title: Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivin 93/109/EY soveltamisesta -Niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluva äänioikeus

eurovoc_concepts:
EU national
European election
European electoral system
right to stand for election
right to vote

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 07. 01. 1998 KOM(97)731 lopull. KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE DIREKTIIVIN 93/109/EY SOVELTAMISESTA Niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluva äänioikeus YHTEENVETO Kaikki jäsenvaltiot sovelsivat neuvoston direktiiviä 93/109/EY vuonna 1994 pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa. Ruotsi, Suomi ja Itävalta sovelsivat sitä vuonna 1995 ja 1996 pidetyissä ensimmäisissä Euroopan parlamentin vaaleissaan. Yhteensä noin 4 471 647 äänioikeutettua ja vaalikelpoista unionin kansalaista, jotka asuivat muussa maassa kuin siinä jonka kansalaisia ovat, saattoi halutessaan ottaa asuinvaltiossaan osaa näihin vaaleihin. Matala osallistumisvilkkaus Vuoden 1994 vaaleista saaduista tuloksista kävi kuitenkin ilmi kaksi puutetta, jotka koskivat toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten osallistumista vaaleihin. Ensimmäin ja suurin puute oli se, ettei uusista oikeuksista ollut riittävästi tietoa kansalaisten keskuudessa. Toinen puute oli se, että toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat ehdokkaat menestyivät vaaleissa erittäin huonosti. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien kansalaisten osallistuminen asuinvaltiossaan pidettyihin vaaleihin vaihteli Irlannin 44,11 prosentista Kreikan 1,55 prosenttiin. Irlannissa oikeus oli ollut jo vuodesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten 1979 lukien 5,87 prosenttia. osallistumisprosentti oli kaikki 15 jäsenvaltiota mukaan Ainoastaan yksi jäsenvaltion kansalainen tuli valituksi Euroopan parlamenttiin. Nämä luvut olisi otettava huomioon, vaikka osallistumisvilkkaus kansallisten äänestäjien keskuudessa on myös jatkuvasti laskenut vuonna 1979 pidettyjen Euroopan parlamentin vaalien 63,0 prosentista vuoden 1994 vaalien 56,5 prosenttiin. tällainen asuinvaltiossaan ehdokkaana ollut lähtien. Toisesta toisen Täytäntöönpano Komissio on saattanut direktiivin täytäntöönpanoa koskevan selvityksen loppuun ja toteaa, että direktiivi on yleisesti ottaen kaikissa jäsenvaltioissa pantu tyydeyttävällä tavalla täytäntöön. Jäsenvaltiot ovat komission pyynnöstä tehneet joitakin pieniä mukautuksia voimaan saattamista koskeviin lakeihinsa. Luxemburgille myönnettyä asumisen vähimmäiskestoa koskevaa poikkeusta olisi viimeisten väestölaskelmien perusteella sovellettava myös seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. Tehdyn selvityksen perusteella komissio toteaa, ettei itse direktiiviä ole tällä hetkellä tarpeen muuttaa. Komissio katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden olisi kehitettävä sen soveltamista erityisesti 12 ja 13 artiklan osalta. Tavoitteena olisi pidettävä EU- kansalaisten, jotka eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia, osallistumisen ja ehdokkuuden lisäämistä ja jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihtojärjestelmän kehittämistä. Tiedotuskampanja Jäsenvaltioiden olisi lisättävä huomattavasti tiedotusta EU-kansalaisille direktiivin 12 artiklan mukaisesti. Tämä koskee erityisesti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ota EU- kansalaisiinsa yhteyttä henkilökohtaisesti, vaan käyttävät pelkästään hallinnollista ilmoitusta. Komissio antaa edelleen yhdessä Euroopan parlamentin kanssa yksityiskohtaisia tietoja vaalioikeuksien käyttämisestä ja uuden "Vuoropuhelu kansalaisen kanssa" -hankkeen puitteissa. "Kansalaisena Euroopassa" -hankkeen A Tietojenvaihto Kahteen kertaan äänestämisen estämiseksi 13 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot vaihtavat tietoja asuinvaltiossa äänestävistä kansalaisista. Komission mielestä nykyisten säännösten soveltamista olisi parannetteva huomattavasti. Komission yksiköt työskentelevät parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa parantaakseen hallinnollista yhteistyötä. Tavoitteena on löytää luotettava, joustava ja kustannus hyötysuhteeltaan edullinen tapa, jolla jäsenvaltiot voisivat hyvissä ajoin vaihtaa tietoja toisessa jäsenvaltiossa äänestävistä kansalaisistaan niin, että vaaliluetteloa ehdittäisiin muuttaa vastaavasti. Tietojenvaihdon on lisäksi tapahduttava noudattaen yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä annettuja sääntöjä. Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja Vaikka direktiivissä ei asiaa koskevaa erityissäännöstä olekaan, on tärkeää, että muualla kuin kotivaltiossaan asuvien EU-kansalaisten osallistumista asuinvaltionsa poliittiseen elämään helpotetaan, jotta EU-kansalaiset käyttäisivät useammin oikeuttaan asettua ehdokkaaksi asuinvaltiossaan. ja tavoitteen eurooppalaisilla poliittisilla puolueilla on Kansallisilla saavuttamisessa tietenkin suurin merkitys. Kansallisella tasolla olisi kuitenkin pyrittävä poistamaan kaikki mahdolliset esteet unionin kansalaisen poliittiseen toimintaan osallistumiselta. tämän Komissio puolestaan huolehtii tehtävästään perustamissopimuksen "vartijana" ja ryhtyy kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei kansalaisuuteen perustuva syrjintä estä unionin kansalaisia asettumasta ehdokkaaksi Euroopan parlamentin vaaleissa. /\ 3. Johdanto SISÄLTÖ 1. 2. Tilanne ennen direktiivin voimaan tuloa E Y:n perustamissopimuksen 8 b artiklan soveltamisala ja direktiivin 93/109 tavoitteet Luku I: Kesäkuun 1994 vaalit 3. Tiedotuskampanj a 3. 1 Ilmoittamisvelvoite 3. 2 Täytäntöönpano 3. 3 Euroopan unionin toimielinten rooli 4. Vaaleihin osallistumisoikeus ja edellytykset oikeuksien käyttämiselle 4. 1 Vaaliluetteloon pääsy 4. 2 Vaaliluettelossa pysyminen 4. 3 Oikeuksien menettäminen LUKU II: ARVIO DIREKTIIVIN SOVELTAMISESTA 5. 6 7. 8. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien äänestäjien ja ehdokkaiden osallistuminen Alhaisen osallistumisen syyt Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto Poikkeus- j a siirtymäsäännökset LUKU III: JOHTOPÄÄTÖKSET 9. Ehdotuksia direktiivin soveltamisen parantamiseksi JOHDANTO Äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa ja asuinjäsenvaltion paikallisvaaleissa on yksi tärkeimmistä Maastrichtin sopimuksessa kaikille jäsenvaltioiden kansalaisille annetuista uusista oikeuksista. Se, että toisen jäsenvaltion kansalaiset voivat samoin asuinjäsenvaltiossaan oikeuksin kuin toimeenpantaviin demokraattisiin prosesseihin osoittaa unionin kansalaisuuden toteutuvan käytännössä yhteisten arvojen muodossa ja helpottaa lisäksi yksilötasolla unionin kansalaisen sopeutumista asuinvaltioon1. jäsenvaltion omat kansalaiset osallistua Uusia oikeuksia sovellettiin ensimmäisen kerran kesäkuussa 1994 pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa, joihin noin 4 471 647 muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvaa unionin kansalaista sai halutessaan osallistua. Kolmessa uudessa jäsenvaltiossa asuvat saivat pian saman oikeuden, sillä näiden maiden ensimmäiset Euroopan parlamentin vaalit pidettiin 17. syyskuuta 1995 Ruotsissa ja 13. ja 20. lokakuuta 1996 Itävallassa ja Suomessa. Tämän kertomuksen tarkoituksena on arvioida niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista ehdoista 6. joulukuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/109/EY soveltamista2. jäsenvaltiossa noudatettuihin menettelyihin, Kertomuksessa selvitetään lyhyesti direktiivin taustalla olevat tärkeimmät periaatteet ja viitataan niihin viidessätoista joiden perusteella toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat asukkaat saattoivat osallistua vaaleihin. Kertomuksessa analysoidaan täytäntöönpanosäännösten ja kansallisen lainsäädännön yhteistoimintaa yhtäläisen kohtelun periaatteen kannalta. Lopuksi kertomuksessa tarkastellaan mahdollisuuksia parantaa ja arvioidaan äänestäjien käyttäytymistä direktiivin soveltamista. Komissio haluaa lisäksi kiittää jäsenvaltioita tietojen antamisesta tätä kertomusta varten. Vuoden 1995 aikana jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa pidettiin kaksi komission järjestämää kokousta ja vuoden 1996 aikana ylläpidettiin kahdenvälisiä suhteita. Kertomuksen liitteenä olevat kuusi taulukkoa ovat olleet jäsenvaltioiden tarkasteltavina. /. Tilanne ennen direktiivin voimaan tuloa Ennen direktiivin voimaan tuloa useimmat jäsenvaltiot antoivat ulkomailla asuvien kansalaistensa äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa edustajan välityksellä tai konsulaattien ja lähetystöjen kautta ja ainoastaan neljässä jäsenvaltiossa äänioikeus oli ulotettu maassa asuviin toisen jäsenvaltion EU-kansalaisiin. Ks. komission toinen kertomus unionin kansalaisuuden toteutumisesta, KOM (97)230, 27. toukokuuta 1997. EYVL L 329/34, 30. 12. 1993. Direktiivin 16 artiklassa säädetään, että komissio antaa ennen 31 päivää joulukuuta 1995 kertomuksen vuoden 1994 kesäkuussa pidetyistä EP:n vaaleista. Kertomuksen laatimista kuitenkin lykättiin, jotta direktiivin soveltaminen myös kolmessa uudessa jäsenvaltiossa saataisiin mukaan arvioon ja kertomuksesta tulisi näin laajempi. Irlannissa toisen jäsenvaltion kansalaiset ovat saaneet äänestää vuonna 1979 pidetyistä Euroopan parlamentin ensimmäisistä yleisisistä ja välittömistä vaaleista lähtien. Alankomaat antoivat äänioikeuden niille toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleville EU- kansalaisille, jotka olivat ulkomailla asumisen vuoksi menettäneet äänioikeuden kotimaassaan. Belgiassa toisen jäsenvaltion kansalaiset saivat äänestää, jos he olivat kolmen vuoden ajan kuuluneet Belgian väestörekisteriin ja menettäneet äänioikeutensa ja kansainyhteisön Irlannin kotivaltiossaan sen vuoksi, että asuivat Belgiasa. kansalaisilla oli oikeus äänestää Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vain kaksi jäsenvaltiota katsoi maassa asuvat EU-maan kansalaiset vaalikelpoisiksi alueellaan ennen direktiivin voimaan tuloa. Nämä kaksi maata olivat Italia, joka on katsonut kaikkien jäsenvaltioiden kansalaiset asuinpaikasta riippumatta vaalikelpoisiksi vuodesta 1979 lähtien ja Yhdistynyt kuningaskunta, joka katsoi Irlannin kansalaiset vaalikelpoisiksi. 2. EY:n perustamissopimuksen 8 h artiklan 2 kohdan soveltamisala ja direktiivissä 93/109 säädetyt tavoitteet EY:n perustamissopimuksen 8 h artiklalla ei pyritä yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden vaalilakeja, vaikka sillä myönnetään toisessa jäsenvaltiossa asuville unionin kanalaisille äänioikeus ja vaalikelpoisuus. Tarkoituksena on vain poistaa kansalaisuutta koskeva edellytys, joka on useimmissa tapauksissa johtanut siihen, ettei unionin kansalaisella ole ollut äänioikeutta muualla kuin siinä jäsenvaltioissa, jonka kansalainen hän on. jäsenvaltiossa asuviin unionin kansalaisiin Vastaavasti kyseisen artiklan määräykset ja täytäntöönpano eivät rajoita EY:n perustamissopimuksen 138 artiklan 3 kohdassa määrättyä yhdenmukaista menettelyä vaalien toimittamisessa. Artikla 8 b koskee ainoastaan vaalioikeuksien ulottamista toisessa samoin edellytyksin kuin vaalioikeudet annetaan tuon jäsenvaltion omille kansalaisille. Sen sijaan 138 artiklan 3 kohdassa pyritään Euroopan parlamentin vaalien toimittamista koskeviin, koko unionissa voimassa oleviin yhteisiin sääntöihin, jotka koskevat esimerkiksi äänestysjärjestelmää, jäsenten valtakirjojen paikkojen jakautumista ym. ristiriitoja koskevaa järjestelmää, tarkistusta, Perustamissopimuksen 8 B artiklan 2 kohdan määräykset eivät myöskään koske voimassa olevia vaalioikeuksia. Jäsenvaltioilla on edelleen toimivalta antaa alueellaan asuville kolmannen maan kansalaisille vaalioikeudet tai säilyttää heillä jo olevat oikeudet. Vastaavasti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät säännöt, jotka koskevat ulkomailla asuvien unionin kansalaisten oikeuttaa käyttää äänioikeuttaan omien kansallisten ehdokkaidensa hyväksi lähetystöjen ja konsulaattien kautta tai edustajan välityksellä. Direktiivissä 93/109 toteutetaan perustamissopimuksen 8 b artiklan 2 kohdassa määrättyjä tavoitteita. Siinä säädetään periaatteet, joiden mukaan toisessa jäsenvaltioissa asuva EU:n kansalainen voi käyttää vaalioikeuksiaan asuinvaltioissa, jos hän täyttää kyseisen jäsenvaltion vaalilainsäädännössä säädetyt kyseisen valtion omia kansalaisia koskevat edellytykset. Nämä periaatteet ovat seuraavat: Vapaus valita - Unionin kansalaiset voivat vapaasti valita käyttäväkö he oikeuksiaan kotivaltiossaan vai asuinvaltioissaan. Yksi ääni ja yksi ehdokkuus - Unionin kansalainen voi samoissa Euroopan parlamentin vaaleissa äänestää tai olla ehdokkaana vain kerran. Jos yhdessä jäsenvaltiossa äänestää tai asettuu ehdokkaaksi, toisessa jäsenvaltiossa olevan oikeuden menettää samalla. Kahteen kertaan äänestämisen tai ehdokkaaksi asettumisen välttämiseksi jäsenvaltiot vaihtavat keskenään tietoja ulkomailla vaalioikeuksiaan käyttävistä kansalaisista. Pääsy asuinvaltion vaaliluetteloon ensimmäisen kerran vain hakemuksesta - Jos unionin kansalainen haluaa käyttää äänioikeuttaan asuinvaltiossaan, hänen on vaaliluetteloon pääsemiseksi tehtävä sitä koskeva hakemus. Vaalioikeuksien tasapuolinen soveltaminen - EU:n kansalaisten on yhtäläisen kohtelun periaatteen mukaisesti saatava samat vaalioikeudet samoin edellytyksin kuin asuinvaltion kansalaiset. Näitä oikeuksia ovat muun muassa samat oikeudet muutoksenhakumenettelyihin kuin asuinvaltion omilla kansalaisilla nimen puuttuessa vaaliluettelosta tai muun virheen, ehdokkaaksi asettumista koskevan hakemuksen tai väestörekisteriin merkittyjen muihin kuin asuinvaltion kansalaisiin ulotettujen äänestysvelvoitteiden osalta. Vastaavasti kerran äänestysluetteloon päästyään unionin kansalainen pysyy siinä samoin edellytyksin kuin asuinvaltion kansalaiset siihen asti, kunnes hän itse pyytää nimensä poistamisesta vaaliluettelosta. Vaalikelpoisuuden menettämisen vaikutus kotivaltion ulkopuolella - Henkilö, joka on menettänyt vaalikelpoisuutensa kotivaltiossaan, ei voi tulla valituksi asuinvaltiossaan Euroopan parlamentin jäseneksi. Ilmoittamisvelvoite - Jotta toisessa jäsenvaltiossa asuvat EU-valitsijat saisivat tiedon uusista oikeuksistaan, direktiivissä säädetään, että asuinvaltio on velvollinen ilmoittamaan maassa asuville ja asianmukaisella tavalla", miten he voivat käyttää vaalioikeuksiaan jäsenvaltioiden kansalaisille "hyvissä ajoin Poikkeusten myöntäminen ainoastaan jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi - Perustamissopimuksen 8 b artiklassa yhtäläisen kohtelun periaatteeseen sallitaan poikkeuksia ainoastaan jos ne ovat perusteltuja jonkin jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi. Direktiivi sisältää kaksi poikkeusta. Ensimmäinen liittyy niiden jäsenvaltioiden muilta kuin asuinvaltion kansalaisilta mahdollisesti vaatimaan asumisen vähimmäiskestoon, joissa muiden unionin kansalaisten kuin kyseisen valtion omien kansalaisten osuus on yli 20 prosenttia äänioikeutetuista unionin kansalaisista. Toinen koskee niitä jäsenvaltioita, joissa EU:n asukkaat ovat jo ottaneet osaa kansallisiin vaaleihin ja ovat sen vuoksi mukana vaaliluettelossa täsmälleen samoin edellytyksin kuin jäsenvaltion omat kansalaiset. Direktiivissä näille jäsenvaltioille tällaisiin annetaan mahdollisuus pidättäytyä soveltamasta kansalaisiin. joitakin säännöksiä Ainoastaan vuoden 1994 kesäkuun vaaleihin sovellettavat siirtymäsäännökset - liittyviä Siirtymäsäännökset, joita on neljä, koskevat vaaliluetteloon pääsyyn muodollisuuksia ja direktiivin antamisaikaan jo joissakin jäsenvaltioissa käynnissä ollutta ehdokkaiden asettamista. Siirtymäsäännökset olivat tarpeen, koska direktiivin antamisen ja Euroopan parlamentin neljänsien välittömien vaalien väliin jäi hyvin vähän aikaa. LUKU I: KESÄKUUN 1994 VAALIT Kansalliset säännöt vallitsevat Ennen kuin yhdenmukainen vaalimenettely saadaan aikaan, Euroopan parlamentin vaaleja sääntelee kansallinen lainsäädäntö, vuonna 1976 annettu Euroopan parlamentin edustajien yhtäläistä ja välitöntä äänestystä koskeva laki3 sekä perustamissopimuksen 8 b artiklan 2 kohdan määräykset ja niitä täytäntöönpanevat, direktiivissä 109/93 säädetyt säännökset. Euroopan parlamentin vaalit vuonna 1994 pidettiin 9. kesäkuuta Tanskassa, Irlannissa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 12. kesäkuuta Belgiassa, Kreikassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa ja Portugalissa. Uusien jäsenvaltioiden oli liittymisasiakirjan mukaisesti pidettävä ensimmäiset yleiset ja välittömät vaalit kahden vuoden kuluessa liittymisestä4. Ruotsi valitsi äänestyspäiväksi 17. syyskuuta 1995, kun taas Itävalta ja Suomi pitivät ensimmäisen EP:n vaalinsa vasta vuoden 1996 aikana (13. ja 20. lokakuuta 1996). Kaikki 12 jäsenvaltiota panivat direktiivin 93/109 säännökset täytäntöön määräaikoihin mennessä ja vuoden 1994 vaalien kannalta ajoissa. Uudet jäsenvaltiot, joita oli kolme, antoivat tarvittavat säännökset vuoteen 1996 mennessä ja noudattivat niitä ensimmäisissä kaikkiin vaaleissaan. Yksityiskohtaiset Euroopan täytäntöönpanosäännöksiin ovat liitteenä olevassa taulukossa 6. parlamentin viittaukset 3. Tiedotuskampanja 3. 1 Ilmoittamisvelvoite Direktiivin 12 artiklassa jäsenvaltioille säädetty velvoite ilmoittaa EU-kansalaisille heidän oikeuksiaan koskevista säännöistä hyvissä ajoin ja asianmukaisella tavalla antaa jäsenvaltioille vapauden päättää itse tiedotuskampanjansa toteuttamisesta. Tavoitteena on luonnollisesti saada ulkomailla asuvat riittävän ajoissa liikkeelle, jotta he ehtivät pyytää nimensä lisäämistä vaaliluetteloon tai ehdokkuuden osalta täyttämään ehdokkuuteensa tarvittavat vaatimukset. jäsenet ovat antaneet päätöslauselman, Euroopan parlamentti on korostanut alusta alkaen tehokkaan tiedotuskampanjan tärkeyttä ryhtymään ja EP: n asianmukaiseen tiedotuskampanjaan, ja todettiin, että "unionin kansalaisille on annettava tietoa samoin perustein kuin jäsenvaltion omille kansalaisille ja tiedot on annettava heille osoitetulla henkilökohtaisella kirjeellä*'5. Euroopan parlamentin tekivät jossa kehotettiin jäsenet 3 4 5 EYVLL 278, 8. 10. 1976 Littymisasiakirjan 31 artiklan 1 ja 2 kohta, EY VL C 241/27, 29. 8. 1994. Päätöslauselma B3-0064/94, 20. tammikuuta 1994, unionin kansalaisten äänioikeudet Euroopan parlamentin vaaleissa, EYVL C 44, 14. 2. 1994, s. 159 ja päätöslauselma B3-0433/94, esteet EU. n täytäntöönpanoaikana joukon vetoomuksia sekä kirjallisia ja suullisia kysymyksiä, jotka koskivat toisen jäsenvaltion kansalaisten mahdollisuuksiin käyttää uusia oikeuksiaan asuinvaltiossa ja erityisesti oikeuteen saada tietoa niistä. 3. 2 Täytäntöönpano Kesäkuussa 1994 pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa jäsenvaltiot valitsivat jomman kumman seuraavista lähestymistavoista: ne joko järjestivät kaikille suunnatun tiedotuskampanjan tai lähettivät henkilökohtaiset kirjeet väestörekisterissä oleville unionin kansalaisille. Itävalta Ensimmäisen vaihtoehdon valitsivat Belgia, Ranska, Espanja, Saksa, Kreikka, Irlanti, Italia, Portugali, jäsenvaltioissa valtionhallinto vastasi tiedotuskampanjan aloittamisesta, mutta lopullinen vastuu tiedon levittämisestä yleisölle kuului paikallisille viranomaisille. Joissakin näistä jäsenvaltioista paikalliset viranomaiset ottivat tehtäväkseen tiedottaa asiasta äänestäjille kirjeitse. Näin kävi esimerkiksi eräissä Belgian kunnissa ja Saksan Ländereissä. ja Yhdistynyt kuningaskunta. Näissä 1 esitetään Taulukossa vaihtelivat lehdistötiedotteista ja erikielisten lehtisten jakamisesta julkisten ilmoitusten viralliseen juuri postittamiseen. Televisiolla ei missään minkäänlaista roolia tiedon levittämisessä. jäsenvaltioissa näyttänyt olevan jäsenvaltioittain tiedotustoimet, jotka henkilökohtaisin näiden oikeuksista Muut jäsenvaltiot valitsivat toisen vaihtoehdon ja tiedottivat väestörekisterissä oleville toimittiin EU-valitsijoille Luxemburgissa, jossa kaikille asukkaille toimitettiin viisikielinen tiedote. Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa kaikille EU-vaalikelpoisille lähetettiin kolme - kuusi kuukautta ennen äänestyspäivää henkilökohtaiset kirjeet, jotka sisälsivät sekä uusia oikeuksia koskevaa tietoa että osallistumishakemuksen. Pohjois-Irlannissa kaikille kotitalouksille jaettiin tiedote. Alankomaat toimittivat direktiivin 15 artiklan c kohdan mukaisesti kirjeen, jossa kaikille väestörekisteriin kuuluville EU-kansalaisille ilmoitettiin, että heidät lisätään Alankomaiden vaaliluetteloon, elleivät he erityisesti halua äänestää kotivaltiossaan. kirjein. Näin ja yritykset olivat myös vapaaehtoisesti mukana tiedon Yksityiset yhdistykset järjestettiin Belgiassa, Espanjassa, levittämisessä yleisölle. Tällaisia kampanjoita Ranskassa, Saksassa ja Luxemburgissa, jossa maahanmuuttojärjestot olivat erityisen aktiivisia. Jäsenvaltioiden ja komission asiantuntijoiden arviointikokouksissa kävi ilmi, että tietojen osoittamisesta suoraan EU:n kansalaisille saatavista eduista oltiin tietoisia. Erityisesti kaksi jäsenvaltiota eli Portugali ja Espanja ilmoittivat harkitsevansa tämän tiedotustavan lisäämistä seuraavissa EP:n vaaleissa, kun taas Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät keskus väestörekisterin puutteen takia voi ottaa käyttöön kyseistä järjestelmää. kansalaisten osallistumiselle Euroopan parlamentin vaaleihin ja heidän syrjintänsä, EY VL C 128, 9. 5. 1994, s. 316. Tiedotuskampanjan merkitystä arvioitaessa olisi otettava huomioon, että kesäkuun 1994 vaalit olivat useimmissa jäsenvaltioissa ensimmäiset, joissa maassa asuvilla toisen jäsenvaltion kansalaisilla oli äänioikeus. EU-kansalaiset eivät välttämättä olleet tietoisia siitä, miten uusia oikeuksia käytetään, koska ne olivat väistämättä erilaisia kuin heidän kotivaltiossaan. Lisäksi direktiivin täytäntöönpanopäivän (6. helmikuuta 1994) ja äänestyspäivän (9 - 12. kesäkuuta 1994) välillä olleet tiukat määräajat vaikeuttivat riittävien tietojen antamista uusista oikeuksista. Edellä sanotun perusteella voidaan todeta, että kansalaisille tiedottamista koskevan vastuun antaminen paikallisille viranomaisille ei aina takaa sitä, että tieto kulkee tasapuolisesti ympäri maan, vaikkakin se mahdollistaa kampanjan suuntaamisen tiettyihin tarpeisiin. Henkilökohtainen kirje takaa puolestaan tasapuolisuuden ja sen avulla voidaan tiedottaa maassa asuville toisen jäsenvaltion kansalaisille hyvissä ajoin heidän oikeuksistaan sekä niiden käytöstä. Viimeksi mainitun tavan käyttämistä olisi sen vuoksi kannustettava. Kansalaisjärjestöt ottavat myös osaa EU:n äänestäjäkunnan liikkeelle saamiseen ja niiden levittämiseen olisi kannustettava taloudellisesti. Esimerkiksi osallistumista tietojen Saksassa on todettu, että vaaliluetteloon ilmoittautuneita oli eniten alueilla, joilla henkilökohtaisen kirjeen lähettäminen yhdistettiin yksityisten järjestöjen järjestämään tehokkaaseen tiedotuskampanjaan. 3. 3 Euroopan unionin toimielinten rooli Vuoden 1994 EP:n vaaleissa EU:n kansalaisille suunnatusta, heidän uusia oikeuksiaan koskevasta tiedotuskampanjasta vastasivat pääasiassa jäsenvaltiot. 6 Komissio pyrki seuraamaan unionin kansalaisuuteen perustuvien oikeuksien vaikutusta ja järjesti kesäkuussa 1995 Eurobarometrin avulla mielipidekyselyn, jossa se esitti joukon kysymyksiä unionin kansalaisuutta koskevasta tunneperäisestä ajattelusta sekä unionin kansalaisuuteen liittyvistä oikeuksista7. tietämyksestä ja Haastatelluista 82 prosenttia tiesi oikeudestaan äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa asuinvaltiossaan. Korkeimmat arvot saatiin Saksassa ja Alankomaissa (89 prosenttia) ja alhaisimmat Kreikassa (64 prosenttia). Haastatelluista 76 prosenttia tiesi oikeudestaan asettua ehdokkaaksi asuinvaltiossa. Korkeimmat arvot saatin Luxemburgissa (82 prosenttia), ja Kreikka oli tässäkin kysymyksessä viimeinen (56 prosenttia). Haastatelluista 12 prosenttia oli sitä mieltä, ettei EU-kansalainen saa äänestää asuinvaltiossaan, kun taas 16 prosenttia väitti, ettei oman kotivaltion ulkopuolella voi asettua ehdokkaaksi. 6 EP julkaisi äänioikeutta asuinvaltiossa koskevan kirjasen, joka sisälsi katsauksen eri jäsenvaltioiden parlamentin oli vaalilainsäädännöstä. Kirjasta tiedotustoimistoista (Infomemo: 18. toukokuuta 1994 pidetyt erityisvaalit). jäsenvaltioissa sijaitsevista saatavilla eri 7 Mielipidekysely tehtiin kussakin jäsenvaltiossa toteutetun 500 puhelinhaastattelun perusteella. -8 Vaikka tulokset ovat vain suuntaa antavia, ne osoittavat, että tiedotustyötä on edelleen jatkettava, tietoinen unionin kansalaisuuteen perustuvista perusoikeuksistaan. jotta eurooppalainen äänestäjäkunta olisi varmasti 4. Osallistumisoikeus ja edellytykset oikeuden käyttämiselle Oikeutettuja äänestämään halutessaan unionin kansalaiset, jotka ja asettumaan ehdokkaaksi asuinvaltiossaan ovat sitä • eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia • jotka täyttävät samat edellytykset, joita sovelletaan kyseisen valtion kansalaisiin ja • jotka eivät ole menettäneet tätä oikeuttaan kotivaltiossaan. 4. 1 Vaaliluetteloon pääsemistä koskeva ensimmäinen hakemus "EU-valitsija käyttää äänioikeuttaan asuinvaltiossa, jos hän on ilmaissut toiveensa tehdä niin". Säännöstä on käytännössä tulkittu niin, että EU-kansalaisen on pyydettävä, että hänen nimensä lisätään asuinvaltion vaaliluetteloon. Tämä velvoite saattaa vaikuttaa yhtäläisen kohtelun vastaiselta niissä jäsenvaltioissa, joissa kansalaiset pääsevät vaaliluetteloon toimenpiteitä, esimerkiksi väestörekisterin perusteella8. Olisi kuitenkin otettava huomioon, että tällainen hakemus, joka tehdään ainoastaan ensimmäisen kerran luetteloon pääsemisen yhteydessä suojaa asuinvaltionsa itse asiassa EU:n kansalaisen vapautta valita osallistuuko hän vaaliprosessiin vai ei. ilman eri lisäsivät Irlantia, Alankomaita ja Vuoden 1994 kesäkuun vaaleissa jäsenvaltiot Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta EU-asukkaansa vaaliluetteloon näiden tekemän hakemuksen perusteella. Irlanti käytti hyväkseen 15 artiklan a kohdassa säädettyä siirtymäsäännöstä, sillä sen EU- asukkaat merkittiin vaaliluetteloon ennen direktiivin antamista. Alankomailla oli 15 artiklan c kohdan mukaisesti oikeus säilyttää vuoden 1994 vaaleissa väestörekisteriin perustuva kansallinen merkitsemisjärjestelmänsä, joka toimii ilman eri toimenpiteitä9. Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti saivat 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen perusteella vaaliluetteloon vaalejaan merkitsemismuodollisuuksista vastaavien kansalaistensa osalta, sillä näillä oli jo oikeus ottaa osaa kansallisiin vaaleihin. vapautuksen koskevista Hakemus vaaliluetteloon merkitsemiseksi on tehtävä muodollisella ilmoituksella, joka sisältää äänestäjän kansallisuuden ja osoitteen sekä tarvittaessa sen vaalipiirin nimen, johon äänestäjä on kotivaltiossaan viimeksi kuulunut. EU-valitsijaa pyydetään myös ilmoittamaan, että hän aikoo käyttää äänioikeuttaan ainoastaan asuinvaltiossaan. Väärästä 8 Automaattinen rekisteröinti on itse asiassa sääntö kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa, Ranskaa ja Portugalia lukuun ottamatta. 9 Ks. jäljempänä - kohta 9. ilmoituksesta seuraa kaikissa jäsenvaltioissa joko sakko- tai vankeusrangaistus. Mahdolliset seuraamukset ovat kuitenkin hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa ja vaihtelevat kahdeksan päivän vankeudesta kahdeksan vuoden vankeuteen tai vastaavaan sakkoon (ks. valitsijoita koskeva taulukko 1 ja ehdokkaita koskeva taulukko 3). Jos äänestäminen on asuinmaassa pakollista, ne EU-valitsijat, jotka ovat ilmaisseet halunsa äänestää, ovat velvollisia äänestämään. Belgiassa, Luxemburgissa ja Kreikassa on tällainen tilanne. Tarkasteltaessa kriteerejä, joita EU:n kansalaisten on täytettävä, käy ilmi seuraavaa: ilmoittamaan päivämäärän, josta Kansallisuuskriteeri: Kolme jäsenvaltiota pyytää äänestäjän kansallisuuden lisäksi lähtien he ovat olleet jäsenvaltion ehdokkaita kansalaisia. Saksa on kuitenkin ainoa maa, jossa tämä kriteeri liittyy ehdokkaaksi asettumista koskevan oikeuden käyttämiseen. Kansalaisten on osoitettava, että heillä on vaalipäivänä ollut Saksan kansalaisuus vähintään vuoden, kun taas direktiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaan muiden unionin kansalaisten katsotaan täyttävän tämän edellytyksen, jos he ovat olleet vastaavan ajan jonkin jäsenvaltion kansalaisia10, mikä on yhtäläisen kohtelun periaatteen mukaista. jäsenvaltioille Henkilöllisyyden todistaminen: Direktiivin 9 artiklan 3 kohdassa ja 10 artiklan 3 kohdassa olevan henkilöllisyystodistuksen esittämistä ennen vaaliluetteloon merkitsemistä tai ehdokkaaksi asettumista. Ainoastaan kuusi jäsenvaltiota on käyttänyt hyväkseen tätä mahdollisuutta muiden luottaessa kansalaisen omaan ilmoitukseen (ks. taulukko 5). annetaan mahdollisuus voimassa pyytää Komissio on halunnut varmistaa sen, että unionin kansalaisilla on mahdollisuus päästä vaaliluetteloon pelkästään esittämällä kotivaltionsa kansallisten viranomaisten antama voimassa oleva henkilöllisyystodistus. Esimerkkinä tästä on Espanjan hyväksymä Real Decreto -laki 157/1996, jolla edellytys esittää Espanjan oleskelulupa vaaliluetteloon pääsemiseksi poistettiin unionin kansalaisilta. Asuinpaikkakriteeri: Koska asuinpaikkaa ei määritellä perustamissopimuksessa eikä direktiivissä, jäsenvaltioiden tehtävänä on soveltaa yhtäläisen kohtelun periaatetta noudattaen asuinpaikka-käsitettä sellaisena kuin se määritellään kunkin jäsenvaltion omassa lainsäädännössä. Direktiivissä on kuitenkin säännös aiheesta. Jotta jäsenvaltiot eivät vaatisi, Qttä kaikkien valitsijoiden on täytettävä asumisen kestoa koskeva edellytys, mikä jäsenvaltion kansalaisille olisi helppoa, mutta maassa asuville toisen jäsenvaltion kansalaisille vaikeaa, 5 artiklassa säädetään, että toisen jäsenvaltion kansalaisten katsotaan täyttävän asumisen kestoa koskevan vähimmäisvaatimuksen, jos he ovat asuneet vastaavan ajan toisessa jäsenvaltiossa. Säännöstä sovelletaan sen rajoittamatta tietyssä vaalipiirissä asumisen kestoa koskevia erityisiä vaatimuksia, jos niitä sovelletaan yhtäläisen kohtelun periaatteita noudattaen. 10 Eurooppa-vaaleja koskevan lain (EuWG) 6b jakson 1 pykälän 1 kohta ja 2 pykälän 1 kohta. Vastaavasti muiden kuin saksalaisten ehdokkaiden on tehtävä vaalien järjestämisestä vastaaville virkailijoille ehdokkaaksi nimeämisen yhteydessä sääntömääräinen ilmoitus siitä, miten kauan he ovat olleet jonkin muuan Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisia (Ks. Eurooppa-vaaleja koskeva laki - EuWG, 11 jakson 2 kohta). 10 Myös Saksassa maan omiin kansalaisiin ja toisen jäsenvaltion kansalaisiin sovellettava asumisen kestoa koskeva kolmen kuukauden edellytys katsotaan täytetyksi, jos henkilö on asunut vastaavan ajan jossain toisessa Euroopan unionin jäsen valtiossa11. Sen sijaan Ranskassa vaaditaan sekä Ranskan kansalaisilta että toisen jäsenvaltion kansalaisilta kuuden kuukauden asumista maassa, jos he haluavat päästä vaaliluetteloon kunnassa, jossa he asuvat. Kotikunnassa vaaliluetteloon pääsee ilman tätä edellytystä12. Pohjois- Irlannissa maan omilta kansalaisilta ja toisen jäsenvaltion kansalaisilta vaaditaan kolmen kuukauden asumista vaalipiirissä ennen kuin he saavat oikeuden äänestää. Yhtäläisen kohtelun periaatteen noudattaminen asumisen keston yhteydessä tarkoittaa myös sitä, että yhteisön äänestäjät saavat saman kohtelun kuin maan omat kansalaiset, jos viimeksi mainituilla on esimerkiksi oikeus käyttää vaalioikeuksiaan toissijaisessa asuinpaikassaan. Esimerkki tästä löytyy Ranskan lainsäädännöstä, jossa sekä Ranskan kansalaiset että toisen jäsenvaltion kansalaiset voidaan tietyin edellytyksin merkitä vaaliluetteloon tietenkin, että yhteisön kansalaiset todella asuvat Ranskan alueella13. toissijaisessa asuinpaikassa, edellyttäen 4. 2 Vaaliluettelossa pysyminen Vaaliluetteloon kerran päästyään EU:n kansalaiset pysyvät siinä niin kauan, kunnes he pyytävät, että heidät poistetaan siitä tai kunnes heidät poistetaan automaattisesti sen vuoksi, etteivät he enää täytä tarvittavia asumista koskevia edellytyksiä. Tämä on erityisen tärkeä säännös direktiivissä, koska se antaa itse asiassa toisessa jäsenvaltiossa asuvalle unionin kansalaiselle mahdollisuuden liittyä vähitellen vastaanottavan jäsenvaltion vaalimenettelyihin. Uusien valitsijoiden tai maassa asuvien toisen jäsenvaltion kansalaisten, jotka eivät ottaneet osaa vuonna 1994 pidettyihin Euroopan parlamentin vaaleihin asuinvaltiossaan ja jotka nyt haluavat osallistua asuinvaltiossaan vuonna 1999 pidettäviin EP:n vaaleihin, on tehtävä ensimmäinen hakemuksensa vaaliluetteloon merkitsemistä varten kansallisesti asetettuihin määräaikoihin mennessä (ks. taulukko 7). Vuonna 1994 vaaliluetteloon merkittyjen EU-asukkaiden ei tarvitse uusia hakemuksiaan14. Tämä ulkomailla asuvan EU-yhteisön jakaminen uusiin ja vanhoihin valitsijoihin saattaa edellyttää erityistä huolellisuutta niissä jäsenvaltioissa, jossa vaaliluettelot laaditaan väestörekisterien perusteella. Saksassa, jossa pysyviä vaaliluetteloita ei ole, unionin kansalaisen on kuitenkin pyydettävä vaaliluetteloon merkitsemistä erikseen jokaista Euroopan parlamentin vaalia varten, vaikka olisi osallistunut edellisiin vaaleihin ja tullut tällöin merkityksi Saksan vaaliluetteloon. Useat kansalaiset pitävät kuitenkin tätä käytäntöä heitä syrjivänä, koska 1 ' Ks. Eurooppa-vaaleja koskeva laki - EuWG, 6 pykälän 2 kohta ja 3 pykälän 2 kohta. 12 Ks. Ranskan vaalilaki, L 11 artikla. 13 Laki, 5. helmikuuta 1994, nro 94 - 104, vaalilain LI 1 artiklan 2 kohta. 14 Tämä ei koske Kreikkaa, Portugalia eikä Ranskaa, joissa sekä oman maan kansalaiset että toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat EU-asukkaat merkitään vaaliluetteloon vain hakemuksesta. 11 Saksan kansalaiset merkitään vaaliluetteloon ilman eri toimenpiteitä väestörekisterin perusteella, eikä heidän tarvitse pyytää vaaliluetteloon merkitsemistä. Komissio tutkii parhaillaan tilannetta yhdessä kyseisen jäsenvaltion kanssa. 4. 3 Vaalioikeuksien menettäminen kansalaiset, jotka ovat menettäneet äänioikeutensa ja vaalikelpoisuutensa Unionin kotivaltiossaan heitä koskevan rikos- tai siviilioikeudellisen päätöksen perusteella, eivät voi saada näitä oikeuksia takaisin muuttamalla toiseen jäsenvaltioon. EU-kansalaiset ovat kotivaltionsa vaalioikeuksien menettämistä koskevien sääntöjen lisäksi asuinvaltionsa kansalaisiin sovellettavien voimassa olevien määräysten alaisia. Äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden menettämistä koskevan yhteisen käytännön aikaan saamiseksi direktiivissä säädetään, että jäsenvaltiot vaihtavat vapaaehtoisesti valitsijoita todistusta hänen ja että ehdokkaan kotivaltiolta pyydetään koskevia vaalikelpoisuudestaan. tietoja Kaikki jäsenvaltiot, Irlantia15, Ruotsia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta ovat käyttäneet 9 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ja pyytäneet valitsijoita ilmoittamaan muodollisessa ilmoituksessaan, etteivät he ole menettäneet äänioikeuttaan kotivaltiossa. Vain yksi jäsenvaltio myös tarkasti, pitikö tämä paikkansa, mikä teki 7 artiklan 1 kohdasta direktiivin 93/109 vähiten sovelletun kohdan (ks. taulukko 5). Italiassa täytäntöönpanosäännösten selventäminen on edelleen käynnissä16. Ehdokkaiden osalta komissio on katsonut tärkeimmäksi tehtäväkseen varmistaa sen, että jopa niissä jäsenvaltioissa, joissa kansalliset parlamentit hyväksyvät ehdokkuudet vaalien jälkeen, vaadittaisiin 10 artiklan 3 kohdassa säädettyä kotivaltion todistusta ehdokkaaksi asetuttaessa. Alankomaiden viranomaiset ovat äskettäin ilmoittaneet komissiolle aikeestaan ottaa tällainen järjestelmä käyttöön17. Täytäntöönpanoa valvottaessa hyvin harva jäsenvaltio raportoi tapauksista, joissa äänioikeutensa tai vaalikelpoisuutensa menettäneet EU-kansalaiset olivat yrittäneet äänestää asuinvaltiossaan. Pyyntö tulla merkityksi vaaliluetteloon hylättiin paljon useammin määräajoista myöhästymisen kuin oikeuksien menettämisen vuoksi. On syytä todeta, että Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa jäsenvaltio, joka poistaa omilta kansalaisiltaan äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden, jos he ovat asuneet ulkomailla yli 20 vuotta. Nämä toisessa jäsenvaltiossa asuvat Britannian kansalaiset eivät menetä äänioikeuttaan ja vaalikelpoisuuttaan asuinvaltiossaan, koska he ovat menettäneet ne kotivaltiossaan pelkästään ulkomailla asumisen johdosta. Vastaavasti Luxemburg, jolla on oikeus edellyttää ulkomaalaisilta äänioikeuden saamiseksi viiden vuoden asumista maassa, on lisännyt lakiinsa erityissäännöksen, jolla tämä edellytys poistetaan niiltä 15 Irlannin oikeusjärjestelmä ei tunne mahdollisuutta menettää äänioikeutta oikeuden päätöksellä. 16 Lain 95/97 14 artiklaa, jolla lakia N:o 483 muutetaan, tutkitaan parhaillaan Italian edustajainhuoneessa (Camera dei Deputati). 17 Alankomaiden hallituksen 19. syyskuuta 1997 antama lakiehdotus. 12 toisen jäsenvaltion kansalaisilta, jotka ovat menettäneet oikeutensa ulkomailla asumisen vuoksi18 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti. LUKU II: ARVIO DIREKTIIVIN SOVELTAMISESTA 5. Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden ja ehdokkaiden osallistuminen Valitsijat Saatavilla olevista tiedoista käy ilmi, että toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden osuus asuinvaltion äänestäjistä vuoden 1994 kesäkuun vaaleissa oli hyvin pieni. Äänestysvilkkaus jäsenvaltiosta peräisin olevin EU-kansalaisten keskuudessa on 5,11 prosenttia tarkasteltaessa kaikkia 12 jäsenvaltiota yhdessä. Heidän osuutensa oli huomattavasti suurempi uusien jäsenvaltioiden ensimmäisissä Euroopan parlamentin vaaleissa vuonna 1995 ja 1996 ja oli tällöin 18,19 prosenttia. Viidentoista jäsenvaltion yhteenlaskettu osuus oli 5,87 prosenttia. toisesta Nämä luvut kertovat kuitenkin vain sen, kuinka moni oli merkitty vaaliluetteloon. Lukuun ottamatta Kreikkaa, Luxemburgia ja Belgiaa, joissa äänestäminen on pakollista, on mahdotonta määritellä, kuinka moni toisen jäsenvaltion kansalaisista kävi todella äänestämässä. Tämä johtuu siitä, että toisen jäsenvaltion kansalaiset on merkitty vaaliluetteloihin yhdessä maan omien kansalaisten kanssa ja äänestyssalaisuuden vuoksi on perustuslain vastaista pyrkiä selvittämään miten kansalainen äänesti, vai äänestikö lainkaan. Taulukossa 1 on jäsenvaltioittain esitettynä osallistumisen yleinen taso, äänestäjäkunnan kokonaismäärä, mahdollisten toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden määrä ja asuinvaltiossaan vaaliluetteloon merkittyjen määrä. Vaaliluetteloon merkittyjen toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien valitsijoiden määrä vaihteli Irlannin, jossa äänioikeus on ollut jo vuodesta 1979 lähtien, 44. 11 prosentista Kreikan 1. 55 prosenttiin. Alankomaiden osalta lukuja ei ole saatavana, sillä maa soveltaa siirtymäsäännöksiä sen vuoksi, että äänestäjät merkitään vaaliluetteloon automaattisesti väestörekisterin Irlannin kansalainen äänesti tiedetä, kuinka moni perusteella. Vastaavasti ei Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Britannian kansalainen Irlannissa, koska 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen mukaisesti nämä kansalaiset merkittiin kyseisen maan vaaliluetteloon samoin edellytyksin kuin maan omat kansalaiset. Edellä mainituista luvuista eivät tietenkään käy ilmi ne EU-kansalaiset, jotka äänestivät asuinmaassaan kotivaltionsa ehdokkaiden hyväksi lähetystöissä, konsulaateissa tai edustajan välityksellä (ks. taulukko 2). Ehdokkaat 18 28. tammikuuta 1994 annetun lain 1 artiklan 4 kohta. 13 Koko unionissa ehdokkaaksi oli asettunut 53 sellaista EU-ehdokasta, joka ei ollut asuinvaltionsa kansalainen. Näistä ehdokkaista yksi valittiin. 19 (ks. taulukko 3). 6. Alhaisen osallistumisen syyt • Sääntöjen uutuus: Toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat EU-kansalaiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden Maastrichtin sopimuksessa marraskuussa 1992. Sitä ennen vain neljä jäsenvaltiota antoi äänioikeudet toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleville kansalaisille. • Tiukat määräajat vaaliluetteloon merkitsemiselle: Direktiivi 109/93 annettiin 6. joulukuuta 1993. Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 1. helmikuuta 1994 mennessä ja sovellettava niitä kesäkuussa 1994 pidetyissä EP:n vaaleissa. Vaaliluetteloon merkitsemistä koskevia määräaikoja pidennettiin useimmissa jäsenvaltioissa direktiivin 9 artiklan 1 kohdan ja EP:n päätöslauselman20 mukaisesti, jotta toisen jäsenvaltion kansalaiset ehtisivät saada nimensä vaaliluetteloon. Yrityksistä huolimatta toisen jäsenvaltion kansalaisille jäi joissain jäsenvaltioissa tuskin 15 päivää aikaa tulla merkityksi vaaliluetteloon. Lyhyt määräaika vaikutti epäilemättä myös toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien EU- kansalaisten ehdokkuuteen, sillä heillä oli vaikeuksia äänestäjien kokoamisessa ja asemansa vahvistamisessa (ks. valitsijoita koskeva taulukko 1 ja ehdokkaita koskeva taulukko 3). • Riittämätön tiedotuskampajana: Kuten edellä 3. 2 kohdassa selostetaan, parhaat tulokset saatiin, kun toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevalle äänestäjäkunnalle tiedotettiin heidän oikeuksistaan henkilökohtaisella kirjeellä ja kansalaisjärjestöt ottivat osaa kampanjaan. Näin toimittiin kuitenkin harvassa tapauksessa, sillä yleisin tapa (10 jäsenvaltiota) oli tiedottaa valitsijoille heidän oikeuksistaan hallinnollisella ilmoituksella. • Mahdollisuus äänestää kotivaltion ehdokkaita: Yksi direktiivin tärkeimmistä periaatteista on sen varmistaminen, että kansalaiset saavat vapaasti valita, missä käyttävät oikeuksiaan. Kaikki jäsenvaltiot, Irlantia lukuun ottamatta, antavat Euroopan parlamentin vaaleissa ulkomailla asuville kansalaisilleen oikeuden äänestää kansallisia tai kirjeitse. lähetystöissä, konsulaateissa, edustajan välityksellä ehdokkaitaan Epävirallisista tiedoista käy ilmi, että noin 6,57 prosenttia toisessa jäsenvaltiossa asuvista EU-kansalaisista käytti hyväkseen tätä vaihtoehtoa, (ks. taulukko 2). Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja ja sen vaikutus toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien kansalaisten ehdokkuuteen: Vaikka EY:n perustamissopimuksessa määrätään ainoastaan äänioikeudesta mainitsematta mitään 19 Wilma Zimmermann, Saksassa asuva Hollannin kansalainen (PSE/D). 20 EP:n päätöslauselma vualiluetlcloon merkitsemiselle asetettua määräaikaa koko unionissa 31. toukokuuta 1994 asti, EYVL C 128/316, 9. 5. 1994. jossa kehoteltiin pidentämään 133-0433, 21. 4. 1994, 14 muista poliittisista oikeuksista, kuten yhdistymis- ja sananvapaudesta, jäsenvaltioista saadut tiedot osoittavat, että EU-kansalainen pääsee ainakin teoriassa vapaasti osallistumaan poliittiseen toimintaan. Siitä huolimatta joissakin jäsenvaltioissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien kansalaisten poliittiseen toimintaan osallistumiselle on asetettu ehtoja ja poliittiset puolueet hyväksyvät toisen jäsenvaltion kansalaisia riveihinsä kukin harkintansa mukaan (ks. taulukko 2). Äänioikeuden ja politiikkaan osallistumisen välinen yhteys on vielä selvempi, jos otetaan huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa vain poliittisilla puolueilla on oikeus asettaa ehdokkaita Euroopan parlamentin vaaleihin. Kansalliset aiheet eurooppalaisten aiheiden edellä: Melkein kaikissa jäsenvaltioissa Euroopan parlamentin vaalit ovat keskittyneet kansallisiin aiheisiin. Tämän vuoksi tuntea kotivaltionsa ehdokkaat ulkomailla asuvat EU-kansalaiset ovat saattaneet läheisemmiksi ja helpommin lähestyttäviksi tutussa poliittisessa ympäristössä21. Yhdessä jäsenvaltiossa (L) todettiin, että vaaliluetteloon merkitseminen oli vilkkainta toisen/kolmannen polven maahanmuuttajien keskuudessa. Tästä voidaan päätellä, että ne jotka tunsivat asuinvaltionsa kansalliset kysymykset ja olivat riittävästi integroituneita asuinvaltioonsa osallistuivat todennäköisimmin asuinvaltiossaan pidettäviin vaaleihin. laskeminen: Edellä mainittujen Äänestysvilkkauden yleinen toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevia valitsijoita ja ehdokkaita koskevien syiden lisäksi alhaiseen äänestysvilkkauteen myötävaikuttavana tekijänä voidaan pitää myös sitä, että kansallisten valitsijoiden äänestysvilkkaus on myös laskenut tasaisesti ja oli kesäkuun 1994 vaaleissa matalimmillaan eli 56,5 prosenttia. erityisesti 7. Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto Direktiivissä säädetty tietojenvaihtojärjestelmä Direktiivin 13 artiklassa säädetty tietojenvaihtojärjestelmä perustettiin ensisijaisesti kahteen kertaan äänestämisen ja/tai kahteen kertaan ehdokkaaksi asettumisen välttämiseksi, mutta samalla suojellaan kansalaisen vapautta valita, missä jäsenvaltiossa hän äänestää. Toiseksi järjestelmällä estetään niitä kansalaisia, jotka ovat menettäneet äänioikeutensa tai vaalikelpoisuutensa kotivaltiossaan, saamasta oikeuksia takaisin muuttamalla toiseen jäsenvaltioon. Viimeksi mainittua asiaa käsiteltiin 4. 3 kohdassa. Järjestelmä antaa asuinvaltiolle mahdollisuuden ilmoituksen perusteella kotivaltiolle kaikkien niiden kyseisen valtion kansalaisten nimet, jotka on ilmoittaa muodollisen 21 Spontaani tutkimus Euroopan unionin toimielinten virkamiesten keskuudessa, johon noin 2 prosenttia henkilöstöstä vastasi, paljasti, että suurin syy asuinvaltion vaaleissa äänestämättä jättämiselle oli se, että vaalikampanjassa keskityttiin pelkästään kansallisiin aiheisiin. Ks. myös Eurobarometrin tutkimusta, joka koski äänestämiseen mahdollisesti vaikuttaneita seikkoja, sekä Blondeiin, Sinnottin ja Svenssonin julkaisua Participation and the legitimacy of European integration: The nature, sources and implications of low turnout in EP elections, European University Institute, Florence, huhtikuu 1997. - 1 5- merkitty vaaliluetteloon tai jotka ovat asettuneet ehdokkaiksi. Ilmoituksen perusteella kotivaltio ryhtyy tarvittaviin toimenpiteisiin estääkseen kansalaisiaan äänestämästä lai asettumasta ehdokkaaksi kahteen kertaan. Yleensä tämä tarkoittaa sitä, että asuinvaltion vaaliluettelossa olevien kansalaisten nimet poistetaan kotivaltion vaaliluettelosta. Täytäntöönpano Heinäkuussa 1995 pidetyn asiantuntijakokouksen aikana valtuuskuntien edustajat olivat yhtä mieltä siitä, ettei tietojenvaihto toiminut tyydyttävällä tavalla ennen vuoden 1994 vaaleja. Ongelmat liittyivät sekä itse tietojenvaihtoon liittyviin ajallisiin paineisiin että tietojen luotettavuutta koskeviin käytännön vaikeuksiin. Esimerkiksi: a) Tiedot saatiin liian myöhään, eikä niitä ehditty käsitellä b) Tiedot olivat riittämättömät ja ne oli osoitettu väärille viranomaisille c) Käytetyt tiedotustavat eivät olleet yhteensopivia. Kolmessa uudessa jäsenvaltiossa vuoden 1995 ja 1996 aikana pidetyissä vaaleissa kahteen kertaan äänestämistä ja ehdokkaaksi asettumista koskeva ongelma ratkaistiin yleensä sillä, että kansalaiset jättivät ilmoituksen, jossa totesivat, etteivät ole ottaneet kotivaltiossaan osaa vuoden 1994 Euroopan parlamentin vaaleihin. Näin toimittiin, koska vuoden 1994 vaaleista ei ollut saatavilla vaaliluetteloita, vaikka yhteistyö kahdentoista jäsenvaltion kanssa oli aluillaan. Näiden kaikille jäsenvaltioille yhteisten ongelmien lisäksi esiintyi joitakin vain tiettyjä jäsenvaltioita koskevia ongelmia. Esimerkiksi Yhdistynessä kuningaskunnassa ja Irlannin tasavallassa valitsijoiden nimiä ei voida poistaa vaaliluettelosta sen jälkeen, kun ne on merkitty sinne. Nämä jäsenvaltiot eivät voi käyttää muissa jäsenvaltioissa valitsijoiksi merkittyjä kansalaisia koskevia tietojaan, sillä tiedot ilmoitetaan juuri ennen vaaleja, vaaliluettelo viimeistellään kunkin vuoden helmikuussa jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto tapahtuu kesäkuussa. Tilannetta helpottaa kuitenkin se, että vaaliluettelo saatetaan vuosittain ajan tasalle kotitalouksien asukasluetteloinnin avulla. Irlannista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta muuttavien kansalaisten ei tarvitse pyytää nimensä poistamista vaaliluettelosta, sillä se tehdään automaattisesti vuosittaisen tarkistuksen yhteydessä. Toinen Irlantia koskeva lieventävä tekijä on se, että ulkomailla asuvilla Irlannin kansalaisilla, diplomaatteja ja heidän puolisoitaan lukuun ottamatta, ei ole oikeutta tulla merkityksi vaaliluetteloon tai äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa. ja Erään toisen jäsenvaltion täytäntöönpanoa koskevassa lainsäädännössä ei ole säännöksiä siitä, että edellisissä vaaleissa vaaliluetteloon merkittyjen yhteisön valitsijoiden nimet olisi ilmoitettava kotivaltiolle. Tilanne on nyt korjattu tekemällä muutos lainsäädäntöön22. Irlannissa on sama tilanne. Vuoden 1994 kesäkuun vaaleihin osallistuneet Irlannin vakinaiset EU-asukkaat eivät ole koskaan ilmoittaneet aikomuksestaan äänestään Irlannissa, sillä heidät merkittiin vaaliluetteloon direktiivin 15 artiklan c kohdan mukaisesti täsmälleen 22 Laki Tanskan edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin annetun lain muuttamiseksi, 13. tammikuuta 1997. 16 samoin edellytyksin kuin Irlannin kansalaiset. Jos nämä EU-asukkaat asuvat edelleen Irlannissa, he pysyvät vaaliluettelossa direktiivin 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti samoin edellytyksin kuin Irlannin kansalaiset. Koska he eivät kuitenkaan tehneet muodollista ilmoitusta vuoden 1994 vaaliluetteloon pääsemiseksi, Irlannin viranomaisilla ei tällä hetkellä ole tarvittavia tietoja, jotta he voisivat ilmoittaa asiasta vuonna 1999 näiden asukkaiden kotivaltioille nimien poistamiseksi kotivaltioiden vaaliluetteloista23. Parannuskeinoja Tietojenvaihtojärjestelmää paranneltaessa on muistettava, että 8B artiklaan24 perustuva direktiivi 93/109 ei voi tunkeutua yhtenäisen vaali käytännön alueelle. Tämä tarkoittaa sitä, että kaavaillut ratkaisut eivät voi perustua siihen, että määrätään ajanjakso, jonka kuluessa tiedot on vaihdettava tai asettamalla määräaika tietojen vaihtamiselle. Molemmat keinot edellyttäisivät vaaliluetteloon merkitsemistä koskevien määräaikojen muuttamista, mikä vuorostaan vaatisi kansallisten vaalilakien yhdenmukaistamista. Lisäksi on tarkasteltava, mitä ongelmia tietojenvaihdolla on tarkoitus ratkaista. Direktiivin täytäntöönpanoa valvottaessa jäsenvaltiot eivät raportoineet yhdestäkään merkittävästä tapauksesta, jossa olisi äänestetty kahteen kertaan. Sen sijaan jäsenvaltiot raportoivat muutamista tapauksista, joissa henkilö oli merkitty vaaliluetteloon kahteen kertaan. Nämä tapaukset näyttivät liittyvän virheisiin, jotka ainakin osittain johtuvat siitä, että kyse on uusista oikeuksista. Tietojenvaihtojärjestelmään tehtävien parannusten on sen vuoksi oltava oikeassa suhteessa käsiteltävään ongelmaan. Näin ei välttämättä ole, jos esimerkiksi lähdetään siitä, että kahteen kertaan äänestämistä valvotaan tiukemmin vaalien jälkeen. Se tarkoittaisi vääristä ilmoituksista aiheutuvien seuraamusten koventamista. Etuna olisi se, että tarkastuksille ei olisi aikarajoituksia. Huonona puolena olisi se, että seuraamukset liittyisivät kahteen kertaan vaaliluettelossa olemiseen, eivätkä varsinaiseen äänestämiseen, koska äänestäjistä ei pidetä kirjaa. Seuraamusten on lisäksi oltava varoittavia koko unionissa, mikä väistämättä edellyttäisi mukautuksia, koska seuraamukset eroavat paljon jäsenvaltioittain (ks. taulukko 3). Lisäksi joissakin komissiolle esitetyissä valituksissa korostetaan, että seuraamusten pelko voi johtaa siihen, että kansalainen jättää käyttämättä äänioikeuttaan asuinvaltioissaan. Yhtenäisen vaalikäytännön puuttuessa on ratkaisun löydyttävä nykyisestä järjestelmästä25. 8. Poikkeus-ja siirtymäsäännökset 8. 1 Poikkeussäännökset 23 Tämä ongelma ei koska Irlantiin äskettäin muuttaneita, sillä heidät merkitään vaaliluetteloon 9 artiklan ilmoitetaan mukaisesti muodollisen kotivaltiolle (Euroopan parlamentin vaaleista annetun lain 6 jakson I ja 2 kohta) ja jäljempänä kohta 8. 2. ilmoituksen perusteella ja muodollisen ilmoituksen tiedot 24 Mainitussa 8 b (2) artiklassa todetaan erityisesti, että äänioikeus EP:n vaaleissa annetaan ". sanotun sääntöjen rajoittamatta 138 artiklan 3 kohdan ja sen soveltamisesta annettujen kuitenkaan soveltamista. ". 25 Ks. jäljempänä luku 111, 9 kohta. 17 Direktiivi 93/109 sisältää kolme poikkeusta yleiseen yhtäläisen kohtelun periaatteeseen. Näistä jäsenvaltion erityistilanteella perustelluista poikkeuksista säädetään direktiivin 14 artiklassa ja perusteita, joilla ne on myönnetty, voidaan tarkastella uudelleen. Direktiivissä säädetään, että komission on annettava 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä ja sen jälkeen aina 18 kuukautta ennen vaaleja Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa se vahvistaa, ovatko vuoksi myönnetyt jäsenvaltiolle poikkeukset edelleen perusteltuja. Komissio voi tarvittaessa ehdottaa mukautuksia. erityistilanteen asianomaiselle Direktiivin 14 artiklan 1 kohdassa säädetty ensimmäinen poikkeus antaa niille jäsenvaltioille, joissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien unionin kansalaisten osuus oli 1. tammikuuta 1993 yli 20 prosenttia kaikkien kyseisen valtion alueella asuvien äänestys-ja vaalikelpoisten kansalaisten kokonaismäärästä, oikeuden rajoittaa äänioikeutta ja oikeutta asettua ehdokkaaksi niihin unionin kansalaisiin, jotka ovat asuneet maassa äänioikeuden osalta viisi vuotta ja ehdokkuuden osalta 10 vuotta. Luxemburg oli edellä mainittuna viitcpäivänä ainoa jäsenvaltio, joka saattoi soveltaa tätä poikkeusta sellaisenaan. Luxemburgilla oli täydet perusteet siihen, sillä Luxemburgissa tammikuussa 1994 asuvien unionin kansalaisten osuus oli 29,4 prosenttia. Luxemburgissa äänioikeus annetaan niille EU-kansalaisille, jotka ovat viimeisen kuuden vuoden aikana asuneet maassa vähintään 5 vuotta ennen vaaliluetteloon pääsyä koskevan jättämistä. Oikeus asettua ehdokkaaksi annetaan sen jälkeen kun EU- hakemuksen kansalainen on viimeisen 12 vuoden aikana asunut vähintään 10 vuotta Luxemburgissa26. Säännökset antavat Luxemburgissa vakinaisesti asuville EU-kansalaisille oikeuden olla yhden vuoden maasta poissa menettämättä oikeuttaan äänestää Luxemburgissa. Tätä asumisen vähimmäiskestoon liittyvää vaatimusta ei sovelleta niihin EU-kansalaisiin, jotka ovat ulkomailla asumisen vuoksi menettäneet äänioikeuden kotivaltiossaan. asuvan EU-kansalaisen on esitettävä Vaaliluetteloon pääsemiseksi Luxemburgissa viranomaisen antama asuinpaikkatodistus, josta käy ilmi aika, jonka EU-kansalainen on asunut Luxemburgissa. Direktiivissä ei tästä edellytyksestä mainita mitään, joten komission yksiköt tutkivat asiaa Luxemburgin viranomaisten kanssa ja tulivat siihen tulokseen, että kyseinen edellytys on perusteltuja kohtuullinen, sillä se on ainoa keino varmistua siitä, että henkilö täyttää asumista koskevan vaatimuksen. Todistus esitetään ainoastaan kerran eli silloin kun EU-kansalainen ensimmäisen kerran merkitään vaaliluetteloon, ja sen saa asuinkunnan viranomaisilta helposti ja edullisesti. Lisäksi Luxemburgissa ehdokasluettelo ei saa koostua pelkästään muiden jäsenvaltioiden kansalaisista27. Tätä säännöstä tarkasteltiin 14 artiklan 1 kohdan28 kannalta ja sen todettiin olevan sopusoinnussa direktiivin kanssa. Koska Luxemburgissa noudatetaan EU-asukkaiden suurella määrällä perusteltuja poikkeussäännöksiä, tällä säännöksellä estetään Luxemburgin 26 28. tammikuuta 1994 annettu laki, 1 artiklan 4 kohta ja 98 artiklan 4 kohta. 27 28. tammikuuta 1994 annettu laki, 106 artiklan 2 kohta. 28 "Nämä säännökset (mm. asumien kestoa koskeva vähimmäisvaatimus) eivät vaikuta jäsenvaltion ehdokaslistojen koostumusta koskeviin toimenpiteisiin, jotka koskevat erityisesti unionin muiden kuin jäsenvaltion kansalaisten listoilleottamisen helpottamista". 18 kansalaisten ja EU-asukkaiden kansalaisten jakautumista eri listoille ja rohkaistaan EU- asukkaita asettumaan samoille listoille Luxemburgin kansalaisten kanssa29. Luxemburgin viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että maassa on tällä hetkellä 109. 613 äänestysikäistä Luxemburgissa asuvaa LU-kansalaista, jotka eivät ole Luxemburgin kansalaisia, ja että heidän osuutensa on 33,4 prosenttia kaikista Luxemburgissa asuvista äänioikeutetuista ja vaalikelpoisista EU-kansalaisista. Arvioidut luvut ovat mahdollisesti 7-8 prosenttiyksikköä liian korkeita30. Komissio katsoo, että edellä mainitut luvut ovat 14 artiklan 1 kohdan soveltamisalan mukaisia ja edellä esitetyn perusteella esittää Luxemburgille myönnetyn poikkeuksen soveltamista myös seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. loinen poikkeus koskee niitä jäsenvaltioita, jotka antoivat 1. helmikuuta 1994 kansallisia vaaleja koskevat äänioikeudet muiden jäsenvaltioiden kansalaisille ja merkitsivät heidät sitä varten vaaliluetteloon täsmälleen samoin edellytyksin kuin maan omat kansalaiset. Nämä jäsenvaltiot vapautetaan yleisesti 6 - 13 artiklassa säädetyistä vaaliluetteloon merkitsemistä koskevista muodollisuuksista. Jäsenvaltioista Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat soveltaa edellä mainittua poikkeusta toistensa kansalaisiin. Komissio ottaa huomioon, että nämä äänestäjät käyttävät kaikissa muissa vaaleissa oikeuksiaan täsmälleen samoin edellytyksin kuin kansalaiset ja hyväksyy kyseisen järjestelyn soveltamisen seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. 8. 2 Siirtymäsäännökset Direktiivissä siirtymäsäännöksestä. säädetään neljästä, vain vuoden 1994 vaaleissa sovellettavasta Direktiivin 15 artiklan a kohdassa säädetty ensimmäinen siirtymäsäännös koskee niitä jäsenvaltioita, joissa unionin kansalaisilla jo oli äänestysoikeus 15. helmikuuta 1994 mennessä. Jos näiden kansalaisten nimet olivat vaaliluettelossa edellä mainittuun päivään mennessä, heidän ei tarvinnut tehdä vaaliluetteloon merkitsemistä koskevaa hakemusta. Näin oli asianlaita Irlannissa, jossa EU-kansalaisilla on ollut äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa jo vuodesta 1979. Tällä perusteella vuoden 1994 vaaleissa EU-kansalaisia koskevat vaaliluetteloon merkitsemistä koskevat menettelyt olivat sekä samat kuin edellisissä vaaleissa että samat kuin Irlannin kansalaisilla, sillä merkitsemisestä vastaavien viranomaisten tehtävänä oli merkitä vaaliluetteloon kaikki äänestyskelpoiset valitsijat. Tilanne kuitenkin muuttuu seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. Niiden unionin kansalaisten, jotka eivät ole Irlannin tai Britannian kansalaisia ja joita ei ole merkitty vuoden 29 Ks. viimeistä edellinen johdantokappale. 30 Repertoire Général des Personnes Physiques (viiteajanjakso lokakuu 1997) merkitsemiseksi Irlannissa. Hakemuksen voi jättää mihin aikaa vuodesta tahansa, kuitenkin viimeistään 15 päivää ennen äänestyspäivää. 31 Toinen ja neljäs siirtymäsäännös suunniteltiin yleisesti sen varmistamiseksi, että direktiivin voimaan saattamista koskevista tiukoista määräajoista huolimatta sillä hetkellä voimassa olevat kansalliset lait antoivat unionin kansalaisille mahdollisuuden tulla hyvissä ajoin ennen kesäkuun vaaleja merkityksi vaaliluetteloon tai asettua ehdokkaaksi. Useimmissa jäsenvaltioissa vaaliluetteloon merkitsemistä koskevia määräaikoja pidennettiin, jotta unionin kansalaiset ehtisivät päästä vaaliluetteloon ja asettua ehdokkaaksi, (ks. taulukot 1 ja 3). Kolmas siirtymäsäännös eli 15 artiklan e kohta antoi niille jäsenvaltioille, jotka eivät laadi erityistä vaaliluetteloa, vaan luottavat väestöluettelosta saataviin tietoihin, mahdollisuuden soveltaa samaa (ilmoitus halukkuudesta äänestää asuinvaltiossa) ja 9 artiklan (hakemus vaaliluetteloon pääsemiseksi) säännöksiä. järjestelmää EU-asukkaisiinsa noudattamatta 8 artiklan ilman eri jotka eivät olleet Alankomaiden kansalaisia, Alankomaat täytti tätä siirtymäsäännöstä koskevat edellytykset ja maa sovelsi sitä siten, että vuoden 1994 toukokuussa kaikki äänestyskelpoiset äänestäjät kansallisuudesta riippumatta toimenpiteitä väestörekisterin perusteella vaaliluetteloon. EU- merkittiin kansalaisille, ilmoitettiin kuitenkin henkilökohtaisesti tästä mahdollisuudesta lähettämällä kotiosoitteeseen vakiolomake, johon heidän piti merkitä, halusivatko he äänestää kotivaltiossaan vai Alankomaissa32. Lomake piti palauttaa viimeistään kolme viikkoa ennen äänestyspäivää ja jos sitä ei palautettu, äänestäjä merkittiin vaaliluetteloon ilman eri toimenpiteitä Alankomaissa äänestäväksi. Asiasta ilmoitettiin äänestäjän kotivaltiolle, jossa kyseinen EU-kansalainen automaattisesti menetti äänioikeutensa. Tuntuu kuitenkin siltä, ettei kansalaisen oikeudella valita jäsenvaltiota, jossa äänestää, näytä olevan riittävään suojaa, jos EU-kansalainen automaattisesti menettää äänioikeutensa kotivaltiossaan vain sen vuoksi, ettei ole ajoissa vastannut kirjeeseen. Nykyistä järjestelmää todennäköisesti kuitenkin muutetaan, kuten Alankomaiden hallitus ilmoitti direktiivin voimaan saattamisen aikoihin. Asiaa koskeva hallituksen esitys tehtiin 19. syyskuuta 1997. Esityksessä ehdotetaan, että asuinkunnassaan kirjoilla oleville EU- kansalaisille lähetetetaan edelleen ennen vaaleja vakiolomake, jossa heitä pyydetään ilmoittamaan, missä jäsenvaltiossa he haluavat äänestää. Jos lomaketta ei palauteta ajoissa, EU-kansalaisen katsotaan valinneen äänestyspaikakseen kotivaltionsa. Tällöin kaksi direktiivissä säädettyä vaatimusta katsotaan täytetyksi: ELI-kansalaisille ilmoitetaan hyvissä tavalla heidän vaalioikeuksistaan ja samalla kunnioitetaan ajoin ja asianmukaisella kansalaisen oikeutta valita vapaasti, haluaako hän ottaa osaa asuinvaltionsa vaaleihin. 31 Euroopan parlamentin vaalilaki 1997, 6 jakson 1 ja 2 kohta. 32 Vaalilain muuttamisesta 26. tammikuuta 1994 annetun lain Y3 artiklan b4 kohta ja Y33 artikla. - 2 0- LUKU III. JOHTOPÄÄTÖKSET jäsenvaltiot sovelsivat viimeksi pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa asuville EU-kansalaisille Kaikki neuvoston mahdollisuuden osallistua vaaleihin asuinvaltiossaan. 93/109/EY ulkomailla direktiiviä antaen Voimaan saattamiseksi annettuja lakeja koskeva selvitys on tehty ja komissio katsoo sen perusteella, että direktiivi on yleisesti saatettu tyydyttävällä tavalla voimaan kaikissa jäsenvaltioissa. Komission selvityksen aikana jäsenvaltiot ovat tehneet joitakin pieniä mukautuksia näihin lakeihin. Vuoden 1994 kesäkuussa pidetyistä vaaleista saadut tulokset tuovat esiin kaksi puutetta, jotka liittyvät EU-kansalaisten osallistumiseen asuinvaltiossa pidettäviin EU-vaaleihin. Ensimmäinen ja suurin puute oli uusia oikeuksia koskevan tiedon puute. Toiseksi EU- kansalaiset, jotka eivät olleet asuinvaltionsa kansalaisia, menestyivät vaaleissa erittäin huonosti. Komissio katsoo, ettei itse direktiiviä ole tässä vaiheessa tarpeen muuttaa. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin kehitettävä sen soveltamista erityisesti 12 ja 13 artiklan osalta. Tavoitteena olisi pidettävä EU-kansalaisten, jotka eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia, osallistumisen ja ehdokkuuden lisäämistä sekä jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihtojärjestelmän kehittämistä. Luxemburgia koskeva asumisen kestoon liittyvä poikkeussäännös olisi viimeisten väestölaskelmien perusteella vahvistettava myös seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa sovellettavaksi. 9. DIREKTIIVIN SOVELTAMISTA KOSKEVAT PARANNUSEHDOTUKSET Tiedotuskampanja Jäsenvaltioiden olisi lisättävä huomattavasti toimiaan EU-kansalaisille suunnattua tiedotusta direktiivin 12 artiklan mukaisesti. Tämä koskee erityisesti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ota EU-kansalaisiinsa yhteyttä henkilökohtaisesti, vaan käyttävät pelkästään hallinnollista ilmoitusta. EU-kansalaisille olisi erityisesti tiedotettava vaaliluetteloon merkitsemistä koskevista määräajoista. Ne, jotka merkittiin jo vuoden 1994 vaaleissa asuinvaltionsa vaaliluetteloon, pysyvät luettelossa, mutta uudet äänestäjät eivät ehkä ole tietoisia edes asuinvaltiossaan noudatettavista koskevista määräajoista. Useimmissa jäsenvaltioissa vaaliluetteloon merkitsemisen on tapahduttava keskimäärin kahdeksan viikkoa ennen äänestyspäivää, mutta joissain jäsenvaltioissa kansalaisten on haettava luetteloon yli vuotta ennen vaaleja (ks. taulukko 7). luetteloon merkitsemistä Tiedotusvajetta täyttääkseen Euroopan komissio aloitti vuonna 1996 yhdessä Euroopan parlamentin kanssa laajan "Kansalaisena Euroopassa" -tiedotushankkeen, jonka tavoitteena on antaa tietoa kansalaisille kuuluvista yhteisön oikeuden mukaisista oikeuksista. Komissio julkaisi monien muiden oppaiden ohella "Asuminen toisessa jäsenvaltiossa" -nimisen oppaan, joka sisältää yleistietoa toiseen jäsenvaltioon muuttavan kansalaisen oikeuksista ja velvoitteista sekä tietoa siitä, miten vaalioikeuksia on mahdollista käyttää asuinvaltiossa. -21 "Asuminen toisessa jäsenvaltiossa" -oppaan ohella on saatavana 15 tietosivua siitä, miten Euroopan parlamentin vaaleissa on mahdollista äänestää ja asettua ehdokkaaksi. Kutakin jäsenvaltiota koskeva tietosivu ovat saatavana kaikilla virallisilla kielillä Internetistä ja niitä sekä oppaita saa myös puhelimitse veloituksetta33. Tietosivut ja oppaat ovat komission laatimia ja kansallisten viranomaisten hyväksymiä. Niissä on yksityiskohtaista käytännön tietoa kunkin joita vaaliluetteloon pääsemiseksi tarvitaan, vaaliluetteloon merkitsemistä koskevat määräajat, kansalaiselle mahdolliset muutoksenhakukeinot ja jäsenvaltioissa sijaitsevat tietopisteet, joista kansalainen saa tietoa ja apua. ja niistä käyvät ilmi asiakirjat, lainsäädännöstä jäsenvaltion -hankkeen huippukokouksessa jäsenvaltioiden "Kansalaisena Euroopassa" Amsterdamin koskevaa toimintasuunnitelmaa luomassa pysyvää "Vuoropuhelu kansalaisen kanssa" -hanketta. Seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin komissio pystyy näin ollen yhdessä Euroopan parlamentin kanssa toimittamaan kaikilla virallisilla EU-kielillä yksityiskohtaista ja konkreettista tietoa äänioikeuden käyttämisestä kaikissa jäsenvaltioissa. yhtenäismarkkinoita ollaan osana vahvistamaa seuraajaksi Lisäksi "Kansalaisena Euroopassa" -neuvontapalvelu antaa neuvoja, kun kansalaiset eivät tiedä, miten käyttää oikeuksiaan. Yleensä palvelusta saa yksityiskohtaiset tiedot eurooppalaisista, kansallisista ja paikallisista tietopisteistä. Neuvontapalvelu on toiminut vuodesta 1996 lähtien ja sinne voi esittää kysymyksiä joko puhelimitse tai Internetin avulla. Kansalaisten kysymykset on tärkeitä, sillä niistä komissio saa suoraa palautetta käytännön ongelmista, joihin kansalaiset törmäävät EU-oikeuksia käyttäessään. Jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto Kahteen kertaan äänestämisen estämiseksi 13 artiklassa edellytetään jäsenvaltioita vaihtamaan tietoja asuinvaltiossa äänestävistä kansalaisista. Komissio on sitä mieltä, että nykyisten säännösten soveltamista olisi parannettava huomattavasti. Tavoitteena on löytää luotettava, joustava ja kustannus-hyötysuhteeltaan edullinen tapa, jolla jäsenvaltiot voisivat hyvissä ajoin vaihtaa tietoja toisessa jäsenvaltiossa äänestävistä kansalaisistaan niin, että vaaliluetteloa ehdittäisiin muuttaa vastaavasti. Tietojenvaihdon on lisäksi tapahduttava noudattaen sääntöjä, jotka suojaavat kansalaisia henkilötietojen liikkuvuudelta34. Komissio käsittelyltä parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa tämän kysymyksen parissa tavoitteenaan: työskentelee vapaalta ja • nimetä tarkasti ne kansalliset viranomaiset, joille asuinvaltion on toimitettava ilmoitus 33 Intemet-osoite: http://europa. eu. int/citizens. Puhelinnumerot jäsenvaltioittain: Itävalta (0660-6811), Alankomaat (0800-8051), Italia (167-876166), Belgia (0800-92038 flaamiksi, 0800-92039 ranskaksi), Ruotsi (020-794949), Luxemburg (0800-2550), Ranska (0800 90-9700), Kreikka (00800-3212254), Portugali (0800-222001), Espanja (900-983198), Saksa (0130-850400), Yhdistynyt kuningaskunta (0800-581591 ), Irlanti ( 1 -800-553188), Suomi (08001-13191), Tanska (8001 -0201 ). 34 Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24. heinäkuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/46/EY, EYVL, L281/31, 23. 11. 1995. 22 • määritellä tarkat tiedot, jotka jäsenvaltiot tarvitsevat poistaakseen äänestäjän nimen omista vaaliluetteloistaan sekä aika, jonka kuluttua nimen saa poistaa tietojen saamisen jälkeen • sopia yhteisestä vakiolomakkeesta, jolla tiedot vaihdetaan • tutkia elektronisia tietojenvaihtokeinoja prosessin nopeuttamiseksi. Jos edellä luetellut ongelmat ratkaistaan, tärkeimmät voimaan saattamisen seurannassa esiintyneet ongelmat eli tiedon luetettavuus ja ajalliset paineet on käsitelty. Jos edellä kuvatut yritykset kuitenkin epäonnistuvat ja järjestelmä nykyisellään osoittautuu soveltumattomaksi jäsenvaltioiden hyvinkin paljon toisistaan eroavien vaaliluetteloon merkitsemistä koskevien määräaikojen johdosta (taulukko 7), on muutettava direktiiviä. Tällöin jäisi vaihtoehdoksi joko poistaa kansalaisen mahdollisuus valita, missä jäsenvaltiossa hän äänestää, tai rajoittaa tätä valintaa tiettyyn ajanjaksoon, jonka kuluessa kahteen kertaan vaaliluettelossa esiintyvät nimet voitaisiin korjata. Ehdokkaaksi asettuvien EU-asukkaiden hakemuksia käsittelevien vaalivirkailijoiden työn helpottamiseksi komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot toimittaisivat toisilleen ennen seuraavia EU-vaaleja etukäteen tiedot niistä toimivaltaisista viranomaisista, joilta saa 10 ja artiklan mahdollisuuksien mukaan mallin todistuksesta. vaalikelpoisuutta 2 kohdassa todistuksen, osoittavan vaaditun Poliittiseen toimintaan osallistuminen ennen vaaleja Vaikka direktiivissä ei asiaa koskevaa erityissäännöstä olekaan, komissio haluaa kiinnittää huomiota siihen, että muualla kuin kotivaltiossaan asuvien EU-kansalaisten osallistumista asuinvaltionsa poliittiseen elämään on tarpeen helpottaa, jotta EU- kansalaisen olisi asuinvaltiossaan helpompi käyttää oikeuttaan asettua ehdokkaaksi ja jotta tätä oikeutta käytettäisiin laajemmin. Euroopan parlamentti on jo kehottanut Euroopan poliittisia puolueita35 lisäämään rooliaan ja laatii parhaillaan ehdotusta menettelystä, jolla Euroopan parlamentin jäsenten vaaleihin saadaan yhteiset periaatteet 138 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sellaisena kuin se on Amsterdamin sopimuksella muutettuna36. Tässä prosessissa on kiinnitettävä huomiota siihen, mitä voivat antaa demokraattiselle prosessille ne EU-kansalaiset, jotka asuvat jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole. toimittamista tiedoista käy toimintaan Jäsenvaltioiden osallistuminen on avointa kaikille EU:n kansalaisille (ks. taulukko 2). Sen vuoksi olisi tehtävä yhä enemmän työtä sen eteen, ettei EU-kansalaisten poliittiseen toimintaan osallistumiselle asuinmaassa olisi esteitä. Poliittisilla puolueilla on tietenkin tämän tavoitteen saavuttamisessa tärkein tehtävä sekä sen vuoksi, että ne ovat demokraattisen ilmi, että poliittiseen 35 ks. Euroopan poliittisisten puolueiden perustuslaillisesta asemasta 10. 12. 1996 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma - As. PE 254. 448. 36 Työasiakirja, 22. lokakuuta 1997 - Institutionaalisten asiain komitea - As. PE 224. 331. 23 toiminnan tärkeä työväline että ennen kaikkea sen vuoksi, että ne pystyvät toimimaan asuinvaltion EU-kansalaisten ehdokkuuden hyväksi. Kuitenkin joissakin jäsenvaltioissa poliittiset puolueet hyväksyvät EU-kansalaiset riveihinsä oman harkintansa mukaan. Äänioikeuden ja poliittiseen toimintaan osallistumisen välinen yhteys on sitäkin selvempi, jos otamme huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa vain poliittisilla puolueilla on oikeus asettaa ehdokkaita Euroopan parlamentin vaaleihin. Komissio puolestaan huolehtii tehtävästään perustamissopimuksen "vartijana" ja ryhtyy kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei kansalaisuuteen perustuva syrjintä estä unionin kansalaisia asettumasta ehdokkaaksi Euroopan parlamentin vaaleissa. 24 NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN OSALLISTUMINEN - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 Ilmoittautuneet EU-maiden valit sijat ja prosentti osuus äänioikeu tetuista EU- kansalaisista 24 000 (5,1%) TAULUKKO 1* Jäsenvaltio Vaaliluette loon kirjoit tautumisen takaraja Yleinen äänestys prosentti Äänioikeute tut muiden EU-maiden kansalaiset Belgia 7. 2. -31. 3. 94 90,7 % 471 277 Tanska 9. 3. -28. 4. 94 (koko äänestäjä- kunta 7 096 273) 52,9 % (koko äänestäjä- kunta 3 994 200) 27 042 6 719 (24,85 %) Saksa Maaliskuun loppu -9. 5. 94 (klo 16. 00) 6 0% 1 200 000 80 000 (koko äänestäjä- kunta 60 473 927) (6,66 %) Kreikka 8. 1. -31. 3. 94 71,2% Noin 40 000 622 (koko äänestäjä- kunta 8 485 495) (1,55 %) Espanja 3. 1. -15. 2. ja 25. 4. -2. 5. 94 59,1 % ' 192 074 24 227 (koko äänestäjä- kunta 18 664 053) (sisältää myös alaikäiset 31. 12. 93) | (12,61 %) Äänestämisestä useammin kuin kerran tai virheellisestä muodollisesta ilmoituksesta aiheutuvat seuraamukset Tiedotuskampanja 8-15 päivää vankeutta ja/tai 26 - 200 Belgian frangin sakot (23. 3. 1989 annetun lain 1 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna) Äänestäminen useammin kuin kerran: sakot Virheellinen muodollinen ilmoitus: sakot tai enintään 4 kuukautta vankeutta Sakot tai enintään 3 vuotta vankeutta. Vankeutta 3 kuukaudesta 5 vuoteen, pääsy julkiseen virkaan evätään rikoslain 63 artiklan nojalla (vaalilain 104 ja 108 artiklan perusteella 1-5 vuodeksi) 6 kuukautta vankeutta, kansalais luottamuksen menettäminen ja 30 000 - 300 000 pesetan sakot (LOREG, art. 142) Sisäasiainministeriön lehdistötilaisuus, ilmoitus virallisessa lehdessä, tiedotus- lehtisiä. Kuntien vastuulla hajautetun tiedotuskampanjan järjestäminen. Henkilökohtaiset kirjeet kaikille 18 vuotta täyttäneille maassa asuville unionin kansalaisille. Kuntien vastuulla hajautetun tiedotus kampanjan järjestäminen. Toimenpiteet vaihtelivat 9 eri kielellä laaditusta kansiosta erikielisiin yksityiskohtaisiin tiedotteisiin. Radio-ja TV-ohjelmia. Yksi hallituksen kustantama TV-mainos. Tammikuussa 1994 sisäasiainministeriön toimittamia tietoja välitettiin paikallisviranomaisten toimesta. Radiomainoksia, lehdistötiedotteita, julisteita, kaikki hallituksen kustantamia. Ranska 14. 3. - 15. 4. 94 52,7 % 1427 315 47 508 (koko äänestäjä- kunta 39 044 441) (3,38 %) Irlanti - 24. 5. 94 4 4% Noin 13 600 6 000 (koko äänestäjä- kunta 2 639 000 mukaan lukien Iso-Britannian kansalaiset) (ilman Iso- Britannian kansalaisia) (ilman Iso- Britannian kansalaisia) (44,11%) Italia 26. 2. -24. 3. 94 73,7 % 152 139 2 809 Luxemburg - 1. 3. 94 Ni Alankomaat Poisjättäyty- misen takaraja 19. 5. 94 (koko äänestäjä- kunta 48 372 726) 88,5 % (koko äänestäjä- kunta 198 370) 3 6% (koko äänestäjä- kunta 11 618 677) (1,8 %) 105 000 6 907 Noin 160 000 (6,58 %) Tietoja ei saatavilla Itävalta** 30. 8. 96 (viitepäivä) - 10. 10. 96 67,73 % (koko äänestäjä- kunta 5 800 377) 91385 7 261 (7,94 %) Virheellinen muodollinen ilmoitus: vuosi vankeutta ja 100 000 Ranskan frangin sakot Äänestäminen useammin kuin kerran: 2 vuotta vankeutta ja 100 000 Ranskan frangin sakot Äänestäminen useammin kuin kerran: enintään 1 000 Irlannin punnan sakot ja/tai 2 vuotta vankeutta. Virheellinen muodollinen ilmoitus: enintään 50 Irlannin punnan sakot ja/tai enintään 3 kuukautta vankeutta. Äänestäminen useammin kuin kerran: 1-3 vuotta vankeutta ja 100 000/500000 Italian liiran sakot 10 000/100 000 LUF Äänestäminen useammin kuin kerran: enintään 1 kuukausi vankeutta tai 5 000 Alanko maiden guldenin sakot. Virheellinen muodollinen ilmoitus: enintään 6 vuotta vankeutta tai enintään 100 000 guldenin sakot. Virheellinen muodollinen ilmoitus: sakkoja enintään 3000 ÖS tai 2 viikkoa vankeutta Äänestys laittomasti: 6 kuukautta vankeutta tai 360 päiväsakkoa Pakollisia hallinnollisia ilmoituksia jokaisessa kunnassa. Poliisiasemat järjestivät lehdistötiedotteisiin ja radio- tiedotuksiin perustuvia tiedotuskampan joita jokaisessa "läänissä" ulkomaalais ten EU-valitsijoiden määrän mukaisesti. Myös vksitviset järjestöt osallistuivat. Lehdistötiedote, pakollisia virallisia ilmoituksia ja tiedotteita EU-edustustoille Dublinissa. Pormestareille jaettiin tiedotuslehtisiä, jotka oli pidettävä esillä kunnissa. Tiedotuslehtisiä julkaistiin 5 kielellä ja jaettiin kaikille asukkaille, sekä kansalaisille että muille. Henkilökohtaiset kirjeet kaikille maassa asuville unionin kansalaisille. Sisäasiainministeriön kustantamia lehtisiä saksaksi. Isoissa kunnissa EU- kansalaisille informoitiin kirjallisesti heidän oikeuksistaan. Lisätietoa radiosta, tv:stä ja sanomalehdistä. Portugali 1. 3. -15. 3. 94 35,5 % 30 519 715 (koko äänestäjä- kunta 8 555 733) sisältää alle 18- vuotiaat) (2,34 %) Suomi** Kesäkuu - 15. 8. 96 60,3 % 11296 2 515 (koko äänestäjä- kunta 4 108 703) (22 %) Ruotsi** 1. 5. -3. 7. 95 41,64% Noin 150. 000 36 191 (koko äänestäjä- kunta 6 551 781) (24 %) Yhdistynyt kuningas kunta EU yhteensä 17. 2. -29. 3. 94 36,4 % Noin 400 000 7 845 (myöhästynei tä ilmoittautu misia hyväk syttiin vielä 22. 4. 94) (koko äänestäjä- kunta 43 770 000, mukaan lukien Irlannin kansa laiset) (ilman Irlannin kansalaisia) (ilman Irlannin kansalaisia (1,96 %) Noin 4 471 647 (- Hollanti 4 311647) Noin 253 319 (ilman hollantilaisia) Äänestäminen useammin kuin kerran ja virheellinen muodol linen ilmoitus: enintään vuosi vankeutta tai 50 päiväsakkoa (Art 14 laki 4/87 ja Art 53B laki 69/78). Äänestäminen useammin kuin kerran: vankeutta 6 kuukaudesta 2 vuoteen ja 20 000/100 000 escudon sakot (Art 149 Laki 14/79). Äänestäminen useammin kuin kerran: sakot tai maksimi vuosi vankeutta Virheellinen muodollinen ilmoitus: sakot tai maksimi 2 vuotta vankeutta Äänestäminen useammin kuin kerran: ei rangaistusta Virheellinen muodollinen ilmoitus: sakot tai enintään 6 kuukautta vankeutta Enintään 1000 punnan sakot kustakin. Lehdistötiedotteita, virallinen tiedotus ja tietoa suurlähetystöille ja konsulaateille, yksityisille järjestöille, äänestäjien rekis teröinnistä huolehtiville viranomaisille ja kansalaisten neuvontatoimistoille. Kaikille rekisteröidyille EU-kansalaisille kesäkuussa henkilökohtainen kirje heidän oikeuksistaan, jossa oli liitteenä hakemuslomake. Tiedot suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, saksaksi ja ranskaksi. Kaikille väestörekisterissä oleville EU- kansalaisille 6. 4. kirje, jossa oli liitteenä rekisteröintilomake. Myöhemmin muuttaneille annettiin ao. tiedot muutto ilmoituksen yhteydessä. Lehdistötiedote ja TV-lähetyksiä vain ruotsiksi. Lehdistötiedotteita, virallinen tiedotus ja tietoa suurlähetystöille ja konsulaateille, yksityisille järjestöille, äänestäjien rekisteröinnistä huolehtiville viran omaisille ja kansalaisten neuvonta toimistoille. Pohjois-Irlannissa tiedotteita jokaiseen kotitalouteen. * jäsenvaltioiden toimittamat tiedot ** Ruotsi järjesti europarlamenttivaalit ensimmäisen kerran 17. 9. 1995, Itävalta 13. 10. 1996 ja Suomi 20. 10. 1996 TAULUKKO 2* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO ULKOMAILLA ASUVIEN KANSALAISTEN OSALLISTUMISMAHDOLLISUUDET - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 Jäsenvaltio Toisessa EU:n jäsenvaltiossa asuvien kansalaisten luku määrä Toisessa EU:n jäsenvaltiossa asuvien kansalaisten mahdollisuus äänestää kotimaansa ehdokkaita kirjeitse, valtuutetun välityksellä tai suurlähetys töissä ja konsulaateissa Belgia (äänestäminen pakollista) Tanska Saksa Kreikka (äänestäminen pakollista) Espanja N Ranska Irlanti Italia Luxemburg(äänestämin en pakollista) Alankomaat Itävalta ** 130 000 40 000 290 000 360 000 470 000 (joista 199 439 on ilmoittau tunut Espanjan vaaliluetteloon) 343 828 noin 38 000 (ei sisällä noin 592 000 Yhdistyneessä kuningas kunnassa asuvaa Irlannin kansalaista) 1 200 000 11000 240 000 220 000 Kyllä, kirjeitse konsulaateissa pyydettyään sitä erikseen. 1 art. (2) (1). Vuoden 1994 vaaleissa 1 162 Belgian kansalaista kävtti tätä mahdollisuutta. Kyllä (suurlähetystöissä ja konsulaateissa). Vaaliluetteloon ilmoittautuminen pyynnöstä. Kyllä, kirjeitse. Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. 47 947 äänesti Kreikan ehdokkaita. Kyllä. Noin 50 000 Espanjan kansalaista kävtti tätä mahdollisuutta Euroopan parlamentin vaaleissa vuonna 1994. Kyllä, konsulaateissa. Vuoden 1994 vaaleissa 17 139 Ranskan kansalaista kävtti tätä mahdollisuutta. Ei, ainoastaan ulkomailla tvöskentelevät diplomaatit ja heidät puolisonsa voivat äänestää postitse. Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa Kyllä, kirjeitse. 1 art. (1) (4). Kyllä. Y 6 1. Kyllä Toisessa EU:n jäsenvaltiossa asuvat kansalaiset, jotka halusivat äänestää oleskelu maassaan oleskelumaansa ehdokkaita arviolta 5 000-6 000 3580 24 708 10 510 4 571 16 300 1899 (ei sisällä Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvia Irlannin kansalaisia). 54 000 tietoja ei käytettävissä tietoja ei käytettävissä ei koskenut vuoden 1994 vaaleja** | Portugali Suomi** Ruotsi** lähes 840 000 (mukaan lukien 87 307 vaaliluetteloon kirjoittautunutta) 150 000 57 000 Yhdistynyt kuningaskunta noin 600 000 (ei sisällä Irlannin tasavallassa asuvia) Kyllä, kirjeitse. DL 95-C/76. Vaaliluetteloon kirjoittautuminen ei ole pakollista mutta äänestämisen edellvtvs. Vuoden 1994 vaaleissa 20 844 Portugalin kansa laista kävtti tätä mahdollisuutta. 16 219 Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. Kyllä, suurlähetystöissä ja konsulaateissa. Saksassa asuvat Ruotsin kansalaiset voivat äänestää myös kirjeitse. Kyllä, voivat äänestää valtuutetun välityksellä, jos ovat olleet poissa Yhdistyneestä kuningaskunnasta enintään 20 vuotta. ei koskenut vuoden 1994 vaaleja ** ei koskenut vuoden 1994 vaaleja** tietoja ei käytettävissä * jäsenvaltioiden toimittamat tiedot ** Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät Euroopan unioniin 1. 1. 1995 eivätkä osallistuneet vuoden 1994 vaaleihin. Vi TAULUKKO 3* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN ASETTUMINEN EHDOKKAAKSI - EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIT VUONNA 1994 Seuraamukset useammasta kuin yhdestä ehdokkuudesta 8-15 päivää vankeutta ja 26 -200 Belgian frangin sakot (23. 3. 1989 muutetun lain 1 artikla). Sakot. Useamman kuin yhden ehdokkuuuden omanneen edustajan valinta julistetaan mitättömäksi. EU:n muista jäsenvaltioista kotoisin olevat ehdokkaat 18 (534:stä) Valituksi tulleet EU:n muista jäsenvaltioista kotoisin olevat ehdokkaat Ei yhtään 1 Ei yhtään Enintään 3 vuotta vankeutta tai sakot. 12 1 Jäsenvaltio Ehdokkaaksi ilmoittautumi sen takaraja Belgia 1. 4. 94 Tanska 4 viikkoa ennen vaaleja tf Saksa 66 päivää ennen vaaleja osa valtioiden listojen osalta ja 68 päivää liitto valtion listojen osalta (liitto päivät) Vaalikelpoisuuden edellytykset Rahoitus Yksityistä Yksityistä Valtio rahoittaa poliittisten puolueiden ja järjestöjen toimintaa osittain. Osa kustan nuksista maksetaan takaisin, jos puolue saa enemmän kuin 0,5 % kokonaisäänimäärästä (1 DM/ääni) 21 vuoden ikä. 5 valitun edustajan on ehdotettava ehdokaslistaa tai 5 000 äänestäjän on kannatettava sitä 18 vuoden ikä. Kansalliseen kansanedustuslaitokseen tai Euroopan parlamenttiin v alittujen edustajien on ehdotettava ehdokas listaa tai sillä on oltava kannatus äänestäjiltä, joiden määrä vastaa 2 %:ia edellisissä yleisissä vaaleissa annetuista hvväksvtvistä äänistä. 18 vuoden ikä. Poliittiset puolueet ja järjestöt laativat ehdokaslistat. Sellaisten poliittisten puolueiden ja järjestöjen, joilla ei ole vähintään 5 edustajaa Euroopan parlamentissa, liittopäivillä tai osavaltion valtio päivillä, ehdokaslistat tarvitsevat 4 000 allekirjoitusta (liittopäivien ehdokaslistat) tai allekirjoituksen äänestäjiltä, joiden määrä vastaa 1/1000 rekisteröityneistä äänestäjistä osavaltiossa, kuitenkin tarvitaan enintään 2 000 ääni oikeutetun allekirjoitus (osavaltioi den listat) Kreikka Viimeistään 10 päivää vaaleista ilmoittamisen jälkeen Espanja 4. -9. 5. 94 Ranska 27. 5. 94 l/\3 Irlanti 7. -14. 5. 94 Italia 39 päivää ennen vaaleja 25 vuoden ikä Yksityistä Osaksi julkista. 3 000 000 pesetaa saavutettua paikkaa kohti, 100 pesetaa/ääni, jos tulee valituksi - Art 227 ley 2). Valtio rahoittaa myös vaaleihin liittyvää postitusta. Osittain julkista Yksityistä Osaksi julkista 18 vuoden ikä. Ehdokaslistoja voivat esittää puolueet, liitot tai yhteenliittymät, joita kannattaa 15 000 äänestäjää tai 50 valittua edustajaa (Art 220 (4)). 23 vuoden ikä. 100 000 Ranskan frangin ennakkomaksu (joka palautetaan, jos ehdokaslista saa enemmän kuin 5% äänistä). 21 vuoden ikä. 1 000 Irlannin pun nan ennakkomaksu (palautetaan, jos ehdokas saa 1/3 valituksi tulemiseen vaadittavista äänistä). 25 vuoden ikä. Listojen on oltava sellaisten poliittisten ryhmien tai puolueiden ehdottamia, jotka ovat edustettuina jommassakummassa kamarissa, tai listoilla on oltava 30 000 äänestäjän kannatus vaali piirissä. Vuodesta 1979 kaikki EU- kansalaiset ovat voineet asettua ehdokkaaksi. Vankeutta 6 kuukaudesta 5 vuoteen ja pääsy julkiseen virkaan evätään 2-5 vuodeksi, kuten säädetään rikoslain 63 artiklassa ja presidentin antaman asetuk sen 92/1994 32 artiklassa. Virallisen asiakirjan väärentämisestä 6 -8 vuotta vankeutta ja 100 0 0 0- 1 000 000 pesetan sakot. Tietoja ei käytettävissä. Ei yhtään 1 Ei yhtään Useamman kuin yhden ehdokkuuuden omanneen edustajan valinta julistetaan mitättömäksi. Virheellisestä ilmoituksesta ehdokkuuspaperissa enintään 500 Irlannin punnan sakot ja/tai enintään 6 kuukautta vankeutta Virheellisestä muodollisesta ilmoituksesta enintään 3 vuotta vankeutta. 5 Ei yhtään Ei yhtään (ei sisällä Iso- Britannian kansa laisia) Ei yhtään (ei sisällä Iso-Britannian kansalaisia) 2 Ei yhtään Osaksi julkista, jos lista saa enemmän kuin 5 % äänistä 25 000/750 000 LUF 8 (120:stä) Ei yhtään Luxemburg 60 päivää ennen vaaleja Alankomaat 27. 4. 94 Itävalta** 6. 9. 1996 Portugali 4. -18. 4. 94 Suomi** 31 päivää ennen vaaleja (toisin sanoen 10. 9. 96) 21 vuoden ikä. Ehdokaslistaa voi esittää 250 äänestäjää tai Euroopan parlamentin taikka kansallisen kansaedustuslaitoksen jäsen. Listoilla saa olla enintään 50 % muita kuin maan kansalaisia. 18 vuoden ikä. 10 äänestäjän allekirjoitus ja 25 000 guldenin ennakkomaksu. Listalla ei saa olla enempää kuin 30 ehdokasta. 19 vuoden ikä ennen 1. 1. vaalivuonna. Ehdokkaiden täytyy olla joko poliittisten puolueiden, kolmen kansallisen parlamentin edustajan, yhden Euroopan parlamentin Itävallan edustajan tai 2 600 äänestäjän ehdottamia. 18 vuoden ikä. Ehdokaslistoja voivat esittää vain poliittiset puolueet tai poliittisten puolueiden liitot. Yksityistä Jokaisella Euroopan parlamentissa edustetulla poliittisella puolueella on pyydettäessä oikeus saada avustusta kampanjakuluihin vaalien jälkeen (puoluelain art. 2 B) Yksityistä tai poliittis ten puolueiden rahas tosta (Laki 72/93) 18 vuotta ennen vaalipäivää. Poliittiset puolueet (enintään 16 ehdokasta), 1000 hengen vaali- yhdistykset (enintään 1 ehdokas), puolueiden vaaliliittoumat ja vaaliyhdistysten yhteiset listat (enintään 16 ehdokasta) Osittain julkista, ennen vaalija Euroopan parla mentissa edustetuille puolueille ja myös tietyille kansalais järjestöille. Myös yksityisrahoitusta. 2 (246:sta) Ei yhtään Ei vhtään. Ei vhtään. Ei vhtään Ei vhtään Ei yhtään. (207:stä) Ei vhtään. Useammasta kuin yhdestä ehdokkuudesta enintään 1 kuukausi vankeutta, sakkoja enintään 5 000 guldenia. Virheellisestä muodollisesta ilmoituksesta sakkoja enintään 3 000 ÖS tai vankeutta korkeintaan 2 viikkoa (Laki Euroopan parlamentista, art. 31 (6) 100 päiväsakkoa ja 2 vuotta vankeutta. Avunantaja menettää äänioikeutensa seuraavissa vaaleissa (Art 14 A Laki 14/87). Useammasta kuin yhdestä ehdokkuudesta sakot tai vankeutta enintään 2 vuotta. Virheellinen muodollinen ilmoitus: ehdokkaalle annetut äänet hylätään, mutta puolue tai yhteislista, joka on esittänyt ehdokasta, saa laskea äänet hvväkseen. Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 16. 6. 1996- rekisteröidyille puolueille - muutoin voidakseen osallistua täytyy henkilön olla kirjoittautunut hyvissä ajoin vaaliluetteloon, joka painetaan ennen vaaleja. 17. 2-29. 3. 94 (jatkoaikaa 22. 4. 94 asti) 18 vuotta viimeistään vaalipäivänä. Ei erityisiä rajoituksia ehdokasasettelussa. Julkinen: 30 miljoonan Ruotsin kruunun summa jaetaan niiden puolueiden kesken, jotka ovat edustettuina Ruotsin valtiopäivillä Virheellisestä muodollisesta ilmoituksesta sakkoja tai vankeutta enintään 6 kuukautta. Useammasta kuin yhdestä ehdokkuudesta ei mitään rangaistusta. 2 (577:stä) Ei yhtään. 21 vuoden ikä, 1 000 punnan ennakkomaksu, 30 valitsijan kannatus Yksitvistä 2 (545:stä) Ei yhtään Erityisesti virheellisyyksistä muodollisessa ilmoituksessa enintään 1000 punnan sakot. Vakavia rikkomuksia. Useammasta kuin yhdestä ehdokkuudesta enintään 5 000 punnan sakot ja enintään 6 kuukautta vankeutta. jäsenvaltioiden toimittamat tiedot Ruotsi järjesti europarlamenttivaalit ensimmäisen kerran 17. 9. 1995, Itävalta 13. 10. 1996 ja Suomi 20. 10. 1996 VA' IA TAULUKKO 4* Jäsenvaltio Belgia Tanska Saksa Ui Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO EU:N MUIDEN JÄSENVALTIOIDEN KANSALAISTEN POLIITTINEN TOIMINTA ENNEN VAALEJA Voivatko muut kuin ko. maan kansalaiset perustaa poliittisen puolueen? Kyllä Voivatko muut kuin ko. maan kansalaiset liittyä poliittiseen puolueeseen? Kyllä Kyllä Kyllä Onko määrätty kiintiö? Onko muita rajoituksia? Ei Ei Ei ole. Ei ole. Kyllä, jos puolueen säännöt sen sallivat. Kyllä, muutkin kuin Saksan kansalaiset voivat osallistua puolueen perustamiseen. Puolue menettää kuitenkin puolue asemansa, jos enemmistö sen jäsenistä tai puoluehallituksesta on ulkomaalaisia. Ei Puolueen harkinnan mukaan. Kyllä: sekä puolueen jäsenistössä että puoluehallituksessa saa olla enintään 50 % ulkomaalaisia, puoluelain 2 artiklan 3 kohta. Euroopan parlamentin vaaleissa muita poliittisia yhteisöjä pidetään puolueina ja niille ei ole määrättv kiintiötä. Tietoja ei käytettävissä. Kyllä. Vuoden 1978 lakia poliittisista puolueista, jossa annetaan tämä oikeus vain Espanjan kansalaisille, pidetään perustuslain vastaisena. Kyllä Kyllä Kyllä Perustuslaissa annetaan liittymis- oikeus vain kansalaisille, mutta käytännössä myös muut hyöty vät. Kyllä Kyllä Kyllä Kyllä Kyllä Ei Ei Ei Ei Ei Kyllä. Ulkomaalaisten poliittista toimintaa voidaan rajoittaa tietyin edellytyksin, ulkomaalais lain 6 ja 37 artikla. Tietoja ei käytettävissä. Puolueen jäsenen on oltava demokraattinen (perustuslain artikla 6). Ei ole. Ei ole. Ei ole. Direktiivissä säädetyn mukaisesti muut kuin Luxemburgin kansalaiset eivät saa muodostaa ehdokasluettelon enemmistöä (Art 106 (5), laki 25. 2. 1979) Alankomaat Kyllä Itävalta Portugali Suomi Ruotsi Kyllä Perustuslain 15 § mukaan poliit tiset oikeudet vain Portugalin kansalaisilla. Nämä oikeudet on myös ei-portugalilaisilla EU- kansalaisilla (EP- ja kunnallis vaaleissa vastavuoroisuuden perusteella). Laki poliittisista puolueista (DL 595/74) ei ole varautunut ei-kansalaisten poliittisiin puolueisiin. Näiden säännösten uudistus on hiljattain otettu hallituksen lainsäädäntö ohjelmaan. Kyllä, jos he oleskelevat Suomessa ja ovat vii 15-vuotiaita. Kyllä Kyllä Kyllä Poliittisten puolueiden päätettävissä. Pääpuolueissa on ei-portugalilaisia jäseniä Kyllä, jos he oleskelevat Suomessa. Kyllä Yhdistynyt kuningaskunta Kyllä Kyllä jäsenvaltioiden toimittamat tiedot Ei Ei Ei Ei Ei Ei t Muut kuin Alankomaiden kansalaiset voivat asettua ehdokkaaksi vain europarlamen taarikkojen ja paikallisviran omaisten vaaleissa. Ei Vaalilautakunnat eivät saa koostua yksinomaan ulkomaalaisista. Art 9° B, Laki 14/87 (ristiriitojen välttämiseksi) Ei ole. Ei ole. Ei ole. TAULUKKO 5* Jäsenvaltio Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO JÄSENVALTIOIDEN TOIMENPITEET DDIEKTITVIN SÄÄDÖSTEN TÄYTÄNTÖÖN PANEMISEKSI Direktiivin 7 artiklan 1 kohta: Asuinvaltio voi varmistua siitä, että unionin kansalainen, joka on ilmaissut halunsa käyttää tässä valtiossa äänioikeuttaan, ei ole menettänyt tätä oikeutta kotivaltiossa yksittäistä siviili- tai rikosasiaa koskevan päätöksen vuoksi. Direktiivin 9 artiklan 3 kohta: Lisäksi asuinvaltio voi vaatia, että EU-valitsija: a) ilmoittaa 2 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessaan, että hän ei ole menettänyt äänioikeuttaan kotivaltiossa; b) esittää voimassaolevan henkilöllisyystodistuksen; c) ilmoittaa päivän, josta lähtien hän on asunut kyseisessä tai jossakin muussa jäsenvaltiossa. Direktiivin 10 artiklan 3 kohta: Lisäksi asuinvaltio voi vaatia EU- vaalikelpoista a) esittämään voimassaolevan henkilöllisyystodistuksen; b) ilmoittamaan päivän, josta lähtien hän on ollut jonkun jäsenvaltion kansalainen. Kyllä. Art 3 bis L (d'office) Ei Kyllä. Art 6a § 2 Nr 2 EU WG yhdessä Art. 17 a 5 § EuWO:n kanssa (tarvittaessa epäselvissä tapauksissa) Kyllä, vaihdettuaan tarvittavat tiedot kotivaltion kanssa. (Art. 6 laki 2196/94. Kyllä. Art 3 d) RD (tarvittaessa) a) Kyllä. 23. 3 annetun lain art 1, § 3 , 2 , n r 2. b)Ei c)Ei Ei. Ei Ei a) Kyllä. Art. 6 § 2, 2 EUW yhdessä 17a(4) EuWO:n kanssa. b) Kyllä. c) Kyllä. a) Kyllä. Art 4 § 3 a) b) Kyllä. Art 4 § 3 b) c) Kyllä. Art 4 § 3 c) a) Kyllä. Art 3 § Id) RD. b) Kvllä. Art 3 § 2 RD c)Ei a) Kyllä. 11 § 2 Nr lb-ld Eu WG b) Kyllä. 11 § 2 Nr lb-ld EuWG a) Kyllä. Art 5 § 2 b) Kyllä. Art 5 § 2 a) Kyllä. Art 220 bis § 2 LO b) Kyllä. Art 220 bis § 2 LO Direktiivin 14 artiklan 1 kohta: Jos jäsenvaltiossa asuvien äänestysikäisten kansalaisten osuus on enemmän kuin 20 % kaikista äänestysikäisistä unionin kansalaisista, jäsenvaltio voi rajoittaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta. Direktiivin 14 artiklan 2 kohta: Jos kansallisessa laissa annetaan toisen jäsenvaltion kansalaisille äänioikeus kansallisen kansan edustuslaitoksen vaaleissa, ensimmäinen jäsenvaltio voi tästä direktiivistä poiketen olla soveltamatta direktiivin 6 - 13 artiklaa kansalaisiinsa. Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta Portugali Suomi Ruotsi V V Yhdistynyt kuningaskunta jäsenvaltioiden toimittamat tiedot Kyllä Ei Ei Ei Ei. Ei. Ei Kyllä (tarvittaessa) Ei Ei a) Kyllä. Art 2 § 4 b) Kyllä c)Ei Ei a) Kyllä. Art 2 § 2 - todistuksen esittäminen suositeltavaa b)Ei c)Ei a) Kyllä. Art 1,(2) T d) b) Kyllä. Art 1. (2) 2° c) Kyllä. Art 1. (2)3° a) Kyllä. Y33 1 b)Ei c)Ei a) Kyllä (WEG. kohta 5:1) b) Kyllä c)Ei a) Kvilä. Art 20 (9 -d) Lei 69/78 (RE) b) Kyllä. Art 20 (3) (RE). c)Ei a) Tarvittaessa kvilä b)Ei c)Ei Ei Ei Ei Ei. Ei Ei Ei Ei Kyllä, koskee ainoastaan Iso- Britannian kansalaisia. Ei Ei a) Kyllä. Art 98 (2°) b)Ei Kyllä. Art 106(5) §1 Ei Ei a) Ei b)Ei a) Kyllä, art 24, lei 14/79 b)Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Ei Kyllä, koskee ainoastaan Irlannin kansalaisia. TAULUKKO 6* NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/109/EY TÄYTÄNTÖÖNPANO JÄSENVALTIOIDEN TOIMENPITEET DHIEKTIIVIN SAATTAMISEKSI OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ Jäsenvaltio Direktiivin täytäntöönpanemiseksi säädetyt lait: Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Itävalta ** Portugali Loi du 11. 4. 94 modifiant la Loi du 23 mars 1989 relative à l'élection du PE et portant exécution de la directive du Conseil des Communautés Européennes 93/109 du 6. 12. 93 in MB n° 10288 du 16. 4. 94. Lov nr. 1086 af 22. 12. 93 om œndring af lov nr. 746 af 7. 12. 1988 om valg af danskc rcpracsentantcr til Europa-Parlamentct (L); Indcnrigsmini. stcricts bckendtgerclsc nr. 79 af 31. 1. 1994 om slcttclse af den danskc valglistc af personer, der er optaget pà valglistcn i en anden mcdlcmsstat (N79); Indenrigsministcricts bekcndtgerclsc nr. 80 af 31. 1. 1994 om EU-borgeres optagelse pâ valglistcn til valg til Europa-Parlamcntct (N80); Lov af 13. 1. 1997 om acndring af lov om valg af danskc repraesentanter til Europa-Parlamentet. Drittes Gesclz zur Anderung des Europawahlgesctzcs, 8. 3. 1994, BGBI 1994,1, S. 419 f, 12. 3. 1994, Zweite Verordnung zur Anderung der Europawahlordnung of 15. 3. 1994, BGBI 1994,1, S. 544, 19. 3. 1994. Nô^oç apiO. 2196 TT|Ç 22 Mapxiou 1994, E7tiar|ur| E(|rr||4f. pi8a TTJÇ cXXr|viKf|ç icufiépvrjar|ç, TÔUOÇ 1 or. ipâ 41 xr\q 22 Mapiiou 1994 KOU. KpocopiKÖ SiATttyp. a aptO. 60/1994 (49 A) Ley Organica 13/94 de 30. 3. 94, BOE n° 77,102259 de 31. 3. 94 (LO); Real Decreto 2118/93 de 3. 12. 93, BOE n° 290, 34662 de 4. 12. 94 (RD); Orden del Ministeriö de Economia y Hacienda 30393 de 20. 12. 1993, BOE n° 305 de 22. 12. 1993 (O. 30) e Orden dcl Ministeriö de Economia y Hacienda de 28. 1. 94, BOE n° 25 de 29. 1. 94 (O. 20). Real Decreto 157/1996 de 2. 2. 1996 por el que se dispone la actualizacion mensual del censo electoral y se regulan los datos necesarios par la inscripeion en el mismo modificado con Ley Organica 1/1997 dc 30. 5. 1997, BOE n° 130 de 31. 5. 97 Loi n° 94-104 du 5 février relative à l'exercice par les citoyens de l'Union Européenne résidant en France du droit de vote et de l'éligibilité au Parlement Européen (L); Décret n° 94-206 du 10 mars 1994 pris pour l'application de la loi 94 -104 du 5 février 1994 (D). European Parliament Elections (Voting and Candidature) Regulations 1994 of 31. 12. 1994; European Parliament Elections Act 1993, Electoral Act 1992; European Assembly Elections Acts 1977 and 1984, Statutory Declarations Act 1938; European Parliament Elections Act 1997 Dccrcto Leggc n° 128 del 21. 2. 1994, GlJ n° 47, 26. 2. 1994 reiterato dal DL n° 408 del 24. 6. 94 convertito dalla Lcgge n° 483 del 3. 8. 1994, GU n° 183, 6. 8. 1994 Loi du 28 janvier 1994 fixant les modalités de l'élection des représentants du Grand Duché de Luxembourg au Parlement Européen. Wet van 26 januari 1994 houdende wijziging van de Kieswet ter uitvoering van richtlijn n. 93/109/EG van 6. 12. 93 tot vaststelling an de wijze van uitoefening in de Lidstaat van verblijf van het actieve en passieve kiesrecht bij de verkiezingen van het europese parlement, Staatsblad 1994, 58. Bundesgcsctz ùber die Wahl der von Österrcich zu entsendenden Abgeordneten zum Euro- päischen Parlamcnt (Europawahlordnung - EuWO, BGBI. Nr 117/1996) Bundesgesetz öber die Fùhrung ständiger Evidcnz der Wahl- und Stimmbercchtigten bei Wahlen zum Europäischen Parlamcnt (Europa-Wahlerevidcnzgesctz - EuWEG, BGBI. Nr 118/1996) Lei 3/94 de 28. 2. 94 (RE); Lei 4/94 de 9. 3. 94 (PE)in Diario da Republica Série A n° 57 de 9. 3. 94 Suomi ** Laki Suomesta Euroopan parlamenttiin valittavien edustajien vaaleista (272/95) 3. 3. 1995. Ruotsi •* Yhdistynyt Kuningaskunta Lag om vai tili Europaparlamentet utfardad den 20 april 1995, SFS 1995:374 (repealed) 1 kap. 4, 8 och 13 §, 5 kap. 16 och 18 §, 7 kap. 5 och 12 § vallagen (SFS 1997:157) European Parliamentary Elections (Changes to the Franchise and Qualification of Representatives) | Regulations 1994 of 17. 2. 1994 * jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 3* T AI I. 1KK0 7* MÄÄRÄAJAT VAALILU ETT ELOON MERKITSEMISTÄ VARTEN Direktiivin 93/109/ETY 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvat EU:n kansalaiset, jotka on merkitty äänestäjiksi asuinvaltiossaan kesäkuun 1994 Euroopan parlamentin vaaleja varten, pysyvät kyseiseen vaaliluetteloon merkittyinä samoin edellytyksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaiset, kunnes he pyytävät, että heidät poistetaan siitä tai kunnes heidät poistetaan siitä ilman eri toimenpiteitä, koska he eivät enää täytä äänioikeuden käyttämiseen vaadittuja edellytyksiä. Muiden EU:n kansalaisten, jotka haluavat äänestää asuinjäscnvaltiossaan seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa, on ilmoitettava haluavansa) tulla merkityiksi vaaliluetteloon. Seuraavasta taulukosta ilmenee, mihin hakemukset on jätettävä ja milloin. Jäsenvaltio Hakemuksen jättö- paikka vaaliluetteloon merkitsemistä varten Belgia asuinkunta Määräaika Koko vuosi, paitsi vaalivuonna huhtikuun I. päivän ja vaalipäivän välinen aika. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 31. maaliskuuta 1999. Tanska Saksa rekisteröity asuinalue Viimeistään 6 viikkoa ennen vaalipäivää. asuinkunta Viimeistään 34 päivää ennen vaalipäivää. Kreikka asuinkunta Espanja Ranska asuinkunta asuinkunta Irlanti asuinpaikan paikallisviranomaiset (county tai city council) Joka vuosi 1-10. huhtikuuta. Seuraavat EP-vaalit: määräaika K), huhtikuuta 1999. Viimeistään 41 päivää ennen vaalipäivää. Joulukuun viimeinen arkipäivä seuraavan vuoden 1. maaliskuuta tapahtuvaa lopullista rekisteröitymistä varten. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 30. joulukuuta 1998. Hakemuksen voi tehdä läpi vuoden. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 13 arkipäivää ennen vaalipäivää. Italia asuinkunta Viimeistään 90 päivää ennen vaalipäivää. Luxemburg asuinkunta Alankomaat asuinkunta Joka vuosi I. Huhtikuuta mennessä. Seuraavat EP-vaalit: määräaika 31. maaliskuuta 1998. Hakemus jätettävä viimeistään 42 päivää ennen vaalipäivää väestörekisteriin. Seuraavat EP-vaalit: lomake toimitettava asuinkuntaan viimeistään 3 viikkoa ennen vaalipäivää. Itävalta asuinkunta Viimeistään 65 päivää ennen vaalipäivää. Portugali asuinkunnan Joka vuosi 2. -31. toukokuuta. Seuraavat EP-vaalit: määräaika vaalilautakunta 31. toukokuuta 1998. Suomi Ruotsi väestörekisterikeskus Viimeistään 66 päivää ennen vaalipäivää. paikallinen verotoimisto Viimeistään 30 päivää ennen vaalipäivää. Yhdistynyt kuningaskunta paikallinen rekisteröintitoimisto (ERO) Asuttava UK:ssa viitepäivänä, joka on kunkin vuoden 10. lokakuuta, ja P-Irlannissa 1. syyskuuta. Seuraavat EP-vaalit: lomake palautettava paikalliseen ERO. on viimeistään 16. joulukuuta 1998. jäsenvaltioiden toimittamat tiedot 39 ISSN 1024-4492 KOM(97) 731 lopullinen ASIAKIRJAT FI 06 01 05 Luettelonumero : CB-CO-97-752-FI-C ISBN 92-78-29915-4 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg