title: Rapport om det finansiella och tekniska biståndet till och samarbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika enligt rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 (EGT nr L 52, 27.2.1992, s. 1)

eurovoc_concepts:
Asia
Latin America
cooperation policy
development aid
report

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION ir^it it it it it i, it Bryssel den 29. 01. 1998 KOM(l998) 40 slutlig Rapport om det finansiella och tekniska biståndet till och sam arbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika enligt rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 (EGT nr L 52, 27. 2. 1992, s. 1. ) (framlagt av kommissionen) UNI i:i)iNii\(. RAPPORTENS DISPOSITION 1. DEN EKONOMISKA OCH SOCIALA UTVECKLINGEN I ASIEN OCH LATINAMERIKA 1991-1995 1. 1. ÖVERSIKT 1. 2. ASIEN 1. 3. LATINAMERIKA 2: EUROPEISKA GEMENSKAPENS (EG:S) UTVECKLINGSSAMARBETE MED LÄNDERNA I ASIEN OCH LATINAMERIKA 2. 1. ALLMÄN POLICYÖVERSIKT 2. 1. 1. h )l. K 'YRAM ARNA !•(")R ASIKN 2. 1. 2. 1'OUCYRAMARNA l-ÖR LATINAMIiRlKA 2. 2 UTVECKLING AV AL A-SAMARBETET 1991 -i 995 2. 3. AL A-FÖRORDNINGEN NR 443/92 AV DEN 25 FEBRUARI 1992 2. 4. BILATERALA SAMARBETSAVTAL OCH MULTILATERALA FÖRBINDELSER 3: REDOGÖRELSE FÖR GEMENSKAPENS SAMARBETE MED ASIEN OCH LATINAMERIKA 1991-1995 3. 1. KVANTITATIV ÖVERSIKT ÖVER GEMENSKAPSSAMARBETET 3. 2. KVALITATIVA ASPEKTER: FINANSIELLT OCH TEKNISKT SAMARBETE OCH EKONOMISKT SAMARBETE 3. 2. 1. AsiliN 3. 2. 2. L A T I N A M I - R I KA 4. AVSLUTANDE ANMÄRKNINGAR ANMÄRKNINGAR TILL TABELLERNA i 4 5 5 7 13 19 19 19 19 20 24 26 28 28 33 33 34 36 37 Rapport om det finansiella och tekniska biståndet till och sam arbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika enligt rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 (EGT nr L 52, 27. 2. 1992, s. 1. ) Inledning Denna rapport har sammanställts i syfte att uppfylla den skyldighet som fastställs i rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 om "finansiellt och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika". I artikel 16 i förordningen fastställs att " kommissionen vid slutet av varje femårsperiodJ (skall) överlämna en uttöm mande rapport med resultaten från den utvärdering som fortlöpande görs för att visa inte håra hur projekten och programmen har genomförts utan även huruvida riktlinjerna för stödet hör hehä/las eller ändras. " Som svar pik en begäran av rådet av den ! juni 1995 har kommissionen redan inlett arbetet med en utförlig och allsidig utvärdering av Europeiska gemenskapens utvecklings samarbete med de länder som är medlemmar i Lomékonventionen (AVS-ländema) och utvecklingsländerna i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet (ALAMED-ländema). Kommissionen har redan meddelat rådet sin avsikt att ställa rapporten om denna utvärdering till rådets förfogande under 1998. Den här rapporten föregriper inte, och skall inte heller på något sätt tolkas som en preliminär version av, den ovan nämnda utförliga och heltäckande utvärderingen Syftet med detta dokument är snarare att lämna en saklig redogörelse för gemenskapensbiständet till och samarbetet med de länder i Asien och Latinamerika (ALA-läiiderna) som omfattas av ovannämnda förordning under dess fem första är (1991-1905) m o( bakgrund av den sociala och ekonomiska utveckling som har ägt rum i ALA-länderna under perioden För konsekvensens och enhetlighetens skull utgår emellertid den här rapporten i huvudsak frän samma underlag som används för utvärderingen, särskilt när det gäller åtaganden för och utbetalningar av finansiellt utvecklingsbistånd pä förmånliga villkor till länderna i Asien och Latinamerika. Detta underlag innehåller olika analyser av samtliga former av bistånd till ALA-ländema och inte bara sådana som omfattas av förordning 443/92. Eftersom underlaget täcker ett bredare område än det som omfattas av förordningen har det endast varit möjligt att göra en relativt ytlig bedömning av läget när det gäller åtagandena för och utbetalningarna av de detta fall gällde perioden åren 1991 -1995. förordningen avser och av huruvida förordningens krav har bisländsmcdcl som tillgodosetts Del bör noteras att förordningen visserligen ger en allmänt hällen redogörelse för gemenskapens biståndspolitik och är i själva verket den enda juridiska text som fastställer en allmän ram för samarbetet med ALA-länderna, men i snävare bemärkelse utgör den en rättslig grund för förvaltningen av fyra budgetposter. Dessa är B7-3000 och B7-3001 för Asien samt B7-3100 och B7-3110 för Latinamerika, varav den första posten i båda fallen hänför sig till finansiellt och tekniskt bistånd och den andra till ekonomiskt samarbete. De totala åtagandena under dessa fyra budgetsposter är kända och redovisas i bilagorna till denna rapport. Det finns dock ingen detaljerad analys av dessa åtaganden, och denna begränsning gör att bedömningen i den här rapporten av de insatser som har gjorts med resurserna under dessa budgetposter, som utgår från uppgifter med en annan och bredare räckvidd, i bästa fall är approximativ Del bör också poängteras att förordningen också omfattar bistånd till och samarbete med Kina, Macao, lian, Irak och Jcmcn. Detta har beaktats i de tabeller som utgör en integrerad del av denna rapport Rapportens disposition Huvuddelen av denna rapport är indelad i tre större avsnitt, varav det första består av en beskrivning av den sociala och ekonomiska utvecklingen i de berörda länderna i Asien (Syd- och Sydostasien samt Kina - avsnitt 1. 2) och Latinamerika (avsnitt 1. 3) under referensperioden och belyser de olika utvecklingserfarenheterna i dessa regioner. I avsnitt 2 redovisas de principer som styr gemenskapens utvecklingspolitik och undersöks i vilken utsträckning dessa har uppfyllts i praktiken genom förordningen. I avsnitt 3 behandlas de åtaganden om och utbetalningar av offentligt utvecklingsbistånd - med medel från gemen skapens reguljära ärliga budget - som gjorts av kommissionen under referensperioden under de viktigaste posterna Rapporten avrundas med ett kort avslutande avsnitt 1. Den ekonomiska och sociala utvecklingen i Asien och Latinamerika 1991-1995 1. 1. Översikt Tabell 1. 1. 1: Översiktlig statistik Sydasien Ostasien Latinamerika 1270. 0 Befolkning (milj. 1994) 2,1 Befolkningstillväxt (% per år 1980-95) BNP-tiHväxt (årligt genomsnitt i % 1990-95) 4,6 BNP-tillväxt per capita (årligt genomsnitt i % 1985- 2,9 95) Skuldtjänstkvot (i % av exporten, 1995) Barnadödl. under 5 år (per tusen lev. födda 1995) Inkomstandel för den lägsta kvintilen (% 1990- talet) Fattigdomsklyftan (% 1993) Antal analfabeter (milj. ) Koldioxidutsläpp (ton per capita, 1992) Koldioxidutsläpp totalt (miljoner ton, 1992)b 12,6 416 0,7 1625 24,6 106 8,8 1761. 8 1,5 10,3 7,2* 12,8 53 6,9 7,8 210 2,1 870 463. 9 1,9 3,2 0,3 26,2 47 4,5 9,1 43 3,4 2 251 - » /' > > > > < < , * } J* t ^ J i ^1 "• t* < * s- "i y ' „ WW> > <f. ', , 1 ^> > 1 I Ippgillerna lör I ntinniiicnka inkluderar Västindien 2 I Ippgiftema lur < »stiisicn omfattar även Sydostasien, sorn inkluderar ländenia i lonitvariuide Indokina och Kina. Källa. Världsbanken - World Development Indicators, 1997, World Development Report 1997. n Till ( )stasien räknas även länderna i Stillahavsomrädet. b: l)et bör noteras i fråga om de globala utsläppen av koldioxid att de nationella utsläppen är av begränsad betydelse lör analysen cllcrsom de bestäms av befolkningens storlek och nivån pä den industriella aktiviteten. Pcrcapitautsläpp ger ett bättre mått för jämförelser av utsläpp som orsakas av genomsnittsindividens andel av landets industriproduktion. UNEP World Resources, 1996-97, p. 314. Asien har upplevt en relativt hög takt i den ekonomiska tillväxten under senare år (se tabell 1. 1. 1). Till exempel har ekonomierna i Sydasien vuxit i en takt av 4,6% per år i reala termer under referensperioden. Även om regionen har den högsta andelen fattiga i världen har denna andel ändå till följd av den relativt starka tillväxten minskat från 45% till 43%. Fattigdomen, såsom den avspeglas i sociala indikatorer, är dock fortfarande utbredd; mer än 50% av barnen i Sydasien under 5 års ålder är under normalvikt och endast 48% av de vuxna kan läsa och skriva. Sydostasien har upplevt en mycket högre tillväxttakt under referensperioden. Till stor del avspeglar denna tillväxttakt ulandsekonomiernas ökande integration med världshandeln - särskilt gäller detta länderna i Sydostasien - och den snabba utvecklingen av exporten och importen (se tabellerna 1. 1. 2 och 1. 1. 3). Den institutionella och strukturella basen för den snabba tillväxten och utvecklingen uppvisar emellertid i flera länder betydande svagheter: regeringarnas bristande förmåga till effektiv styrning och kontroll av ekonomin i allmänhet och den finansiella sektorn i synnerhet, otillräcklig hänsyn till tillväxtens effekter på miljön och i vissa fall otillräckliga utbildningsinsatser för att förbättra produktiviteten i takt med att löneskillnaderna ökar i jämförelse med Kina och Vietnam, Kambodja och Laos. Nat del fäller \ tet nam, Kambodja och Laos, har i Vietnam resultaten av det liberal! sermgsprogram som inleddes i slutet av 19X0 lalcl varit positiva HNIMill växten i reala tenner var i genomsnitt K,3% under perioden W 0 - W 5. Trots förlusten av de östeuropeiska marknaderna ökade exporten kraftigt till följd av ekonomins tillväxt och diversifiering. Under åren 1992-1995 var den årliga exportökningen i storleksordningen 30%. Kambodja, med en befolkning på 9 miljoner (ungefär två gånger större än befolkningen i Laos), har halkat efter sin mindre granne i ekonomiskt hänseende. BNP per capita i Kambodja beräknas ha varit 270 dollar 1995 jämfört med 350 dollar i Laos. Ingenstans har den ekonomiska tillväxten varit så påfallande snabb som i Kina. Kina har lämnat händelserna på Himmelska fridens torg bakom sig och fortsatt att genomföra de ekonomiska reformer som inleddes efter Deng Xiaopings makttillträde 1978. 1 slutet av referensperioden var Kina gemenskapens fjärde största och snabbast växande handels partner. Tabell 1. 1. 2: KU:s (12 medlemsländer) import frän Latinamerika och Ost-, Syd- och Sydostasien 1992-1995, miljarder ecu Latinamerika Sydasien ASEAN Kina Somjamfbrelse: EU-imporf Malt 1992 24,6 8,0 21,9 16,8 487,1 1993 22,1 9,4 25,5 19,6 493,2 1994 27,0 10,9 29,8 22,7 543,2 1995 29,2 11,7 32,2 24,8 575,y Källa europeiska kommissionen Europeiska unionen och världshandeln, 1996. a. Import från länder utan lur KU Latinamerika har uppvisat en förbättrad, om än relativt ordinär, tillväxttakt under perioden fram till 1995 och en betydande ökning av exporten till och importen från EU (se tabellerna 1. 1, 12 och 1. 3). Idag kan Latinamerika faktiskt se tillbaka på ett årtionde med stora förändringar och långtgående politiska och strukturella reformer som har väsentligt förvandlat de tlesta länderna och stärkt deras ekonomiska resultat. Även om dessa förändringar har vant betydande, har de dock ännu inte till fullo burit frukt i form av någon väsentlig förbättring av den sociala utvecklingen i form av en mera rättvis fördelning av inkomster och förmögenhet. Detta är den enda regionen i tredje världen utom Afrika söder om Sahara där förekomsten av fattigdom (enligt Världsbankens "headcount index") faktiskt har ökat under perioden 1987-1993 (från 22% till 23,5%). Tabell 1. 1. 3: EU:s export till Latinamerika och Ost-, Syd- och Sydostasien, 1992- 1995, miljarder ecu Latinamerika Sydasien ASEAN Kina Som jämförelse EV-exporftotalt 1992 20,5 7,9 19,3 6,9 436,1 1993 1994 I995 24. 1 9,4 23,2 11,3 29,0 10,5 27,8 12,5 30,5 12,2 33,2 13,1 491,1 541,8 589,7 Källa Europeiska kommissionen. Europeiska unionen och världshandeln, 1996. a* Export till länder utanför EU. 1. 2. Asien i ALA-förordningen Europeiska unionen har för sitt bilaterala samarbete med flertalet länder och regioner i Asien, liksom i andra regioner, successivt ingått handels- och samarbetsavtal. Utöver de (443/92), och som är principer och metoder som fastställs utgångspunkten för denna rapport, har EU:s övergripande mål, vad gäller alla policy- aspekter, inklusive utvecklingssamarbete, senast redovisats i kommissionens meddelande "Mot en ny strategi i Asien" [KOM)(94)3l4]. Dessa mål innebär en strävan att bidra till en hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning i de minst resursstarka länderna i Asien, att vidta alla åtgärder som behövs för att åstadkomma öppna marknader och icke diskriminerande betingelser för näringslivet som kan gynna utvecklingen av handel och ländernas investeringar mellan Europa och Asien, och att stödja de asiatiska ansträngningar att samarbeta på regional och delregional nivå. (med undantag av Sri Lanka) upplevde en viss minskning i Länderna i Sydasien, tillväxttakten under perioden 1990-1995 (se tabell 1. 2. 1). I Indien, den dominerande ekonomin i regionen, har den politiska ovissheten bromsat genomförandet av de långt gående reformer som inleddes 1991. Stora framsteg har ändå gjorts och 1995 hade budget underskottet och underskottet i betalningsbalansen minskat, inflationen hade avtagit och lättnader hade införts i valutaregleringama. De utländska direktinvesteringarna har ökat stadigt och uppgick 1994 till 620 miljoner dollar. Sydasiens resursmobilisering under referensperioden har gett blandade resultat. I Indien var det inhemska sparandents andel av BNP (sparkvoten) relativt svag och låg kring 20% under större delen av perioden, vilket har hindrat investeringar i välbehövliga infrastruk turprojekt och andra kapitalkrävande projekt. Pakistan, med en sparkvot på 17,3% som högst 1992 och 13,2% som lägst 1991 och 1993, har lyckats ännu sämre i sina ansträng ningar att mobilisera det inhemska sparandet. I de flesta sydostasiatiska länderna har den ekonomiska tillväxten varit exceptionellt snabb under referensperioden, med en oavbrutet hög årlig tillväxttakt som har varierat mellan 8,7% i Malaysia och Singapore och 7,6% i Indonesien. Endast Filippinerna utgör ett undantag från detta generella tillväxtmönster De reformer som inletts i landet hade dock börjat slå igenom under senare delen av referensperioden och vid mitten av 1990-talet steg BNP per capita kraftigt i Filippinerna, arbetslösheten avtog och inflationen gick ned till ensilïriga tal. Sparkvoten i ekonomierna i denna region har varit relativt hög (endast i Filippinerna var kvoten mellan sparande och investeringar lägre än 35 % och i Singapore varierade den mellan 45% 1995 och 48% 1994) och dessutom har ett kraftigt inflöde av medel från utlandet stärkt kapitalbildningen. Vietnam, Kambodja och Laos har upplevt en ekonomisk tillväxt och de utländska investeringarna har oeksä ökat I Vietnam har både export och import gynnats av liberaliseringen av utrikeshandeln och investeringsreglerna och av att landet har blivit tillgängligare för utlänningar. Även om de utländska investeringarna i Vietnam har varit blygsamma jämfört med de övriga sydostasiatiska länderna, har de ökat snabbt. Sedan antagandet av lagen om utländska investeringar 19X8 (som liberaliserades ytterligare 1992) har flödena av utländska direktinvesteringar stigit stadigt och nådde 1,8 miljarder dollar 1995 och 2,3 miljarder dollar 1996. Utvecklingen för de mindre länderna i regionen har varit likartad. Laos uppvisade en genomsnittlig årlig tillväxt på 6,5%> i reala termer under 1990-talets första hälft, medan tillväxten i Kambodja var 6,4% under samma period. Den kinesiska ekonomin är världens tionde enligt det traditionella BNP-måttet. Öm man i stället använder måttet köpkraftsparitet, vilket ger en mer rättvisande bild, räknas Kina som världens fjärde ekonomiska makt. Dess ekonomi växte rekordsnabbt under 1992 och 1993, då den årliga tillväxttakten var drygt 13%. Stigande inflation, fysiska falskhalsar och institutionella svagheter hotade denna tillväxttakt och gjorde det nödvändigt att gå fram med större försiktigtighet. Den reala tillväxten minskade till 10% under 1995 och beräknas ha sjunkit ytterligare till 8,5% förra året, huvudsakligen till följd av en restriktiv finanspolitik som infördes för att motverka inflationstendenserna. Samtidigt sjönk inflationen, som hade nått 21% 1994, till 15% 1995. Tabell 1. 2. 1 BNP-tillväxt Genomsnittlig tillväxttakt (procent) 1980-90 1990- Sydasien Bangladesh Indien Pakistan Sri Lanka Sydostasien Indoncsicn Malaysia Filippincrna Singapore Thailand Vietnam 4,3 5,8 6,3 4,2 6,1 5,2 1,0 6,4 7,6. 4,1 4,1 4,6 4,8 7,6 8,7 2,3 8,7 8,4 8,3 Kina 10,2 12,8 Källa: Världsbanken- World Development Indicators, 1997 Kina håller snabbt på att integreras i de globala kapital marknaderna och absorberar en ökande andel av de inter nationella finansiella flödena till Världs utvecklingsländerna. banken beräknar att Kinas andel i förhållande till samtliga ut vecklingsländer är 40%) vad gäller utländska direktinvester ingar, 10% av de internationella aktiefonderna och 5% av de obligationsflö internationella dena. Kinas utrikeshandel upp visade ett överskott förra året på 16 miljarder dollar, med en exportökning på 3% till totalt 153 miljarder dollar och en ökning av importen med 4% till 137 miljarder dollar. I slutet av referensperioden var Kina liuropeiska unionens fjärde största och snabbaste växande handelspartner. Trots ett relativt svagt klimat för näringslivet ökade de genomförda utländska investeringarna frän 38 miljarder dollar 1995 till 40 miljarder dollar förra året I en nyligen publicerad rapport (september 1907) förutser Världshanken att inflödet av utländska investeringar äter kommer, i takt med all del pågående stabiliseringsprogrammet slår igenom, att stiga till de rekordnivåer som gällde under del tidiga 1990-talet och all Kina i slutet av årtiondet kommer att återta platsen som en av de största mottagarna av utländska direktinvesteringar. Enligt Världsbankens beräkningar kommer Kina fram till år 2000 att ha svarat för så mycket som 40% av utvecklingsländernas exportökning under detta årtionde. Till år 2020 beräknar Världsbanken att Kina kan komma att tredubbla sin andel av världshandeln till 10% och därmed bli världens näst största handelsnation efter Förenta Staterna. Tabell 1. 2. 2 Demografiska indikatorer Bcfolkning (miljoner, 1995) Bcfolknings- tillväxt (ärligt geiHHimiitt % 1995-2010) Sydasien Bangladesh Indien Pakistan Sri Lanka Totalt (1994) Sydostasien Indoncsien Malaysia Filippincnia Singapore Thailand Vietnam Tolalt (1994) Kina 120 929 130 18 1 270,0 193 20 69 3 58 73 478,8 1 200 1,5 1,3 2,5 1,1 1,8a 1,3 1,8 1,8 1,0 0,7 1,6 1,6a 0,8 Sta( (Slön 1990 Isbeft llH StHll 1995) rikiiiiig 1 - tlllvliiltakl I "/ Bcfolkniii}>s- *' dyn amik2 (basil r=* 1995) 1,6 1,4 1,6 1,4 1,4 1,6 1,5 1,2 1,4 1,6 1,3 5,7 4,2 4,3 4,4 2,0 3,1 1,0 2,2 1,9 2,3 rvledel- livslangd (1994 -ur) 56,4 61,3 62,3 72,2 61,3 63,5 71,2 67,0 77,1 69,5 66,0 64,3 68,9 Källa: Världsbanken- World Development Indicators, 1997. UNDP Human Development Report 1997 a: 1994-2000 De demografiska indikatorerna avspeglar strukturförändringarna i de asiatiska samhällena. Fertilitetstalet, dvs. antalet födslar per kvinna, sjönk i Indien från 5 år 1980 till 3,2 år 2 Indikatorn för bcfolkningsdynamik visar förhållandet mellan den del av befolkningen som varken ökar eller minskar och hela landets befolkning under basåret, under förutsätUiingcn att fertilitetstalet är tillräckligt högt för all inte befolkningen skall minska. Den är ett uttryck för det förhållandet att spridningen av stora grupper av kvinnor i fruktsam ålder i älderspyramiden, trots nolltillväxt bland befolkningen i stort, kan leda till att antalet födslar blir större än antalet dödsfall i de äldre åldersgrupperna. 1 höginkomstländcrna, liksom i Öst europa, ligger indikatorn kring 1. 1 1905 Födslarna per kvinna i Bangladesh föll från 6,1 år 1980 till 3,5 år 1995, medan mot svarande siffror för Pakistan var 7 och 5,2. Fertilitetstalen i Sydostasien, där utgångsnivän var lägre, uppvisade mindre kraftiga minskningar frän 4,2 till 3,4 i Malaysia och 3,5 till 1,8 i Thailand liiidnst i Filippinerna och Indonesien närmade sig lertilitelslalen de som uppmättes'i Sydasien Indikatorn lör befolkningsdynamik, som visar procentandelen yngre människor i en given befolkning, har varit fortsatt hög i båda regionerna. De vanliga fattigdomsindikatorerna, t. ex. dödlighet bland barn under fem år och tillgång till rent vatten och sanitära anläggningar, visade samtliga på förbättrade levnadsför hållanden. Vid mitten av 1990-talet hade 81%» av Indiens befolkning tillgång till rent vatten och 29% tillgång till sanitära anläggningar. Siffrorna för Pakistan var 74% respektive 47%. I länderna i Sydostasien har dessa indikatorer förbättrats så mycket att de inte längre är intressanta. 96% av befolkningen i Thailand och 84% i Malaysia hade tillgång till sanitära anläggningar. Även länderna Indonesien och Filippinerna var motsvarande siffra 51% respektive 77%» översiktliga indikatorer, t. ex Världsbankens ofta citerade "hcadcounl index" - den procentandel av befolkningen som inte når upp till ett existensminimum på 1 dollar per dag - har också förbättrats, särskilt i Sydostasien. i de mindre rika Drygt 52% av befolkningen i Indien och 29% av befolkningen i Bangladesh fick klara sig på mindre än 1 dollar per dag 1993, men i Sydostasien var det bara Filippinerna som uppvisade en liknande fattigdomsnivå. I övrigt varierade nivåerna mellan 15%» av befolkningen i Indonesien och 6%» i Malaysia. Tabell 1. 2. 3. : Fattigdom och inkomstfördelning Gini-index Fattiga (<1$ kdpkrattsparitet per dag, %)1981-95 29,4 52,5 11,6 14,5 27,5 5,6 0,1 41,5(1989)b 33,8(1992)" 28,3 (1995)'' 32,1 (1992)" 31,7(1993)" 40,7(1988)" 48,4(1989)" 46,2(1992)" 35,7(1993)" Asien Kina Indien Bangladesh Pakistan Indonesia! Filippincrna Malaysia Thailand Vietnam Killin: UNDP- llummi Development Report 1997, Världsbanken - World Development Report 1997 a: Källa: Världsbanken, Poverty Reduction and the World Bank: Progress and Challenges in the 1990s. Maj 1996. Uppgifterna avser 1993. b: Undersökningsår. Tabell 1. 2. 4 Hälsa: antal patienter per läkare Sydasien Bangladesh Indien Pakistan Sri Lanka Sydostasien Indonesien Malaysia Filippinerna Singapore Thailand Vietnam Kina 1980 1993 8424 2694 3500 7172 12458 3917 7848 1111 6803 4151 1100 12844 2459 1923 6843 7028 2441 8273 714 4416 2279 1063 Källa: Världsbanken - World Development Indicators, 1997 antalet patienter per läkare har ökat från 8 424 hälso- och sjukvård i Sydostasien framgår av patienter per läkare från 3 917 år 1980 till 2 441 803 år 1980 och 4 416 år 1993. i födda till 115 per Indien Hälsotalen har också förbättrats. Dödligheten bland barn under 5 år tusen hade sjunkit levande och Bangladesh i mitten av 1990-talet, medan de i Pakistan hade sjunkit till 137. I början av årtiondet var motsvarande siffror 142 respektive 180 för Indien och Bangladesh och 158 för Pakistan. I de mindre rika sydostasiatiska länderna - Indone sien och Filippinerna - var dödlig heten bland barn under 5 år 36 respektive 53 i mitten av 1990-talet. På samma sätt har läkartätheten ökat regionen. Enda markant undantaget var Bangladesh, där år 1980 till 12 884 år 1993. Utbudet av läkartätheten; i Malaysia sjönk antalet år 1993, medan siffrorna i Thailand var 6 i hela I Vietnam, Kambodja och Laos har effekterna av långvariga interna konflikter och en kraftig koncentration av resurser till säkerhetssektorn satt sina spår i en lägre levnads standard för större delen av befolkningen. Kambodja kommer på 148:e plats i UNDP:s index för mänsklig utveckling (Human Development Index) och Laos på 141. a plats, långt efter Vietnam på 115:e plats. Medellivslängden i Kambodja är 49,7 år (51,7 år i Laos), jämfört med 62,7 år i Vietnam. Den genomsnittliga utbildningstiden i Kambodja är 2,0 år jämfört med 2,9 i Laos och 4,6 i Vietnam. 13% av Kambodjas befolkning har tillgång till sanitära anläggningar jämfört med 53% i Vietnam. Barnadödligheten i Kambodja är 120 per tusen levande födda, jämfört med 101 i Laos och 59 i Vietnam. Kinas snabba tillväxt har åtföljts av en massiv minskning av fattigdomen. Mellan 1991 och mitten av 1995 minskade antalet människor bland landsbygdsbefolkningen som levde i extrem fattigdom från 94 miljoner till 65 miljoner. Idag förekommer extrem fattigdom i Kina nästan uteslutande på landsbygden och drabbar vanligen hela samhällen snarare än enskilda individer. Den är huvudsakligen koncentrerad till inlandsprovinserna i landets relativt ogästvänliga norra och sydvästra delar, där barnadödlighet och andra fattig domsindikatorer är fortsatt höga jämfört med de mer välmående regionerna längs kusten och i nordost. Till stor del tack vare innovativa program för landsbygdsutveckling är inkomsterna på landsbygden numera mindre beroende av jordbruk än tidigare. Det finns för närvarande mer än 18 miljoner landsbygds- och byföretag med ca 95 miljoner anställda, som tidigare var lantarbetare, och dessa svarar för nästan en tredjedel av industriproduktionen. Inkomsterna från dessa industrier har höjt landsbygdssamhällenas självförtroende och, kanske mera påtagligt, deras levnadsstandard. 11 1 *>H0 I (>*>3 Sydasitn 48 49 50 43 31 48 Sydostasien W. V) 33 48 Itaiif. l. idcsh Indien Pakistan Sri Lanka Indonesien Malaysia Filippinerna Singapore Thailand Vietnam Tabell 1. 2. 5: könsfördelning inom utbildningen: 1'rimiii undervisning: procentandel kvinnliga elever Framstegen när det gäller att riva ner könsbarriär- erna har varit ojämna. I--änderna i Sydostasien har gjort viktiga framsteg pä detta område, men när det gäller kvinnans roll i Sydasien finns fortfarande utrymme för utveckling. Kvinnornas möjligheter i det att delta aktivt och ekonomiska är samhälleliga Många begränsade. är kvinnor lågutbildade och deras deltagande på arbetsmark naden är begränsat till den lågavlönade informella, produktionssektorn. Bristen pä mojligheter till formell utbildning, vilket delvis beror pä bristen pä kvinnliga lärare i landsbygdsområdena, skapar en situation där kvinnor, särskilt kvinnor som kommer frän formella arbetsmarknaden. Det finns fä kvinnliga chefer i Bangladesh; endast 2% av landets högre tjänstemän och chefer är kvinnor, vilket kan jämföras med 2,3% i Indien, 3,4% i Pakistan och 7% i Sri Lanka. Dessa siffror står i bjärt kontrast till dem som gäller för Sydostasien. 1 Singapore och Filippinerna är 34% av de högre tjänstemännen och cheferna kvinnor, medan kvinnorna i Indonesien och Malaysia utgör 63% respektive 45% av den kvalificerade personalen och personal inom tekniska yrken. landsbygden, i praktiken är uteslutna frän den Källa: Världsbanken World Development Indicators, IV97 46 49 49 48 48 47 i Sydasien livet Kina 47 45 49 för knappt hälften svarade offentligt utvecklingsbistånd Offentligt utvecklingsbistånd svarade för en jämförelsevis liten del - 10% - av inflödet av externa resurser till utvecklingsländerna i Sydostasien 1994 och för 3,6% av BNP. När det gäller Sydasien (46%) av nettoinflödet av resurser frän utlandet och för ca 2% av BNP (7 miljarder dollar) Netlokapitalflödct till Sydasien frän den privata sektorn uppgick till 5,2 miljarder dollar 19%, varav I,S miljarder dollar i 'utländska direktinvesteringar. Ostasien (inberäknat Kina) mottog som jämförelse totalt 84 miljarder dollar 1995, varav 51,8 miljarder dollar i form av inländska direktinvesteringar. Ostasien tog emot 9 miljarder dollar i offentligt utvecklingsbistånd 1994, vilket motsvarar 1,1% av dess BNP (jemenskapsbiständet till Kina under referensperioden koncentrerades till jordbrukssektorn. Syftet med de godkända projekten var produktivitetsförbättringar och tekniköverföring. Under 1995, referens periodens sista år, ändrades prioriteringarna i riktning mot utveckling av mänskliga resurser och stöd för Kinas reform- och liberaliseringsprogram, näringslivssamarbete och miljön. 12 1. 3. Latinamerika Tabell 1. 3. 1: Grundläggande ekonomiska indikatorer Befolkning, miljoner BNP, miljarder BNP per capita, % Latinamcrika Brasilicn Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua 1994 1994 1994 463,9 156. 9 34,3 14,0 89,6 11,2 4,0 I 549,0 554,6 281,9 52,0 377,1 16,6 1,8 3 188 2 970 8 110 3 520 4 180 1 280 340 Källa: U N DP Human Development Report 1997 Latinamerika är inte något en hetligt begrepp utan omfattar länder som står på mycket vari erande nivåer i fråga om social, ekonomisk och politisk utveck ling. Percapitainkomsten varie rar från 340 dollar i Nicaragua, ett av de fattigaste och minst utvecklade länderna i världen, tilj mer än 8 000 dollar i Argen tina. Man måste hålla dessa skillnader i minnet, när man ser på utvecklingen i Latinamerika under det senaste årtiondet. 1 tabellerna i detta avsnitt presen teras statistik för ett representa tivt urval av latinamerikanska länder. De flesta länderna i Latinamerika har ett antal gemensamma problem, t. ex. utbredd fattigdom, en ojämlik fördelning av inkomster och förmögenhet och höga utlandsskulder. Trots den liberalisering som har genomförts är marknaderna i många av dessa länder fortsatt snedvridna och föga konkurrenskraftiga, vilket beror bl. a. på statlig inblandning och oligopolistiska marknadsstrukturer. Detta har i många fall gjort det svårt att komplettera en utveckling, som är baserad på naturresurser, genom att stärka tillverknings- och tjänstesektorerna. Tabell 1. 3. 2: Utlandsskuld Utlandsskuld i % av Skuldtjänst i % av exporten av varor och tjänster BNP export av varor och tjänster 1980 1995 1980 1995 1980 Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexiko Peru Nicaragua 36,0 31,2 35,6 45,5 30,5 47,6 108,5 41,0 24,0 33,1 43,3 69,9 54,1 589,7 201,8 306,5 242,4 192,5 232,4 194,2 426,5 Källa: Världsbanken - World Development Report 1997 212,0 269,8 320,2 127,7 170,5 399,5 1 272,7 36,3 63,3 37,3 43,1 44,4 44,5 22,3 1995 26,1 37,9 34,7 25,7 24,2 15,3 38,7 13 Även om skuldnivåerna fortfarande är höga, har skuldökningen nu avtagit i mänga länder till följd av den posiliva effekten av skuldlällnadsprogram ("Bradyprogrammen") Den kraftigt okande exporten har tillsammans med sjunkande räntor minskat skuldtjänstkvoten till någorlunda hanterbara nivåer Vissa länder, framför allt Brasilien, har lyckats minska sin skuld export kvol och skuld BNP kvot avsevärt Skuldkrisen under l9K()-talel fungerade som en katalysator lör reformer och demokrati sering, som ledde till förbättrade ekonomiska resultat. De ekonomiska reformer som genomförts under senare år i nästan alla dessa länder har följande tre huvudkomponenter: Makroekonomisk stabilisering: huvudmålet har varit att sänka inflationen. Detta har uppnåtts i hela regionen genom en kombination av sund finans- och penningpolitik. Infla tionen på årsbasis har minskat i Latinamerika från nästan 900% år 1993 till 26% år 1995 (se tabell 1. 3. 3 nedan, som är baserad på uppgifter från FN). En annan hörnsten i den mak- roekonomiska stabiliseringen har varit budgetåtstramningar. De flesta länderna i regionen har avsevärt minskat sina budgetunderskott, även om de fortfarande drabbas av problem till följd av ineffektiviteten i skatteuppbörden och i förvaltningen av de offentliga utgiftenia, vilket kan komma att äventyra den makroekonomiska stabiliteten på medellång och lång sikt. Bland annat har många latinamerikanska länder stora och ineffektiva byråkratier och problem med korruption. Liberalisering av handeln: under det gångna årtiondet har de flesta länderna i Latin amerika ensidigt libéraliserai handeln, dels till följd av förhandlingarna inom ramen för Uruguayrundan, dels genom de strukturanpassningprogram som genomförts under överin seende av Världsbanken och Internationella valutafonden. De genomsnittliga tillämpade tullsatserna har minskat från 45% till 13% och de icke-tariffära hindren har minskat drastiskt. Många tullbindningar som fastställdes i samband med de multilaterala för handlingarna inom ramen för Uruguayrundan var dock avsevärt högre än de tullar som verkligen tillämpades och detta kan teoretiskt leda till höjda tullsatser, utan att dessa länder bryter mot sina åtaganden enligt Uruguay rundan. Trots denna risk är det uppenbart, att de tullsänkningar som gjorts under senare år har haft stor betydelse för handeln, som har ökat kraftigt, särskilt handeln inom vissa regioner, som har främjats av regionala samarbets projekt som MERCOSUR och ANDINSKA PAKTEN. Avreglering av ekonomin: de första viktiga stegen har tagits, särskilt vad gäller privati sering, men mycket återstår att göra. De latinamerikanska ekonomierna är fortfarande häri reglerade, reformerna pä arbetsmarknaden går inte tillräckligt långt och arbetslösheten i mänga länder är redan hög och har stigit ytterligare, särskilt i Mexiko, Uruguay, Venezuela och Argentina. Många marknader är fortfarande ineffektiva och föga konkurrenskraftiga, delvis för att de fortfarande styrs av oligopolistiska krafter. Trots detta har tillväxttakten ökat under de senaste fem åren tack vare reformerna och en gynnsammare internationell ekonomisk miljö (förbättrade bytesförhållanden, högre tillväxt i USA och EU, som är Latinamerikas största exportmarknader m. m. ). Följaktligen har per- capitainkomsten ökat något under referensperioden. 14 Tabell 1. 3. 3: Ekonomisk tillväxt, inflation BNP, genomsnittlig årlig tillväxt % BNP per capita, genomsnittlig arlig tillvaxt / If Inflation pa arsbasis % 1981-90 1991-95 7PS7-P0 1991-95 7PS0-SP 1993 1995 Latinamerika Brasilien Argentina Cliile Mexiko Ecuador Nicaragua •• - S"» f If- *W' if/*-* ^ Kalla. CEPAL 1996 0,9 1,3 -0,9 3,0 1,7 1,7 -1,8 v "*• ^Xt5" v /- 3,0 2,6 5,2 7,2 0,8 3,8 1,8 ~ - -' W* -1,1 -0,7 -2,3 1,3 -0,4 -0,9 -4,4 '/' 1,1 0,8 3,9 5,4 -1,0 1,5 -2,0 ' % 388,4 740,5 162,0 10,6 15,9 29,1 1 591,5 ' ' • ^ *v $> > ' <ot. < - V > ^ * */ 892,7 2 489,1 7,4 12,2 8,0 31,0 19,5 25,9 22,0 1,7 8,2 52,0 22,8 11,1 '', rv £ J,' ' » s\ ) -">'* '' \ - V \ ^^ Liberaliseringen av handeln har lyckats tämligen väl. Exporten har ökat under första hälften av 1990-talet, men importen, särskilt av tillverkade varor, har ökat ännu snabbare. Detta beror på den allt snabbare tillväxten i takt med att reform- och stabiliseringsinsats erna har återställt förtroendet hos konsumenter och producenter. En strukturell svaghet är att exporten från Latinamerika fortfarande är koncentrerad till ett fåtal sektorer, huvud sakligen råvaror, särskilt jordbruksvaror, vilket begränsar möjligheterna att öka exporten. Dessutom har vissa inslag i de antagna makroekonomiska stabiliseringsprogrammen, bl. a. koppling av valutan (t. ex. den argentinska peson) till dollarn, lett till övervärderade valutor, vilket har gynnat import framför export. Som en motvikt till dessa brister har det skett en ökning av kapitalinflödena under senare år. 1995 mottog Latinamerika 54 miljarder dollar i kapitalinflöden, varav 40% utgjorde utländska direktinvesteringar, 37% portföljinvesteringar och resten bankutlåning och handelskrediter. Den höga nivån på de utländska direktinvesteringarna och portfölj- investeringarna kan ses som ett resultat av mikroekonomiska reformer som privatisering och liberalisering. Andra, framför allt kortfristiga, kapitalinflöden är en följd av höga reala räntor, och har bidragit till en övervärdering av valutorna. Trots detta visar ökande kapital inflöden, särskilt utländska direktinvesteringar, att det finns ett växande internationellt förtroende för de latinamerikanska ekonomierna. Flyktigheten i de internationella finansi ella flödena, särskilt portfölj investeringarna, innebär emellertid vissa risker. Dessa risker och deras potentiella negativa effekter på den ekonomiska utvecklingen blev tydliga under krisen för den mexikanska peson 1994-1995, som fick katastrofala konsekvenser för den mexikanska ekonomin och genom att påverka förtroendet för de finansiella marknaderna gav upphov till konjunktursvackor i Argentina och Uruguay. De ännu jämförelsevis underutvecklade finansiella marknaderna i regionen, tillsammans med växande underskott i bytesbalansen och i vissa fall fortsatt stora budgetunderskott, skulle allvarligt kunna äventyra den finansiella stabiliteten i regionen. 15 Tabell 1. 3. 4: Utrikeshandel Exportvolym,genom- snittlig årlig tillväxt Importvolym, genom snittlig årlig tillväxt 1980-90 1990-95 1980-90 1990-95 ika Latinamer Brasilicn Argentina Chile Mexiko Ecuador Nicaragua 5,2 6,1 3,1 5,7 12,2 3,0 -4,4 ^ **. ' • »^ ,s w " ,. i '•• 6,6 6,6 1,0 10,5 14,7 8,9 -8,7 -0,5 -1,5 -8,6 1. 4 5,7 -3,9 -4,1 - ,' ^ -„lVfA' /fttf/a: Human Development Report 1997, World Development Report 1997 15,1 8,5 45,8 14,5 18,7 10,0 7,3 Nivåerna på sparande och investeringar i Latinamerika är låga i ett internationellt per spektiv och sparandet uppvisar till och med en fallande tendens (med Chile som enda un dantag). Även om det otillräckliga inhemska sparandet på kort sikt kan kompenseras med ett betydande utländskt sparande för att finansiera de nödvändiga investeringarna, kan man inte räkna med att betydande inflöden kommer att fortsätta för all framtid. Det bästa sättet att höja den låga sparkvoten vore att genomföra en genomgripande reform av finanspoli tiken, dvs att reformera inte endast budgetpolitiken utan också skattesystemet och det so ciala trygghetssystemet Hittills har de sistnämnda åtgärderna endast inletts i sju länder i regionen. Graph 1. 3. 1: Sparande och investeringar i Latinamerika jämfört med de nya industriländerna i Asien - - - LATIN AMERICAN GROSS FIXED INVESTMENT — NICsGROSS FIXED INVESTMENT RINGAR i » - nn. i i i r n i oA GROSS NATIONAL AND FOREIGN SAVING 1993 NATIONAL AND FOREIGN SAVING Källa: G. Palma, Whatever happened to Latin America 's savings? UNCTAD 1996 16 24,6" 28,7 Gini-index 63,4 (1989)1' Tabell 1. 3. 5: l<a(tigdoni och inkomstfördelning Fattiga % som lever på < 1$ (köpkraftsparitet) per dag 1981-95 Enligt Världsbankens beräkning ar lever nästan en fjärdedel av befolkningen i regionen i fattig dom. FN:s Ekonomiska kommis sion för Latinamerika och Väst indien, som tillämpat en mindre restriktiv definition, beräknar att de fattiga utgör ca 39% av be folkningen. Ojämlikheten i Latinamerika både vad gäller fördelningen av inkomster och tillgångar (särskilt jord) är den i världen. Medan de högsta rikaste 20% av befolkningen har en genomsnittsinkomst på 17 000 dollar har de fattigaste 20% en inkomst på 930 genomsnittlig dollar. Enligt en nyutkommen rapport från Världsbanken skulle tillväxttakten, med hänsyn till den stora ojämlikheten i regionen, behöva vara två gånger högre än den nuvarande takten för att antalet människor som lever i extrem fattigdom skulle minska. Källa: UNDP""- Human Development Report 1997, Världsbanken Development Report 1997 a: Källa: Världsbanken, Poverty Reduction and the World Bank: Progress och Challenges in the 1990s. Maj 1996. Uppgifterna avser 1993. b: Undersökningsår. Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexiko Ecuador Nicaragua 56,5(1994)'' 50,3(1992)'' 46,6(1994)'* 50,3(1993)" 15,0 I4,() 30,4 43,8 -World Däremot har hälsotalen förbättrats avsevärt i nästan hela regionen under de senaste årtiondena. Medellivslängden har ökat och ligger på nivåer som inte är mycket lägre än de som gäller i höginkomstländerna. Dödligheten bland barn under fem år fortsatte att sjunka i alla länder mellan 1990 och 1995, allra mest i Peru (från 116 per tusen levande födda till 55) och Bolivia (från 160 till 105). Mellan 70% och 95% av befolkningen i Latinamerika har idag tillgång till hälso- och sjukvård. Tabell 1. 3. 6: Hälsa Medellivslangd antal år Antal patienter per lakare Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexiko Ecuador Nicaragua 1960 55 65 57 57 53 47 1994 69 66 72 75 72 69 67 Källa UNDP -, Human Development Report 1997, Världsbanken World Development Indicators 1997 1980 1,458 1,301 1,149 2,308 1993 970 844 330 942 615 652 2,039 17 Områden som bor prioriteras är förbättring av de fattigas tillgäng till hälso- och sjukvård och reform av hälso- och sjukvårdssystemen för alt stärka deras allmänna kapacitet, för bättra deras effektivitet och säkerställa en uthållig finansiering. Läs och skrivkunnigheten bland vuxna har ökat under de senaste 25 åren och ligger nu mellan K0% och 100%. Nästan alla barn tär grundläggande undervisning idag, men andelen elever som lär päbyggnadsundcivisning är fortfarande betydligt lägre än i industriländerna. Statistiken över skolutbildningen visar att kvinnliga elever utgör ca 50% av alla elever. Tabell 1. 3. 7: Utbildning Bruttoinskrivningskvot för samtliga stadier (% i åldrarna 6-23) 1994 1980 Bruttoinskrivningskvot påbyggnadsundervisning (% av aktuell åldersgrupp) 1980 1993 Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexiko Ixuador Nicaragua 59 54 65 65 68 69 53 70 72 77 72 66 72 62 42 34 56 52 48 53 42 51 43 72 70 58 55 41 Källa: I INI >!' -Human Development Report 1997, Världsbanken - World Development Indicators 1997 Således tycks kvinnorna vara jämställda åtminstone när det gäller utbildning. Men de diskrimineras på alla andra samhällsområden. De löper större risk att drabbas av fattigdom och arbetslöshet och är överrepresenterade bland dem som arbetar i den informella sektorn. Trots de framsteg som har gjorts i Latinamerika som helhet när det gäller att sörja för att barnen får grundläggande undervisning har de fattiga mycket små möjligheter till påbyggnadsundervisning och deras tillträde till högskoleutbildning är minimalt. Ett bra och fungerande utbildningssystem är avgörande för ekonomisk tillväxt, genom att det förbättrar produktiviteten och därmed höjer tillväxttakten, samtidigt som det minskar ojämlikheten. Fortfarande behöver utbildningssystemet reformeras och resurserna på detta område måste fördelas bättre, med en större inriktning pä grundläggande undervisning och päbyggnadsundervisning. 1994 svarade det offentliga utvecklingsbiståndet för ca 1,7% av Latinamerikas totala BNP, eller 6 miljarder dollar, en ökning från 1,4% år 1990. Dessa belopp är obetydliga, om de jämförs med mängden privat kapital som strömmar in i Latinamerika och som år 1995 uppgick till 54 miljarder dollar. Dessa kapitalflöden koncentreras emellertid till ett litet antal länder; så gick t. ex. inte mindre än 35% till Brasilien. Länderna i Latinamerika kommer att behöva fortsatt internationellt stöd, bl. a. så att de kan fortsätta att minska fattigdomen och utöka och förbättra den sociala, institutionella och ekonomiska infra strukturen för att säkerställa att den ekonomiska tillväxten blir uthållig och att tillväxtens frukter fördelas jämnare. 2: Europeiska gemenskapens (EG:s) utvecklingssamarbete med länderna i Asien och Latinamerika 2. 1. Allmän policyöversikt ALA-förordningen utgör utgångspunkten för utformningen av kommissionens politik för samarbetet med länderna i Asien och Latinamerika. Men kommissionens politik på detta område går långt utöver det finansiella stöd som fastställs i förordningen och omfattar bl. a. en politisk dialog och förhandlingar om samarbets- och handelsavtal. 2. 1. 1. Policyramarna för Asien Vad gäller Asien redovisas dessa bredare överväganden i kommissionens meddelande "Mot en ny strategi i Asien" [KOM)(94)314]. De omfattar bl. a. utveckling av en rad strukturer för politisk dialog genom vilka länderna i Syd- och Sydostasien kan stimuleras att knyta sina ekonomier ännu närmare till det globala systemet samt initiativ för att främja investeringar och ett effektivt affärsklimat i våra partnerländer och insatser som underlättar för dessa länder att få tillgång till den senaste tekniken. Liknande överväganden redovisas i kommissionens meddelande om en långsiktig politik för relationerna mellan Kina och Europa [KOM)(95)279]. Den nya strategin för Asien har banat väg för kommissionens senare strategiska studier om relationerna med Indien och ASEAN. I sitt samarbete med utvecklingsländerna i Asien fäster EU synnerligen stor vikt vid respekt för de mänskliga rättigheterna, utveckling och konsolidering av demokrati och rättssäkerhet. EU har ett bilateralt samarbete med många länder och regioner i Asien inom ramen för handels- och samarbetsavtal som kompletteras med en strukturerad politisk dialog på såväl bilateral som regional nivå (t. ex. dialogen med ASEAN). EU deltar också i den enda kollektiva regionala säkerhetsdialogen, ASEAN Regional Forum. EG undertecknade det första handels- och samarbetsavtalet med Kina 1985. Utvecklingen av de bilaterala förbindelserna stannade upp efter händelserna på Himmelska fridens torg 1989 (som ledde till att EU införde en rad sanktioner), men normaliseringen av förbindelserna sedan början av 1990-talet har banat väg för utökat samarbete och för inrättandet av nya former för politisk dialog. Alla dessa traditionella mål, dvs. fattigdomsminskning och ekonomiskt samarbete, som fastställs i ALA-förordningen och måste därför beaktas vid varje övergripande bedömning av gemenskapens förbindelser med staterna i denna region. initiativ kompletterar de mer 2. 1. 2. Policyramarna för Latinamerika Efter Europeiska rådet i Madrid i december 1995 har en ny långsiktig strategi antagits - EU och Latinamerika. Nuläget och utsikterna till ett fastare partnerskap 1996 - 2000 - i syfte att stärka partnerskapet och samarbetet under tiden fram till år 2000. Detta partnerskap inleddes för flera årtionden sedan och har stärkts avsevärt under de senaste 15 åren. Den politiska dialogen mellan gemenskapen och dess latinamerikanska partners har 19 liberalisering av handeln mellan EU och in. '. liliiliniialiNcialM i Nan lose piorrssen (sedan PJK4) o< h dialogen med Kioj-ruppen (sedan I'WO), vilket liai medfört en stadig lorhallrmg av de politiska förbindelserna Den politiska dialogen har kompletterats med samarbetsavtal lifter undertecknandet av "tredje genera tionens" avtal med alla latinamerikanska länder (utom Kuba) har en ny läs med ännu närmare samarbete inletts i och med slutförandet av förhandlingar om avtal med Mercosur (undertecknat 1995) och Chile (undertecknat 19%), som kan förväntas senare medföra ytterligare i Latinamerika inom ramen för en "öppen regionalism". Mot bakgrund av ett starkare partnerskap har samarbetet mellan EU och Latinamerika också diversifierats och vidareutvecklats för att tillgodose de nya behoven hos en mycket heterogen subkontinent som strävar efter att konsolidera den demokratiska processen, uppnå internationell konkurrenskraft och komma till rätta med den endemiska fattigdomen och den sociala finansiellt bistånd kompletteras ojämlikheten. Traditionellt i ökande tekniskt och utsträckning med instrument som syftar till att utveckla närmare ekonomiska och affärsmässiga band och instrument för att öka biståndet inom områden som utvecklingens jämslälldhelsaspekler samt miljön Andra prioriterade områden är demokratisering, mänskliga interparlanwntariska konferenserna, som anordnas vartannat är sedan 1974, ytterligare främjat dialogen. utbildning Därutöver länderna och regionerna rättigheter och har de 2. 2. Utveckling av ALA-samarbetet 1991-1995 Inom denna allmänna ram har gemenskapens förbindelser med ALA-länderna under perioden 1991-1995 blivit mera omfattande och systematiska, och det ekonomiska och finansiella samarbetet och utvecklingssamarbetet har utvidgats väsentligt. Detta har skett mot bakgrund av betydande förbättringar vad gäller demokratisering (som hänger samman med ett effektivare engagemang från civilsamhället), den positiva effekten av en politik för liberalisering av marknader och handel som stötts av de internationella finansiella institu tionerna (särskilt Internationella valutafonden), regionala integrationsprojekt och framsteg i fråga om strukturella reformer (privatisering av statsägda tillgångar, skattereform, reform av de finansiella systemen, omstrukturering av utlandsskulden mm) (iemenskapen har också engagerat sig i ökande omfattning i katastrof- och rehabiliterings program genom att finansiera återuppbyggnads- och rehabiliteringsprojekt efter krig, sär skilt i Nicaragua och El Salvador. Kommissionen har utvecklat nya decentraliserade samarbetsinstrument och betydande finansiella resurser har fördelats genom icke-statliga organisationer till förmån för lokala privata företag och organisationer. Ett nära samarbete vad gäller policyfrågor, resursmobilisering och verksamheter har etablerats med internatio nella finansiella institutioner som är aktiva i Asien och Latinamerika. Dessutom har gemenskapen främjat etableringen av regionala forum och organisationer inom ramen för "öppen regionalism" som ett sätt att förbättra möjligheterna till politisk dialog, handels integration och ekonomiskt partnerskap. Syftet med denna Syd/Syd-dialog och den ekonomiska integrationen är att utnyttja komplementariteter och komparativa fördelar och uppnå en effektivare användning av de mänskliga, finansiella och tekniska resurser som behövs för att lösa allmänna problem med en regional dimension (t. ex miljövård). 20 Vidareutvecklingen av gemenskapens politiska dialog med ALA-länderna och en bättre samordning av biståndet med andra multilaterala och bilaterala givare har medfört ett effektivare utnyttjande av de tillgängliga finansiella resurserna Under de senaste åren har gemenskapen blivit en viktig partner för ALA-länderna genom att främja politiska reformer, lämna bistånd for att bekämpa fattigdomen pä landsbygden och i städerna, stödja privat företagsamhet och små och medelstora företag, stimulera nya finansiella inflöden från den privata sektorn i Europa, stödja nationella "sociala trygghetsnät" under anpass ningen och övergångsprocessen och främja de lokala gräsrotsorganisationernas deltagande i katastrof- och återuppbyggnadsprogram. Kvinnors roll i utvecklingen Kvinnor drabbas särskilt hårt av en negativ social och ekonomisk utveckling. De är överrepresenterade bland fattiga och arbetslösa, de arbetar oftare i hemmet och den informella sektorn, vilket normalt innebär att de inte omfatta* av någon social trygghet, de har mindre utbildningsmöjligheter, vilket begränsar deras möjligheter, och är i största allmänhet utsatta för diskriminering från samhället och dess institutioner, t. ex. rättssystemet, det politiska systemet och utbildningssystemet. Att förbättra kvinnornas ställning och främja jämställdhet är inte bara viktigt i sig, utan det bidrar också till social och ekonomisk utveckling över lag. Att förbättra kvinnornas möjligheter till utbildning är särskilt viktigt. Det går att bryta den onda fattigdomscirkeln, som orsakas av ohälsa i barndomen och en låg utbildningsnivå, genom att förbättra kvinnornas utbildning. Att ge kvinnor utbildning är ett effektivt sätt att minska barnadödligheten och förbättra barnens näringsstatus och hälsa i största allmänhet. Detta har också betydelse för barnafödande (som brukar vara lägre hos läs- och skrivkunniga kvinnor) och användning av preventivmedel. Dessutom ökar det kvinnornas möjligheter till aktivt deltagande på arbetsmarknaden och till regelrätt anställning. ALA-förordningen lägger särskild vikt vid kvinnans roll i utvecklingsprocessen och fastställer att EG:s biståndspolitik bör "sörja för att (. ) särskilda åtgärder eller hela projekt genomförs för att öka kvinnornas aktiva deltagande på lika villkor i produktionen och dess resultat samt i sociala aktiviteter och beslutsfattande (artikel 5). " Dessutom skall samtliga program och projekt inom programmet för utvecklingssamarbete med ALA-länderna "särskilt beakta kvinnans roll. " Denna princip har förstärkts genom rådets resolution nr. 12847/95 av den 20 december 1995 om integrering av könsaspekten i utvecklingssamarbetet. Genomförandet av förordningen utgår således från två principer. Eftersom främjandet av jämställdhet skall vara en integrerad del av alla aktiviteter, har alla projekt sedan 1994 kontrollerats för att säker ställa att vederbörlig hänsyn tas till jämställdhetsaspekterna. Samtidigt kan det behövas särskilda projekt för att bekämpa ojämlikhet mellan könen. Av det totala EG-biståndet till ALA-regionerna sedan 1992 har åtaganden ingåtts för drygt 235 miljoner ecu till projekt för konkreta åtgärder för att stärka kvinnornas ställning, och härtill kommer åtgärder inom ramen för projekt och program under olika budgetposter. Det finns också en särskild mindre budgetpost "Kvinnornas roll i utveckling" som skall användas för att finansiera teknisk rådgivning och medvetandehöjande insatser som skall leda till att det tas större hänsyn till jämställdhetsfrågor i det reguljära utvecklingssamarbetet. Kommissionen har till exempel finansierat ett antal studier ("Jämställdhetsprofiler") om kvinnornas situation i vissa utvecklingsländer i Latinamerika för att underlätta en effektiv inriktning av projekt och program mot förbättring av kvinnornas situation. 1 samarbetet med ALA-länderna betonas också jämställdhetsmedvetandet och kvinnornas roll i utvecklingen tillsammans, på ett mer allmänt plan, med behovet att respektera grund läggande fri- och rättigheter, konstitutionella reformer, konsolidering av demokratiserings processen och reformer av nationella rättssystem Överhuvudtaget är offentligt redovis ningsansvar ("god sed"), god förvaltning och respekt för rättsstaten hos våra ALA-partners 21 en förutsättning för en givande dialog och för mobilisering av gemenskapens finansiella resurser till stöd for dessa strävanden. (iemenskapens ekonomiska samaibetsprogram i Asien och Latinamerika har en stark förbättra för dessa program är att inriktning pä den privata sektorn Huvudmålet företagsklimatet och den rättsliga miljön i partnerländerna för att främja ömsesidiga handelsllöden och investeringar genom att utveckla ett stort antal instrument lör all främja utvecklingen av näringslivet, särskilt de små och medelstora företagen Dessa instrument innefattar institutionellt stöd genom organisationer som Europeiska handelskammares råd och näringslivsräd samt olika direktflnansierade utbildningsprogram för att förbättra företagsledarkompetensen inskränker sig emellertid inte till utvecklingens ekonomiska dimension. Hänsyn tas också till den sociala sektorns betydelse och behovet av att åstadkomma en rättvis balans vid fördelning av framstegens resultat. Projekt och program inom det finansiella och tekniska biståndet är riktade mot fattigdom och avser hälso- och sjukvård, sanitära anläggningar och utveck lingen av mänskliga resurser samtidigt som jämställdhets- och miljöaspekterna beaktas i utvecklingsarbetet. i partnerländerna. Kommissionens program Befolkning och reproduktiv hälsa Att få bukt med befolkningstillväxten genom att göra människor medvetna om familjeplanerings frågor och tillhandahålla behovsanpassade tjänster av god kvalitet är en viktig utvecklingsfråga. Att minska de hundratusentals dödsfallen bland mödrar och de miljontals sjukdomsfallen i samband med graviditet och förlossning är en hög prioritet. Dessutom ägnas ökad uppmärksamhet åt att skapa en trygg miljö för ungdomar som är fri från risken för våld och missbruk och att ge information och rådgivning för att förhindra oönskade graviditeter och sexuellt överförda infektioner (inklusive HIV). I Asien och Latinamerika stöder kommissionen insatser för att ge kvinnor en starkare ställning så att de kan få bestämma över sin reproduktion. Den ger stöd till utveckling av bättre vård- och rådgivningsinsatser och till att dessa i ökad utsträckning skall göras tillgängliga för dem som behöver dem och verkar för att utveckla kostnadseffektiva strategier för att hindra spridningen av HIV/AIDS och andra sexuellt överförda infektioner. för stöd till befolkningspolitik och demografiska program Den särskilda budgetposten i utvecklingsländer (B7-631) används för att stödja utvecklingen av program och strategier samt innovativa projekt som kompletterar de bredare stödprogrammen inom hälso- och sjukvårdssektorn. I rådets nya förordning (EEG) nr 1484/97 (EGT nr L 202, 30. 7. 1997, s. 1) avseende budgetposten B7-638 anges att kommissionen skall verka för * att göra det möjligt för kvinnor, män och ungdomar att träffa ett fritt och välgrundat val beträffande antalet barn och mellanrummen mellan dem, * bidra till skapandet av en sociokulturell, ekonomisk och utbildningsmässig miljö, som gör det möjligt, särskilt för kvinnor och ungdomar, att träffa fria val, bl. a. genom att fördöma och utrota alla former av sexuellt våld, stympning och missbruk som påverkar deras värdighet och hälsa, * hjälpa med att utveckla eller reformera hälso- och sjukvårdssystem i syfte att förbättra tillgången och kvaliteten på reproduktiv hälsovård för kvinnor och män, även ungdomar, och därigenom avsevärt minska riskerna för kvinnors och barns hälsa. Det är mycket viktigt att betona att gemenskapens syn på samarbetet med ALA-länderna är baserad på användningen av ett stort antal olika instrument som motsvarar mångfalden i dessa länders erfarenheter av utveckling. Dessutom används olika instrument i olika länder 22 i första hand gäller och legioner med hänsyn till utvecklingsnivån och efter en bedömning av huruvida behovet investeringar, projektfinansiering, strukturanpassningfonder, finansiellt och tekniskt bistånd och/eller ekonomiskt samarbete eller förbättrat tillträde till marknaden. Det är denna mångfald som gör att utvecklingssamarbetet med ALA-länderna utgör en sådan utmaning för gemenskapen. för att främja handel och insatser När det gäller utvecklingsländerna i Sydostasien och den indiska subkontinenten återspeglar utvecklingen och karaktären av EG: s multilaterala och bilaterala dialog och samarbete under perioden 1991-1995 den snabba tillväxt som uppnåtts i denna del av världen, de strukturer som inrättats för att stärka det regionala samarbetet i Asien- Stillahavsområdet (ASEAN, S A ARC, APEC mm) och de förändringar i den globala maktbalansen som har ägt rum till följd av detta. Behovet av en differentierad politik har också blivit allt tydligare mot bakgrund av de olika grader av ekonomiskt och socialt framåtskridande som har uppnåtts av länderna i denna del av världen. Därför haj- EG:s strategier i Asien omfattat marknadsstyrd handel, handelsintegration och investeringar i snabbväxande ekonomier, stöd till politisk dialog och till reformer i länder där det pågår en anpassning till den globala ekonomin (före detta planekonomier) samt traditionellt utveck lingssamarbete i de fattigaste länderna, med tonvikt på strategier för att bekämpa fattig domen. Under andra hälften av 1980-talet och de första åren av 1990-talet började många, om inte de flesta, länder i Latinamerika att genomföra en demokratiseringsprocess genom att eftersträva ett styrelsesätt med större folkligt deltagande, uppmuntra öppenhet och redovisningsansvar i den offentliga förvaltningen och främja rättssäkerheten. Denna positiva utveckling och den åtföljande omorienteringen av politiken har medfört större politisk stabilitet i regionen. Dessa länder har blivit en stor utmaning för EG:s samarbctspolitik på grund av variationen när det gäller tidsramen och ordningsföljden för strukturanpassnings-, marknads liberaliserings- och demokratiseringsprocesserna i de olika länderna. Under andra hälften av 1980-talet och de första åren under 1990-talet inledde en del länder i regionen ambitiösa stabiliserings- och anpassningsprogram (t. ex. Brasilien, Argentina och Chile) och många av dem (däribland Costa Rica, Mexiko, Venezuela, Uruguay och Bolivia) började ta itu med akuta finansiella problem och betalningsbalansproblem som hade sin grund i ohållbara utlandsskulder till banker i väst. Stärkande av demokratin, politisk stabilitet, ekonomiska reformer och regional integration har medfört nya inflöden av utländska direktinvesteringar och massiva återuppbyggnads- /rehabiliterings- och biståndsprogram stödda av bilaterala biståndsgivare, gemenskapen och Bretton Woods-institutionerna. Under perioden i fråga har stora ansträngningar gjorts av länderna i Central- och Sydamerika att främja regionalt samarbete och integration (San José-processen, Andinska gemenskapen, Mercosur mm), vilket är ett uttryck för den positiva effekten av den nya inriktningen på ekonomisk liberalisering och handelsintegration. 23 2. 3. Rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 Rådets förordning (HlHi) nr 44 V92 om lïnansiclll och tekniskt bistånd lill och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika (l'!GT nr I, 52, '27. 2. 1992, sid. I ) är ett nyckeldokunicnl när del gäller redovisningen av gemenskapens syn pä bisländsstralegicr. Denna förordning, som utgår frän artikel 235 i fördraget, är särskilt nyskapande av följande skäl: 1) I förordningen slås fast att instrumenten för gemenskapens utvecklingssamarbete måste nära samordnas med strategierna för en marknadsstyrd liberalisering av handeln. Såväl parlamentet som rådet har i detta sammanhang bekräftat principen om att det ekonomiska och finansiella bistånd som ges inom ramen för förordningen skall vara nära knutet till handelspolitiken och de handelspolitiska instrumenten (artikel 1). 2) I förordningen bekräftas principen om flexibilitet när det gäller programplanering av bistånd och resursmobilisering. Gemenskapens viktigaste (och programplaneringen av dessa) bör anpassas lör all tillgodose särskilda och växande behov till hos Al,A partncrländcma eller olika behov hos deras befolkningar. Möjligheterna mcdlinansiciing av projekt bör utnyttjas ordentligt och lämpliga former för decentraliserat samarbete bör tillämpas när delta är möjligt (artikel 2). instrument Imansiella 3) 1 förordningen har intagits principen om att respekten i det enskilda partncrlandet för grundläggande mänskliga rättigheter och demokratiska principer är en förutsättning för samarbete och finansiellt stöd. Därför innehåller texten i de samarbetsavtal som har fram förhandlats efter 1992 alltid bestämmelser om "mänskliga rättigheter" och "demokratisering" (artikel 3). förordningen kan en rad decentraliserade myndigheter komma i fråga 4) Enligt för ekonomiskt, tekniskt och finansiellt bistånd. Biståndsmottagarna behöver inte vara centrala eller lokala offentliga myndigheter, utan kan också vara privata företag och enskilda organisationer (artikel 3). 5) I förordningen anges all del finansiella och tekniska samarbetet i förslå hand skall inriktas pä alt stödja de fattigaste ALA-ulvceklingsländcrna och de fattigaste befolknings lagren (artikel 4). 6) Det finansiella och tekniska biståndet skall inriktas på landsbygdsutveckling och social utveckling, livsmedelssäkerhet, hållbar utveckling (strategier för att minska fattigdomen), miljövård, kvinnans roll, narkotikabekämpning, demokratisering, skydd av barnen etc. (artikel 5). I de mer utvecklade ALA-länderna skall tyngdpunkten ligga på ekonomiskt samarbete, dvs. vetenskapligt och tekniskt samarbete och partnerskap, institutionell och administrativ uppbyggnad, stöd till investeringar och handelsintegration och stöd till den privata sektorn. Särskilt bör det ekonomiska samarbetet tjäna gemensamma intressen hos gemenskapen och dess samarbetspartners. Stöd till regionalt samarbete ses som en viktig del av det ekonomiska samarbetet (artikel 7). 24 7) För att göra det möjligt för gemenskapen att tillämpa dessa riktlinjer och ge finansiellt, ekonomiskt och tekniskt bistånd till sina ALA-partners angavs i förordningen att ett belopp på sammanlagt 2 750 miljoner ecu bedömdes som nödvändigt för perioden 1991-1995. Resursmobiliseringen skulle äga rum inom ramen för en vägledande medel fristig programplanering som skulle genomföras med de berörda utvecklingsländerna 10% av delta belopp skulle användas lör all finansiera program pä miljöområdet och program för bevarande av tropiska skogar (artiklarna 9 och 10) Narkotikabekämpning Budgetposten för stöd till narkotikabekämpning med titeln "Nord-Syd-samarbete för bekämpning av narkotika och narkotikamissbruk" inrättades 1987 (B7 - 6210). Den är avsedd att finansiera pilotprojekt inom detta område. f Kommissionen har sedan dess strävat efter att det skall fastställas en förordning som skall tjäna som rättslig grund för denna budgetpost. Sedan rådet yttrat sig efter Europaparlamentets andra behandling den 13 mars 1997 torde ett slutgiltigt avgörande kunna ske inom kort. Denna budgetpost återspeglar emellertid inte de faktiska kostnaderna för Generaldirektorat 1B:s samarbete avseende narkotikabekämpning med länderna i den geografiska zon som direktoratet ansvarar för, eftersom den dels inte inkluderar de kostnader som uppkommer under hela perioden för EG:s budget på grund av förlorade intäkter till följd av bestämmelserna om "narkotikabekämpning" i Allmänna preferenssystemet (industri- och jordbruksprodukter för länderna i Andinska pakten, jordbruksprodukter för länderna i Andinska pakten och länderna i Centralamerika), dels inte täcker eventuell finansiering av program som genomförs via andra budgetposter. Under perioden 1991-1995 uppgick de medel för vilka åtaganden ingåtts under budgetpost B7-6210 till ca 50 miljoner ecu. 34% tilldelades Latinamerika, 31,3% Asien, 9,3% AVS-ländema och 19,8% Medelhavsländerna; 3,5% tilldelades flera länder eller användes för övergripande åtgärder till förmån för en hel region eller samtliga länder (temastudier mm). Beträffande de typer av insatser som har fått stöd har 52% av medlen anslagits till program ägnade att förebygga och minska efterfrågan på narkotika eller för behandling och rehabilitering av narkotikamiss brukare, 20% till program för alternativ utveckling, 10% för att bekämpa narkotikahandeln och minska utbudet och de återstående 18% till utbildnings- och forskningsprogram. Beträffande samarbetspartner har under perioden icke-statliga organisationer varit samarbetspartner i projekt som motsvarar hälften av de medel för vilka åtaganden ingåtts och nationella administrationer i projekt motsvarande 30% av dessa medel. Ca 18% har gått till FN:s narkotikakontrollprogram (UNDCP). Konsulter och universitet har fått 2% för att genomföra studier. 25 Miljövård i EG:s samarbete med ALA-ländema Miljöfrågor har kommit att utgöra en viktig aspekt av EG:s samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika. De blir alltmer framträdande i dialogen med partnerländerna, vilket framgår till exempel av det faktum att miljöfrågor ingår i samtliga samarbetsavtal med ALA-länder/regioner. Den vikt som tillmäts miljöfrågor framgår också av omfattningen av finansieringen för projekt och program med uttalade miljömål. Det kan nämnas i detta sammanhang att det i en nyligen genomförd fristående genomgång av Generaldirektorat 1B:s åtaganden för miljöprojekt beräknades att åtagandena för perioden 1990-1995 uppgick till 596 miljoner ecu för miljöprojekt i Asien och 255 miljoner ecu för projekt i Latinamerika. En stor del av dessa utgifter ställs till förfogande genom budgetposten ALA, som således som helhet når "tioprocentsmålet" enligt ALA-förordningen. Men dessa siffror omfattar också två budget poster som är avsedda särskilt för miljön i utvecklingsländerna och för tropiska skogar. Dessa kompletterande insatser har genomförts med hjälp av ALA-budgetposterna. Budgetposten för miljö i utvecklingsländerna (B7-6200, 15 miljoner ecu 1995 för alla ALA/MED/AVS- länderna) används för innovativa pilotprojekt för vård av natur- och stadsmiljöer samt för strategiska miljöstudier. De pilotprojekt som finansieras via denna budgetpost övertas ofta för vidare finansiering via de budgetposter som regleras av ALA-förordningen. Det finns således en betydande synergieffekt mellan dessa två finansieringsinstrument. 1995 inleddes ett arbete för att lägga en rättslig grund för denna verksamhet genom en förordning. Arbetet fortsatte under 1996 och slutfördes i början av 1997 (förordning (EEG) nr 722/97, EGT nr L 108, 25. 4. 1997, s. 1). Den andra "miljöbudgetposten" avser skydd av tropiska skogar (B7-6201, 50 miljoner ecu 1995 för länder i Asien och Latinamerika och AVS-länderna). Den används särskilt för skydd och rationell förvaltning av tropiska skogar och förbättring av levnadsvillkoren för skogsinvånare och befolkningar som lever i utkanten av skogen. Den 20 december 1995 antogs en förordning (EEG) nr 3062/95 (EGT nr L 327, 22. 12. 1995, s. 9) där de grundläggande principerna och strategierna för denna budgetpost samt förfarandena för de finansiella åtagandena fastställdes. Icke-statliga organisationer spelar en viktig roll vid genomförandet av program och projekt som finansieras via dessa två budgetposter. Ett annat viktigt verktyg för att säkerställa miljöhänsynen i de samarbetsinsatser som finansieras via ALA-budgetposten är miljökonsekvensutredningar. Sådana utredningar infördes 1991 och utvecklas kontinuerligt och kompletteras med olika slags stöd, t. ex. utbildning och informationsmaterial. 2. 4. Bilaterala samarbetsavtal och multilaterala förbindelser ALA-förordningen har genomförts inom ramen för en stärkt politisk dialog (som också innefattar kulturella, vetenskapliga och tekniska frågor) och en h an del s integration process som regleras genom en ny serie bilaterala samarbetsavtal ("tredje generationens" avtal) och, på multilateral nivå, genom nya förbindelser med regionala organisationer i Asien och Latinamerika. a) När det gäller nya bilaterala förbindelser med partnerländerna i Asien har samarbetsavtal under referensperioden undertecknats med Indien (EGT nr L 223/94, s. 23), Sri Lanka (FXiT nr L 85/95, s 32), Vietnam (EGT nr L 136/96, s 28), Nepal (RGT nr L 137/9(), s 14) och Macao (LGT nr L 404/92, s 26) Multilateralt samarbete ined regionala grupperingar i Asien (ASKAN, SAAKC mm) har intensifierats i betydande grad loi att omfatta en rad områden av gemensamt eller regionalt intresse. 26 Som en ram för denna bilaterala och multilaterala dialog antog rådet i november 1994 ett nytt meddelande "Mot en nv strategi i Asien" |K()M)(94)3I4] Den nya Asien-strategin omfattar nya långsiktiga mål och politiska prioriteringar, vars syfte är atl säkerställa en mer elfekliv och aktivare europeisk politisk och kulturell roll och ekonomisk närvaro i denna den mest dynamiska regionen i den globala ekonomin och den har banat väg för AS LM-processen. Strategin har kompletterats med meddelanden om framtida förbindelser med Kina, Indien och ASEAN-länderna. b) Även när det gäller Central- och Sydamerika har nya samarbetsavtal undertecknats med vart och ett av länderna i regionen, däribland nyligen med Chile och Mexico, samt med Mercosur och Andinska pakten. Enda undantaget har varit Kuba, där endast humanitärt bistånd har lämnats genom icke-statliga organisationer. I december 1995 antog dessutom Europeiska rådet i Madrid, i enlighet med tidigare deklarationer från Europeiska rådet i Korfu, Essen och Cannes, en ny långsiktig strategi som är avsedd att stärka partnerskapet och samarbetet mellan EU och ALA-länderna under perioden fram till år 2000. 27 3: Redogörelse för gemenskapens samarbete med Asien och Latinamerika 1991-1995 3. 1. Kvantitativ översikt över gemenskapssamarbetet I detta avsnitt görs ett försök att visa så tydligt som möjligt, med hjälp av uppgifter som gör det möjligt att jämföra samtliga ALA-regioner, hur genomförandet, av det program för utvecklingssamarbetet som fastställdes i ALA-förordningen har skett. De uppgifter som behandlas i detta avsnitt och redovisas i bilagorna har hämtats från två olika källor. [*ÏEiMJprsta har sammanfattningstabellen l och de detaljerade tabellerna 2A-2D och 3A- 3I) hämtats från den databas som har upprättats för den heltäckande utvärdering som nu har påbörjats inom (Jeneraldirektorat l B'1. Denna statistik ger en överblick över åtaganden och utbetalningar för de två regionerna (och de olika delregionerna) sammanställd efter en ram som är baserad på OECD/DAC:s klassificering av offentligt utvecklingsbistånd (tabellerna 2A-2D) och efter mottagarland (tabellerna 3A-3D). Denna statistik omfattar ett bredare spektrum av insatser och instrument än det som egentligen täcks av ALA- förordningen och här används en klassificering efter projekttyper som skiljer sig något från avgränsningen i förordningen. I själva verket görs i OECD/DACs klassificering ingen tydlig avgränsning mellan de olika samarbetsområden som nämns i ALA-förordningen och i kommissionens grundläggande strategiska dokument för Asien och Latinamerika (se avsnitt 2. 1. 1 och 2. 1. 2. ). I tabell 2B (Latinamerika) till exempel anges en summa på 126 miljoner ecu i åtagandena för delsektom "industri, gruvor och byggande", trots att denna summa till största del avser projekt för mikroföretag i den informella sektorn. Den andra^ källan är de databaser som förs av de tekniska enheterna vid Asien- och Latinamcrikadircktoraten inom (Jeneraldirektorat IB. I lär analyseras de totala åtagandena tor den aktuella perioden och för Asien respektive Latinamerika under de enskilda budgetposterna Dessa budgetposter avser sådana insatser som ALA-förordningen åtminstone i princip behandlar eller berör och grupperas under följande fyra poster. Finansiellt och teknisk bistånd. Ekonomiskt samarbete. Humanitärt bistånd. Övrigt bistånd4. Uppgifter om åtaganden enligt denna klassificering redovisas i tabell 4 för Asien och i tabell 6 för Latinamerika. ALA-förordningen 443/92 berör emellertid specifikt förvaltningen av budgetposterna för finansiellt och tekniskt bistånd (B7-3000 och B7-3100) och för ekonomiskt samarbete i i Se till exempel motsvarande tabeller i 'Inventory of European Community Aid' OD1, London, december 1996. 4 Till exempel demokratisering, kvinnors roll i utvecklingen, demografi, tropiska skogar etc. 28 egentlig bemärkelse (B7-3001 och B7-3110). Statistiken om åtagandena enbart under dessa budgetposter redovisas i tabellerna 5 (Asien) och 7 (Latinamerika). Utgångspunkten är tabell 1, som ger en översikt över kommissionens åtaganden och utbetalningar vad gäller Asien, inklusive Kina, Macao och Jemen, och Latinamerika. Som redan nämnts omfattar statistiken i denna tabell ett mycket bredare spektrum av insatser än de som direkt omfattas av A LA-förordningen. Den ger ändå en bild - hittills den enda - av förhållandet mellan åtagandena för Asien och Latinamerika och de verkställda utbetal ningarna Dessutom har uppgifterna för Syd- och Sydostasien sammanförts sä all förhållandet mellan åtaganden och utbetalningar tydligt framgår Det är viktigt att notera att de biståndsbelopp för vilka åtaganden har ingåtts och utbetalningar gjorts under åren 1991-1995 var avsevärt högre än under de föregående perioderna. Det framgår av rad 8 i tabell 1 att de totala utbetalningarna under perioden utgjorde 60% av åtagandena och att siffran för Latinamerika är högre (64%) än den för Asien (58%). Siffran för enbart Syd- och Sydostasien är något lägre: 56%. Denna siffra kan betraktas som representativ för, eller ett approximativt värde på, förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden vad gäller insatser enligt ALA-förordningen. Detta innebär att under den period som denna rapport avser låg de sammanlagda utbetalningarna långt efter de sammanlagda åtagandena och klyftan förefaller nu vara större än under den första perioden (siffran för perioden 1986-1990 var 64%). Detta innebär en betydande nedgång i utbetalningarna för Asien jämfört med de ingångna åtagandena, som inte kompenseras av någon ökning för Latinamerika Det finns flera möjliga förklaringar till denna nedgång Det kan bero på att utvecklingssamarbetet har blivit mera avancerat, sä att det tar längre tid för programmen att nä det operativa stadiet och även på andra faktorer som har gjort att eftersläpningen blir längre, t. ex. problem med att absorbera biståndsresurserna. När det gäller balansen mellan utbetalningarna till Asien och till Latinamerika, låg dessa ganska nära varandra under perioden 1991-1995 (54% till Asien, 46% till Latinamerika), vilket kan jämföras med 63% respektive 37%» för den tidigare perioden 1986-1990. Det framgår tydligt att de nya siffrorna ligger långt ifrån den sedan länge gällande informella överenskommelsen om att ca två tredjedelar av biståndet enligt ALA-programmet skulle gå till Asien, vilket i huvudsak tycks ha respekterats under perioden fram till 1990. Denna utveckling kan utan tvekan åtminstone delvis förklaras av de beslut som fattats av budgetmyndigheterna i de europeiska institutionerna. Tabellerna 2A-2D innehåller också en analys av de totala åtagandena och utbetalningarna för Asien och Latinamerika indelade enligt ett schema som utgår från det som används av OECD/DAC. Återigen är det viktigt att betona den begränsade användbarheten av denna klassificering för den här rapporten (se ovan). Trots detta ger tabellerna en antydan om hur A LA-förordningens prioriteringar har följts. Det är viktigt att notera att tabellerna 2A och 2B i fråga om åtaganden visar följande: - De resurser för landsbygdsutveckling för vilka åtaganden har ingåtts i såväl Asien som Latinamerika är fortfarande betydande jämfört med den första perioden. 29 - Medlen under posterna "Miljön " och "Kvinnors roll i utvecklingen " avser endast medel som särskilt anslagits under dessa poster och underskattar således kraftigt EG:s stödätaganden på dessa områden Av det tillgängliga underlaget kan man dock dra slutsatsen att förordningens krav att 10% av åtagandena skall användas för insatser som the gynnar miljön har uppfyllts Denna slutsats dras Environmental performance of the EC Programmes, 1990- p)95" (Vol I EKM Oct 19%). i studien "Evaluation of - En stone andel av resurserna har tilldelats social infrastruktur och social service jämfört till exempel med den minskande andel som har tilldelats ekonomisk infrastruktur och tjänster. Ekonomiskt samarbete I ALA-förordningen uttalas tydligt att det ekonomiska samarbetet med utvecklingsländerna i de två regionerna skall ges hög prioritet. Skillnaden mellan detta och finansiellt och tekniskt bistånd är betoningen på ömsesidigt intresse, dvs. ekonomiskt samarbete skall skapa och stärka ett nätverk av affärsmässiga och andra ekonomiska band mellan EU och dess samarbetspartner. Programmen och projekten inom det ekonomiska samarbetet "skall bidra till utvecklingen i ALA-utvecklingsländema genom att dessa ges hjälp med att bygga upp sin institutionella kapacitet i syfte att skapa förmånligare villkor för investeringar och utveckling och att dra största möjliga fördel av de möjligheter som den växande världshandeln erbjuder, varav den europeiska enhettiga marknaden är en del, samt genom att öka närvaron av näringsidkare, teknologi och kunnande från alla medlemsstater, särskilt inom den privata sektorn och i små och medelstora företag (artikel 7). " EG har utvecklat och tillämpat ett stort antal olika instrument för att främja ekonomiskt samarbete i olika former. Investeringar främjas inom ramen för ECIP, AL-lnvest och Asia Invest. ECIP, som inte endast omfattar ALA-länderna utan också Medelhavsregionen, finansierar investeringsfrämjande åtgärder, t. ex. åtgärder för att främja samarbete mellan företag, genomförbarhetsstudier, pilotprojekt, individuell riskkapitalfinansiering, utbildningsprogram och management-stöd. AL-lnvest och Asia-Invest är två program som finansieras av kommissionen i syfte att för att • stimulera en ökning av ömsesidiga handels- och investeringsflöden • bidra till att höja medvetandet hos det europeiska näringslivet om möjligheterna i ALA-regionema, och • hjälpa företag i ALA-utvecklingsländema att ingå ett ömsesidigt fördelaktigt samarbete med Europeiska företag. Kontakter och samarbete mellan företag i de två regionerna och europeiska företag stöds också genom inrättningar som BC-Net (Business Co-operation Network), och BCC (Business Co-operation Centre) Dessa hjälper företag, särskilt små och medelstora företag, att finna varandra. EG-biståndet kanaliseras också i form av stöd till bank-, finans- och företagstjänster för att stödja den finansiella sektorn, främja privatisering och stärka de finansiella institutionerna i ALA-länderna. De årliga åtagandena under budgetposten Ekonomiskt samarbete har ökat betydligt under perioden sedan 1990 och uppgick 1995 till 56 miljoner ecu för Latinamerika och 58 miljoner ecu för Asien. Under perioden 1991-1995 ingicks åtaganden avseende ekonomiskt samarbete för 16% av det totala biståndet till Latinamerika. För Asien var siffran 10 %. Det är inte lätt att på grundval av DAC-underlaget ge några tydliga kommentarer om utbetalningarna (tabellerna 2C och 2D). Enligt denna källa har när det gäller Asien en stor del av det sammanlagda beloppet (50%) fortfarande inte fördelats på de olika sektorerna, 30 vilket gör det omöjligt att dra några vederhäftiga slutsatser om förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden i de olika sektorerna för regionen under den begränsade tid som omfattas av denna rapport. Situationen är något bättre när det gäller Latinamerika, där endast ungelär en sjättedel av de totala utbetalningarna inte har fordelats sektorvis, och ungefär samma andel gäller också lör åtaganden Om man ser pä tabellerna 2. W och ?\) tillsammans verkar det alltså, nar del gäller Latinamerika, som om förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden är något högre i de traditionella sektorerna (naturresurser och andra produktionssektorer) än i de sektorer pä vilka det ekonomiska samarbetet nu i första hand skall infrastruktur, stöd till en god förvaltning och civilsamhället och övergripande frågor som kvinnors roll i utvecklingen och landsbygdsutveckling mm. Dock skall sägas, vilket redan har nämnts i fråga om Asien, att denna rapport endast handlar om perioden 1991-1995, och uppgifterna för 1996 kan ge en något annorlunda bild. inriktas, nämligen ekonomisk och social se att Tabellerna 3A-3D möjliggör en analys av åtaganden och utbetalningar efter mottagarland. Här kan man förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden under referensperioden är relativt lågt i flera länder (Filippinerna, Indien, Peru, Nicaragua) trots de stora behoven. Det bör dock noteras att en stor del av båda åtagandena och utbetalningarna fortfarande inte har fördelats på de olika länderna, och därför måste detta betraktas som preliminära påpekanden Efter de tabeller som är baserade pä OECD-DAC-källor innehåller tabellerna 4 och o detaljerade uppgifter, som är hämtade frän interna källor inom kommissionen, om åtaganden beträffande Asien och Latinamerika under budgetposter som finansierar sädana insatser som kan anses överensstämma med de allmänna principer som fastställs i ALA- förordningen. Som redan har påpekats utgör ALA-förordningen den rättsliga grunden för fyra budget poster. Uppgifter om åtagandena i Asien och Latinamerika under dessa budgetposter ges i tabellerna 5 och 7. Av tabell 4 framgår att de sammanlagda åtagandena för Asien ökade med två tredjedelar under perioden 1990-1995. Nästan hela denna ökning (ca 240 miljoner ecu) utgörs av föreslagna utgifter under posterna Finansiellt och tekniskt samarbete (140 miljoner ecu) och i. konomiskt samarbete (55 miljoner ecu) Den ändrade inriktningen beaktar de aspekter av utvecklingssamarbetet som betonas i förordningen. Betydande ökningar skedde dessutom i åtagandena i fråga om rehabiliteringsprogram, livsmedelsbistånd och katastrof bistånd. När det gäller Latinamerika, är det till att börja med viktigt att notera att EU nu är den största givaren av offentligt utvecklingsbistånd och svarade for'53% av allt bistånd som betalades ut under 1995. Av tabell 6 framgår att åtagandena för Latinamerika mer än fördubblades mellan 1990 och 1995, från 255 miljoner ecu till 520 miljoner ecu. Inom denna ram skedde betydande ökningar i åtagandena för de områden som betonas i förordningen, nämligen finansiellt och tekniskt samarbete (från 104 till 232 miljoner ecu) och ekonomiskt samarbete (från 15 31 Mil Vi mil|onei ecu) Åtagandena loi de tropiska skogarna steg också brant frän 0 är 1990 till 36 miljoner ecu 1995 Dessutom ökade åtagandena under posten Katastrofliistånd från ett försumbart belopp 1990 till nästan 22 miljoner ecu 1995. 32 3. 2. Kvalitativa aspekter: finansiellt och tekniskt samarbete och ekonomiskt samarbete 3. 2. 1. Asien Det finansiella och tekniska samarbetet svarade för ca 60% av EG: s bistånd till Asien under 1990-talet. Detta bistånd kan i princip användas för alla slags utvecklingsbehov. I Asien inriktas det emellertid nästan uteslutande på de fattiga länderna och inom dessa på de minst gynnade befolkningsgrupperna och de fattiga på landsbygden. Fattigdomsbekämpning Även om det finns en generell korrelation mellan ekonomisk tillväxt och social utveckling är sambanden komplicerade. Den avgörande frågan är: hur omsätts ekonomisk tillväxt i social och mänsklig utveckling? Hög ekonomisk tillväxt kan gå hand i hand med växande social ojämlikhet och fattigdom och det händer ofta att otillräcklig hänsyn tas i anpassningsprogram till den mänskliga sidan av ekonomiska reformer. Därför måste biståndspolitiken koncentreras kring denna aspekt och inriktas på att stödja en tillväxt som gynnar de fattiga. Ekonomisk tillväxt bidrar till att minska fattigdom om den * medför förbättringar vad gäller hälsa/utbildning/kompetens * ökar sysselsättningen (små och medelstora företag - här finns en stor potential) * * därmed bidrar till reala löneökningar. förbättrar produktiviteten och På landsbygden, där den största andelen fattiga fortfarande lever (även om det nu sker en utflyttning till städerna) är tillväxt som gynnar de fattiga avgörande. Insatserna på detta område bör inriktas på att förbättra möjligheterna till utbildning och hälso- och sjukvård, som ofta är underutvecklade på landsbygden, och att skapa en gynnsam miljö för småskaligt jordbruk, i syfte att öka livsmedelssäkerheten, och för mikroföretag, till exempel genom att förbättra kreditmöjlig heterna. Fattigdom utgör ett stort problem i såväl Latinamerika som Asien, särskilt Sydasien. I ALA- förordningen sägs uttryckligen att "gemenskapens utvecklings- och samarbetspolitik skall ta sikte på mänsklig utveckling" (artikel 2). Beträffande finansiellt och tekniskt bistånd skall detta "främst ta sikte på de fattigaste befolknings lagren och de fattigaste länderna i de två regionerna, genom att program och projekt genomförs inom sådana områden där gemenskapsstöd kan komma att spela en betydande roll (artikel 4). " Förordningen betonar också att utveckling av landsbygden och förbättring av livsmedelssäkerheten skall vara prioriterade områden. Detta bistånd borde också utvidgas till att omfatta de mer utveck lade ALA-ländema, särskilt för pilotprojekt avsedda att hjälpa de sämst ställda befolknings grupperna, särskilt i storstadsregionerna (artikel 6). Fattigdomsbekämpning och mänsklig utveckling är nyckelområden i EG:s biståndspolitik. Allt bistånd kan, låt vara indirekt, minska fattigdom genom att förbättra de ekonomiska, sociala och institutionella förhållandena, men det är fortfarande nödvändigt att rikta insatserna särskilt till de fattiga och främja mänsklig utveckling. Under perioden 1991-1995 har åtaganden avseende social infrastruktur och service och landsbygdsutveckling ingåtts för nästan en fjärdedel av EU:s totala bistånd till Latinamerika och Asien (23% i Latinamerika, 22% i Asien), jämfört med 15% under den föregående femårsperioden. Här bortses från projekt i andra sektorer, såsom miljö, ekonomisk infrastruktur mm, som också torde ha en positiv inverkan på fattigdom. Detta visar klart den växande betydelsen av insatser som direkt inriktas på fattigdomsbekämpning inom ramen för EG:s biståndspolitik. Enligt ALA-förordningen skall fattigdomsbekämpning på landsbygden ges högsta prioritet inom ramen för finansiellt och tekniskt bistånd i de två regionerna. Stora projekt till exempel inom områdena utbildning och hälsa koncentreras normalt på landsbygdsområden och randområden. Mer än 40%» av alla projekt i Asien under perioden 1992-1995 har haft fattigdoms bekämpning som sitt uttryckliga mål Ca 70% av de projekt som finansieras av EG har älminslone indirekt varit inriktade pä att minska fattigdomen genom att förhål t ra livsmedelssäkerheten. Men målet all minska fattigdomen har också fullföljts genom insatser för att * höja inkomsterna och främja sysselsättningskapande program för de fattiga pä lands bygden, * främja en jämlik utveckling för kvinnor och män, * skydda och rehabilitera sårbara ekosystem, * förbättra tillgången till hälso- och sjukvård och utbildning. Förutom denna huvudinriktning på att minska fattigdomen stöder EG: s finansiella och tekniska bistånd regeringarnas ansträngningar att förbättra utbudet av och kvaliteten på social service. I Indien till exempel stöds reformen av systemen för utbildning och familjeomsorg. Dessutom kompletterar icke-statliga organisationers medfinansiering EG:s biståndsprogram Bland annat kan nämnas det växande engagemanget hos icke-statliga organisationer i Asien i samband med genomförandel av en rad program för utveckling av landsbygden som finansieras inom ramen för det finansiella och tekniska samarbetet. 3. 2. 2. Latinamerika När det gäller finansiellt och tekniskt samarbete är det viktigt att notera följande: * Även om den fortfarande är viktig, utgör inte landsbygdsutveckling kärnan i det finansiella och tekniska biståndet, och dess relativa betydelse avtar. * De fattiga i städerna (gatubarn och andra utsatta grupper) ägnas större uppmärksamhet. Projekten på detta område har ofta vuxit fram ur pilotprojekt som finansierats via budgetposten "demokratisering och mänskliga rättigheter". * Mikroföretag (oftast i den informella sektorn) och kreditprojekt stöddes i början av 1990-talet, men på senare år har deras betydelse minskat. I slutet av referensperioden kan märkas en betydande ökning av resurser för 1 utbildningsprojekt 2 stöd till nationella sektorsprogram inom hälso- och sjukvård och utbildning 3 program avsedda att stärka institutioner och reformera den offentliga förvaltningen. När det gäller det ekonomiska samarbetet startades och konsoliderades "övergripande program" under referensperioden: följande * ALA-INVEST (samarbete inom näringsliv och industri) * ALFA (universitetsnätverk) * ALURE (energisektorn). I slutet av perioden förbereddes ännu ett övergripande program - ORB-AL - vars syfte är att upprätta och stödja nätverk av lokala förvaltningar (i städer och regioner). 34 Vart och ett av dessa program utgör en ram för de decentraliserade initiativ som finansieras och lägger grunden för en gemensam programmetodik. Således samordnas inom ramen för alla dessa program insatser som under perioden 1986-1990 och det tidiga 1990-talet skulle ha finansierats genom "individuella" projekt Viktiga program har dessutom utvecklats och genomförts, huvudsakligen på delregional nivå, som berör-standarder och tullbestämmelser. Det finns dessutom fortfarande en rad individuella nationella projekt som syftar till att främja handeln, men deras roll i det ekonomiska samarbetet i stort minskar stadigt. Slutligen haj* IKi finansierat utbildnings projekt för nyckelgrupper i Latinamerika, dvs. tjänstemän inom den offentliga förvalt ningen, företagsledare och specialister på "regional integration". 35 4. Avslutande anmärkningar I avsnitt 1 i denna rapport beskrivs den ekonomiska och sociala utvecklingen i de länder som omfattas av ALA-förordningen under referensperioden och redogörs särskilt för de förbättringar och framsteg som har gjorts. Där betonas också att mycket återstår att göra i båda regionerna och framhålls särskilt vikten av en sund makroekonomisk politik och god förvaltningssed och av att ännu mer resurser avsätts för hälso- och sjukvård, utbildning och institutionsbyggande och därmed, såväl direkt som indirekt, för att lösa fattigdoms problemet. Även om EG:s budget för finansiellt, tekniskt och ekonomiskt samarbete med ALA- länderna är ganska begränsad i förhållande till dessa länders behov av extern finansiering (både offentligt utvecklingsbistånd och investeringar), har EG kunnat lämna ett positivt bidrag genom * att upprätthålla en politisk och ekonomisk dialog, * att koncentrera sig på fattigdomsbekämpning (i vidare bemärkelse, dvs. omfattande även primärvårds- och befolkningsprogram, grundläggande undervisning, stärkande av kvin nans ställning mm), * att stödja makroekonomiska reformer och institutionsbyggande, * att främja handel, investeringar och tekniköverföring, * att stödja demokratisering och mänskliga rättigheter, särskilt övergången till demokrati, * att stödja framsteg i fråga om regionalt samarbete och regional integration bland partnerländerna i AL A-regionerna. I avsnitt 2 beskrivs den allmänna ramen för samarbetet med ALA-länderna och de mål och principer som fastställs i ALA-förordningen och visas att ett program för utvecklings samarbete baserat på dessa mål och principer med säkerhet kommer att hjälpa ALA- länderna att lösa de problem som tas upp i avsnitt 1. I avsnitt 3 visas, / den mån detta har varit möjligt med hänsyn till den tillgängliga informationen, att åtaganden ingåtts för de resurser som har ställts till förfogande inom i enlighet med förordningens mål och principer. Det ramen för ALA-förordningen förefaller som om gemenskapens samarbetspolitik, särskilt den del som regleras av ALA- förordningen, i första hand inriktas på de viktigaste utvecklingsproblem som ALA- länderna står inför och att den bidrar verksamt till att lösa dessa problem samt stödja och förbättra förbindelserna mellan EU och ALA-länderna till gagn för båda parter. Slutligen, med tanke på den utförliga och heltäckande utvärdering av gemenskapens utvecklingssamarbete som kommer att presenteras nästa år, finns ingen anledning att på detta stadium och utifrån den tillgängliga informationen ändra de riktlinjer som fastställts i ALA-förordningen. 36 Anmärkningar tilt tabellerna Denna rapport bygger på olika faktaunderlag, som vart och ett har utformats för olika ändamål. Följaktligen är det svårt, för att inte säga omöjligt, att redovisa och jämföra den tillgängliga statistiken på ett alltigenom konsekvent sätt. Vid granskning och analys av tabellerna i bilagan bör man dessutom tänka på att de siffror som anges där är oreviderade uppskattningar av transaktioner (åtaganden och utbetalningar) under referensperioden. Man måste därför vara mycket försiktig med att dra slutsatser om gemenskapens i ALA-ländema under referensperioden på grundval av den utvecklingssamarbete redovisade statistiken. Det bör framhållas att följande förhållanden särskilt måste beaktas. Åtaganden (uppgifter från ODI - Overseas Development Institute) Tabellerna 2A och 2B överensstämmer med tabell 1. Men tabell 3A - åtaganden för Asien efter land - täcker ett större område än tabell 2A eftersom den också innehåller uppgifter om Irak, Iran och Jemen. De summerade beloppen i tabell 3A stämmer väl överens med dem i tabellerna 2A och 1 om man utesluter uppgifterna för dessa tre länder. De summerade beloppen i tabellerna 1, 2B och 3B för Latinamerika är praktiskt taget identiska (de mindre avvikelser som förekommer beror i flertalet fall på avrundningsfel). Utbetalningar (uppgifter från ODI) De summerade beloppen beträffande Asien i tabellerna 2C och 3C stämmer väl överens. Det har dock inte varit möjligt att bringa dessa summor i överensstämmelse med dem som anges i tabell 1. När det gäller Latinamerika är summorna i tabellerna 1, 2D och 3D återigen nästan identiska (avvikelserna beror således till större delen på avrundningsfel). Information från interna kommissionskällor Uppgifterna i tabellerna 4 och 6 och tabellerna 5 och 7 är hämtade från källor inom kommissionen. De avser åtaganden under budgetposter för vilka ALA-förordningen utgör den rättsliga grunden (finansiellt och tekniskt samarbete och ekonomiskt samarbete) liksom de budgetposter som kan anses omfattas av de allmänna principer som fastställs i förordningen. Dessa tabeller är resultatet av vissa val som gjorts när de sammanställts. Följaktligen kan, trots att större delen av biståndsåtagandena för ALA-ländema upptas i tabellerna 4 och 6, dessa tabeller inte betraktas som uttömmande. 37 BILAGA 1 BILAGA 1 BILAGA 1 BILAGA 1 BILAGA 1 TABELLER TABELLER TABELLER TABELLER TABELLER 3* 3* 3* 3* 3* I AIJKLL 1: VXiiS BISTÅND TILL ASIEN OCH LATINAMERIKA (miljoner ecu)'. 1) Asien: åtaganden Kina och övr. Ostasien Sydasien Sydostasien Ej fördelningsbart 2) Latinamerika: åtaganden Sydamerika Nord- och Centralamerika Regionala Ej fördelningsbart 3) Asien: utbetalningar Kina och övr". Ostasien Sydasien Sydostasien Ej fördelningsbart 4) Latinamerika: utbetalningar Sydamerika Nord- och Centralamerika Regionala Ej fördelningsbart (jlenomsnitt 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 l'otalt 1991-1995 273 25 168 50 29 181 69 42 29 41 183 19 110 34 21 108 39 26 8 34 383 21 295 46 21 286 134 73 16 62 261 33 135 66 26 196 78 62 7 49 470 11 230 153 76 338 160 129 6 44 300 24 174 75 28 231 88 66 21. 55 504 21 302 146 35 401 170 140 49 42 264 16 144 53 50 273 100 98 21 54 451 40 203 165 44 390 173 182 20 15 246 11 132 76 27 247 108 75 17 48 696 62 288 200 146 486 232 212 28 14 369 22 189 112 46 275 100 94 33 47 2504 155 318 710 322 1901 869 736 119 177 1440 106 774 382 177 1222 474 395 99 253 5) Asien & Latinamerika: åtaganden 454 669 808 905 841 1182 4405 6) Asien & Latinamerika: utbetaln. 291 457 531 537 493 644 2662 Som jämförelse: 7) Asien utom Kina och övr. Ostasien a) Åtaganden b) Utbetalningar 241 162 361 224 457 274 481 244 406 234 618 344 2364 1320 KVOTER: Procentandel 8) Utbetalningar-åtaganden Asien Asien utom Kina och övr. Ostasien Latinamerika Totalt 9) Åtaganden totalt: Asien Latinamerika 10) Utbetalningar totalt: Asien Latinamerika 67 67 60 64 60 40 63 37 68 62 69 68 57 43 57 43 64 60 68 66 58 42 56 44 52 51 68 59 56 44 49 51 55 52 63 59 54 46 50 50 53 56 57 54 59 41 57 43 58 56 64 60 57 43 54 46 1 Källa: ODI 1996. Små avvikelser kan förekomma på grund av avrundningsfel. 2 Geografiskt ej fördelningsbara belopp har fördelats proportionellt. 33 TABELL 2A : EG-BISTÀND TILL ASIEN PER SEKTOR (ÅTAGANDEN) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 Programbistånd * Stabex Livsmedelsbistånd (utvecklings-) Humanitärt bistånd Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering Rehabilitering Bistånd till icke-statliga organisationer Naturresurser/Produktionssektorer Jordbruk Skogsbruk Fiske Övriga produktionssektorer Industri, gruvor & byggande Handel Turism Investeringsfrämjande åtgärder Ekonomisk infrastruktur & tjänster Transport & kommunikationer Energi Banker, finansiella inst. & företagstjänster Social infrastruktur & service Utbildning Hälsa & befolkning Vattenförsörjning Annan social infrastruktur & service Förvaltning & civilsamhället Tvärsektoriellt bistånd Miljö Kvinnors roll i utvecklingen Landsbygdsutveckling övrigt Tvärsektoriellt bistånd Ej fördelningsbart på sektorer 24 24 273 86 86 46 436 401 36 22 7 7 8 93 53 19 20 31 25 4 1 16 236 94 142 103 0 0 69 100 56 63 98 65 84 88 90 65 84 88 81 9 95 83 12 13 14 20 20 23 141 47 42 86 115 141 15 32 14 29 49 37 53 61 6 2 0 4 8 14 22 24 2 1 11 3 0 18 1 23 1 7 31 44 35 33 9 6 16 2 2 31 31 13 9 24 94 1 0 93 51 16 160 62 54 6 45 1 0 5 8 2 0 150 5 4 1 4 50 12 19 34 1 4 1 3 4 108 71 58 154 4 33 0 75 17 54 1 0 57 65 37 52 TOTALT 1991-1995 0 0 386 422 401 22 91 431 272 159 0 74 8 3 64 236 12 49 177 344 230 104 5 6 11 395 121 37 237 48 13 14 37 114 ASIEN TOTALT 1366 383 470 504 451 696 2504 <fr TABELL 2B : EG:S BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER SEKTOR (ÅTAGANDEN) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Programbistånd Livsmedelsbistånd (utvecklings-) Humanitärt bistånd Humanitärt bistånd oxkl. rohabilitering Rehabilitering Bistånd till Icko-statllga organisationer Naturresurser/Produktionssektorer jordbruk Skogsbruk Fiske Övriga produktionssektorer Industri, gruvor & byggande Handel Turism Investeringsfrämjande åtgärder Ekonomisk infrastruktur & tjänster Transport & kommunikationer Energi Banker, finansiella inst. & företagstjänster Social infrastruktur & service Utbildning Hälsa & befolkning Vattenförsörjning Annan social infrastruktur & service Förvaltning & civilsamhället Tvärsektoriellt bistånd Miljö Kvinnors roll i utvecklingen Landsbygdsutveckling övrigt tvärsektoriellt bistånd Ej fördelningsbart på sektorer 0 131 54 54 101 104 76 27 76 36 34 5 36 21 15 113 7 44 59 4 59 3 56 227 55 48 56 50 52 261 16 22 32 59 59 16 22 32 49 10 47 12 34 37 39 51 43 16 68 70 12 25 9 7 35 20 13 41 21 7 8 5 22 2 36 17 18 43 56 31 10 5 7 9 9 31 45 12 10 6 3 4 6 6 7 7 10 3 7 25 35 40 20 103 24 1 1 17 16 1 15 20 6 2 16 2 68 24 11 10 10 15 14 21 49 53 65 66 58 4 2 39 6 50 1 6 4 48 8 16 5 44 1 14 21 23 38 42 66 69 58 188 166 22 204 191 115 48 27 170 126 0 43 29 13 17 223 2 140 61 21 70 291 42 9 202 39 273 LATINAMERIKA TOTALT 906 286 338 401 390 486 1900 <H TABELL 2C : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER SEKTOR (UTBETALNINGAR) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Programbistånd * Strukturanpassning Stabex Livsmedelsbistånd (utvecklings-) Humanitärt bistånd Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering Rehabilitering Bistånd till enskilda organisationer Naturresurser/Produktionssektorer Jordbruk Skogsbruk Fiske övriga produktionssektorer Industri, gruvor & byggande Handel Turism Investeringsfrämjande åtgärder Ekonomisk infrastruktur & tjänster Transport & kommunikationer Energi Banker, finansiella inst. & företagstjänster Social infrastruktur & service Utbildning Hälsa & befolkning Vattenförsörjning Annan social infrastruktur & service Förvaltning & civilsamhället Tvärsektoriellt bistånd Miljö Kvinnors roll i utvecklingen Landsbygdsutveckling övrigt tvärsektoriellt bistånd Ej fördelningsbart på sektorer ASIEN TOTALT 0 107 108 37 19 57 36 36 48 48 0 59 59 23 23 0 36 36 0 0 0 328 202 202 20 13 15 15 18 81 11 13 21 55 0 o 11 o o o o 0 0 o 13 21 0 0 0 o o 0 0 0 1 o o 86 114 120 o o o o o 154 210 55 7 15 1 12 2 3 2 2 684 256 295 248 228 352 1379 25 1 24 241 45 45 34 0 0 4 12 0 12 0 2 0 2 536 902 te TABELL 2D : EG:S BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER SEKTOR (UTBETALNINGAR) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Programbistånd * Strukturanpassning Stabex Livsmedelsbistånd (utvecklings-) Humanitärt bistånd Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering Rehabilitering Bistånd till icke-statliga organisationer Naturresurser/Produktionssektorer 'Jordbruk Skogsbruk Fiske övriga produktionssektorer Industri, gruvor & byggande Handel Turism Investeringsfrämjande åtgärder Ekonomisk infrastruktur & tjänster Transport & kommunikationer Energi Banker, finansiella inst. & affärstjänster Social infrastruktur & service Utbildning Hälsa & befolkning Vattenförsörjning Annan social infrastruktur & service Förvaltning & civilsamhället Tvärsektoriellt bistånd Miljö Kvinnors roll i utvecklingen Landsbygdsutveckling Övrigt tvärsektoriellt bistånd bistånd Ej fördelningsbart på sektorer 113 38 38 80 31 25 6 31 25 5 1 10 1 3 6 35 3 14 17 1 23 1 22 174 57 52 40 23 25 197 17 21 25 18 45 17 21 25 18 43 2 23 25 35 38 31 126 124 2 152 17 18 46 28 26 135 15 2 11 4 3 32 8 6 16 8 4 12 4 10 86 24 25 14 31 29 31 21 126 7 2 5 4 1 3 0 18 8 13 8 16 7 5 7 3 4 0 8 7 7 0 0 8 2 2 0 0 6 6 9 4 4 0 60 31 35 24 17 7 0 17 22 20 23 32 114 1 6 10 0 0 12 9 1 1 8 10 1 2 11 9 1 1 18 3 10 12 14 7 1 6 0 9 2 0 7 0 17 22 32 2 0 13 2 2 0 19 1 2 1 25 4 5 55 41 13 44 87 9 1 70 7 30 31 39 49 56 205 LATINAMERIKA TOTALT 535 195 228 272 234 281 1210 ii TABELL 3A : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER LAND (ATAGANDEN) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Afghanistan Bangladesh Bhutan Kambodja Kina Hong Kong Indien Indonesien Irak Iran Laos Malaysia Nepal Pakistan Filippinerna Sri Lanka Thailand Vietnam Jemen 14 227 8 6 118 8 471 43 5 19 1 8 85 87 28 85 9 9 4 145 6 3 21 98 13 116 2 1 1 34 6 7 8 15 7 19 74 6 23 8 3 41 33 3 2 4 3 78 51 9 13 27 2 24 67 1 15 19 2 176 6 22 5 16 3 29 49 2 9 50 15 37 75 0 68 38 2 43 10 23 3 17 18 26 27 4 12 27 2 38 98 37 61 1 103 66 30 15 30 7 52 10 11 18 4 122 459 13 146 146 7 462 128 194 11 52 54 175 184 32 54 138 30 Ej fordelningsbart pa lander ASIEN TOTALT 147 1378 21 508 76 475 35 545 44 476 146 727 322 2731 TABELL 3B : EG:S \ BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER LAND Argentina Bolivia Brasilien Chile Colombia Costa Rica Kuba Ecuador El Salvador Guatemala Honduras Mexiko Nicaragua Panama Paraguay Peru Uruguay Venezuela Regionalt Ej fordelningsbart pa lander LATINAMERIKA TOTALT (ÅTAGANDEN) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 9 107 25 40 29 8 12 29 36 37 26 19 66 5 4 95 4 2 144 205 3 21 13 19 10 1 5 13 14 18 3 8 23 0 14 37 3 1 16 62 4 42 24 25 23 2 7 3 55 15 11 9 27 1 1 32 3 2 6 44 3 34 18 20 17 11 14 13 44 29 2 7 25 7 5 45 2 13 49 42 6 7 30 13 11 2 22 21 17 55 16 13 56 1 17 60 4 3 20 15 18 35 27 18 15 5 31 21 22 34 31 7 61 21 5 58 14 22 28 14 34 139 111 94 77 20 79 71 152 151 63 44 192 29 42 232 26 41 119 177 902 284 336 400 389 487 1896 ^ TABELL 3C : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER LAND (UTBETALNINGAR) miljoner ecu (avrundat) TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Bangladesh Bhutan Kambodja Kina Indien Indonesien Laos Nepal Pakistan Filippinerna Sri Lanka Thailand Vietnam Jemen Ej fordelningsbart pa lander 130 5 4 88 300 38 7 14 52 28 29 79 8 16 104 53 2 3 32 30 10 2 3 38 13 7 21 12 7 64 5 16 21 50 9 2 2 40 13 3 19 14 9 62 3 15 16 31 10 3 4 19 6 6 8 12 4 47 2 7 8 46 11 5 3 14 18 5 11 17 2 101 2 18 20 45 18 8 2 10 30 4 18 17 9 26 28 50 27 46 326 13 59 97 202 57 20 14 121 80 25 77 71 31 178 ASIEN TOTALT 902 258 294 248 224 347 1371 TABELL 3D : EG:S BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER LAND (UTBETALNINGAR) liljoner ecu (avrundat) m TOTALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 1991-1995 Argentina Bolivia Brasilien Chile Colombia Costa Rica Kuba Ecuador El Salvador Guatemala Honduras Mexiko Nicaragua Panama Paraguay Peru Uruguay Venezuela 0 60 23 35 10 13 9 14 16 20 13 13 43 0 5 46 2 2 Regionalt Ej fordelningsbart pa lender LATINAMERIKA TOTALT 42 170 536 0 21 8 11 5 3 7 8 10 11 9 5 17 0 0 22 0 0 7 49 0 24 12 11 5 5 6 5 16 7 2 5 21 1 2 27 2 0 21 55 0 22 13 15 11 5 11 7 34 13 10 6 16 2 4 27 0 1 21 54 0 22 19 13 9 3 2 7 20 14 5 10 18 3 3 32 0 2 17 48 0 16 12 9 12 7 15 8 18 17 5 7 23 2 7 34 0 3 33 47 194 228 272 246 275 ^s 0 105 64 59 41 23 41 36 99 62 30 33 95 8 16 142 2 6 99 253 1215 Tabell 4 Asien: Åtaganden (miljoner ecu) lindset post 1990 1991 1992 1993 I «>«>4 1995 1991-95 73000 225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 366,29 1375,71 225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 366,29 1375,71 Finansiellt och tekniskt samarbete A totalt Ekonomiskt samarbete 73001 Ekonomiskt samarbete 75000 ECIP Vetenskap och teknik 66224 Vetenskapligt samarbete 68371 41041 Energisamarbete 2,79 2,88 1,07 7,32 0,21 11,99 5,49. 3,97 1,12 13,45 10,00 3,97 3,73 1,51 49,41 12,56 2,31 11,71 1,00 42,21. 4,05 4,51 0,91 57,47 174,44 28,05 10,33 23,92 4,54 B totalt 14,27 22,57 32,66 76,99 51,69 57,47 241,28 Humanitart bistand Flyktinghjalp Rehabilitering Narkotika Livsmedelsbistand Katastrofbistand AIDS C totalt Ovrigt bistand 73920 75076 75080 72000 72010 75046 18,99. 1,59 82,20. 0,21 28,88. 3,79 74,94. 1,12 62,17. 4,99 110,81 1,05 1,51 43,37. 1,67 18,02 14,00 1,00 37,07 10,00 2,33 12,00. 0,91 38,17 11,50 2,16 84,74 12,70. 209,66 21,50 15,05 300,51 26,75 4,54 103,37 107,61 178,02 77,06 61,40 149,27 586,93 Miljo Tropiska skogar Kvinnors roll i utvccklingcn Ovrigt (cj specificeral pa annul hall) 75040 75041 75051 0,13 0,04 0,53 8,73 0,08 2,46 11,76. 0,80 9,64 0,04 3,17 3,83 33,30 0,12 34,76 30,00 35,34 37,79 72,70 42,21 218,04 I) totalt Totalt 34,89 30,04 44,68 52,01 83,18 45,38 255,79 377,58 371,07 469,39 520,80 479,53 618,41 2203,93 Anm. : Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. 41 Tabell 5 EG:s åtaganden för Asien enligt ALA-förordningen nr 443/92. Budgetposterna B 73000 och B 73001 (miljoner ecu) Budget post 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 Finansiellt och tekniskt samarbete 73000 225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 366,29 1375,71 Ekonomiskt samarbete 73001 2,79 11,99 13,45 49,41 42,21 57,47 174,44 Totalt 227,84 222,84 224,67 360,03 360,03 318,94 1550,25 Anm. : Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. Anm. : Denna tabell och tabell 7 innehåller uppgifter om åtaganden för de budgetposter för vilka ALA- förordningen utgör den rättsliga grunden. <tr Tabell 6 Latinamerika: Åtaganden (miljoner ecu) FinansiclM och tekniskt samarbetc A totalt Ekonomiskt samarbete Ekonomiskt samarbete ECIP Vetenskap och teknik Vetenskapligt samarbete Energisamarbete Ovrigt (ej specificerat pa annat hall) 73100 103,78 134,28 152,52 168,20 203,06 231,57 899,63 103,78 134,28 152,52 168,20 203,06 231,57 899,63 73110 78720 66224 68371 41041 14,77 4,49 3,67 7,92 0,84 3,52 20,33 3,66 1,85 9,30 0,69 3,46 35,28 5,93 2,19 11,79 1,23 2,61 46,60 8,54 2,01 16,57 1,04 3,59 46,60 11,47 4,15 14,76 0,51 3,07 56,00 9,79. 6,45 204,81 39,39 10,20 52,42 3,47 19,18 B totalt 35,21 39,29 59,03 78,35 80,56 72,24 329,47 Humanitiirt bistand Flyktinghjalp Rehabilitering Narkotika Livsmedelsbistand Katastrofbi stand AIDS Ovrigt (ej specificerat pa annat hall) C totalt Ovrigt bistand 72120 76410 76210 72000 72010 76211 11,96. 1,46 62,74 0,32 0,83 28,00 15,62. 2,89 60,16 2,86 1,16 38,71 19,28. 4,04 56,78 2,10 0,50 45,36 20,00. 4,91 49,16 12,25 1,34 50,54 27,77 9,82 3,10 22,43 21,51 3,36 60,04 20,00 10,90 2,64 47,86 28,13 5,62 43,38 102,67 20,72 17,58 236,39 66,85 11,98 238,03 105,31 121,40 128,06 138,20 148,03 158,53 694,22 Miljo Tropiska skogar Kvinnors roll i utvecklingcn Demokratiscring Ovrigt (ej specificerat pa annat hall) 76200 76201 75051 77030 1,99. 9,99 1,00 3,35. 9,99 1,01 1,85 20,23. 9,99 1,40 5,92 22,08. 15,00 1,89 2,17 22,10 0,32 13,00 3,22 3,51 35,69 0,36 14,00 3,71 16,80 100,10 0,68 61,98 11,23 D totalt Totalt 12,98 14,35 33,47 44,89 40,81 57,27 190,79 257,28 309,32 373,08 429,64 472,46 519,61 2104,11 Anm. : Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för storleksordningen pä de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. h% Tabell 7 KG:s åtaganden för Latinamerika enligt ALA-förordningen nr 443/92. Budgetposterna B 73100 och B 73110 (miljoner ecu) Finansiellt och tekniskt samarbete Budget- post 73100 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 103,78 134,28 152,52 168,20 203,06 231,57 899,63 Ekonomiskt samarbete 73110 14,77 20,33 35,28 46,60 46,60 56,00 204,81 Totalt 118,55 154,61 187,80 214,80 249,66 287,57 1104,44 Anm. : Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. <+9 ISSN 1024-4506 KOM(98) 40 slutlig DOKUMENT SV 11 01 02 Katalognummer : CB-CO-98-040-SV-C ISBN 92-78-30397-6 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg Jo