title: Beretning om finansiel og faglig bistand til og samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. februar 1992 (EFT L 52 af 27. februar 1992, s. 1)

eurovoc_concepts:
Asia
Latin America
cooperation policy
development aid
report

text: i. KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 29. 01. 1998 KOM(1998) 40 endelig udg. BERETNING OM FINANSIEL OG FAGLIG BISTAND TIL OG SAMARBEJDE I ASIEN OG LATINAMERIKA, JF. RÅDETS MED UDVIKLINGSLANDENE FORORDNING ( EØF) NR. 443/92 AF 25. FEBRUAR 1992 (EFT L 52 AF 27. FEBRUAR 1992, S. 1) (forelagt af Kommissionen) INDLEDNING Beretningens struktur 1. DEN ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVIKLING I ASIEN OG LATINAMERIKA, 1991-1995 1. 1 Oversigt 1. 2 Asien 1. 3 Latinamerika 2. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS (EF) UDVIKLINGSSAMARBEJDE MED DE ASIATISKE OG LATINAMERIKANSKE LANDE 2. 1 Generel oversigt over strategier 2. 1. 1 Policy framework for Asien 2. 1. 2 Policy framework for Latinamerika 2. 2 Udviklingen i AL A-samarbejdet 1991-1995 2. 3 Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. 2. 1992 2. 4 Associerede bilaterale samarbejdsaftaler og multilaterale forbindelser 3. DE NÆRMERE ENKELTHEDER I FÆLLESSKABETS SAMARBEJDE MED ASIEN OG LATINAMERIKA FRA 1991 TIL 1995 3. 1 Generel kvantitativ oversigt over Fællesskabets samarbejde 3. 2 Kvalitativ kommentar: Finansielt og fagligt samarbejde og økonomisk samarbejde 3. 2. 1 Asien 3. 2. 2 Latinamerika 4. KONKLUSIONER BEMÆRKNINGER TIL TABELLERNE 3 4 5 5 7 13 19 19 19 19 20 24 26 28 28 33 33 34 36 37 BERETNING OM FINANSIEL OG FAGLIG BISTAND TIL OG SAMARBEJDE I ASIEN OG LATINAMERIKA, JF. RÅDETS MED UDVIKLINGSLANDENE FORORDNING ( EØF) NR. 443/92 AF 25. FEBRUAR 1992 (EFT L 52 AF 27. FEBRUAR 1992, S. 1) Indledning Formålet med denne beretning er at efterkomme den forpligtelse, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. februar 1992 om "finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika". Især kræver forordningens artikel 16, at Kommissionen ved hver femårig periodes afslutning * [forelægger] en samlet rapport " med resultaterne af den løbende evaluering for at belyse ikke blot vilkårene for gennemførelse af projekterne og programmerne, men også det hensigtsmæssige i at opretholde eller ændre retningslinjerne for bistanden. " Som svar på en anmodning, som Rådet fremsatte den 1. juni 1995, har Kommissionen igangsat arbejdet på en omfattende evaluering af Europa-Kommissionens allerede udviklingssamarbejde med de lande, der er omfattet af Lomé-konventionen (AVS) og udviklingslandene i Asien, Latinamerika og Middelhavsområdet (ALAMED). Som det allerede er meddelt Rådet, har Kommissionen givet tilsagn om at stille beretningen om denne evaluering til rådighed for Rådet i løbet af 1998. Denne beretning foregriber på ingen måde eller skal på ingen måde opfattes som en foreløbig version af denne mere omfattende evaluering. Formålet med dette dokument er snarere at give en redegørelse for EF's bistand til og samarbejde med de lande i Asien og Latinamerika, der er omfattet af ovennævnte forordning. Redegørelsen omfatter de første fem år af forordningens anvendelse (1991-1995) og vedrører den sociale og økonomiske udvikling, der har fundet sted i ALA-landene i den periode. For at skabe en vis sammenhæng og konsekvens benyttes der i denne beretning i vid udstrækning de samme grundlæggende data, der anvendes i evalueringen, især mht. forpligtelsesbevillinger og udbetalinger af bistandsmidler til landene i Asien og Latinamerika. Disse data tager form af en række analyser af alle former for bistand til ALA-landene, og ikke blot dem, der er omfattet af forordning 443/92. Som et resultat af denne omfattende dækning giver dataene kun mulighed for en forholdsvis generel vurdering af, hvordan midlerne til udviklingssamarbejde som omfattet af forordningen er blevet bevilget og udbetalt, og i hvilket omfang forordningens krav er opfyldt. Der erindres således om, at forordningen danner retsgrundlag for ydelse af bistand over fire budgetposter, skønt den fremsætter en generel erklæring om EF's udviklingssamarbejde og i realiteten er den eneste retsakt, der skaber de generelle rammer for samarbejdet med ALA-landene. De fire budgetposter er B7-3000 og B7-3001 for Asien og B7-3100 og B7-3110 for Latinamerika, I dette tilfælde perioden fra 1991 til 1995 (ink!. ). H hvor den første i hvert tilfælde omfatter finansiel og faglig bistand, den anden økonomisk samarbejde. Der foreligger oplysninger om de samlede forpligtelser, der er indgået i forbindelse med disse lire budgetposter, og de indgår i bilagene til denne beretning. Imidlertid foreligger iler ikke en detaljeret analyse al disse forpligtelser, og denne hcgnrnsiiing betvdci, al denne vtirtleiing, al tie aklionei, dei er iva'iksal mal mullerne i forbindelse med disse budgetposter baseret pii data med en bredere dækning, i bedste fald er approksimativ. Det er også vigtigt al minde om, at forordningen dækker bistand til og samarbejde med Kina, Macao, Iran, Irak og Yemen. Tabellerne, som udgør en fast bestanddel af denne beretning, tager højde herfor. Beretningens struktur Hoveddelen i denne beretning har tre større afsnit, hvoraf det første indeholder en beskrivelse af den sociale og økonomiske udvikling i de relevante lande i Asien (Syd- og Sydøstasien - underafsnit 1. 2) og Latinamerika (underafsnit 1. 3) i den betragtede periode og belyser de forskellige udviklingserfaringer i disse regioner. Afsnit 2 skitserer de principper, der ligger til grund for FiPs udviklingspolitik og undersøger, i hvilket omfang disse principper er omsat i konkret handling ved hjælp af forordningen. Afsnit 3 indeholder en gennemgang af bevillinger og udbetalinger al officiel udviklingsbistand, som Kommissionen har foretaget i den betragtede periode via de vigtigste budgetposter på Hl "s almindelige årlige budgel. Beretningen afsluttes med et afsnit, der indeholder en kort konklusion. 1. Den økonomiske og sociale udvikling i Asien og Latinamerika, 1991-1995 /. 1. Oversigt Tabel 1. 1. 1. : Basisoplysninger Sydasicn Ostasicn Latinamcrika Samlet Defoliating (mio. , 1994) 1,270. 0 1,761. 8 463. 9 Befolkningsvsekst (% arligt, 1980-95) Vaekst i BNP (Arligt gennemsnit, % 1990-95) Vsekst i BNI pr. Indbygger (arligt gennemsnit, %, 1985-95) Geeldsbetjeningsgrad (% eksport, 1995) Dudskvorientcn for barn under 5 (pr. 1. 000 levendefodte. 1995) Den laveste kvinlils iudkomstamlel ("/« 1990s) KattigdonMcabet (% 1993) Analfabetisme (mio. ) Kmissioner af kuldioxid (ton pr. indbygger, 1992) Kmissioner af kuldioxid i alt (mio. ton, 1992) 2. 1 4. 6 2. 9 24. 6 106 8. 8 12. 6 416 0. 7 1. 625 1. 5 10. 3 7. 2* 12. 8 53 69 7. 8 210 2. 1 870 1. 9 3. 2 0. 3 26. 2 47 4. 5 43 3. 4 2,251 1. Data for Latinamerika omfatter Vestindien 2. Data for Østasien gælder ogsi for Sydøstasien, som omfatter landene i det tidligere Indokina samt Kina. Kilde: Verdensbanken: World Development Indicators, 1997, World Development Report 1997 a: Østasien omfatter Stillehavsområdet b: Det skal bemærkes mht de globale emissioner af kuldioxid, at de samlede nationale tal for emissioner af kuldioxid er af begrænset analytisk relevans, fordi de bide afhænger af befolkningsstøfrelse og den industrielle aktivitet. Emissionerne pr. indbygger er en bedre milestok for en sammenligning af emissioner, der er et resultat af den gennemsnitlige individuelle andel i den nationale industrielle aktivitet UNEP World Resources, 1996-97, p. 314. Asien har oplevet forholdsvis høje økonomiske ekspansionsrater i de seneste år (se tabel 1. 1. 1). De sydasiatiske økonomier har f. eks. ekspanderet med en gennemsnitlig årlig rate på 4,6% i faste priser i den betragtede periode. Skønt regionen stadig har den højeste andel af fattige befolkningsgrupper i verden, er andelen af fattige i befolkningen ikke desto mindre faldet fra 45% til 43%, til dels som følge af den forholdsvis kraftige vækst. Der er dog stadig et omfattende fattigdomsproblem, hvilket afspejles af de sociale indikatorer: mere end 50% af børn under 5 år i Sydasien er undervægtige, og kun 48% af voksne kan læse og skrive. Sydøstasien har oplevet meget højere vækstrater i den betragtede periode. I væsentlig grad afspejler disse vækstrater den stadig større integration af udviklingslandene, især landene i Sydøstasien, i verdensøkonomien og den hurtige udvikling i deres eksport og import (se tabel 1. 1. 2 og 1. 1. 3). Ikke desto mindre har det institutionelle og strukturelle grundlag, som den hastige vækst og udvikling bygger på, vist en række svagheder på vigtige punkter i en række lande: mangel på effektiv regulering og kontrol med økonomien fra regeringens side generelt og mere specielt inden for den finansielle sektor; man har i utilstrækkelig grad været opmærksom på vækstens indvirkning på miljøet, og i nogle tilfælde har der været utilstrækkelig bestræbelser på uddannelsesområdet på at højne kvaliteten, efterhånden som lønforskellene stiger i forhold til Kina og Vietnam, Cambodja og Laos. Mht Vietnam, Cambodja og Laos har resultaterne i Vietnam af liberaliseringsprogrammet, der blev igangsat ved udgangen af firserne, været positive. BNP-væksten i faste priser lå på gennemsnitlig 8,3% i perioden 1990-1995. Trods tabet af østeuropæiske markeder kom der et opsving i eksporten som resultat af den økonomiske ekspansion og diversificering. I løbet af perioden 1992-1995 lå den gennemsnitlige årlige vækst i eksporten på omkring 30%. Cambodja med en befolkning på 9 mio. (ca. det dobbelte af Laos' befolkning) halter økonomisk bag efter sin mindre nabo. BNP pr. indbygger i Cambodja skønnes at have ligget på 270 US$ i 1995 sammenlignet med 350 US$ i Laos. Ingen steder har den økonomiske vækst været mere udtalt end i Kina. Kina har lagt hændelserne på Tiananmen-pladsen bag sig og fortsat de økonomiske reformer, som blev indledt efter Deng Xiaopings magtovertagelse i 1978. Ved udgangen af den betragtede periode var Kina EF's fjerdestørste og hurtigst voksende handelspartner. Tabel 1. 1. 2: EU(12)'s import fra Latinamerika og Øst-, Syd og Sydøstasien, 1992-1995, mia. ECU. 1992 1993 1994 1995 Latinamerika Sydasien AS KAN Kina 24. 6 8. 0 21. 9 16. 8 Post inden for (p. m. ) linien 22. 1 9. 4 25. 5 19. 6 27. 0 10. 9 29. 8 22. 7 29. 2 11. 7 32. 2 24. 8 EU 's import i ab 48 7. i 493. 2 543. 2 575. 6 'v ' Kilde: Europa-Kommissionen. The European Union and World Trade. 1996. a: fra lande uden for EU * • •*••"{ s ^%^SV< *• ' ?*\{ ,*"" 'sv. r"i • ' Latinamerika har kunnet udvise forbedrede, men jævne vækstrater i perioden frem til 1995 og en markant ekspansion i eksporten til og importen fra EU (se tabel 1. 1, 1. 2 og 1. 3). Latinamerika kan i dag se tilbage på et årti med store ændringer og vidtgående politiske reformer og strukturreformer, som i betydelig grad har ændret de fleste af landene og styrket deres økonomiske præstationer. Om end disse ændringer i nyere tid har været vigtige, har de endnu ikke i fuldt omfang givet sig udslag i en markant forbedring af den sociale udvikling, baseret på forbedrede økonomiske præstationer, så der på den måde skabes en mere rimelig fordeling af indkomster og formuer. Regionen er den eneste region blandt udviklingslandene ud over Afrika syd for Sahara, hvor antallet af fattige (ifølge en optælling af individer) rent faktisk er aget i perioden 1987-1993 (fra 22% til 23,5%) Label 1. 1. 3: VW s eksport til Latinamerika og Ost , Syd- og Sydost asien, I *>**2-1 *>*>5, min. m i. 1992 1993 1994 1995 Latinaraerika 20. 5 Sydasien ASEAN Kina 7. 9 19. 3 6. 9 inden Post linien (p. m. ) for 24. 1 9. 4 23. 2 11. 3 29. 0 10. 5 27. 8 12. 5 30. 5 12. 2 33. 2 13. 1 l'. U's import" samlede •/. ?rW 491. 1 541. H. sxv. ; Kilde: Europa-Kommissionen. The European Union and World Trade, 1996. a: fra lande uden for EU 1. 2. Asien EU har gradvis tilrettelagt sit bilaterale samarbejde med flertallet af lande og regioner i Asien som andre steder inden for rammerne af handels- og samarbejdsaftaler. Ud over de principper og den indfaldsvinkel, der er fastlagt i ALA-forordningen (443/92), i medfør af hvilken denne beretning er udarbejdet, er EU's generelle målsætninger mht. alle aspekter af udviklingssamarbejde senest kommet til udtryk i Kommissionens meddelelse "På vej mod en ny strategi over for Asien" (COM/(94) 314). Disse målsætninger omfatter, at der bidrages til en bæredygtig udvikling og gøres en indsats mod fattigdommen i de mindst velstillede lande i Asien, at der iværksættes alle de bestræbelser, der er nødvendige for at sikre åbne markeder og et erhvervsklima uden diskriminerende foranstaltninger, der kan føre til en ekspansion i handelen mellem Europa og Asien og de gensidige investeringer, samt understøttende bestræbelser fra de asiatiske landes side mht. samarbejde på regionalt og subregionalt niveau. Landene i Sydasien (med undtagelse af Sri Lanka) oplevede en vis afmatning i deres økonomiske vækstrater i perioden 1990-95 (se tabel 1. 2. 1). I Indien, den dominerende økonomi i regionen, blev gennemførelsen af de vidtrækkende reformer, der blev indledt i 1991, forhalet pga. den politiske usikkerhed; ikke desto mindre er der gjort betydelige fremskridt, og i 1995 var underskuddet på de offentlige finanser og på betalingsbalancen blevet reduceret, inflationen var faldet, og der var indført lempelser i valutarestriktionerne. De direkte udenlandske investeringer er steget støt til 620 mio. US$ i 1994. Sydasiens resultater mht. ressourcemobilisering i den betragtede periode var noget blandede. I Indien har forholdet mellem den indenlandske opsparing og BNP ligget på et forholdsvis lavt niveau, nemlig omkring 20% i en stor del af perioden, og dette har stillet hindringer i vejen for en række nødvendige infrastruktur- og kapitalprojekter. Pakistan, hvor forholdet mellem den indenlandske opsparing og BNP har ligget mellem hele 17,3% i 1992 og kun 13,2% i 1991 og 1993, har klaret sig endnu dårligere i sine bestræbelser på at mobilisere den indenlandske opsparing. I de fleste sydøstasiatiske lande har den økonomiske ekspansion været særlig hurtig i den betragtede periode med fortsat høje økonomiske vækstrater på mellem 8,7% i Malaysia og Singapore og 7,6% i årligt gennemsnit i Indonesien. Kun Filippinerne var en undtagelse fra dette generelle mønster for hurtig økonomisk vækst. Imidlertid var de reformer, der blev indført i landet, begyndt at fa virkning i sidste del af den betragtede periode, og BNP pr. indbygger i Filippinerne steg kraftigt i midten af halvfemserne, arbejdsløsheden faldt, og inflationen blev begrænset til et etcifret tal. Den indenlandske opsparing i økonomierne i denne region har ligget i et optimistisk leje (kun i Filippinerne faldt forholdet mellem opsparing og investeringer til omkring 35%, og i Singapore lå tallet på mellem 45% i 1995 og 48% i 1994). Desuden har en kraftig indstrømning af kapital fra udlandet øget kapitaldannelsen markant. I Vietnam, Cambodja og Laos har man kunnet registrere økonomisk vækst og øgede udenlandske investeringer. I Vietnam har væksten i både eksporten og importen haft fordel af liberaliseringen af udenrigshandelen og investeringsreglerne samt den friere adgang til Vietnam for ikke-vietnamesere. De udenlandske investeringer har, skønt de er begrænsede sammenlignet med Sydøstasien, udvist en hurtig stigningstakt. Siden loven om udenlandske investeringer blev vedtaget i 1988 (og yderligere liberaliseret i 1992) er tilstrømningen af direkte udenlandske investeringer steget støt til 1,8 mia. US$ i 1995 og 2,3 mia. US$ i 1996. De mindre indokinesiske lande har haft de samme erfaringer. Laos opretholdt en årlig gennemsnitlig økonomisk vækstrate på 6,5% i faste priser i første halvdel af halvfemserne, mens tallet for Cambodjas vedkommende var 6,4% i samme periode. Den kinesiske økonomi er verdens tiendestørste, hvis man anvender traditionelle BNP-data; hvis man anvender den teknisk set mere relevante købekraftsparitetsmodel (KKP) for BNP, rangerer Kina som verdens fjerdestørste økonomi. Landets økonomi oplevede næsten rekordvækst i 1992 og 1993, hvor den årlige økonomiske vækstrate nåede helt op på 13%. Den stigende inflation, flaskehalse og institutionelle svagheder forringede mulighederne for at opretholde disse vækstrater og nødvendiggjorde en mere forsigtig tilgang. Realvæksten faldt til 10% i 1995 og faldt yderligere til skønsmæssigt 8,5% sidste år, hovedsagelig som et resultat af stramningerne af finanspolitikken for at dæmpe inflationen. Samtidig faldt inflationen, som var nået op på 21% i 1994, til 15% i 1995. Tabel 1. 2. 1 Vækst i BNP i (i. 3 4 1 5. 8 4. 8 4. 3 4. 1 4. 2 4. 6 | 1 Indien Pakistan 1980-90 Sydasien Sri Lanka Indonesien 1990-1995 Bangladesh Sydøstasien Årlig gennemsnitlig vækstrate (procent) Kina er hurtigt ved at blive globale de integreret kapitalmarkeder og tager en stadig større del af den kapital, der til strømmer udviklingslandene. Verdensbanken skønner, at 40% af de udenlandske direkte 10% af den investeringer, stamaktiekapital internationale internationale og 5% af de obligationsstrømme til udviklingslandene går direkte til Kina. Kinas udenrigshandel viste et overskud på 16 mia. US$ sidste år med en stigning i eksporten på op til 3% til 153 mia. US$ og med en stigning i importen til USA på 4% til 137 mia. US$; ved udgangen af den betragtede periode var Kina EU's fjerdestørste og hurtigst voksende handelspartner. Trods et relativt mat erhvervsklima steg udenlandske investeringer fra 38 mia. US$ i 1995 til 40 mia. US$ sidste år I nylig en (september forudser Verdensbanken, at efterhånden igangværende det som far virk stabiliseringsprogram ning, til udenlandske strømningen investeringer igen vil accelerere og nå op på rekordniveauet fra de tidlige 1990'ere, og at Kina igen vil fa status som et af de førende aftagere af udenlandske direkte investeringer ved udgangen af årtiet. Banken forventer, at Kina i år 2000 vil tegne sig for helt op til 40% af stigningen i udviklingslandenes eksport i dette årti. I år 2020 vil Kina ifølge Verdensbankens skøn tredoble sin andel af verdenshandelen og nå op på 10% og således blive verdens andenstørste handelsnation efter USA. forventes det, at af Kilde: Verdensbanken - World Development Indicators, 1997 undersøgelse Filippinerne Singapore 1995) Malaysia Thailand Vietnam Kina for 12. 8 10. 2 de 1. 0 8. 7 2. 3 7. 6 5. 2 7. 6 6. 4 8. 7 8. 3 8. 4 6. 1 indikatorer afspejler den ændrede struktur Demografiske i det asiatiske samfund Fertilitetskvotienten i Indien, som måles ved antallet af fødsler for hver kvinde, faldt fra 5 i 1980 til 3,2 i 1995; i Bangladesh faldt antallet af fødsler for hver kvinde fra 6,1 i 1980 til 3,5 i 1995, mens de tilsvarende tal i Pakistan var 7 og 5,2. Sydøstasiens fertilitetsindikatorer, som fra begyndelse lå lavere, udviste mindre slående fald - fra 4,2 til 3,4 for Malaysias vedkommende, og fra 3,5 til 1,8 for Thailands vedkommende. Kun i Filippinerne og i tal. Indonesien nærmede Befolkningsfremdriften, som er en indikator, der afspejler andelen af unge i en given befolkning, er fortsat høj i begge regioner. fertilitetskvotienterne i Sydasien registrerede sig de Tabel 1. 2. 2 Demografiske indikatorer Befolkning (million, 1995) lililill Befolknings vækst (gennemsnitlig årlig % sats 1995-2010) Bybefolkning (Største by- vækstrate i */• 1990-1995) Befolknings- fremdrift2 (b«sis»1995) Forventet levealder (1994 -ir) Sydasicn Bangladesh Indicn Pakistan Sri Lanka 120 929 130 18 I alt (1994) 1. 270. 0 Sydsstasien Indonesicn 193 Malaysia Filippinerne Singapore Thailand Vietnam I alt (1994) Kina 20 69 3 58 73 478. 8 1200 1. 5 1. 3 2. 5 1. 1 18a 1. 3 1. 8 1. 8 1. 0 0. 7 1. 6 1. 6a 0. 8 5. 7 4. 2 4. 3 4. 4 2. 0 3. 1 1. 0 2. 2 1. 9 2. 3 1. 6 1. 4 1. 6 1. 4 1. 4 1. 6 1. 5 1. 2 1. 4 1. 6 1. 3 56. 4 61. 3 62. 3 72. 2 61. 3 63. 5 71. 2 67. 0 77. 1 69. 5 66. 0 64. 3 68. 9 Kilde: Verdensbanken - World Development Indicators, 1997. UNDP Human Development Report 1997 a: 1994-2000 2 Befolknings fremdrift er kvotienten mellem befolkningen ved nulvækst og befolkningen i basisåret, idet det forudsættes, at nettoreproduktionstallet opretholdes. Begrebet henviser til det fænomen, hvor man i en situation med en faktisk befolkningstilvækst på 0 kan konstatere, at det forhold, at store aldersklasser af kvinder i den reproduktive alder bevæger sig op gennem alderspyramiden, giver anledning til flere fødsler, end der udlignes af dødsfald i de ældre aldersklasser. For højindkomstlande er det tilsvarende mål for befolkningsfremdrift 1. 1. Det samme tal gælder for Østeuropa. Standardfattigdomsindikatorerne, så som dødeligheden blandt børn under 5 år, adgangen til rent vand og sanitære forhold, pegede alle i retning af forbedrede levevilkår. I midten af fuserne havde Kl% al' Indiens befolkning adgang til rent vand, og 2°% havde adgang til sanilæie forhold, lor Pakistan vai tallene hhv. 74% og 47% I landene i Sydøstasien har disse tal vist så markante forbedringer, at de ikke længere udgør et aktuelt problem. 96% af thailænderne og 84% af malaysierne har adgang til sanitære forhold; selv i de mindre velstående lande, Indonesien og Filippinerne var tallene hhv. 51% og 77%. Summariske indikatorer så som Verdensbankens almindeligt citerede indeks over individer under den øvre fattigdomsgrænse (1 US$ om dagen) afspejlede en forbedring, især i Sydøstasien. Tabel 1. 2. 3. : Fattigdom og indkomstfordeling Fattige (< ISKKPom dagen, %)I9HI-95 Ginitf indeks Asien Kina Indien Bangladesh Pakistan Indonesien Filippinerne Malaysia Thailand Vietnam 29. 4 41. 5 (1989)" 52. 5 33. 8(1992)b 28. 3 (1995)b 32. 1 (1992)b 31. 7 (1993)b 11. 6 14. 5 27. 5 40. 7 (1988)b 5. 6 0. 1 48. 4 (1989)b 46. 2(1992)b 35. 7(1993)b Kilde: UNDP - Human Development Report 1997, World Bank -World Development Report 1997 a: Kilde: Verdensbanken, Poverty Reduction and the World Bank: Progress and Challenges in the 1990s. May 1996. Data vedrører 1993. b: undersøgelsesår klare Skønt 52% af den indiske befolkning og 29% af befolkningen i Bangladesh skulle sig med mindre en 1 US$ om dagen i 1993, er det blandt landene i Sydøstasien kun kan Filippinerne, der tilsvarende registrere en fattigdom. Andre steder har fattigdomsprocenten ligget på mellem 15% af befolkningen i Indonesien og 6% i Malaysia. Sundhedsindikatorerne forbedret, blev også for dødelighedskvotienten børn under 5 år var nået ned på 115 pr. 1. 000 i Indien og levendefødte i midten af Bangladesh medens halvfemserne, tallet Pakistans for vedkommende var nået ned på 137. I begyndelsen af årtiet var de tilsvarende tal hhv. 142 og 180 for Indiens og Bangladesh's vedkommende og 158 for Pakistans vedkommende. I velstående de mindre lande, sydøstasiatiske Indonesien og Filippinerne, var dødeligheden blandt børn under 5 år hhv. 36 og 53. Antallet af ansatte i sundhedssektoren pr. borger udviste ligeledes en markant stigning for hele regionen. Tabel 1. 2. 4 Sundhed: Antal personer pr. læge Bangladesh var en undtagelse fra den generelle regel, idet antallet af personer for hver læge steg i dette land fra 8. 424 i 1980 til 12. 884 i 1993. Den positive udvikling i adgangen til sundhedspleje afspejles i antallet af patienter pr. læge - for Malaysia faldt tallet fra 3. 917 i 1980 til 2. 441 i 1993, mens tallene for Thailand var 6. 803 i 1980 og 4. 416 i 1993. 1993 1980 Sydasicn Bangladesh Indien Pakistan Sri Lanka Sydestasien 8424 2694 3500 7172 Indonesien 12458 Malaysia Filippinerne Singapore Thailand Vietnam Kina 3917 7848 Nil <>8<H 4151 1100 12844 2459 1923 6843 7028 2441 8273 714 4416 2279 1063 Kilde: World Bank - World Development Indicators, 1997 de forringet omdirigering I Vietnam, Cambodja og Laos afspejles de kumulative virkninger langvarige af tilstande og borgerkrigslignende af den kraftige ressourcer til sikkerhedssektoren i levestandard en for størstedelen befolkningen. af Cambodja ligger på 148. -pladsen på UNDP's Human Development- indeks, og Laos ligger på 1 4 1- pladsen, et godt stykke under Vietnam 115. -pladsen. Levetidsforventningen i Cambodja er 49,7 i Laos), i sammenlignet med 62,7 år Vietnam Gennemsnitsskoletiden i Cambodja er 2,0 år sammenlignet i Laos og 4,6 i med 2,9 år Vietnam. 13% af Cambodjas befolkning har adgang til sanitære forhold sammenlignet med 53% i Vietnam. Børnedødelighedskvotienten 120 pr. 1. 000 levendefødte er i (51,7 på år Cambodja sammenlignet med 101 i Laos og 59 i Vietnam. Kinas høje økonomiske vækstrater har været fulgt af en massiv begrænsning af fattigdommen; mellem 1991 og midten af 1995 faldt den andel af landbefolkningen, der levede i absolut fattigdom, fra 94 mio. til 65 mio. Absolut fattigdom i Kina er i dag udelukkende et fænomen, der gør sig gældende i landområderne, og der er en tendens til, at det er hele samfund snarere end bestemte individer, der er ramt. Fattigdommen er stort set koncentreret om de indre provinser i de forholdsvis ugæstfri områder mod nord og sydvest, hvor børnedødclighedcn og andre fattigdomsindikatorer fortsat ligger på højt niveau set i sammenligning med de mere velstående kystregioner og nordøstlige regioner I overvejende grad som konsekvens af landdistrikterne er indtægterne i disse distrikter mindre afhængige af landbrug. Der er i dag mere end 18 mio. innovative udviklingsprogrammer for 10 landsby virksomheder, der beskæftiger omkring 95 mio tidligere landdistrikt- og hindbnigsiii'bcjderc og industriproduktionen. for omkring en Indkomsterne fra disse industrier har styrket selvtilliden i landdistrikterne og - maske mere konkret - forbedret deres levestandard. tredjedel tegner sig af 37 43 39 31 33 46 48 48 48 1993 1980 WIMmii Indien Pakistan Malaysia Sydasien Sri Lanka Indonesien Bangladesh Sydøstasien til jobs der mangler uddannede, deltagelse Tabel 1. 2. 5: Køn og uddannelse: Grundskoleuddannelse: Pigernes andel i % Resultaterne mht. at bryde har kønsrollemønstrene været uens. Mens landene i Sydøstasien har gjort store fremskridt på dette område, er der stadig en del, i Sydasien. Kvindernes muligheder for at deltage aktivt i samfundslivet er begrænsede. Mange af Sydasiens kvinder er for og dårligt på deres arbejdsmarkedet er lavtbetalte begrænset ufaglærte i den uformelle produktionssektor. Den til manglende egentlig uddannelse, som til dels skyldes manglen på i kvindelige landområderne, skaber en situation, hvor kvinder, og især kvinder fra landet, reelt er udelukket fra det formelle arbejdsmarked. Der er meget fa kvinder på i Bangladesh, kun 2% af landets samlede admini strative ledende personale er kvinder sammenlignet med 2,3% i Indien og 3,4% i Pakistan og 7 % i Sri Lanka. Disse tal står i skarp kontrast til tallene for Sydøstasien. I Singapore og Filippinerne sidder 34 % af kvinderne på ledende og administrative poster, mens kvinderne i Indonesien og Malaysia tegnede sig for 63% og 45 % af arbejdskraften inden for liberale og tekniske erhverv. Den officielle udviklingsstøtte tegnede sig for en forholdsvis mindre del - 10% - af tilstrømningen af ressourcer til udviklingslandene i Sydøstasien i 1994 og for 3,6% af BNP. I Sydasiens tilfælde tegnede den officielle udviklingsbistand sig for knap halvdelen (46%) af nettotilstrømningen af ressourcer udefra og for ca. 2% af BNP (7 mia. US$). De private Kilde: JWorld Bank - World Development Indicators, 1997 Filippinerne ledende adgang Singapore lærere poster Thailand Vietnam Kina 48 49 49 49 50 48 45 49 47 47 11 ncttokapitalstrømme til Sydasien nåede op på 5,2 mia US$ i 1995, hvor af 1,8 mia. US$ var udenlandske direkte investeringer Østasien (inklusive Kina) modtog til sammenligning i alt 84 mia. US$ i 1995, hvoraf 51,8 mia. US$ tog form af udenlandske direkte investeringer. Østasien modtog 9 mia. US$ i form af officiel udviklingsbistand i 1994, svarende til 1,1% af BNP. EU's bistand i den betragtede periode var koneentreret om landbrugssektoren Der blev godkendt projekter om at fremme produktivitetsforbedringer og teknologioverførsel. I 1995, det sidste år i den betragtede periode, ændredes prioriteringen til udvikling af menneskelige ressourcer og støtte til Kinas reform- og liberaliseringsprogram, forretningssamarbejde og miljø. til Kina 12 1. 3. Latinamerika i og BNP, mia. $ Befolkning mio. Tabel 1. 3. 1 : Økonomiske basisindikatorer Latinamerika er ikke en homogen enhed, men omfatter lande på meget forskellige social, udviklingstrin politisk økonomisk henseende. pr. indbygger ligger mellem 340 $ i Nicaragua, et af de fattigste og mindst udviklede lande i verden, til mere end 8. 000 $ i Argentina. ikke forskelle må Disse glemmes, når man ser på udviklingen i Latinamerika i det seneste årti. Tabellerne i denne sektion forelægger data for et repræsentativt udsnit af de latinamerikanske lande. BNI p. i. , $ Indkomsten Latinamerika Brasilien 1,549. 0 463. 9 554. 6 3,188 2,970 156. 9 1994 1994 1994 Argentina 34. 3 281. 9 8,110 så 14. 0 i 1. 2 52. 0 16. 6 89. 6 377. 1 som Chile 3,520 4. 180 Mexico Ecuador Nicaragua De fleste latinamerikanske lande har en række problemer til fælles, udbredt fattigdom, en ujævn indkomst- og og høj udlandsgæld. Ikke desto mindre i mange af er markederne af den landene på fundet liberalisering, der har sted, og skævvredne ukonkurrencedygtige, især pga. statsintervention og oligopolistiske markedsstrukturer. Dette har i mange tilfælde gjort det vanskeligt at supplere en naturressourcebaseret udvikling med en styrkelse af fremstillings- og servicesektoren. Kilde: UNDP Human Development Report 1997 formuefordeling trods 1,280 340 1. 8 4. 0 Selv om gældsniveauet stadig er højt, er væksten i gældsbyrden faldende i mange lande, hvilket afspejler den positive virkning af Brady-gældslettelsesprogrammerne. Den kraftige stigning i eksporten har sammen med et fald i rentesatserne bragt gældsbetjeningskvotienten ned på et mere håndterbart niveau. Især har et antal lande, i ganske særlig grad Brasilien, haft held med at få realiseret en betydelig formindskelse af forholdet mellem afdrag og renter på udlandsgæld og eksportindtægterne samt forholdet mellem afdrag og renter på udlandsgæld og BNP. Imidlertid viste gældskrisen i 1980'erne sig at være en katalysator for reformer og demokratisering, som førte til forbedrede økonomiske præstationer. De økonomiske reformer, der er igangsat inden for de seneste år af næsten alle landene, indeholder tre hovedelementer: Makroøkonomisk stabilisering: Hovedmålsætningen var at nedbringe inflationen. Dette blev opnået i hel regionen ved en kombination af en fornuftig finans- og pengepolitik. Den 13 årlige inflation i Latinamerika er faldet fra næsten 900% om året i 1993 til 26% i 1995 (se tabel 1. 3. 3 ndf, baseret på FN-data). En anden hjørnesten i den makroøkonomiske stabilisering har været den finanspolitiske tilpasning. De fleste lande i regionen har i betydelig grad mindsket deres finansunderskud, men har stadig store problemer, der skyldes den manglende effektivitet mht. skatteopkrævning og styring af de offentlige udgifter, som vil kunne gøre afbræk i den makroøkonomiske stabilitet på mellemlang og lang sigt Især har mange latinamerikanske lande store og ineffektive bureaukratier og kæmper med store korruptionsproblemer. Tabe 1. 3. 2: Udlandsgæld Udlandsgæld som % af Gældsbetjening som % af eksport af varer og tjenester BNP eksport af varer og tjenester 1980 1995 1980 1995 1980 1995 Latinamcrika 36. 0 41. 0 201. 8 212. 0 36. 3 Brasilia) 31 2 24. 0 306. 5 269. 8 63. 3 Argentina 35. 6 33. 1 242. 4 320. 2 37. 3 Chile Mexico Peru 45. 5 43. 3 192. 5 127. 7 43. 1 30. 5 69. 9 232. 4 170. 5 44. 4 47. 6 54. 1 194. 2 399. 5 Nicaragua 108. 5 589. 7 426. 5 1,272. 7 44. 5 22. 3 26. 1 37. 9 34. 7 25. 7 24. 2 15. 3 38. 7 Kilde: Verdensbanken- World Development Report 1997 t ' •. ' * "-I ' itiitilgiigiiiii Liberalisering af handelen: I løbet af det sidste årti har de latinamerikanske lande unilateralt liberaliseret handelen, dels inden for rammerne af forhandlingerne under Uruguay-runden, dels inden for rammerne af strukturtilpasningsprogrammer sponsoreret af Verdensbanken og Den Internationale Valutafond. De gennemsnitlige anvendte toldsatser er faldet fra 45% til 13%, og de ikke-toldmæssige skranker er blevet afviklet i meget betydelig omfang. Imidlertid er mange af de bundne toldsatser, der blev aftalt i forbindelse med de multilaterale forhandlinger under Uruguay-runden, betydeligt højere end de faktisk anvendte toldsatser, og dette kunne i teorien føre til toldstigninger, uden at der er tale en overtrædelse af forpligtelser i henhold til Uruguay-runden. Trods disse risici har de toldnedsættelser, der er foretaget tidligere, klart haft en betydelig indvirkning på handelen, som er vokset kraftigt, især den handelen inden for regionen, som er hjulpet frem af regionale samarbejdsordninger, så som Mercosur og Andes-fællesskabet. 14 Afregulering af økonomien: De første vigtige skridt er blevet taget, især mht privatisering, men der er stadig meget, der mangler at blive gjort. De latinamerikanske økonomier er stadig reguleret i vidt omfang, arbejdsmarkedsreformerne er ikke vidtrækkende nok, og arbejdsløsheden i de fleste lande er allerede hoj og er steget yderligere, især i Mexico, Uruguay, Venezuela og Argentina. Mange markeder er stadig ineffektive og ukonkurrencedygtige, til deis fordi de stadig er underlagt oligopolistiskc kræfter. På grund af disse reformer og et mere favorabelt internationalt økonomisk klima (forbedret bytteforhold, højere vækst i USA, Latinamerikas vigtigste eksportmarked osv. ) er der ikke desto mindre kommet gang i væksten. Følgelig er indkomsten pr. indbygger steget en smule i løbet af den betragtede periode. Tabel 1. 3. 3: Væksten i økonomien, inflation BNP, gns. årlig vækst, /o BNP p. i. , gns. arl. vaekst, % Inflation, pa arsbasis % U-90 1991-95 1980-89 1993 h 1995 Latin amerika Brasilien Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua 0. 9 1. 3 -0. 9 3. 0 17 1. 7 -1. 8 3. 0 2. 6 5. 2 7. 2 0. 8 3. 8 1. 8 -1. 1 -0. 7 -2. 3 1. 3 -04 -0. 9 -4. 4 1. 1 0. 8 388. 4 892. 7 25. 9 740. 5 2,489. 1 22. 0 3. 9 162. 0 7. 4 1. 7 5. 4 10. 6 12. 2 8. 2 •1. 0 15 9 8. 0 52. 0 1. 5 29. 1 31. 0 22. 8 •2. 0 1,591. 5 19. 5 11. 1 Kilde: CEPAL 1996 W^^§Mi^^^^^f^^^^^^^^M^§i0M^&^^9^M Handelsliberaliseringen har haft ganske stor succes. Eksportvæksten er øget i første halvdel af 1990'erne, men importen, især af industrivarer, voksede endnu hurtigere. Dette skyldtes styrkelse af den økonomiske vækst, efterhånden som reform- og stabiliseringsbestræbelserne genoprettede forbrugernes og producenternes tillid. Der er en struktursvaghed, nemlig det forhold, at den latinamerikanske eksport stadig er koncentreret om nogle få sektorer, hovedsagelig råvarer, især landbrugsvarer, som begrænser den potentielle vækst i eksporten. Desuden har visse elementer i de gennemførte makroøkonomiske stabiliseringsprogrammer, især fastlåsningen af visse valutaer (så som den argentinske peso) til dollaren ført til overvurderede valutakurser, som har begunstiget importen snarere end eksporten. 15 af den officielle lån. Omfanget udviklingsbistand Som modvægt til dette underskud har der været en vækst i kapitaltilstrømningen i løbet af de sidste år. I 1995 modtog Latinamerika 54 mia. US$ i udenlandsk kapital, hvoraf 40% udgjorde officiel udviklingsbistand, 37% porteføljeinvesteringer og resten bank- og handelsrelaterede og porteføljeinvesteringerne kan betragtes som en reaktion på de mikroøkonomiske reformer, så som privatisering og afregulering af økonomierne, andre, hovedsagelig kortfristede kapitalstrømme, kan betragtes som en reaktion på høje realrentesatser og bidrog således til overvurderingen af valutaerne Ikke desto mindre viser voksende kapitaltilstrømninger, især til de udenlandske direkte latinamerikanske økonomier. Der er imidlertid risici forbundet med de internationale finansielle strømmes ustabilitet, især mht. porteføljeinvesteringer. Disse risici og mulige negative indvirkninger på den økonomiske udvikling kom klart til syne i forbindelse med den mexicanske peso-krise i 1994/95, som havde en katastrofal indvirkning på den mexicanske økonomi og med den indvirkning, den havde på tilliden på de finansielle markeder, forårsagede den korte økonomiske recessioner i Argentina og Uruguay. De stadig forholdsvis underudviklede finansielle markeder i regionen kunne sammen med de stadig større underskud på de i nogle tilfælde stadig store løbende poster og budgetunderskud vise sig at udgøre en alvorlig risiko for den finansielle stabilitet i regionen. investeringer, også en voksende international tillid Tabel 1. 3. 4: Udenrigshandel Lksport, gns. årlig vækst, /o Import, gns. årlig vækst, % 1980-90 1990-95 1980-90 1990-95 Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua 5. 2 6. 1 3. 1 5. 7 12. 2 3. 0 -4. 4 6. 6 6. 6 -1. 0 10. 5 147 8. 9 -8. 7 -0. 5 -1. 5 -8. 6 1. 4 5. 7 -3. 9 -4. 1 15. 1 8. 5 45. 8 14. 5 18. 7 10. 0 7. 3 Kilde: Human Development Report 1997, World Development Report 1997 16 Diagram 1. 3. 1: Opsparing og investeringer i Latinamerika sammenlignet med de nyindustrialiserede lande i Asien. 40 0 1960 1965 1970 1975 1980 1985 1990 1993 Faste brutto- invcstcringcr i Latinamerika Faste bruttotnvesteringer i de nyindustrialiserede lande National og udenlandsk bruttoopsparing i Latinamerika National og udenlandsk bruttoopsparing i de nyindustrialiserede lande Kilde: G. Palma, Whatever happened to Latin America's savings?UNCT'AD 1996 Tabel 1. 3. 5: Fattigdom og indkomstfordeling Ginis indeks Fattige (< 1$KKP om dagen, %) 1981-95 Latin- amerika Brasilien Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua 24. 6" 28. 7 63. 4 (1989)b 15. 0 14. 9 30. 4 43. 8 56. 5 (1994)b 50. 3 (I992)b 46. 6 (1994)b 50. 3 (1993)b Kilde: UNDP - Human Development Report 1997, World Bank -World Development Report 1997 a: Kilde: Verdensbanken, Poverty Reduction and the World Bank: Progress and Challenges in the 1990s. May 1996. Data vedrører 1993. b: undersøgelsesår 17 Opsparings- og investeringskvoterne er lave i Latinamerika efter international standard, og opsparingskvoterne viser endog en faldende tendens (med Chile som iøjnefaldende undtagelse). Selv om man på kort sigt ville kunne supplere den utilstrækkelig opsparing med betydelig udenlandsk opsparing til at finansiere de nødvendige investeringer, er det usandsynligt, at de omfattende kapitaltilstrømninger vil fortsætte på ubestemt tid. Hvad der er vigtigere for vigende at opsparingskvote, er en gennemgribende reform af finanspolitikken, herunder ikke blot en finanspolitisk tilpasning, af men skattesystemet sociale sikringsordninger. tilpasning forbedret også den de og en få i Ifølge skøn fra Verdensbanken lever næsten en fjerdedel af befolkningen i regionen FN's for Økonomiske Latinamerika og Vestindien skønner på restriktiv grundlag af en mindre af 39% at definition, i befolkningen er fattig. Uligheden fattigdom. Kommission omkring Latinamerika, både mhl til fordeling af indkomster og aktiver (især fast ejendom), er den hojeste i verden Mens de ligesle 20% af befolkningen har gennemsnitsindkomster på 17 000 US$ bai tie fattigste 20% en gennemsnitlig per capita-indkomst 'MO \)S% Ifolge en nylig rapport Ira Verdensbanken skal vækstraterne i betragtning af den store ulighed i regionen være det dobbelte af den aktuelle vækstrate for at mindske antallet af mennesker, der lever i absolut fattigdom. Tabel 1. 3. 6: Sundhed Forventet levetid år Antallet af individer pr. læge 1960 1994 1980 1993 55 65 57 57 53 47 69 66 72 75 72 69 67 1,458 1,301 1,149 970 844 330 942 615 652 2,308 2,039 Latinamerika Hrasilicn Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua Kilde: I INI»' -: Human Development Report 1997, Verdensbanken World Development Indicators 1997 Ikke desto mindre er der sket en betydelig forbedring af sundhedsindikatorerne for næsten hele regionen i de seneste årtier Den forventede levetid er steget og når i gennemsnit op på niveauet for højindkomstlandene. Dødelighedskvotienten for børn under fem år faldt yderligere i alle landene mellem 1990 og 1995, i ganske særlig grad i Peru (fra 116 pr. , 1. 000 levendefødsler til 55) og Bolivia (fra 160 til 105) Mellem 70 % og 95% af befolkningen i Latinamerika har i dag adgang til sundhedstjenester. De politiske prioriteringer bør være at forbedre de fattiges adgang til sundhedspleje og generelt at reformere sundhedsplejesystemerne for at styrke den generelle kapacitet, forbedre præstationerne og sikre en varig finansiering. Antallet af voksne, der kan læse og skrive er steget i løbet af de sidste 25 år og ligger nu på mellem 80% og 100%. Næsten alle børn modtager i dag primærundervisning, men elevoptaget i den sekundære undervisning ligger stadig væsentligt under niveauet i de industrialiserede lande Når man ser på tallene for optagelse, fremgår det, at kvinder generelt udgør ca. 50% af alle elever. 18 Derfor synes kvinderne, i hvert fald på uddannelsesområdet, at have lige muligheder. Kvinderne er imidlertid på alle andre områder i samfundet udsat for diskriminerende behandling. Det er mere sandsynligt, at de rammes af fattigdom og arbejdsløshed, og de er overrepræsenteret blandt dem, der arbejder i den uformelle sektor. Tabel 1. 3. 7: Uddannelse Selv om der er gjort fremskridt med at Bruttouddannelsesfre- kvens for alle niveauer (%af6-23-angc) ' , v ^ > ' < * ' Bruttouddannelsesfrekven primæruddannelse ss ' » forbedre adgangen til sekundærtrinet n dc (% af relevant aldersgruppe h ar de i Latinamerika, o g s- f a t | j gc 1980 1994 1980 1993 Latinamerika Brasilien Argentina Chile Mexico Ecuador Nicaragua 59 54 65 65 68 69 53 70 72 77 72 66 72 62 42 34 56 52 48 53 42 51 43 72 70 58 55 41 Kilde: UNDP -Human Development Report 1997, Vcrilcaslmnkcn - Development Indicators 1997 at fa er meget utilstrækkelig adgang til sekundæruddannelse, og deres muligheder for en universitetsuddannels meget e i hele begrænsede Et regionen. tidssvarende og effektivt uddannelsessystem er afgørende af betydning en for varig vækst ved hjælp forbedret •af produktivitet og øgede vækstrater og en mindskelse af uligheden. Reformer af uddannelsessystemet en og bedre målretning af uddannelsesressourcerne, især til primær- og sekundæruddannelse, er fortsat nødvendige. Den officielle udviklingsbistand udgjorde ca. 1,7% af Latinamerikas BNP eller 6 mia. US$ i 1994, en stigning 1,4% i 1995. Dette tal syner af ingenting, når man ser på den privatkapital, der strømmer ind i Latinamerika, og som nåede op på 54 mia. US$ i 1995. Imidlertid er disse kapitalstrømme koncentreret om et begrænset antal lande, idet Brasilien alene modtager 35%. De latinamerikanske lande har brug for yderligere international bistand, især for fortsat at kunne bekæmpe fattigdommen, opbygge og forbedre den sociale, den institutionelle økonomiske infrastruktur for at give den økonomiske vækst varig ligeligt karakter fordeles mere fordelene væksten sikre, ved og at 19 2: Det Europæiske Fællesskabs (EF) udviklingssamarbejde med de asiatiske og latinamerikanske lande. 2. 1. Generel oversigt over strategier ALA-forordningen er referencegrundlaget for Kommissionens samarbejdspolitik over for Asien og Latinamerika Men alle Kommissionens strategier for samarbejde med Asien og Latinamerika rækker langt videre end de finansielle arrangementer i ALA-forordningen og omfatter bl. a politiske dialoger og forhandlinger om samarbejds- og handelsaftaler. 2. 1. 1. Policy framework for Asien Hvad Asien angår, indeholder Kommissionens meddelelse til Rådet fra juli 1994 På vej mod en ny strategi overfor Asien [KOM(94) 314] de mere vidtgående betragtninger, som bl. a. omfatter opbygning af en række politiske fora, hvor landene i det sydlige og sydøstlige Asien tilskyndes til at integrere deres økonomier i højere grad i det globale system, og hvor der tages initiativer til at fremme investeringer og erhvervsvenlige miljøer i partnerlandene, og disse lande får adgang til den nyeste teknologi. Lignende betragtninger findes i Kommissionens meddelelse En langsigtet politik for forbindelserne mellem Kina og Europa [KOM(95) 279]. Den nye strategi over for Asien banede vejen for Kommissionens seneste strategidokumenter vedrørende forbindelserne med Indien og ASEAN. EU tillægger menneskerettighederne, udvikling og sikring af demokrati og retssikkerhed den største vigtighed i sit samarbejde med udviklingslandene i Asien. EU styrer det bilaterale samarbejde med mange lande og regioner i Asien inden for rammerne af handels- og samarbejdsaftaler, suppleret med en struktureret politisk dialog, på både bilateralt og regionalt niveau (som dialogen med ASEAN). EU deltager også i den eneste kollektive regionale dialog om sikkerhed, ASEAN's Regional Forum. EF undertegnede den første handels- og samarbejdsaftale med Kina i 1985. Den videre udvikling i de bilaterale forbindelser blev afbrudt på grund afhændelserne på Tiananmen pladsen i 1989 (som betød, at EU indførte en række sanktioner), men normaliseringen af forbindelserne siden 1990'erne har banet vejen for øget samarbejde og et nyt arrangement med en politisk dialog. Alle disse initiativer supplerer og kompletterer de mere traditionelle mål som fattigdomsbekæmpelse og økonomiske samarbejde i ALA-forordningen og må som sådanne indgå som en væsentlig del i enhver overordnet vurdering af Fællesskabets forbindelser med landene i området. 2. 1. 2. Policy framework for Latinamerika Efter Det Europæiske Råds møde i Madrid i december 1995 blev der fastlagt en ny langsigtet strategi "EU-Latinamerika, den nuværende situation og udsigterne til en styrkelse af partnerskabet (1996-2000)", hvor målet er en styrkelse af partnerskabet og samarbejdet i tiden mod år 2000 Partnerskabet går flere årtier tilbage og er blevet styrket betydeligt de sidste femten år. Den politiske dialog mellem Fællesskabet og dets latinamerikanske partnere har været institutionaliseret i San José-processen (siden 1984) og dialogen med Rio-gruppen (siden 1990) og har betydet en stadig forbedring af de politiske forbindelser. Denne dialog er blevet suppleret med samarbejdsaftaler. Efter undertegnelsen af "tredje generations"-aftaler med alle de latinamerikanske lande (undtagen Cuba) er der nu iværksat en ny fase med et endnu tættere samarbejde og forhandling af aftaler med MERCOSUR (undertegnet i 1995) og Chile (undertegnet i 1996), hvilket sandsynligvis vil føre til yderligere handelsliberalisering mellem EU og de latinamerikanske lande og områder inden 20 for rammerne af den såkaldte "åbne regionalisme". På baggrund af et sådant styrket partnerskab er samarbejdet mellem EU og Latinamerika blevet forbedret og spredt ud over flere områder, så det er muligt at opfylde de nye behov på et meget heterogent kontinent, hvor man forsøger at sikre demokratiseringsprocessen, fortsætte bestræbelserne for at opnå international konkurrencedygtighed og løse problemer som fattigdommen i bestemte områder og sociale uligheder. Det traditionelle faglige og finansielle samarbejde vil i stadig højere grad blive suppleret med forskellige instrumenter, som kan anvendes til at knytte tættere økonomiske og erhvervsmæssige bånd, og instrumenter, som kan tilvejebringe større bistand til områder som ligestillingsaspektet ved udvikling og miljø. Andre prioriterede områder er demokratisering, menneskerettigheder, uddannelse og træning. De konferencer, der har været afholdt mellem de forskellige landes parlamentarikere hvert andet år siden 1974, har været yderligere anledninger til dialog. 2. 2. Udviklingen i AI A-samarbejdet 1991-1995 Inden for disse generelle rammer fik Fællesskabet i perioden 1991-1995 knyttet mere omfattende og systematiske forbindelser til ALA-landene i form af et betydeligt ekspanderende økonomisk, finansielt og udviklingsmæssigt samarbejde. Det gav store forbedringer på området demokratisering (sammen med større deltagelse fra civilsamfundets side), positive virkninger af markeds- og handelsliberaliseringspolitikker, som blev støttet af de internationale finansielle institutioner (navnlig IMF), regionale integrationsordninger og (privatisering af statsejede aktiver, skattereformer, fremskridt finansielle reformer, gældsomlægning osv. ). i strukturreformerne fondsmobilisering og projekter med de Fællesskabet er også i højere grad blevet inddraget i hjælpe- og rehabiliteringsprogrammer og har finansieret genopbygnings- og rehabiliteringsarbejder i efterkrigsperioder, specielt i Nicaragua og El Salvador. Kommissionen har udviklet nye instrumenter for decentraliseret samarbejde, og store finansielle midler er blevet kanaliseret gennem NGO'erne til gavn for lokale private økonomiske enheder. Der er etablerert et nært samarbejde om internationale finansielle strategiproblemer, institutioner, der er aktive i Asien og Latinamerika. Desuden har Fællesskabet tilskyndet til oprettelse af regionale fora og organisationer inden for rammerne af den såkaldte "åbne regionalisme" som en metode til at øge mulighederne for politisk dialog, handelsintegrering og økonomisk partnerskab. Sigtet med denne Syd-Syd politiske dialog og den økonomiske integration er at udnytte komplementære forhold og komparative fordele og at gøre anvendelsen mere effektiv af de menneskelige, finansielle og faglige ressourcer, der er (som nødvendige miljøbeskyttelse). løse generelle problemer med regionale dimensioner til at Den stadige udvikling i Fællesskabets politiske dialog med ALA-landene og et bedre bistandssamarbejde med andre multilaterale og bilaterale donorer har ført til en mere effektiv anvendelse af de finansielle ressourcer, der er til rådighed. Fællesskabet er blevet en betydningsfuld partner for ALA-landene i de seneste år og har tilskyndet til politiske reformer, ydet bistand til fattigdomsbekæmpelse i land- og byområder, støttet private iværksætterinitiativer og SMV'er, ansporet til nye private europæiske finansstrømme, ydet støtte til de nationale socialsikringsnet i tilpasnings- og overgangsperioderne og fremmet de lokale græsrodsorganisationers deltagelse i hjælpe- og genopbygningsprogrammer. Kvinder i udviklingsprocessen 21 Specielt kvinderne er sårbare over for de negative virkninger af social og økonomisk udvikling. De rammes i uforholdsmæssig høj grad af fattigdom, arbejdsløshed, de arbejder i langt højere grad hjemme og i den uformelle sektor, hvor de normalt ikke er dækket af sociale ordninger, de har dårligere adgang til uddannelse, hvilket formindsker deres muligheder, og de bliver i almindelighed diskrimineret af samfundet og dets institutioner og i forbindelse med de retlige, politiske og uddannelsesmæssige systemer En forbedring af kvindernes status og fremme af ligestilling mellem kønnene er ikke kun af betydning i sig selv, men bidrager også til overordnet social og økonomisk udvikling. Specielt er det afgørende at forbedre kvindernes adgang til uddannelse. Via bedre uddannelse kan man få brudt den onde fattigdomscirkel med børnenes dårlige sundhedstilstand og lave uddannelsesniveauer. Uddannelse af kvinder er et magtfuldt middel til at nedbringe børnedødeligheden og forbedre børnenes ernærings- og sundhedstilstand generelt. Bedre uddannelse af kvinder betyder også noget forbindelse med fødselshyppighed (som sædvanligvis er lavere for uddannede kvinder) og anvendelsen af svangerskabsforebyggende midler. Desuden forbedres kvindernes evne til at deltage aktivt på arbejdsmarkedet, og deres muligheder for formel beskæftigelse øges. i I ALA-forordningen lægges der særlig vægt på kvindernes rolle i udviklingsprocessen, og , men derimod, at der det hedder, at der i EF's bistandspolitik ikke blot skal sørges for " vedtages specifikke foranstaltninger eller projekter, der kan øge deres (kvindernes) aktive deltagelse på lige fod i produktionen og resultaterne heraf, i de sociale aktiviteter og i beslutningsprocessen. " (artikel 5). Det indebærer også, at der i alle programmer og projekter inden for programmet for udviklingssamarbejde med ALA-landenc bliver lagt særlig vægt på kvindernes rolle. Dette blev understreget i Rådets resolution fra 1995 om integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet (12847/95 af 20. 12 1995). Det kræver således en tosidet approach, når forordningen skal implementeres. Fremme af ligestilling mellem kønnene skulle indgå som en integreret del af alle aktiviteter, og alle projekter siden 1994 er derfor blevet gennemgået for at sikre, at der er taget behørigt hensyn til integrering af kønsaspektet. Samtidig kan det være nødvendigt at iværksætte særlige projekter for at bekæmpe uligheden mellem kønnene. Af den samlede EF-bistand til AL A-området siden 1992 er over 235 mio. ECU blevet forpligtet til projekter vedrørende positiv behandling ved ansættelse af kvinder, samtidig med at der ikke er taget hensyn til projekter, som er integreret i projekter og programmer under andre budgetposter. Der findes også et særligt lille budget "Kvinders rolle i udviklingsprocessen" til finansiering af faglig rådgivning og bevidstgørelsesaktiviteter med sigte på at forbedre opmærksomheden over for kønsaspektet i det almindelige udviklingssamarbejde. F. eks. har Kommissionen finansieret undersøgelser (kønsprofiler) af kvindernes situation i flere latinamerikanske udviklingslande, hvilket vil gore det lettere at målrette projekter og programmer direkte mod en forbedring af kvindernes situation. I samarbejdet med ALA-landene har man også understreget opmærksomheden over for kønsaspektet og kvindernes rolle i udviklingen samt på et mere generelt niveau nødvendigheden af at overholde de grundlæggende menneskerettigheder og civile frihedsrettigheder, konstitutionsreformer, konsolidering af den demokratiske proces og reform af landenes retlige og juridiske systemer. Offentligt regnskabsvæsen ("god praksis"), god regeringsførelse og overholdelse af retsregler fra ALA-partnernes side har været en 22 vigtig forudsætning for en frugtbar dialog og for mobilisering af Fællesskabets finansielle ressourcer. lovmiljøet Fællesskabets økonomiske samarbejdsprogrammer i Asien og Latinamerika fokuserer stærkt på den private sektor. Hovedvægten i disse programmer har været lagt på forbedring af erhvervs- og i partnerlandene for at fremme en tosidet handels- og investeringsstrøm gennem et bredt udvalg af støtteinstrumenter til yderligere udvikling af erhvervslivet, specielt små og mellemstore virksomheder. Disse instrumenter omfatter institutionsstøtte via strukturer som rådet for europæiske handelskamre, erhvervsråd, og flere direkte finansierede træningsprogrammer til at øge managementfærdighederne i partnerlandene. Kommissionens programmer er imidlertid ikke begrænset til at behandle den økonomiske dimension i udviklingsprocessen. Den sociale sektors betydning anerkendes og nødvendigheden af at sikre en ligevægtig fordeling af resultaterne af fremskridtene. Projekter og programmer på grundlag af finansielt og fagligt samarbejde målrettes mod områder som fattigdom og sundhed, sanisering og udvikling af de menneskelige ressourcer, idet der samtidig tages hensyn til de køns- og miljømæssige dimensioner i processen. Befolkning og reproduktiv sundhedspleje Et hovedemne i udviklingsprocessen er at behandle problemet befolkningstilvækst, skabe opmærksomhed om familieplanlægning og tilvejebringe serviceydelser af god kvalitet, som kan opfylde efterspørgslen. Fløjt prioriteret er at fa reduceret de hundrede tusinder dødsfald i forbindelse med fødsel og de millioner af sygdomstilfælde, der er forbundet med svangerskab og fødsel. Desuden begynder man også at rette større opmærksomhed mod områder som skabelse af et sikkert miljø for unge uden risiko for vold og misbrug og muligheder for oplysninger og ydelser til at undgå uønsket svangerskab og seksuelt overførte sygdomme (også HIV). I Asien og Latinamerika yder Kommissionen støtte til, at kvinderne får mulighed for at styre deres reproduktive liv. Den yder støtte til serviceydelser af bedre kvalitet, som er mere frit til rådighed for dem, der har behov for det, og den arbejder på at udvikle omkostningseffektive strategier for, hvordan man kan bekæmpe spredningen af HIV/AIDS og andre seksuelt overførte sygdomme. særlige budgetkonto Den i for demografisk politik og udviklingslandene (B7-631 ) anvendes til støtte for politik- og strategiudviking og fornyende projekter, som supplerer de større støtteprogrammer i sundhedssektoren. I den nye rådsforordning for B7-631 ((EF) nr. 1484/97, EFT L 202 af 30. 7. 1997) hedder det, at Kommissionen skal arbejde på at: tilhørende programmer * * gøre det muligt for kvinder, mænd og unge frit at træffe et velunderbygget valg angående antallet af børn og intervallerne mellem fødslerne bidrage til, specielt for kvindernes og de unges vedkommende, at skabe sociokulturelle, økonomiske og uddannelsesmæssige forhold, der fuldt ud sætter dem i stand til at træffe dette valg, bl. a. ved at fordømme og bekæmpe alle former for seksuel vold, lemlæstelse og misbrug, som krænker deres værdighed og sundhed 23 * bidrage til udvikling eller reform af sundhedssystemerne for at forbedre adgmagen til og kvaliteten af den reproduktive sundhedspleje for kvinder og mænd, herunder unge, og dermed betydeligt mindske sundhedsrisiciene for kvinder og børn Det er yderst vigtigt at understrege, at Fællesskabets approach for samarbejde med ALA- landene er baseret på anvendelsen af et bredt udvalg af instrumenter, som afspejler forskelligheden i udviklingserfaringerne i landene i Asien og Latinamerika. Desuden varierer den blanding af instrumenter, der bruges, fra land til land og fra område til område, afhængigt af udviklingsniveau og nødvendigheden af, hvor der skal sættes ind, om der er tale om handels- og investeringsfremme, projektfinansiering, strukturtilpasningsmidler, finansiel og faglig bistand og/eller økonomisk samarbejde eller bedre markedsadgang. Det er denne forskelligartethed, der gør udviklingssamarbejdet med ALA-landene til en stor udfordring for Fællesskabet. Med hensyn til udviklingslandene i det sydøstlige Asien og på det indiske kontinent var både udviklingen og arten af EF's multilaterale og bilaterale dialog og samarbejde i perioden 1991-1995 en afspejling af den hurtige vækst i denne del af verden, ordningerne for en styrkelse af det regionale samarbejde i det asiatiske stillehavsområde (ASEAN, SAARC, APEC osv. ) og de deraf følgende ændringer i den globale økonomiske magtbalance. Det er også blevet mere og mere tydeligt, at det er nødvendigt at differentiere politisk på baggrund af de forskellige grader af økonomisk og social fremgang i landene i denne del af verden. Derfor omfattede EF's strategier i Asien markedsstyret handel, handelsintegrering og investeringsmål i hurtigt voksende nye økonomier, politisk dialog og støttereformer i lande under tilpasning (tidligere planøkonomier) og traditionelt samarbejde i de fattigste lande med fokus på fattigdomsbekæmpelse. I anden halvdel af 1980'erne og først i 1990'erne gik mange, om ikke de fleste, latinamerikanske lande i gang med at gennemføre en demokratiseringsproces henimod styreformer med større befolkningsdeltagelse, større gennemsigtighed og ansvarlighed i administrationerne og fremme af retssikkerheden. Denne positive udvikling og de ledsagende strategiske retningslinjer har ført til øget politisk stabilitet i det latinamerikanske område. i og timing opdelinger Det har vist sig, at disse lande er en særlig udfordring for EF's samarbejdspolitik, med strukturtilpasningen, forskellig markedsliberaliseringen og demokratiseringsprocessen i hvert enkelt land. I anden halvdel af 1980'erne og først i 1990'erne forpligtede flere lande i området sig til ambitiøse stabiliserings- og tilpasningsprogrammer (feks. Brasilien, Argentina og Chile), og mange af dem (herunder Costa Rica, Mexico, Venezuela, Uruguay, Bolivia osv. ) gik i gang med at løse akutte finans- og betalingsbalanceproblemer, da de befandt sig i en ubærelig situation med udlandsgæld hos vestlige banker. forbindelse med Styrkelsen af demokratiet, politisk stabilitet, økonomiske reformer og regional integration har betydet nye strømme af udenlandske direkte investeringer og store genopbygnings- rehabiliteringsprogrammer og udviklingssamarbejdsprogrammer med støtte fra bilaterale donorer, Fællesskabet og Bretton-Woods-Institutionerne. I den pågældende periode gjorde de mellem- og latinamerikanske lande en stor indsats for at fremme det regionale (San-José-processen, Andean-samfundet, samarbejde og den regionale integration 24 MERCOSUR osv. ), der er de positive resultater af nye politikker for økonomisk liberalisering og handelsintegration. 2. 3. Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 af 25. 2. 1992 Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med ALA-landene (EFT L 52 af 27. 2. 1992) er en meget vigtig erklæring om Fællesskabets holdning til udviklingsstrategier. Denne forordning, der er baseret på artikel 235 i traktaten, er specielt nyskabende på følgende punkter: 1) I forordningen understreges det, at det er nødvendigt at knytte Fællesskabets instrumenter vedrørende udviklingssamarbejde tæt til strategier for liberalisering af samhandelen (artikel 1 ). 2) I forordningen indføres princippet om, at samarbejde og ressourcemobilisering gøres betinget af EF's partnerlande overholder de grundlæggende menneskerettigheder og demokratiske principper. Alle samarbejdsaftaler, der er forhandlet efter 1992, omfatter bestemmelser om menneskerettigheder og demokratisering (artikel 2). at hvert af, 3) Ifølge forordningen er en række decentraliserede myndigheder berettiget til den økonomiske, faglige og finansielle bistand. Potentielle modtagere kan omfatte ikke blot centrale eller lokale offentlige myndigheder, men også private enheder og NGO'er (artikel 3). 4) Fællesskabets vigtigste finansielle instrumenter (og programmeringen) bør skræddersyes efter ALA-partnerlandenes særlige behov (artikel 3). 5) I forordningen angives det, at det finansielle og faglige samarbejde fortrinsvis skal tage sigte på de fattigste ALA-udviklingslande og de fattigste befolkningsgrupper (artikel 4). 6) Den finansielle og faglige bistand tager navnlig sigte på udvikling af landdistrikter, fødevaresikkerhed, miljøbeskyttelse, kvindernes rolle, bekæmpelse af narkotika, demokratisering, beskyttelse af børn osv. (artikel 5). Det økonomiske samarbejde, dvs videnskabeligt og teknologisk samarbejde og partnerskab, institutionel og administrativ opbygning, investeringsstøtte og handelsintegration og støtte til den private sektor skal udformes i Fællesskabets og partnerlandenes gensidige interesse. Støtte til regionalt samarbejde betragtes som en vigtig del af det økonomiske samarbejde (artikel 7). Bekæmpelse af narkotika Budgetposten vedrørende støtte til kampen mod narkotika "Nord-Syd samarbejdet om bekæmpelse af narkotikamisbrug" blev oprettet i 1987 (B7-6210); den anvendes til finansiering af pilotprojekter på området. Kommissionen har siden søgt at få en bemyndigelsesforordning, som kunne danne retsgrundlaget for denne budgetpost, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 2946/97 (EFT L 287 af 21. 10. 1997, s. 1) efter at Europa- Parlamentets udtalelse efter anden behandling den 13. marts 1997 er fremsendt til Rådet. Men budgetposten viser ikke de faktiske udgifter til GD IB's samarbejde i forbindelse med kampen mod narkotika i landene under direktoratets geografiske kompetenceområde, da det ikke omfatter udgifter i hele perioden i forbindelse med bestemmelserne vedrørende 25 "kampen mod narkotika" landene i Andespaglen, landbrugsprodukter for landene i Andespagten og landene i Mellemamerika) udtrykt i indtægtstab på EF's budget, og dette ikke dækker eventuel finansiering af programmer over andre budgetposter. i GSP (industri- og landbrugsprodukter for Fra 1991 til 1995 beløb de midler, der blev forpligtet over B7-62I0, sig til ca. 50 mio ECU 34% blev tildelt Latinamerika, 31,3 % Asien, 9,3 % AVS-landcne, 19,8 % Middelhavsområdet og 3,5 % flere lande eller bestod i horisontale projekter til fordel for el område eller en samling af lande (tematisk forskning osv). Vedrørende hvilke type projekter der modtog støtte, blev 52% af midlerne tildelt programmer for forebyggelse og nedbringelse af efterspørgslen efter narkotika eller til alternative rehabilitering af narkomaner. 20% blev anvendt behandling og udviklingsprogrammer, 10% til bekæmpelse af handelen eller nedbringelse af udbuddet og de resterende 18% til uddannelses- og forskningsprogrammer. Med hensyn til partnere deltog NGO'erne i denne periode som partnere i projekter for så vidt angår halvdelen af de forpligtede midler og regeringerne for så vidt angår 30%. PNUCID (FN's program for international narkotikakontrol) fik ca. 18% af det samlede beløb. Konsulenter og universiteter modtog 2% af midlerne til undersøgelser. 7) I forordningen blev der angivet et samlet beløb på 2 750 mio. ECU som nødvendigt for perioden I99I-I995, så Fællesskabet kunne gennemføre disse politiske retningslinjer og tilvejebringe finansiel, økonomisk og faglig bistand til ALA-partnerne. Fondmobiliseringen skulle finde sted inden for rammerne af et vejledende mellemsigtet program, som gennemføres sammen med de pågældende udviklingslande. Det besluttedes også, at ca. 10% af det samlede beløb skulle anvendes til at finansiere programmer vedrørende miljøbeskyttelse og bevarelse af tropiske skove (artikel 9 og 10). Miljøbeskyttelse i EF's samarbejde med ALA-landene til et vigtigt aspekt i EF's samarbejde med Miljøspørgsmål har udviklet sig udviklingslandene i Asien og Latinamerika. Det indgår i stadig højere grad i dialogen med partnerlandene som f. eks. angivet ved, at miljøaspektet integreres i alle samarbejdsaftaler med de asiatiske og latinamerikanske partnerlande/områder. Den betydning, der tillægges miljøspørgsmålene, kan også ses af niveauet for midler til projekter og programmer med særlige miljøbestemte formål. En nyere uafhængig opgørelse over midler, som GD IB har forpligtet til miljøprojekter, konkluderede, at der mellem 1990 og 1995 blev indgået forpligelser for 596 mio. ECU til miljøprojekter i Asien og for 255 mio. ECU i Latinamerika. En større del af disse udgifter kanaliseres via ALA-budgetposten, som således sammenlagt opfylder målet med 10% som anført i ALA-forordningen. Men tallene omfatter også to budgetposter med særligt sigte på miljøproblemer i udviklingslandene og på tropiske skove. Disse supplerende aktiviteter er blevet gennemført over AL A-budgetkonti. Budgetposten til miljø i udviklingslandene (B7-6200, 15 mio. ECU i 1995 til alle ALA/MED/AVS-lande) anvendes i forbindelse med forvaltning af natur- og bymiljø og til strategiske studier på miljøområdet. Pilotprojekter til nyskabende pilotprojekter 26 finansieret over denne budgetpost modtager ofte yderligere finansiering via budgetposter, der er styret af ALA-forordningen. Der er således et vigtigt samspil mellem de to finansieringsinstrumenter. 1 1995 blev der arbejdet på at få etableret et retsgrundlag for disse aktiviteter via en forordning. Arbejdet fortsatte i 1996 og blev afsluttet i begyndelsen af 1997 ((liF) nr. 722/97, HIT L 108 af 25. 4. 1997, s. I ). Den anden "miljømæssige" budgetpost omhandler beskyttelse af tropiske skove (B7-6201, 50 mio. ECU i 1995 til lande i Asien og Latinamerika og AVS-lande). Budgettet anvendes specielt til beskyttelse og rationel forvaltning af tropiske skove og forbedring af vilkårene for beboerne i skovene og i de områder, der ligger lige op til skovene. Den 20. december 1995 blev der vedtaget en forordning ((EF) nr. 3062/95, EFT L 327 af 22. 12. 1995, s. 9) om de grundlæggende principper og strategier samt procedurer for indgåelse af finansielle forpligtelser på denne budgetpost. NGO'erne spiller en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af programmer og projekter, som finansieres over disse to budgetposter. Et andet vigtigt redskab til at sikre et miljømæssigt udbytte af samarbejdsaktiviteter, der finansieres fra AL A-budgetposten, er en vurdering af virkningerne på miljøet (VVM). VVM-procedurcrnc blev indført i 1991 og bliver hele tiden forbedret og suppleret med forskellige former for støtte som træningskurser og rådgivningsmateriale. 2. 4. Associerede bilaterale samarbejdsaftaler og multilaterale forbindelser ALA-forordningen er blevet gennemført inden for rammerne af en styrket politisk dialog (som også omfattede kulturelle, videnskabelige og teknologiske anliggender) og handclsintegrationsprocessen, som er fastlagt ved en ny række bilaterale samarbejdsaftaler ("tredje generations"-aftaler) og på multilateralt niveau af et nyt forhold med regionale organisationer i Asien og Latinamerika. Der er tale om følgende: a) Med hensyn til de nye bilaterale forbindelser med partnerlandene i Asien i referenceperioden er der undertegnet samarbejdsaftaler med Indien (EFT L 223/94, s23), Sri Lanka (EFT L 85/95, s32), Vietnam (EFT L 136/96, s28), Nepal (EFT L 137/96, sl4) og Macao (EFT L 404/92, s26). Det multilaterale samarbejde med regionale grupperinger i Asien (ASEAN, SAARC osv. ) er blevet intensiveret betydeligt og indeholder nu en række områder af fælles eller regional interesse. For at skaffe rammer for denne bilaterale og multilaterale dialog vedtog Rådet i november 1994 en ny meddelelse "På vej mod en ny strategi over for Asien" (KOM(94) 314). Den nye strategi over for Asien omfatter også nye langsigtede mål og politiske prioriteringer for at sikre Fællesskabet en mere effektiv og aktiv politisk, kulturel rolle og økonomisk tilstedeværelse i dette meget dynamiske område af verdensøkonomien og banede vejen for topmøde. Strategien blev suppleret med processen henimod et europæisk-asiatisk meddelelser om de fremtidige forbindelser med Kina, Indien og ASEAN. b) Også i tilfældet Mellem- og Sydamerika er der undertegnet nye samarbejdsaftaler med hvert enkelt land i området, herunder for nylig med Chile og Mexico, og med sammenslutninger som MERCOSUR og Andes-pagten. Kun Cuba har været en undtagelse - der er kun ydet humanitær bistand via NGO'er. Efter erklæringerne fra Det Europæiske Råds møder på Korfu, i Essen og i Cannes blev der på mødet i december 1995 i Madrid 27 vedtaget en ny langsigtet strategi for at styrke partnerskabet og samarbejdet mellem EU og Latinamerika ved år 2000. 3: De nærmere enkeltheder i Fællesskabets samarbejde med Asien og Latinamerika fra 1991 til 1995. 3. 1. Generel kvantitativ oversigt over Fællesskabets samarbejde I dette afsnit forsøger man med data, der giver et sammenligneligt billede af alle ALA- områder, at påvise så tydeligt som muligt, hvordan man har gennemført det program for udviklingssamarbejde, der er fastlagt i ALA-forordningen. Oplysningerne i dette afsnit og i bilagene stammer fra to kilder: Første kilde: tabel 1 med resumé og de detaljerede tabeller 2A-2D og 3A-3D stammer fra den databank, der er opbygget til den omfattende evaluering, der er undervejs i GD IB3. Disse data giver en oversigt over forpligtelser og udbetalinger for de to områder (og de forskellige under-områder) opstillet efter en ramme baseret på den klassificering, OECD's Komité for Udviklingsbistand (DAC) anvender på offentlig udviklingsbistand (tabel 2A-2D) og efter modtagerland (tabel 3A-3D). Disse data omfatter et mere bredere udvalg af hjælpeaktioner og instrumenter end dem, der strengt set er dækket af ALA-forordningen, og der er anvendt en klassificering efter projekttype, som er noget forskellig fra den fremgangsmåde, der er omhandlet i forordningen. I OECD-DAC's klassificering skelnes der ikke klart mellem alle de områder for samarbejde, der er nævnt både i ALA-forordningen og i Kommissionens grundlæggende strategidokumenter for Asien og Latinamerika (se 2. 1. 1. og 2. 1. 2). F. eks. viser tabel 2B (Latinamerika), at der er forpligtet i alt 126 mio. ECU til undersektoren "Industri, minedrift og byggeindustrien". Den største del af dette beløb er knyttet til projekter, der tager sigte på mikro-virksomhed i den ikke-officielle sektor. Anden kilde er de databanker, som de faglige enheder i Asien- og Latinamerika direktoraterne i GD IB har opbygget. Her analyseres de samlede forpligtelser i de pågældende år for Asien og Latinamerika efter de enkelte budgetposter. Disse budgetposter omfatter alle handlinger, som i det mindste i princippet berører eller er knyttet til ALA- forordningen og grupperes under 4 overskrifter: Finansiel og faglig bistand Økonomisk samarbejde Humanitær bistand Andet4 Oplysningerne om forpligtelser i henhold til denne klassificering er anført i tabel 4 for Asien og tabel 6 for Latinamerika. 3 Se f. eks. de relevante tabeller i "Inventory of European Community Aid", ODI, London, december 1996. 4 F. eks. demokratisering, kvinder i udviklingen, demografi, tropiske skove osv. 28 Men ALA-forordning 443/92 tager specielt sigte på forvaltning af budgetposterne for finansiel og faglig bistand (B7-3000 og B7-3100) og for snævert defineret økonomisk samarbejde (B7-3001 og B7-3110). Oplysningerne om forpligtelser i henhold til disse budgetposter alene er anført i tabel 5 (Asien) og 7 (Latinamerika). Udgangspunktet er tabel 1, som indeholder en samlet oversigt over Kommissionens forpligtelser og udbetalinger til Asien, herunder også Kina, Macao og Yemen, og til Latinamerika. Som allerede nævnt indeholder denne tabel data vedrørende et langt bredere udvalg af aktioner end dem, der umiddelbart er omhandlet i ALA-forordningen Dette er imidlertid en illustration, men dog ikke den eneste, af, hvilke forpligtelser over for Asien og Latinamerika der er kommet til udbetaling Endvidere er oplysningerne vedrørende det sydlige og syd-østlige Asien blev grupperet således, at forbindelsen mellem forpligtelser og udbetalinger fremgår tydeligt. Det er vigtigt at bemærke, at omfanget af bistand, der både er blevet forpligtet og udbetalt i årene 1991 til 1995, var meget større end i tidligere perioder. Det fremgår af linje 8 i tabel 1, at forholdet mellem samlede udbetalinger og samlede forpligtelser i den pågældende periode er 60%, lidt højere for Latinamerika (64%) end for Asien (58%). Tallet for det sydlige og syd-østlige Asien er noget lavere - 56%. Et sådant tal kunne betragtes som repræsentativt eller som en første tilnærmelse af forholdet mellem udbetalinger og forpligtelser i forbindelse med aktioner, der er omfattet af ALA-forordningen. I den periode, der indgår i denne rapport, ligger de samlede udbetalinger således langt under de samlede forpligtelser, og afstanden synes at have været større end i tidligere perioder (det samlede tal var 64% i perioden 1986-1990). Dette afspejler et betydeligt fald i forholdet mellem udbetalinger og forpligtelser for Asien, som ikke udlignes af en stigning for Latinamerika. skyldes, at Der er en række mulige udviklingssamarbejde er blevel langt mere indviklet, hvilket indebærer et behov for mere lid til al gore bistandsprogrammerne operationelle samt andre kræfter, der forlænger det tidsrum, der er nødvendigt, inden projekterne kommer i gang, som f. eks. vanskeligheder med at absorbere bistandsressourcerne. forklaringer på dette fald Det kunne Med hensyn til ligevægten mellem udbetalinger til Asien og til Latinamerika i procent af de samlede udbetalinger lå disse forholdsvis tæt på hinanden i perioden 1991-1995 (54% for Asien, 46% for Latinamerika) sammenlignet med tallene på 63% og 37% i den tidligere periode fra 1986 til 1990. Det er derfor tydeligt, at de nyere tal ligger langt fra den mangeårige uofficielle opfattelse af, at ca. to tredjedele af bistand under ALA-programmet skulle gå til Asien, et forhold der synes at have været bredt respekteret i perioden indtil 1990. Denne udvikling vil uden tvivl komme til at afspejle - i det mindste delvis - de afgørelser, der er truffet af budgetmyndighederne i EU's institutioner. en analyse af de Tabel 2A-2D viser også og bistandsudbetalinger til Asien og Latinamerika, klassificeret efter et skema som det, der anvendes af OECD's Komité for Udviklingsbistand (DAC) Endnu engang er det vigtigt at understrege denne klassificerings begrænsninger med hensyn til denne undersøgelse (se ovenfor) Det er alligevel muligt at fa et lille glimt af, hvordan de prioriteringer, der er fastlagt i ALA-forordningen, er blevet behandlet. Fra tabel 2A og 2B er det således vigtigt at notere med hensyn til forpligtelser: samlede bistandsforpligtelser 29 - det stadig store omfang af ressourcer der er forpligtet landdistrikterne for både Asien og Latinamerika sammenlignet med tidligere perioder til udviklingsprojekter i - midlerne under "Miljø" og "Kvinders rolle i udviklingsprocessen" omfatter kun midler, der er specielt allokeret til disse poster, og afspejler således slet ikke de samlede EF- forpligtelser til disse emner Men det viser, at man har opfyldt kravet i forordningen om at 10% af forpligtelserne skal gå direkte til aktioner, der vedrører miljø Dette er konklusionen af undersøgelsen "Evaluering af miljøudbyttet i EF-programmer, 1990-1995" (vol. 1 ERM, oktober 1996). - den stigende andel af ressourcer, der er tildelt "Social infrastruktur og serviceydelser" sammenlignet med infrastruktur og serviceydelser". feks. den nedsatte andel til "Økonomisk Økonomisk samarbejde viser meget klart, at det økonomiske samarbejde med ALA-forordningen udviklingspartnerlandene i de to områder skal have høj prioritet. Til forskel fra finansiel og faglig bistand lægges der her særlig vægt på gensidig interesse, dvs. på at det økonomiske samarbejde skaber og styrker et netværk af forretningsvirksomhed og andre økonomiske forbindelser mellem EU og partnerlandene Økonomiske samarbejdsprogrammer og projekter "skal bidrage til udvikling af ALA-udviklingslandene ved at hjælpe dem med at styrke deres institutionelle kapacitet for at gøre miljøet mere gunstigt for investering og udvikling og med at drage størst mulig fordel af de muligheder, som forøgelsen af den internationale samhandel, herunder det europæiske indre marked, frembyder, samt ved at øge tilstedeværelsen af samtlige medlemsstaters erhvervsliv, teknologi og knowhow, navnlig i den private sektor og i de små og mellemstore virksomheder. " (artikel 7). EF har udviklet og bragt en lang række instrumenter i anvendelse, der kan fremme det økonomiske samarbejde under forskellige former. Investeringsfremme finder sted inden for rammerne af ECIP, AL-Invest og Asia-Invest. ECIP, som ikke kun omfatter ALA-landene, men også Middelhavsområdet, finansierer investeringsfremmende aktioner som matchmaking-undersøgelser, feasibility-undersøgelser, pilotprojekter, og forvaltningsbistandsaktioner AL-invest og Asia-Invest er programmer finansieret af Kommissionen for at: træningsprogrammer af kapitalrisiko, finansiering individuel tilskynde til vækst i to-vejs handels- og investeringsstrømme hjælpe med til at øge opmærksomheden over for mulighederne i ALA-områderne for erhvervsfolk i EF, og bistå selskaber fra ALA-udviklingslandene med at blive inddraget i gensidigt fordelagtigt samarbejde med europæiske selskaber Kontakter og samarbejde mellem erhvervslivet i de to områder og europæiske selskaber støttes også via faciliteter som BC-Net (europæisk net for virksomhedssamarbejde) og BCC 30 (virksomhedssamarbejdscentre). Disse hjælper med til at skabe kontakt mellem forskellige virksomheder, med særligt sigte på små og mellemstore virksomheder. EF-bistandcn kanaliseres også til bank-, finansierings- og erhvervsydelser som hjælp til den finansielle sektor, privatiseringssløtte og styrkelse af de finansielle institutioner i ALA- landene De årlige forpligtelser på budgetposten "Økonomisk samarbejde" er vokset betydeligt siden 1990 og i den periode, der er omfattet af denne rapport, og nåede op på 56 mio. ECU til Latinamerika og 58 mio. ECU til Asien i 1995. I perioden fra 1991 til 1995 blev 16% af den samlede bistand til Latinamerika forpligtet til økonomisk samarbejde og ca. 10% for Asiens vedkommende. På grundlag af oplysningerne fra DAC er det ikke at let at fremsætte klare utvetydige bemærkninger om situationen vedrørende udbetalinger (tabel 2C og 2D). Ifølge disse kilder er en betydelig del af det samlede beløb (50%) for Asiens vedkommende ikke blevet tildelt efter sektor, hvilket gør det umuligt at drage nyttige konklusioner om forholdet mellem udbetalinger og forpligtelser pr. sektor for området i den begrænsede periode, der er dækket af denne rapport. Situationen ser noget bedre ud for Latinamerikas vedkommende, hvor kun omkring en sjettedel af de samlede udbetalinger ikke er tildelt efter sektor, og stort set samme forhold gør sig gældende i tilfældet forpligtelser. Tabel 2B og 2D viser således sammenlagt, at forholdet mellem udbetalinger og forpligtelser for Latinamerikas vedkommende er noget højere i de mere traditionelle sektorer (naturressourcer og andre produktive sektorer) end i de sektorer, hvor man i princippet nu søger at rette de økonomiske samarbejdsaktiviteter mod særlig områder, nemlig økonomisk og social infrastruktur, støtte til regeringsførelse og civilsamfundet og tværgående problemer som kvinder i udviklingen og udviklingen i landdistrikterne, osv. Men som nævnt med hensyn til Asien behandler denne rapport af nødvendighed perioden 1991-1995, og derfor kan oplysningerne for 1996 give et noget andet billede. Tabel 3A-3D gør det muligt at analysere forpligtelser og udbetalinger efter modtagerland. Her ses det, at flere lande har trods deres behov et forholdsvist lavt forhold mellem udbetalinger og forpligtelser i referenceperioden (Filippinerne, Indien, Peru og Nicaragua). Det bør dog noteres, at betydelige dele af både forpligtelser og udbetalinger stadig ikke er blevet tildelt efter land, og alle kommentarer må derfor betragtes som foreløbige. Hvis man går videre fra de tabeller, der er baseret på data fra OECD's Komité for Udviklingsbistand (DAC), viser tabel 4 og 6 detaljerede data fra interne kilder i Kommissionen om forpligtelser for Asien og Latinamerika på de budgetposter, der finansierer disse aktioner, som kan anses for at være dækket af de generelle principper i ALA-forordningen. Som allerede bemærket danner ALA-forordningen grundlaget for anvendelsen af fire budgetposter. Data for forpligtelser på disse poster for Asien og Latinamerika er angivet i tabel 5 og 7. 31 Af tabel 4 fremgår det, at de samlede forpligtelser til Asien steg to tredjedele i perioden 1991-1995. Næsten hele denne stigning (ca. 240 mio. ECU) blev via foreslåede udgifter beskrevet under titlerne Finansielt og fagligt samarbejde (140 mio. ECU) og Økonomisk samarbejde i udviklingssamarbejdet, der er understreget i forordningen. Der var også store stigninger i forpligtelserne i henhold til rehabiliteringsprogrammer, fødevarebistand og nødhjælp. som ændringer, der afspejler de (55 mio. ECU) aspekter Med hensyn til Latinamerika er det vigtigt at bemærke i starten, at EU nu er den største yder af offentlig udviklingsbistand til Latinamerika og faktisk tegnede sig for 53% af de samlede overførte midler i 1995. Af tabel 6 fremgår det, at forpligtelserne til Latinamerika mere end fordobledes mellem 1990 og 1995, fra 257 mio ECU til 520 mio ECU. Inden for dette samlede beløb var der store stigninger i forpligtelserne vedrørende de emner, der er understreget i forordningen, nemlig Finansielt og fagligt samarbejde, fra 104 til 232 mio. ECU, og Økonomisk samarbejde fra 15 til 56 mio. ECU. Forpligtelserne vedrørende tropiske skove steg også stærkt fra 0 i 1990 til 36 mio. ECU i 1995. Desuden voksede nødhjælpen, der var ganske ubetydeligt i 1990, til næsten 22 mio. ECU i 1995. 3. 2. Kvalitativ kommentar: Finansielt og fagligt samarbejde og økonomisk samarbejde 3. 2. 1. Asien Finansielt og fagligt samarbejde udgjorde ca. 60% af EF's bistand til Asien i 1990*61116. Alle former for udviklingsbehov kan - i princippet - behandles inden for dette samarbejde. I Asien er finansielt og fagligt samarbejde imidlertid næsten udelukkende rettet mod de fattige lande og i disse lande mod de mindst gunstigt stillede befolkningsgrupper og fattige i landdistrikterne. Fattigdomsbekæmpelse Selv om der er bred sammenhæng mellem økonomisk vækst og social udvikling, er forholdet mellem de to elementer kompliceret. Det afgørende spørgsmål er: hvordan omsætte økonomisk vækst til social og menneskelig udvikling? Et højt niveau af økonomisk vækst kan gå hånd i hånd med stigende social ulighed og fattigdom, og i politikkerne vedrørende tilpasning tages der ofte ikke i tilstrækkelig grad hensyn til den menneskelige dimension af de økonomiske reformer. Bistandsstrategierne må derfor fokusere på denne dimension og på støtte til begrebet: vækst-til-fordel-for-fattige: økonomisk vækst bidrager til fattigdomsbekæmpelse, hvis den * * * * fører til forbedring af sundhed/uddannelse/færdigheder øger beskæftigelsen (SMV - højt potentiale) forbedrer produktiviteten og derved fører til en stigning i reallønnen I landdistrikterne hvor størstedelen af de fattige stadig lever (selv om der nu sker en ændring i retning af byområderne) er vækst-til-fordel-for-fattige afgørende. Her skal 32 aktiviteterne sigte mod at forbedre adgangen til uddannelse og sundhedspleje, som ofte er underudviklet i landområderne, og mod at skabe et miljø for mindre landbrug for at øge fødevaresikkerheden og for mini-virksomheder feks. ved at forbedre kreditmulighederne. Fattigdom udgør et stort problem i både Latinamerika og Asien, specielt i det sydlige Asien I ALA-forordningen nævnes det udtrykkeligt, at "Fællesskabets udviklings- og samarbejdspolitik tager sigte på menneskets udvikling. " (artikel 2). Om finansielt og fagligt samarbejde hedder det, at dette "hovedsagelig tager sigte på de fattigste befolkningsgrupper og lande i de to områder og gennemføres ved programmer og projekter i sektorer, hvor fællesskabsbistanden vil kunne spille en afgørende rolle. " (artikel i landbrugssektoren bør prioriteres og 4). Det understreges også, at udviklingen fødevaresikkerheden forbedres. Anvendelsesområdet bør også udvides til de mere avancerede AL A-lande, specielt bl. a. med hensyn til forsøgsordninger om hjælp til de mindre priviligerede befolkningslag, særlig i storbysområderne (artikel 6). infrastrukturer og sociale ydelser og Udvikling Fattigdomsbekæmpelse og menneskets udvikling er nøgleområder i EU's bistandspolitik. Indirekte giver al bistand mulighed for at nedbringe fattigdommen gennem forbedring af det økonomiske, sociale og institutionelle miljø, men det er alligevel fortsat nødvendigt at rette bistanden specielt mod de fattige og fremme menneskenes udvikling. I perioden 1991-1995 blev næsten en fjerdedel af den samlede EU-bistand til Latinamerika og Asien forpligtet til Sociale i landdistrikterne (23% i Latinamerika, 22% i Asien) i sammenligning med 15% i den foregående femårsperiode. Dette omfatter ikke projekter i andre sektorer som miljø, økonomisk infrastruktur eller andet, forbindelse med fattigdomsbekæmpelse. Det viser klart, at det i stigende grad er vigtigt med aktiviteter med direkte sigte på fattigdomsbekæmpelse i EF's bistandspolitik. Efter mandatet i ALA- forordningen er fattigdomsbekæmpelse i landdistrikterne topprioritering for finansiel og faglig bistand i de to områder. Store projekter vedrørende f. eks. uddannelse og sundhed fokuserer normalt på landområder og marginalområder. også har positive sandsynligvis virkninger som i Fattigdomsbekæmpelse var det direkte mål i over 40% af alle projekter i Asien i perioden 1992-1995. Ca. 70% af EF-finansierede projekter har i det mindste indirekte været rettet mod nedbringelse af fattigdommen gennem forbedring af fødevaresikkerheden. Men målet for fattigdomsbekæmpelse er også blevet grebet an via: * * * * indtægtsforbedring og fremme af beskæftigelsesskabende programmer for fattige i landområderne øget ligestillet udvikling for kvinder og mænd beskyttelse og rehabilitering af sårbare øko-systemer forbedring af adgangen til sundheds- og uddannelsesydelser Ud over at EF-midlerne i altovervejende grad anvendes til fattigdomsbekæmpelse, bidrager de også under finansiel og faglig bistand til myndighedernes bestræbelser for at forbedre adgangen til og kvaliteten af sociale ydelser. I Indien ydes der f. eks. støtte til reformer vedrørende uddannelses- og familievelfærdsordninger. Desuden er samfinansiering med 33 NGO'er indgået som et supplement til EF's bistandsprogrammer, bl. a. asiatiske NGO'ers i gradvise landdistrikterne finansieret under det finansielle og faglige samarbejde i gennemførelsen af en række programmer for udvikling involvering 3. 2. 2 Latinamerika Med hensyn til det finansielle og faglige samarbejde er det vigtigt at notere, at: * * * selv om sektoren for udvikling i landdistrikterne stadig er betydningsfuld, udgør den ikke længere kernen i det finansielle og faglige samarbejde, og dens betydning er dalende der er givet de fattige i byområderne øget opmærksomhed (gadebørn og andre sårbare grupper). Projekterne på dette område stammer ofte fra pilotprojekter, som er finansieret over budgetpost "Demokrati og menneskerettigheder" der blev udarbejdet mini-erhvervsprojekter (især i den uformelle sektor) og kreditprojekter først i 1990'er ne, men deres antal har været faldende i den senere tid Ved udløbet af referenceperioden kan der observeres en betydelig stigning i ressourcerne til: 1. uddannelses- og træningsprojekter 2. støtte til nationale sektorprogrammer, navnlig på områderne sundhed og uddannelse 3. og programmer, der tager sigte på styrkelse af institutionerne og reformer i den offentlige administration. Med hensyn til det økonomiske samarbejde blev de såkaldte "horisontale programmer" iværksat og konsolideret i referenceperioden: * AL-INVEST (erhvervsmæssigt og industrielt samarbejde) * ALFA (universitetsnet) * ALURE (energisektoren) Ved udløbet af perioden var et andet horisontalt program under udarbejdelse - URB-AL- programmet - med oprettelse af netværk af lokale administrationer (byer og områder) og støtte til disse som formål. Hvert program indeholder en ramme for decentraliserede initiativer, der skal finansieres, og en fælles "program"-metode. Hvert program kan således integrere aktiviteter, som i perioden 1986-1990 og først i 1990'erne blev finansieret via "individuelle" projekter. Desuden er der udviklet og gennemført omfattende programmer, især sub-regionale, på områderne standarder og toldforordninger. Samtidig findes der stadig mange individuelle nationale projekter på området handelsfremme, men deres andel i det samlede økonomiske samarbejde er faldende. Endelig finansieres træningsprojekter for nøglemålgrupper i 34 I aliiiainerika, dvs. i den offentlige administration og blandt erhvervsledere og specialister i regional integration. 4. Konklusioner Afsnit 1 i rapporten beskriver den økonomiske og sociale udvikling i referenceperioden i de lande, der er omfattet af ALA-forordningen, og understreger især de gennemførte forbedringer og fremskridt. Den fremhæver også, at der stadig er meget at indhente på begge områder, og peger specielt på betydningen af en sund makroøkonomisk politik, god regeringsførelse sundheds- og uddannelsessektoren, institutionsopbygning, dvs. således både direkte og indirekte på fattigdomsproblemet. tildeling af endnu ressourcer flere og til Selv om EF's budget for finansielt, fagligt og økonomisk samarbejde med ALA-landene er forholdsvis begrænset i forhold til disse landes behov for udenlandsk finansiering (både ODA og investeringer), har EF været i stand til at medvirke til at: * * * * * * stolte i\cn politiske og økonomiske dialog fokusere på fattigdomsbekæmpelse (i bredeste forstand, herunder også primære sundheds- og befolkningsprogrammcr, primær uddannelse, bemyndigelse af kvinder osv. ) støtte makroøkonomiske reformer og institutionsopbygning skabe lettelser i forbindelse med handel, investeringer og teknologioverførsel støtte demokrati og menneskerettigheder, navnlig overgangsperioden mod demokrati støtte det regionale samarbejde og integrationen blandt partnerlandene i ALA- området. Afsnit 2 beskriver de generelle rammer for samarbejdet med ALA-landene samt mål og principper i ALA-forordningen og viser, at et udviklingssamarbejdsprogram baseret på disse mål og principper sikkert vil være en hjælp for ALA-landene, når de behandler de problemer, der er angivet i aisnit I. Afsnit 3 viser så vidt del er muligt i betragtning af de begrænsede oplysninger, der er til rådighed, at de ressourcer, der er til rådighed i henhold til ALA-forordningen, er blevet forpligtet i overensstemmelse med forordningens mål og principper. Det kunne se ud til, at den nuværende kerne i Fællesskabets samarbejdspolitik og specielt den del, der er dækket af ALA-forordningen, er koncentreret om de nøgleproblemer, som ALA-landene står over for, og giver et positivt bidrag til løsninger såvel som til støtte og forbedring af gensidigt fordelagtige forbindelser mellem EU og ALA-landene. Da der vil være en udvidet omfattende vurdering af Fællesskabets udviklingssamarbejde til rådighed næste år, kan der på dette stadium på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke opstilles noget om ændring af ALA-retningslinjerne som de er anført i ALA- forordningen. 35 Bemærkninger til tabellerne Denne rapport indeholder forskellige sæt af oplysninger, som hver er opbygget med et forskelligt sigte. Følgelig er det vanskeligt, hvis ikke umuligt, at bringe disse tal helt i overensstemmelse. Det er desuden nødvendigt at erindre, når man undersøger og analyserer de vedlagte tabeller, at tallene er ureviderede vurderinger af transaktioner (forpligtelser og udbetalinger) i referenceperioden. Der er således behov for at anvende den største Fællesskabets forsigtighed, udviklingssamarbejdsprogrammer i ALA-landene i referenceperioden på grundlag af de foreliggende data. konklusioner vedrørende drager man når Specielt bør det understreges, at det er nødvendigt at være opmærksom på følgende punkter. Forpligtelser (ODI data) Tabel 2A og 2B hænger sammen med tabel 1. Men tabel 3 A - forpligtelser til Asien efter land - har bredere dækning end tabel 2A og omfatter også data for Irak, Iran og Yemen. De samlede tal for tabel 3A, minus tallene for disse tre lande, giver samlede tal, som er meget tæt på tallene i tabel 2A og 1. For Latinamerikas vedkommende er de samlede tal fra tabel 1, 2B og 3B faktisk de samme (afrundingsfejl udgør størstedelen af de små forskelle, der bemærkes). Udbetalinger (ODI data) For Asien er de samlede tal for tabel 2C og 3C meget tæt på hinanden. Men det er endnu ikke muligt at afstemme forskellene mellem disse samlede tal og tallene i tabel 1. Med hensyn til Latinamerika er de samlede tal i tabel 1, 2D og 3D endnu engang helt de samme (igen med afrundingfejl som udgør størstedelen af disse forskelle). Data fra interne kilder i Kommissionen Data i tabel 4 og 6, 5 og 7 er taget fra interne kilder i Kommissionen. De indeholder forpligtelsersdata for de budgetposter, som ALA-forordningen danner retsgrundlaget for (finansielt og fagligt samarbejde og økonomisk samarbejde) samt for de budgetposter, der kan betragtes som omfattet af de generelle principper i forordningen. Ved opstillingen af disse tabeller er der foretaget et valg. Som følge heraf kan de ikke anses for at være udtømmende, medens størsteparten af forpligtelserne af bistand til ALA-landene indgår i tabel 4 og 6. 36 BILAG 1 TABELLER M TAIJKL 1: ElJ's «ISTAND I IL ASIEN OC; LATINAMERIKA (mio. EC U *). 1) Forpligtelser i Asien Kina og andre lande i Østasien Sydasien Sydøstasien Ikke bevilget 2) Forpligtelser i Latinamerika Sydamerika Nord- og Mellemamerika Regionalt Ikke bevilge! 3) Udbetalinger i Asien Kina og andre lande i Østasien Sydasien Sydøstasien Ikke bevilget 4) Udbetalinger i Latinamerika Sydamerika Nord- og Mellemamerika Regionalt Ikke bevilget ( ieimem snil l'M> 1990 «mi I')<). > |«)«)l «)«). | IWs I. ih I99I-I99S 273 25 168 50 29 181 69 42 29 41 183 19 110 34 21 108 39 26 8 34 383 21 295 46 21 286 134 73 16 62 261 33 135 66 26 196 78 62 7 49 470 11 230 153 76 338 160 129 6 44 300 24 174 75 28 231 88 66 21 55 504 21 302 146 35 401 170 140 49 42 264 16 144 53 50 273 100 98 21 54 451 40 203 165 44 390 173 182. 20 15 246 11 132 76 27 247 108 75 17 48 696 62 288 200 146 486 232 212 28 14 369 22 189 112 46 275 100 94 33 47 2504 155 318 710 322 1901 869 736 119 177 1440 106 774 382 177 1222 474 395 99 253 5) Forpligtelser Asien & Latinamerika 454 669 808 905 841 1182 4405 6) lidbet. Asien & Latinamerika 291 457 531 537 493 644 2662 POST INDEN FOR LINIKN (pm) 7) Asien minus Kina og andre lande i Ostasien2 a) Forpligtelser b) Udbetalinger 241 162 361 224 457 274 481 244 406 234 618 344 2364 1320 1 Kilde: ODI 1996. Mindre afvigelser kan forekomme pga. afrunding. 2 Kategorien "ikke bevilget" er beregnet forholdsmæssigt. 3& FORHOLDSTAL: Procent af:- i (IdlH'lalingei 8) udlH'taliiigcr Asien Asien minus Kina og 0stasien Latinamerika 1 alt 9) Forpligtelser i alt til Asien Latinamerika 10) Udbetalinger i alt til Asien Latinamerika loihold (il andre lande i 07 67 60 64 60 40 63 37 68 62 69 68 57 43 57 43 64 60 68 66 58 42 56 44. S2 51 68 59 56 44 49 51 Ss 52 63 59 54 46 50 50 s. < 50 57 54 59 41 57 43 58 56 64 60 57 43 54 46 33 TABEL 2A : EU's BISTAND TIL ASIEN EFTER SECTOR (FORPLIGTELSER) MIO. ECU (afrundede beløb) I ALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 Programstøtte * Stabex Fødevarehjælp (som udviklingsstøtte) Humanitær bistand Humanitær bistand okskl. rehabilitering Rehabilitering Støtte til Ngo'er Naturressourcer - produktive sektorer Landbrug Skovbrug Fiskeri Andre produktive sektorer Industri, Minedrift & byggeri Handel Turisme Investeringsfremme Økonomisk infrastruktur & Serviceydelser Transport & Kommunikation Energi Bankvæsen, finansiering og erhvervsmæssige serviceydelser Social Infrastruktur & serviceydelser Uddannelse Sundhed & Befolkning Vandforsyning Anden social infrastruktur & serviceydelser Regeringsførelse og det civile samfund Multisektor/Tværgående projekter Miljø Kvinder i udvikling Udvikling i landdistrikter Andre multisektorprojekter Ikke bevilget efter sektor 24 24 273 86 86 46 436 401 36 22 7 7 8 93 53 19 20 31 25 4 1 16 236 94 142 103 0 0 69 100 56 63 98 65 84 88 90 95 65 84 88 81 0 83 12 13 14 20 20 23 141 47 42 86 115 141 15 32 14 29 49 37 53 61 6 2 0 4 8 14 22 24 2 1 11 3 0 18 1 23 1 7 31 44 35 33 9 6 1G 31 13 2 2 31 a 24 94 1 0 93 51 16 160 62 54 6 45 1 0 5 8 2 0 150 5 4 1 4 50 12 19 34 1 4 1 3 4 108 71 58 154 4 33 0 75 17 54 1 0 57 65 37 52 I ALT 1991-1995 0 0 386 422 401 22 91 431 272 159 0 74 8 3 64 236 12 49 177 344 230 104 5 6 11 395 121 37 237 48 13 14 37 114 ASIEN I ALT 1366 383 470 504 451 696 2504 <H TABEL 2B : EU's BISTAND TIL LATINAMERIKA EFTER SEKTOR (FORPLIGTELSER) MIO. ECU (afrundede beløb) I ALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 I ALT 1991-1995 Programstøtte Fødevarehjælp (som udviklingsstøtte) Humanitær bistand Humanitær bistand ekskl. rehabilitering Rehabilitering Støtte til Ngo'er 131 54 54 101 55 48 56 50 52 261 16 22 32 59 59 16 22 32 49 10 47 12 188 166 22 34 37 39 51 43 204 Naturressourcer - produktive sektorer 104 16 68 70 12 Landbrug Skovbrug Fiskeri Andre produktive sektorer Industri, Minedrift & byggeri Handel Turisme Investeringsfremme Økonomisk infrastruktur & serviceydelser Transport & Kommunikation Energi Bankvæsen, finansiering og erhvervsmæssige serviceydelser Social Infrastruktur & Serviceydelser Uddannelse Sundhed & Befolkning Vandforsyning Anden social infrastruktur & serviceydelser Regeringsførelse og det civile samfund Multisektor/Tværgående projekter Miljø Kvinder i udvikling Udvikling i landdistrikter Andre multisektorprojekter 76 27 76 36 34 5 36 21 15 113 7 44 59 4 59 3 56 25 22 2 9 7 35 20 13 41 21 7 8 5 36 17 18 43 56 31 10 5 7 9 9 31 45 12 10 6 3 4 6 6 7 7 10 3 7 25 35 40 20 103 24 1 1 17 16 1 15 20 6 2 16 2 68 24 11 10 10 15 14 21 49 53 65 66 58 4 2 39 6 50 1 6 4 48 8 16 5 44 1 14 21 23 191 115 48 27 170 126 0 43 29 13 17 223 2 140 61 21 70 291 42 9 202 39 273 Ikke bevilget efter sektor 227 38 42 66 69 58 LATINAMERIKA I ALT 906 286 338 401 390 486 1900 <H TABEL 2C : EU's BISTAND TIL ASIEN EFTER SEKTOR (UDBETALINGER) 10. E CU (afrundede belob) IALT 1986-1990 25 1991 1992 1993 1994 1995 IALT 1991-1995 Programstøtte * Strukturtilpasning Stabex Fødevarehjælp (som udviklingsstøtte) Humanitær bistand Humanitær bistand ekskl. rehabilitering Rehabilitering Støtte til Ngo'er Naturressourcer - produktive sektorer Landbrug Skovbrug F iskeri Andre produktivo sektorer Industri, Minedrift & byggeri Handel Turisme Investeringsfremme Økonomisk infrastruktur & serviceydelser Transport & Kommunikation Energi Bankvæsen, finansiering og erhvervsmæssige serviceydelser Social Infrastruktur & Serviceydelser Uddannelse Sundhed & Befolkning Vandforsyning Anden social infrastruktur & serviceydelser Regeringsførelse og det civile samfund Multisektor/Tværgående projekter Miljø Kvinder i udvikling Udvikling i landdistrikter Andre multisektorprojekter Ikke bevilget efter sektor ASIEN I ALT 1 24 241 45 45 34 1 1 4 0 0 4 12 0 12 0 2 0 2 536 902 0 107 108 37 19 57 36 48 59 23 36 36 48 0 59 23 0 36 0 20 13 15 15 18 0 0 0 0 0 0 0 0 0 2 0 2 0 0 328 202 202 81 2 2 0 0 4 0 0 4 2 0 2 0 0 1 0 0 0 0 0 6 11 13 21 55 0 0 0 0 0 11 13 21 55 0 0 0 0 0 3 0 1 1 1 1 0 0 0 0 0 0 3 0 1 0 0 0 0 0 0 0 0 4 0 0 7 7 15 1 12 2 3 2 2 0 6 5 5 0 0 1 0 0 0 0 0 0 86 114 120 154 210 684 256 295 248 228 352 1379 <t± TABLE 2D : EU's BISTAND TIL LATINAMERIKA EFTER SEKTOR (UDBETALINGER) MIO. ECU (afrundede beløb) I ALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 I ALT 1991-1995 Programstøtte * Strukturtilpasning Stabex Fødevarehjælp (som udviklingsstøtte) Humanitær bistand Humanitær bistand okskl. rehabilitering Rehabilitering Støtte til Ngo'er Naturressourcer - produktive sektorer Landbrug Skovbrug Fiskeri Andre produktive sektorer Industri, Minedrift & byggeri Handel Turisme Investeringsfremme Økonomisk infrastruktur & serviceydelser Transport & Kommunikation Energi Bankvæsen, finansiering og erhvervsmæssige serviceydelser Social Infrastruktur & serviceydelser Uddannelse Sundhed & Befolkning Vandforsyning Anden social infrastruktur & serviceydelser 113 38 38 80 31 25 6 31 25 5 1 10 1 3 6 35 3 14 17 1 Regeringsførelse og det civile samfund 12 14 Multisektor/Tværgående projekter Miljø Kvinder i udvikling Udvikling i landdistrikter Andre multisektorprojekter Ikke bevilget efter sektor LATINAMERIKA I ALT 23 1 22 174 535 W 57 52 40 23 25 197 17 21 25 18 45 17 21 25 18 43 2 23 25 35 38 31 17 18 46 28 26 15 2 11 4 3 32 8 6 16 8 4 12 4 10 14 31 29 31 21 7 2 5 4 1 3 0 18 8 13 8 16 7 5 7 3 4 0 8 7 7 0 0 8 2 2 0 0 6 6 9 4 4 0 17 22 20 23 32 1 6 10 0 0 12 9 1 1 8 10 1 2 11 9 1 1 18 3 10 7 1 6 0 9 2 0 7 0 17 22 32 2 0 13 2 2 0 19 1 2 1 25 4 126 124 2 152 135 86 24 25 126 60 31 35 24 17 7 0 114 5 55 41 13 44 87 9 1 70 7 30 31 39 49 56 205 195 228 272 234 281 1210 TABEL 3A: EU's BIST AND TIL A SIEr (FORPLIGTELSER) JEF TER LAND MIO. ECU (afrundede beløb) IALT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 IALT 1991-1995 Afghanistan Bangladesh Bhutan Cambodja Kina Hong Kong Indien Indonesien Irak Iran Laos Malaysia Nepal Pakistan Filippinerne Sri Lanka Thailand Vietnam Yemen 14 227 8 6 118 8 471 43 5 19 1 8 85 87 28 85 9 9 Ikke bevilget efter land ASIEN 1 ALT 147 1378 4 145 6 3 21 98 13 116 2 1 1 34 6 7 8 15 7 19 74 6 23 8 3 41 33 3 2 4 3 78 51 9 13 27 2 24 67 1 15 19 2 176 6 22 5 16 3 29 49 2 9 50 15 37 75 0 68 38 2 43 10 23 3 17 18 26 27 4 12 27 2 38 98 37 61 1 103 66 30 15 30 7 52 10 11 18 4 21 76 35 44 146 122 459 13 146 146 7 462 128 194 11 52 54 175 184 32 54 138 30 322 508 475 545 476 727 2731 TABEL3B : EU 's BISTAND TIL LATINAMERIKA EFTER LAND (FORPLIGTELSER) • Argentina Bolivia Brasilien Chile Colombia Costa Rica Cuba Ecuador El Salvador Guatemala Honduras Mexico Nicaragua Panama Paraguay Peru Uruguay Venezuela Regionalt Ikke bevilget efter land I MIO. ECU (afrundede beløb] 1994 1993 1991 1992 IALT 1986-1990 1995 IALT 1991-1995 9 107 25 40 29 8 12 29 36 37 26 19 66 5 4 95 4 2 144 205 3 21 13 19 10 1 5 13 14 18 3 8 23 0 14 37 3 1 16 62 4 42 24 25 23 2 7 3 55 15 11 9 27 1 1 32 3 2 6 44 3 34 18 20 17 11 14 13 44 29 2 7 25 7 5 45 2 13 49 42 6 7 30 13 11 2 22 21 17 55 16 13 56 1 17 60 4 3 20 15 18 35 27 18 15 5 31 21 22 34 31 7. 61 21 5 58 14 22 28 14 34 139 111 94 77 20 79 71 152 151 63 44 192 29 42 232 26 41 119 177 LATINAMERIKA 1 ALT 902 284 336 400 389 487 1896 SOB tv TABEL 3C : EU's BISTAND TIL ASIEN EFTER LAND (UDBETALINGER) MIO,. ECU (afrundede betob) I A LT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 I A LT 1991-1995 H. tngludottli Bhutan Cambodja Kina Indien Indonesien Laos Nepal Pakistan Filippinerne Sri Lanka Thailand Vietnam Yemen 130 5 4 88 300 38 7 14 52 28 29 79 8 16 !»3 ? :\ 32 30 10 2 3 38 13 7 21 12 7 t il !> Ni 21 50 9 2 2 40 13 3 19 14 9 <>;' :» 15 16 31 10 3 4 19 6 6 8 12 4 M •> / 8 46 11 5 3 14 18 5 11 17 2 I 0I ;• 1H 20 45 18 8 2 10 30 4 18 17 9 Ikke bevilget efter land 104 26 28 50 27 46 32(> 13 59 97 202 57 20 14 121 80 25 77 71 31 178 ASIEN 1 ALT 902 258 294 248 224 347 1371 TABLE 3D : EU's BISTAND TIL LATINAMERIKA EFTER LAND (UDBETALINGER) MIO. ECU (afrundede beløb) I A LT 1986-1990 1991 1992 1993 1994 1995 I A LT 1991-1995 Argentina Bolivia Brasilien Chile Colombia Costa Rica Cuba Ecuador El Salvador Guatemala Honduras Mexico Nicaragua Panama Paraguay Peru Uruguay Venezuela Regionalt Ikke bevilget efter land LATINAMERIKA 1 ALT 0 60 23 35 10 13 9 14 16 20 13 13 43 0 5 46 2 2 42 170 536 0 21 8 11 5 3 7 8 10 11 9 G 17 0 0 22 0 6 7 49 0 24 12 11 5 5 6 5 16 7 2 5 21 1 2 27 2 0 21 55 0 22 13 15 11 5 11 7 34 13 10 6 16 2 4 27 0 1 21 54 0 22 19 13 9 3 2 7 20 14 5 10 18 3 3 32 0 2 17 48 0 16 12 9 12 7 15 8 18 17 5 7 23 2 7 34 0 3 33 47 0 105 64 59 41 23 41 36 99 62 30 33 95 8 16 142 2 6 99 253 194 228 272 246 275 1215 <o Tabel 4 Asien: I 01 plifjklscr (mio. W i l) Budget 1990 post 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 Finansielt og fagligt samarbejde 73000 225. 05 210. 85 211. 22 310. 62 276. 73 366. 29 1375. 71 A i alt 225. 05 210. 85 211. 22 310. 62 276. 73 366. 29 1375. 71 0konomisk samarbejde 0konomi. sk samarbejde IX IP Vidcnskab og teknologi Vidcnskabeligl samarbejde Energisamarbejde 73001 75000 66224 68371 2. 79 2. 88 1. 07 7. 32 11. 99 5. 49. 3. 97 13. 45 10. 00 3. 97 3. 73 49. 41 12. 56 2. 31 11. 71 42. 21. 4. 05 4. 51 57. 47 41041 0. 21 1. 12 1. 51 1. 00 0. 91 74. 44 28. 05 10. 33 23. 92 4. 54 Bialt 14. 27 22. 57 32. 66 76. 99 51. 69 57. 47 241. 28 Humanitær bistand Flygtninge Rehabilitering Narkotika Fødevarehjælp Nødhjælp AIDS C i alt Andet 73920 75076 75080 72000 72010 75046 18. 99. 1. 59 82. 20. 0. 21 28. 88. 3. 79 74. 94. 1. 12 62. 17. 4. 99 110. 81 1. 05 1. 51 43. 37. 1. 67 18. 02 14. 00 1. 00 37. 07 10. 00 2. 33 12. 00. 0. 91 38. 17 11. 50 2. 16 84. 74 12. 70. 209. 66 21. 50 15. 05 300. 51 26. 75 4. 54 103. 37 107. 61 178. 02 77. 06 61. 40 149. 27 586. 93 Milj0 Tropiske skove Kvinder i udvikling Andet (i. a. n. ) 75040 75041 75051 0. 13. 0. 04. 34. 76 30. 00 0. 53 8. 73 0. 08 35. 34 2. 46 11. 76 37. 79 0. 80 9. 64 0. 04 72. 70. 3. 17 42. 21 3. 83 33. 30 0. 12 218. 04 Dialt I alt 34. 89 30. 04 44. 68 52. 01 83. 18 45. 38 255. 79 377. 58 371. 07 469. 39 520. 80 479. 53 618. 41 2203. 9 Note : Kommissionen skønner, at disse tal er tilnærmelsesvise tal og kun angiver størrelsesordenen for de beløb, der er indgået forpligtelse for i de nævnte budgetposter. <ti Tsibel 5 KU's forpligtelser over for Asien i henhold til ALA forordning 443/92. Budgetposterne B 73000 og B 73001 (mio. ECU) Budgetp 1990 ost 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 73000 225. 05 210. 85 211. 22 310. 62 276. 73 366. 29 1375. 71 73001 2. 79 11. 99 13. 45 49. 41 42. 21 57. 47 174. 44 Finansielt og fagligt samarbejde Økonomisk samarbejde lait 227. 84 222. 84 224. 67 360. 03 360. 03 318. 94 1550. 25 Nole : Kommissionen skønner, at disse tal er tilnærmelsesvise lal og kun angiver størrelsesordenen for de beløb, der er indgået forpligtelse for i de nævnte budgetposter. Note: Denne tabel og tabel 7 indeholder oplysninger om forpligtelserne for disse budgetposter, som ALA- forordningen udgør retsgrundlaget for. h-l Tabel 6 Latinamerika: Forpligtelser (mio. RCU) Budgel post 73100 Finansielt og fagligt samarbejde A i alt Økonomisk samarbejde 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 103. 78 134. 28 152. 52 168. 20 203. 06 231. 57 899. 63 103. 78 134. 28 152. 52 168. 20 203. 06 231. 57 899. 63 0konomisk samarbejde ECIP Videnskab og teknologi Videnskabcligt samarbejde lincrgisamarbcjdc Arulel (i. a. n. ) 73110 78720 66224 68371 41041 14. 77 4. 49 3. 67 7. 92 0. 84 3. 52 20. 33 3. 66 1. 85 9. 30 35. 28 5. 93 2. 19 11. 79 46. 60 8. 54 2. 01 16. 57 0. 69 3. 46 1. 23 2. 61 1. 04 3. 59 46. 60 11. 47 4. 15 14. 76 0. 51 3. 07 56. 00 9. 79 ••» ••• 204. 81 39. 39 10. 20 52. 42. 6. 45 3. 47 19. 18 B i alt 35. 21 39. 29 59. 03 78. 35 80756 72. 24 329. 47 Humanitær bistand Flygtninge Rehabilitering Narkotika F0devarebistand Nodhjaelp AIDS Andet (i. a. n. ) C i alt Andet 72120 76410 76210 72000 72010 76211 11. 96. 1. 46 62. 74 0. 32 0. 83 15. 62. 2. 89 60. 16 2. 86 1. 16 19. 28. 4. 04 56. 78 2. 10 0. 50 20. 00. 4. 91 49. 16 12. 25 1. 34 27. 77 9. 82 3. 10 22. 43 21. 51 3. 36 20. 00 10. 90 2. 64 47. 86 28. 13 5. 62 102. 67 20. 72 17. 58 236. 39 66. 85 11. 98 28. 00 38. 71 45. 36 50. 54 60. 04 43. 38 238. 03 105. 31 121. 40 128. 06 138. 20 148. 03 158. 53 694. 22 Milj0 Tropiskc skovc Kvinder i udvikling Demokratisering Andet (i. a. n. ) 76200 76201 75051 77030 1. 99. 9. 99 1. 00 3. 35. 9. 99 1. 01 1. 85 20. 23. 9. 99 1. 40 5. 92 22. 08. 15. 00 1. 89 2. 17 22. 10 0. 32 13. 00 3. 22 3. 51 35. 69 0. 36 14. 00 3. 71 16. 80 100. 10 0. 68 61. 98 11. 23 D i a lt I alt 12. 98 14. 35 33. 47 44. 89 40. 81 57. 27 190. 79 257. 28 309. 32 373. 08 429. 64 472. 46 519. 61 2104. 11 Note : Kommissionen skønner, at disse tal er tilnærmelsesvise tal og kun angiver størrelsesordenen for de beløb, der er indgået forpligtelse for i de nævnte budgetposter. ^ Tabel 7 FlTs forpligtelser (»ver for Latinamerika i henhold Hl ALA-foi ordning 443/92. Budgetposterne B 73100 og B 73110 (mio. 1 ( 1) Budget 1990 post 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 73100 103. 78 134. 28 152. 52 168. 20 203. 06 231. 57 899. 63 73110 14. 77 20. 33 35. 28 46. 60 46. 60 56. 00 204. 81 Finansielt og fagligt samarbejde Økonomisk samarbejde alt 118. 55 154. 61 187. 80 214. 80 249. 66 287. 57 1104. 44 Note : Kommissionen skønner, at disse tal er tilnærmelsesvise tal og kun angiver størrelsesordenen for de beløb, der er indgået forpligtelse for i de nævnte budgetposter. k <ï ISSN 0254-1459 KOM(98) 40 endelig udg. DOKUMENTER DA il Ol 02 Katalognummer : CB-CO-98-040-DA-C ISBN 92-78-30388-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg • ^o