionens første udkast medfører, at årsberetningen systematisk fremlægges med så stor forsinkelse, at dens nytte formindskes. Fristerne skal altså revideres, og de skal faktisk overholdes. Man kan også spørge, om det faktisk er relevant at udarbejde beretningen hvert år, som det er fastsat nu. Beretningen bør drøftes grundigt i Rådet, så der faktisk kan drages konsekvenser heraf. Princippet om Kommissionens beretninger, hvorved alle kan vurdere den faktiske indsats og effektiviteten af kontrolordningerne i medlemsstaterne, er fuldt berettiget. Men hvis det opstillede mål skal nås, skal man revidere proceduren, for at beretningerne kan blive mere relevante, udarbejdes hurtigere og drøftes grundigere. Med hensyn til gennemskueligheden udgør de formelle beretninger ikke Kommissionens eneste aktionsmiddel. Den skal også gøre brug af alle de møder, den tilrettelægger vedrørende kontrol, og de kontakter på stedet, som kontrolbesøgene i medlemsstaterne bringer, for bedre at oplyse om Kommissionens indsats i de øvrige medlemsstater og for at sætte en stopper for ubegrundede mistanker medlemsstaterne indbyrdes, hver gang den søger at råde over de fornødne oplysninger. Kommissionen har ikke monopol på at fremme gennemskueligheden. Udveksling mellem de nationale tjenester findes. I 1997 skete der faktisk en lovende udvikling på dette område i nogle medlemsstater. Udvekslingen skal udbygges så hurtigt som muligt. Måske kunne inspektører fra en medlemsstat endog slutte sig til EF-inspektørerne, når der foretages kontrolbesøg i en anden medlemsstat. 5. Tilpasning af retsakterne De nye retsakter om fiskerikontrol, der blev vedtaget for fem år siden, er talrige og omfatter meget forskellige områder. De uløste problemer, der er nævnt ovenfor, skal afgjort ikke kun løses ved, at der fastsættes supplerende regler. Der findes under alle omstændigheder beslutninger, som åbenlyst ikke har givet de forventede resultater, som f. eks. kontrol pr. satellit. Et komplet regelsæt vil ikke være til nogen nytte, hvis materielle eller menneskelige ressourcer, passende strategier, den politiske vilje og fagfolkenes indsats mangler. 14 Enhver ajourføring af regelsættet bør i øvrigt tage højde for alle retsakter, og ikke kun forordning (EØF) nr. 2847/93. Allerførst bør man vedtage de gennemførelsesforordninger, der endnu ikke er vedtaget, som f. eks. tilpasning af bestemmelserne om logbøger, som nu igen kan drøftes (efter at der er opnået enighed i Rådet om de tekniske foranstaltninger, hvis regler skal indgå i udarbejdelsen af logbøger). Men der findes en lang række andre retsakter om fiskerikontrol, som f. eks. forordning (EØF) nr. 3759/92 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter 1. Alle retsakter bør tages op for at undgå overlapninger og sikre, at alle muligheder udnyttes fuldt ud, og der opnås en sammenhængende helhedsløsning. Forordningen fra 1993 indtager dog en central plads, og erfaringerne viser, at den kan forbedres. Visse vanskeligheder, som ikke var kendt før 1993, er siden blevet akutte, som f. eks. tredjelandsfartøjer, der fisker i EF-farvande eller lander deres fangster i EF-havne. Forordning (EØF) nr. 2847/93 skal tilpasses for at afhjælpe de svagheder, der er uddybet i anden del af denne tekst. Det gælder især for tredjelandsfartøjer, kontrol af landinger i en anden medlemsstat end den, hvor fartøjet er hjemmehørende, kontrol efter landing og/eller den første markedsføring og Kommissionens adgang til de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan overvåge den nationale kontrol. Man kan også spørge, om det er muligt at harmonisere sanktionerne. Ved en revision vil det være muligt at ajourføre, forenkle og om nødvendigt afklare retsakterne. 6. Samarbejde mellem og inden for medlemsstaterne Inden for samme medlemsstat varetages de områder, som fiskerikontrollen vedrører, ofte af forskellige tjenester, men hele sektoren skal kunne dækkes, hvis den skal fungere effektivt. Det direkte ansvar for kontrollen er overdraget til medlemsstaterne, mens problemerne ofte opstår på EF-plan. En god samordning er derfor påkrævet. Kommissionen vil ikke kunne påtage sig at tilrettelægge dette nødvendige samarbejde på alle områder. Det siger selv, hvad angår den interne samordning mellem medlemsstaterne. Det direkte samarbejde mellem medlemsstaterne er også meget vigtigt. Erfaringerne viser dog, at Kommissionen, der har et overblik, som de nationale administrationer måske ikke kan have, og indtager en neutral position, som gør den egnet til at fungere som mægler, skal spille en meget vigtig rolle i samordningen på EF-plan. Denne rolle supplerer den rolle, der udtrykkeligt er pålagt den til at overvåge effektiviteten af den nationale kontrol og garantere retfærdighed og gennemskuelighed. I de senere år er man blevet mere opmærksom på samordningsproblemernes betydning, og det kom klart til udtryk på det møde om fiskerikontrol, som det irske formandskab afholdt i september 1996. 1 EFT L 388 af 31. 12. 1992, s. 1. 15 De områder, der skal dækkes, er talrige og omfatter: - - - - - - definition af prioriteter og generelle strategier praktiske problemer ved intervention på stedet undersøgelse af løsninger, som vil kunne øge kontrollens effektivitet gennem nye teknikker udveksling af viden mellem medlemsstaterne, så at fremskridt i en medlemsstat kan komme de andre til gode, og overlapninger kan undgås de nødvendige harmoniseringer af udvekslingen, herunder udveksling af driftsdata definition af et fælles sprog, for at gøre kontrolindsats og -resultater virkelig sammenlignelige (f. eks. fiskerikapacitet, definition af elementære inspektioner). I disse spørgsmål vil betydningen af Kommissionens rolle afhænge mere af dens kapacitet til reelt at tilføre en merværdi, der er anerkendt af medlemsstaterne, end af den retsakt, der definerer dens beføjelser. Den råder under alle omstændigheder over mange aktionsressourcer: - - - - - - dens forslag, der skal bidrage til, at EF-bestemmelserne giver gunstige rammer for samarbejdet, og som i givet fald fastlægger forpligtelserne på dette område dens beretninger, som analyserer medlemsstaternes bidrag til kontrollen i forbindelse med den fælles fiskeripolitik, og dermed effektiviteten af samarbejdet mellem de berørte tjenester i en medlemsstat og deltagelsen i samarbejdet mellem medlemsstaterne i forbindelse med beslutningerne om medlemsstaternes ansøgninger om EF-finansiering af kontroludgifterne skal den tage hensyn til det forhold, at eksistensen af en effektiv national strategi og et godt samarbejde med de øvrige medlemsstater garanterer en god udnyttelse af budgetressourcerne den tilrettelægger udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne den udpeger de største problemer på EF-plan, og til løsning heraf fremmer den udviklingen af strategier og samarbejdsregler for hvert problem den tilrettelægger møder om specifikke problemer, det være sig et horisontalt problem (f. eks. indførelse af satellitkontrol) eller et vertikalt problem i forbindelse med et bestemt fiskeri. De sidste tre punkter viser, at det reelt drejer sig om at udvikle og anvende et netværk, som både medlemsstaternes og Kommissionens kontroltjenester deltager i. Hvad der begyndte med succes på specifikke punkter, skal udvides og opretholdes. Med henblik herpå skal der udarbejdes en plan for de kommende måneder og år på initiativ af Kommissionens tjenestegrene og i samråd og partnerskab med de nationale administrationer. Det vil være praktisk at tage hensyn til de tiltag, der er gjort på andre områder, som f. eks. IMPEL initiativet^ inden for miljøpolitikken og gennemførelsen af det indre marked^. Hvis fiskerikontrollen åbnes op til fordel for forbindelser med andre kontrolproblemer, kan det kun være et fremskridt. 1 KOM(96) 500 endelig udg. 2 Rådets resolutioner af 16. og 20. juni 1994, KOM(94) 29 endelig udg. , KOM(96) 20 endelig udg. 16 Konklusioner Det er muligt at forbedre vilkårene for fiskerikontrol. Som allerede understreget af Kommissionen kan der kun gøres fremskridt, hvis man generelt udvikler forvaltningen af fiskeriet, idet kontrol ikke vil kunne afhjælpe de strukturelle mangler i den fælles fiskeripolitik. Fremskridtene vil ikke kunne opnås her og nu. Aktioner skal iværksættes, og strukturer og mentaliteter skal ændres. Omvendt er fremskridt nødvendige og skal fremskyndes. Man må hurtigt tage skridtet videre fra diagnose til gennemførelse af løsninger. Hvis man genlæser den opgørelse, Kommissionen udarbejdede i 1992, vil man se, hvilke store fremskridt der er sket. Den viser også, hvilke vanskeligheder det volder at komme videre end konstateringer og hensigter, og man kan nu og da få den fornemmelse, at tingene står stille. Hvis der faktisk skal gøres fremskridt, skal der først og fremmest være politisk vilje til at opprioritere forberedelsen og den praktiske gennemførelse af en effektiv fiskerikontrol. Arbejdet skal gennemføres i fællesskab af medlemsstaterne og Kommissionen, som sammen skal fastlægge præcise mål med en tilpas kort og nyttig tidsplan, idet der tages hensyn til tidsmæssige begrænsninger og de fornødne tilpasningsfrister. Der er allerede vedtaget en tidsplan med nøgledatoer for de kommende år. Til de vigtigste datoer hører: - - - - juli 1998: første fase af gennemførelsen af satellitkontrol af skibspositioner, og for Atlanterhavet integrering af fangstdata i procedurerne for fremsendelse af data om indførelsen af ordningen for forvaltning af fiskeriindsatsen begyndelsen af 1999: indførelse af logbøger i Middelhavet, landings- og salgssedler med tilhørende databaser begyndelsen af 2000: planen for satellitkontrol går ind i anden fase, mens et nyt regelsæt for tekniske foranstaltninger vil blive indført for EF-farvandene, fra Atlanterhavet til Nordsøen beslutningen^ om budgetstøtte til medlemsstaterne for kontroludgifter udløber i 2000. Det er endnu ikke muligt at definere indholdet af de beslutninger, der vil blive truffet i form af bilaterale aftaler eller i internationale organisationer, men der forventes ændringer af de eksterne ressourcer. NAFO skal således i 1998 træffe afgørelse om de foreliggende pilotprojekter. På grundlag af ovennævnte tidsfrister kan år 2000 fastlægges som det samlede mål for indførelsen af en fuldstændig kontrolordning. Rådets beslutning (95/527/EF) om Fællesskabets finansielle deltagelse i visse udgifter, som medlemsstaterne afholder ved gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningerne under den fælles fiskeripolitik. 17 For 1998 kan der opstilles seks prioriteter: - - - - - - på grundlag af eksisterende retsakter skal der udvikles energiske aktioner for at afhjælpe de største mangler (visse medlemsstaters ufuldstændige gennemførelse af bestemmelserne om basisdokumenter og informatiseringen heraf, fejlagtige fangsterklæringer og gentagne kvoteoverskridelser for visse ressourcer) det skal analyseres, hvordan en kombination af retsforskrifter og samarbejde vil kunne øge kontrolinterventionernes effektivitet der skal iværksættes pilotforsøg med samordning af kontrolinterventioner, drøftelser af horisontale problemer, analyse af samordningsmetoderne i EU på andre områder end fiskeri regelsættet i forordning (EØF) nr. 2847/93 og tilhørende gennemførelsesforordninger skal efter behov justeres i forhold til andre retsakterom fiskerikontrol første fase af satellitkontrollen skal iværksættes effektivt, og integreringen af Middelhavet i de generelle bestemmelser skal forberedes der skal laves en endelig opgørelse over de ressourcer (herunder også menneskelige), der faktisk anvendes til kontrol, og der skal defineres metoder til effektiv sammenligning af den gennemførte kontrol og sanktionsordningernes effektivitet. For 1999 kunne der opstilles følgende hovedmål: - - - - - - - - de interventioner, der er nævnt under første afsnit for 1998, skal kompletteres. Det er meget vigtigt, at de resterende mangler udbedres, inden der indføres nye tekniske foranstaltninger, som er mere ambitiøse end de nuværende anvendelsen af kontrolinterventioner skal udvikles i hele sektoren, på havet, før og efter landing, og man skal fuldt ud udnytte alle de muligheder, som forskellige informationskilder medfører, herunder satellitkontrol, for de berørte fiskerflåder der skal foreslås en procedure for at løse samordningsproblemerne mellem medlemsstaterne, idet man supplerer de retsforskrifter, der tidligere skulle have været vedtaget, ved at drage fordel af de i 1998 gennemførte pilotaktioner på dette område og ved at definere en plan for udveksling af oplysninger og personer mellem alle berørte tjenester der skal udvikles en samlet kommunikationsplan for at gøre alle parter opmærksomme på kontrollens betydning der skal opstilles specificerede mål for de ressourcer, som en medlemsstat stiller til rådighed for kontrolarbejdet, i forhold til de objektive kendetegn for dens deltagelse i den fælles * fiskeripolitik det skal sikres, at Middelhavet integreres i de generelle bestemmelser kontrollen af eksterne ressourcer skal justeres, idet bestemmelserne skal forbedres dér, hvor det er nødvendigt og muligt, og det skal sikres, at gældende ordninger anvendes korrekt, idet fordelingen af opgaverne mellem medlemsstaterne og Kommissionen præciseres i hvert tilfælde opfølgningen af den budgetbeslutning, der udløber i 2000, skal forberedes. I 2000 vil man således kunne drage fordel af en lang række elementer, der allerede er iværksat eller starter i januar 2000 (anden fase af satellitkontrollen, nye tekniske foranstaltninger). Det vil være muligt at vurdere effektiviteten af regelsættet og at foretage en opgørelse, som er andet og mere end en gentagelse af de tidligere mangler. Med hensyn til den i 1992 foretagne opgørelse over fiskerikontrollen og de nødvendige fremskridt, der dengang blev udpeget, står den fælles fiskeripolitik så at sige midt i vadestedet. Det vil ikke være tilstrækkeligt at lade det regelsæt, der blev opstillet ved de i 1996 og 1997 vedtagne og nok så positive beslutninger, fortsætte ad det nuværende spor. Det er nødvendigt at gøre en ekstra indsats, der skal omfatte en justering af retsakterne, men som især tager sigte på at udvikle samarbejdet mellem alle aktører inden for fiskerikontrollen. 18 ISSN 0254-1459 K0M(98) 92 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 14 07 10 Katalognummer : CB-CO-98-097-DA-C ISBN 92-78-31215-0 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg «


title: Résolution sur la situation en Afghanistan

eurovoc_concepts:
Afghanistan
dictatorship
position of women
repression
sexual discrimination


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 514/98 af Edouard des PLACES til Kommissionen. Det indre marked og udkast til lov om retningslinjer for landbruget

eurovoc_concepts:
EU financing
France
action programme
agricultural guidance
agricultural holding
aid to agriculture
common agricultural policy
contract
national financing
single market

formats: html pdf print

text: 9. 10. 98 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 310/77 (98/C 310/101) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-0514/98 af Edouard des Places (I-EDN) til Kommissionen (19. februar 1998) Om: Det indre marked og udkast til lov om retningslinjer for landbruget I Frankrig har Landbrugsministeriet forelagt et udkast til lov for landbrugsorganisationerne, hvori der i afsnit I foresl(cid:229)s indfłrt territoriale dyrkningskontrakter (CTE). Disse kontrakter indg(cid:229)s med de administrative myndigheders godkendelse, omfatter alle dyrkningsomr(cid:229)der, en handlingsplan med m(cid:229)ls(cid:230)tninger for b(cid:229)de produktions- og tjenesteydelsessektoren, landsplanl(cid:230)gning, miljłbe- skyttelse og er et led i de nationale og regionale retningslinjer. I begrundelsen for artikel 3 vedrłrende oprettelsen af en finansieringsfond for CTE angives det klart, at denne fond i fłrste omgang skal finansieres via nationale bevillinger og senere via bevillinger, som frigłres ved oml(cid:230)gningen af stłtten som led i reformen af den f(cid:230)lles landbrugspolitik. Finder Kommissionen, at supplerende stłtte fra disse CTE, som fłrer til konkurrenceforvridning mellem medlemsstaterne, er i overensstemmelse med bestemmelserne om det indre marked? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (6. marts 1998) I henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3, underrettes Kommissionen s(cid:229) betids, at den kan frems(cid:230)tte bem(cid:230)rkninger til lovforslag, der tager sigte p(cid:229) at indfłre eller (cid:230)ndre stłtteforanstaltninger. Hvis det efter en forelłbig gennemgang skulle vise sig, at et forslag ikke er foreneligt med f(cid:230)llesmarkedet, jf. artikel 92, indleder Kommissionen den procedure, der er fastsat i EF-traktatens artikel 93. Den p(cid:229)g(cid:230)ldende medlemsstat kan i princippet ikke gennemfłre de p(cid:229)t(cid:230)nkte foranstaltninger, fłr denne procedure er afsluttet med en positiv, endelig beslutning. Kommissionen bestr(cid:230)ber sig p(cid:229) at sikre f(cid:230)llesskabsrettens overholdelse i forbindelse med medlemsstaternes ydelse af stłtte i landbrugssektoren. Da Kommissionen imidlertid endnu ikke i medfłr af ovenn(cid:230)vnte artikel har f(cid:229)et forelagt den af det (cid:230)rede medlem omtalte stłtte, er den ikke i stand til at udtale sig om de indholdsm(cid:230)ssige aspekter. (98/C 310/102) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0521/98 af Shaun Spiers (PSE) til Kommissionen (2. marts 1998) Om: Local Exchange Transfer Schemes (LETS) Har Kommissionen kendskab til, at to engl(cid:230)ndere, som bor i Frankrig, af en domstol blev dłmt for at deltage i en LETS? LETS-ordninger giver deres medlemmer mulighed for at hj(cid:230)lpe hinanden til geng(cid:230)ld for symbolske belłb, som senere kan byttes mod andre tjenester som babysitting, havearbejde eller mindre bygningsrepara- tioner. Ordningen udgłr et stadig mere omfattende aspekt inden for foreningslivets łkonomi eller socialłkono- mien. 240 LETS-ordninger er blevet godkendt af det franske arbejdsministerium, og der findes en lang r(cid:230)kke flere fordelt over hele EU. Har Kommissionen planer om at stłtte LETS-ordninger, som kan spille en vigtig rolle ved styrkelsen af det borgerlige samfund og ved bek(cid:230)mpelsen af social udstłdelse? Agter den at gennemfłre undersłgelser for at finde ud af deres omfang i hele EU? Har den planer om at opfordre en r(cid:230)kke medlemsstater til at holde op med at diskriminere LETS-ordninger?


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 399/98 DER KOMMISSION vom 19. Februar 1998 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1883/97

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

formats: pdf print

text: L 50/24 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 20. 2. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 399/98 DER KOMMISSION vom 19. Februar 1998 zur Festsetzung der H(cid:148)chsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1883/97 DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Markt- organisation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchf(cid:129)hrungs- bestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gew(cid:132)hrung von Ausfuhrerstat- tungen und zur Festlegung der bei St(cid:148)rungen im Getrei- desektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2052/97 (4), insbesondere auf Artikel 7, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Eine Ausschreibung der Erstattung und/oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Weichweizen nach Ceuta, Melilla und bestimmten AKP-Staaten wurde durch die Verord- nung (EG) Nr. 1883/97 der Kommission (5), ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2545/97 (6), er(cid:148)ffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, unter Ber(cid:129)cksichtigung der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 eine H(cid:148)chstausfuhrerstat- In einem solchen Fall wird der tung festzusetzen. Zuschlag jedem Bieter erteilt dessen Angebot der H(cid:148)chstausfuhrerstattung entspricht oder darunter liegt bzw. sich auf eine Ausfuhrabgabe bezieht. Die Anwendung der vorgenannten Kriterien auf die derzeitige Marktlage bei der betreffenden Getreideart f(cid:129)hrt zur Festsetzung einer H(cid:148)chsterstattung in H(cid:148)he des in Artikel 1 genannten Betrags. Der Verwaltungsausschuß f(cid:129)r Getreide hat nicht inner- halb der ihm von seinem Vorsitzenden gesetzten Frist Stellung genommen (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die H(cid:148)chsterstattung bei der Ausfuhr von Weichweizen wird f(cid:129)r die vom 13. bis zum 19. Februar 1998 im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1883/97 eingereichten Angebote auf 24,00 ECU je Tonne festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 20. Februar 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 19. Februar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 287 vom 21. 10. 1997, S. 14. (5) ABl. L 265 vom 27. 9. 1997, S. 69. (6) ABl. L 347 vom 18. 12. 1997, S. 33


title: Resolución sobre la Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo sobre las repercusiones del tercer paquete de medidas de liberalización del transporte aéreo (COM(96)0514 C4-0602/96)

eurovoc_concepts:
air cabotage
air transport
competition
liberalisation of the market
market access
transportation tariff


title: RÈGLEMENT (CE) N° 394/98 DE LA COMMISSION du 19 février 1998 établissant des valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
pip fruit

text: 20. 2. 98 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 50/15 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 394/98 DE LA COMMISSION du 19 f(cid:130)vrier 1998 (cid:130)tablissant des valeurs forfaitaires (cid:133) l’importation pour la d(cid:130)termination du prix d’entr(cid:130)e de certains fruits et l(cid:130)gumes r(cid:138)glement LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CE) no 3223/94 de la Commission, du 21 d(cid:130)cembre 1994, portant modalit(cid:130)s d’application du r(cid:130)gime (cid:133) l’importation des fruits et l(cid:130)gumes (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2375/96 (2), et notamment son article 4 paragraphe 1, vu le 3813/92 du Conseil, du 28 d(cid:130)cembre 1992, relatif (cid:133) l’unit(cid:130) de compte et aux taux de conversion (cid:133) appliquer dans le cadre de la poli- tique agricole commune (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 150/95 (4), et notamment son article 3 paragraphe 3, consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CE) no 3223/94 pr(cid:130)voit, en application des r(cid:130)sultats des n(cid:130)gociations commerciales multilat(cid:130)rales du cycle d’Uruguay, les crit(cid:138)res pour la fixation par la Commission des valeurs forfaitaires (cid:133) l’im- (CEE) no portation des pays tiers, pour les produits et les p(cid:130)riodes qu’il pr(cid:130)cise dans son annexe; consid(cid:130)rant que, en application des crit(cid:138)res susvis(cid:130)s, les valeurs forfaitaires (cid:133) l’importation doivent (cid:136)tre fix(cid:130)es aux niveaux repris (cid:133) l’annexe du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Les valeurs forfaitaires (cid:133) l’importation vis(cid:130)es (cid:133) l’article 4 du r(cid:138)glement (CE) no 3223/94 sont fix(cid:130)es comme indiqu(cid:130) dans le tableau figurant en annexe. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 20 f(cid:130)vrier 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 19 f(cid:130)vrier 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 337 du 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 325 du 14. 12. 1996, p. 5. (3) JO L 387 du 31. 12. 1992, p. 1. (4) JO L 22 du 31. 1. 1995, p. 1. L 50/16 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 20. 2. 98 ANNEXE du r(cid:138)glement de la Commission, du 19 f(cid:130)vrier 1998, (cid:130)tablissant les valeurs forfaitaires (cid:133) l’importation pour la d(cid:130)termination du prix d’entr(cid:130)e de certains fruits et l(cid:130)gumes Code NC Code des pays tiers (1) (en (cid:130)cus par 100 kg) Valeur forfaitaire (cid:133) l’importation 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 212 999 052 053 068 999 052 204 999 052 204 212 220 600 624 999 204 999 052 204 600 624 662 999 052 204 400 600 999 060 064 400 404 528 720 728 999 064 388 400 512 528 999 48,7 106,3 77,5 135,8 168,5 108,0 137,4 139,2 131,1 135,2 38,9 37,1 39,4 45,9 57,4 52,3 45,2 78,1 78,1 58,9 67,0 79,0 79,2 41,0 65,0 43,2 53,5 53,3 79,8 57,5 48,0 42,6 88,5 86,7 111,5 79,8 82,0 77,0 97,4 94,8 111,9 67,7 90,8 92,5 (1) Nomenclature des pays fix(cid:130)e par le r(cid:138)glement (CE) no 2317/97 de la Commission (JO L 321 du 22. 11. 1997, p. 19). Le code «999» repr(cid:130)sente «autres origines»


title: PERGUNTA ESCRITA n. 514/98 do Deputado Edouard des PLACES à Comissão. Mercado interno e lei de orientação agrícola

text: 9. 10. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 310/77 (98/C 310/101) PERGUNTA ESCRITA P-0514/98 apresentada por Edouard des Places (I-EDN) a‘ Comissa(cid:152)o (19 de Fevereiro de 1998) Objecto: Mercado interno e lei de orienta(cid:231)a(cid:152)o agr(cid:14)·cola Em Fran(cid:231)a, o projecto de lei de orienta(cid:231)a(cid:152)o agr(cid:14)·cola foi apresentado pelo Ministro da Agricultura a‘s organiza(cid:231)o(cid:152)es profissionais agr(cid:14)·colas. O referido projecto preve(cid:136), no t(cid:14)·tulo I, a cria(cid:231)a(cid:152)o de Contratos Territoriais de Explora(cid:231)a(cid:152)o (CTE). Os referidos contratos seriam contra(cid:14)·dos com a autoridade administrativa, diriam respeito ao conjunto da actividade de explora(cid:231)a(cid:152)o, incluiriam um programa de medidas relativas aos objectivos de produ(cid:231)a(cid:152)o de bens e de servi(cid:231)os, a‘ gesta(cid:152)o do espa(cid:231)o, a‘ protec(cid:231)a(cid:152)o do ambiente e inscrever-se-iam no a(cid:136)mbito das orienta(cid:231)o(cid:152)es nacionais e regionais. A exposi(cid:231)a(cid:152)o de motivos do artigo 3o, relativa a‘ cria(cid:231)a(cid:152)o de um fundo de financiamento dos CTE, precisa claramente que o referido fundo sera· financiado, numa primeira fase, pelas dota(cid:231)o(cid:152)es nacionais e, em seguida, pelas dota(cid:231)o(cid:152)es provenientes da modula(cid:231)a(cid:152)o das ajudas da PAC reformada. Considera a Comissa(cid:152)o que ajudas complementares concedidas com base nos referidos CTE, que geram consequentemente uma distor(cid:231)a(cid:152)o na concorre(cid:136)ncia entre produtores dos diferentes Estados-membros, sa(cid:152)o conformes a‘ regulamenta(cid:231)a(cid:152)o relativa ao mercado interno? Resposta dada por Franz Fischler em nome da Comissa(cid:152)o (6 de Mar(cid:231)o de 1998) De acordo com o no 3 do artigo 93o do Tratado CE, para que possa apresentar as suas observa(cid:231)o(cid:152)es, a Comissa(cid:152)o deve ser informada em tempo u·til dos projectos que visem instituir ou alterar aux(cid:14)·lios. Se, apo·s um exame preliminar, a Comissa(cid:152)o considerar que, a‘ luz do artigo 92o, um determinado projecto na(cid:152)o e· compat(cid:14)·vel com o mercado comum, deve instaurar o procedimento previsto no no 2 do artigo 93o. Em princ(cid:14)·pio, o Estado-membro interessado na(cid:152)o pode encetar a execu(cid:231)a(cid:152)o das medidas projectadas sem que aquele procedimento tenha tido como conclusa(cid:152)o uma decisa(cid:152)o final positiva. A Comissa(cid:152)o esfor(cid:231)a-se por assegurar que o direito comunita·rio seja respeitado pelos Estados-membros no a(cid:136)mbito da concessa(cid:152)o de aux(cid:14)·lios ao sector agr(cid:14)·cola. No entanto, dado que a Comissa(cid:152)o na(cid:152)o foi ainda informada, nos termos do artigo 93o do Tratado, dos aux(cid:14)·lios a que se refere o Senhor Deputado, na(cid:152)o lhe e· poss(cid:14)·vel pronunciar-se sobre o fundo da questa(cid:152)o. (98/C 310/102) PERGUNTA ESCRITA E-0521/98 apresentada por Shaun Spiers (PSE) a‘ Comissa(cid:152)o (2 de Mar(cid:231)o de 1998) Objecto: LETS (Regimes de troca a n(cid:14)·vel local) Tem a Comissa(cid:152)o conhecimento do caso de dois expatriados brita(cid:136)nicos a viver em Fran(cid:231)a que foram multados por um tribunal por participarem num LETS? Os LETS permitem aos seus membros ajudarem-se mutuamente usando uma moeda de troca simbo·lica que pode mais tarde ser trocada por outros servi(cid:231)os tais como tomar conta de crian(cid:231)as, jardinagem ou pequenas repara(cid:231)o(cid:152)es de constru(cid:231)a(cid:152)o civil. Este sistema constitui um aspecto cada vez mais importante da economia cooperativa ou social. O Ministe·rio france(cid:136)s do Trabalho e da Seguran(cid:231)a Social aprovou 240 LETS e existem muitos outros na Unia(cid:152)o Europeia. Tem a Comissa(cid:152)o planos para promover os LETS, que podem ter um papel fundamental no refor(cid:231)o da sociedade civil e no combate a‘ exclusa(cid:152)o social? Tenciona a Comissa(cid:152)o levar a cabo estudos para determinar o seu alcance na UE? Tem a Comissa(cid:152)o planos para combater a discrimina(cid:231)a(cid:152)o que alguns Estados-membros praticam relativamente aos LETS?