title: 98/195/EY: Komission suositus, annettu 8 päivänä tammikuuta 1998, yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
liberalisation of the market
single market
systems interconnection
telephone charges
trans-European network
transmission network

text: L 73/42 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 12. 3. 98 KOMISSION SUOSITUS, annettu 8 päivänä tammikuuta 1998, yhteenliittämisestä vapautetuilla telemarkkinoilla (Osa 1: Yhteenliittämisen hinnoittelu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (98/195/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuk- sen, ottaa huomioon televiestinnän yhteenliitämisestä sovel- taen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleis- palvelun ja 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan, yhteentoimivuuden varmistamiseksi sekä katsoo, että täydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkki- noilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annetussa komission direk- tiivissä 96/19/EY (2) säädetään televerkkojen ja -palvelujen tarjoamisen erityis- ja yksinoikeuksien poistamisesta, telealalle; yhteisön periaatteena on luoda avoimet ja kilpaillut mark- kinat vakiintuneiden operaattorien kanssa kilpailemaan pyrkiville telemarkkinoiden uusille tulok- kaille on välttämätöntä liittyä olemassa oleviin yleisiin kytkentäisiin televerkkoihin, yhteenliittymismaksut muodostavat yhden uusien markkinatulokkaiden suurim- mista menoeristä; yhteisö on sopinut yhteenliittämisen sääntelykehyksestä direktiivillä 97/33/EY, ja direktiivillä 97/33/EY annetaan kansallisille telealan sään- telyviranomaisille tärkeä asema turvattaessa riittävää verk- kojen yhteenliittämistä yhteisön oikeuden mukaisesti ottaen huomioon komission suositukset todellisten Euroopan kotimarkkinoiden kehittymisen helpottami- (johdanto-osan 12 kappale); erityisesti direktiivin seksi 97/33/EY 7 artiklan 5 kohdassa pyydetään komissiota laatimaan suosituksia kustannuslaskentajärjestelmistä ja erillisestä kirjanpidosta; toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteenliittämistariffien asettaminen on jäsenvaltioiden vastuulla, direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään, joiden kansallinen sääntelyviran- että organisaatiot, (1) EYVL L 199, 26. 7. 1997, s. 32 (2) EYVL L 74, 22. 3. 1996, s. 13 omainen on ilmoittanut olevan merkittävässä markkina- asemassa (jäljempänä ’ilmoitetut operaattorit’) noudattavat yhteenliittämismaksuissaan avoimuuden ja kustannusläh- töisyyden periaatetta, todistustaakka maksujen kustannuslähtöisyydestä on yhteenliittämistä tarjoavalla organisaatiolla, todetaan, että ja komissio katsoo, että yhteenliittämishinnoittelussa on paras noudattaa pitkän aikavälin ennakoituihin keskimää- räisiin lisäkustannuksiin (long run average incremental costs, LRAIC) perustuvaa laskentamenetelmää, koska se soveltuu parhaiten kilpailluille markkinoille; tämä mene- telmä ei estä perusteltujen lisämaksujen käyttöä toimivan operaattorin sellaisten ennakoitujen yhteisten ja yleisten kilpailuolosuhteissa kustannusten saattaa esiintyä, kattamiseksi, joita ennen kuin ennakoituun pitkän aikavälin keskimääräiseen kustannuslisäykseen perustuvat yhteenliittämismaksut on määritelty, on tarpeen julkaista kansainvälisiä vertailuja yhteenliittämismaksuista sääntelyviran- omaisten avuksi niiden varmistaessa, että yhteenliittä- minen ilmoitettujen operaattorien verkkoihin on kustan- nuslähtöistä, kansallisten huolehtimaan, sääntelyviranomaisia direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 5 kohdassa edellytetään kansallista että kyseisten organisaatioiden käyttämät kustannuslaskenta- järjestelmät soveltuvat avoimuuden ja kustannuslähtöi- syyden varmistamiseen, mutta ei yksilöidä tiettyä kustan- nuslaskentajärjestelmää; ennakoituun pitkän aikavälin keskimääräiseen kustannuslisäykseen perustuva yhteenliit- tämishinnoittelu merkitsee laskemista pikemminkin nykyisten kuin aikaisempien kustannusten perusteella; toimintaan perustuvaa kirjanpitoa voidaan käyttää ylhäältä alaspäin rakentuvana mallina yhteenliittä- misen pitkän aikavälin keskimääräisestä kustannuslisäyk- sestä, kustannusten yhteenliitetystä verkosta tulevan puhelun päättämiskustan- nukset eivät saa olla riippuvaisia alkuperäverkon tyypistä; syrjimättömyyden periaate merkitsee, että ilmoitettujen operaattorien perimissä puhelun päättämiseen liittyvissä yhteenliittämismaksuissa ei yleisesti ottaen saa tehdä eroa lähtöisin kiinteistä ja matkaviestinverkoista verkoista 12. 3. 98 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 73/43 olevien puhelujen välillä eikä myöskään samasta jäsenval- tiosta ja toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevien puhelujen välillä, kuussa 1996 annettu komission tiedonanto kilpailusään- töjen soveltamisesta televiestintäalan liittymäsopimuk- siin (4), ja jäsenvaltiot voivat säätää telepalvelujen tarjoamisen, myös tällaisten palvelujen tarjonnan edellyttämien televerkkojen toteuttamisen ja hallinnan, luvanvaraiseksi telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10 päivänä huhtikuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (1) mukai- sesti; perustamissopimuksen yleisten periaatteiden ja direktiivin 97/33/EY erityisten vaatimusten perusteella kaikkien kansallisille operaattoreille avoimen yhteenliittä- mispisteiden olisi oltava avoimia myös muiden jäsenval- tioiden valtuutetuille operaattoreille, jotka haluavat välittää liikennettä jonka mukaan nykyiset verkko-operaattorit voivat välittää liiken- nettä muihin jäsenvaltioihin ilman valtuutusta määrän- päänä olevassa jäsenvaltiossa tai ilman että niiden täytyy asettautua kyseiseen jäsenvaltioon, on yhdenmukainen periaatteen kanssa, jonka mukaan liikenteen välittäminen toiseen jäsenvaltioon ei ole palvelun tarjoamista kyseisessä jäsenvaltiossa, vakiintunut käytäntö, rajojen yli; direktiivissä 97/33/EY annetaan jäsenvaltioille mahdolli- suus ottaa käyttöön menettelyjä yleispalveluvelvoitteista koituvien nettokustannusten jakamiseksi yleisiä televerk- koja ja/tai yleisiä puhelintoimintapalveluja tarjoavien orga- nisaatioiden kesken, avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta pien- joulukuuta 1995 taajuuspuheviestitykseen 13 päivänä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/62/EY (2) 12 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kiin- teän yleisen puhelinverkon ja puhelintoimintapalvelujen tariffit noudattavat avoimuuden ja kustannuksiin suhteut- tamisen pääperiaatteita; liittymäalijäämien ja vastaavien kulujen kattamiseksi tarkoitettuihin järjestelmiin liittyvien maksujen periminen liittyviltä organisaatioilta on sallittua vain silloin, kun kansalliset viranomaiset ovat asettaneet tariffirajoituksia puhelinpalveluiden kohtuuhintaisuuden ja saatavuuden perusteella direktiivin 95/62/EY 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti; komissio uskoo tällaisten järjestelmien poistuvan 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä (3), tämän suosituksen periaatteiden soveltaminen ei vaikuta jäsenvaltioiden ja yritysten velvollisuuteen noudattaa EU:n kilpailusääntöjä, ja niiden on otettava huomioon marras- (1) EYVL L 117, 7. 5. 1997, s. 15 (2) EYVL L 321, 30. 12. 1995, s. 6 (3) Komission tiedonanto teleyleispalvelun kustannuslaskentaa ja rahoitusta koskevien kansallisten järjestelmien arviointiperus- teista ja jäsenvaltioille annettavista järjestelmien toimintaa kos- kevista suuntaviivoista, KOM(96) 608, annettu 27 päivänä mar- raskuuta 1996. telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/387/ETY (5) 9 artiklan 1 kohdan nojalla perustettu neuvoa-antava laajan tukensa komitea tämän suosituksen periaatteille, ja komissio on perusteelli- sesti ottanut huomioon esitetyt kannat, (ONP-komitea) on ilmaissut ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN: erityisesti 1. Tämä suositus koskee televerkkojen yhteenliittämistä puhelun päättämisen hinnoittelua ja sellaisten operaattoreiden verkoissa, joiden kansal- linen sääntelyviranomainen on ilmoittanut olevan merkittävässä markkina-asemassa (jäljempänä ’ilmoi- tetut operaattorit’) direktiivin 97/33/EY mukaisesti. periaatetta. 2. Direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdassa edellyte- tään, että ilmoitettujen operaattorien yhteenliittämis- maksujen on noudatettava kustannuslähtöisyyden ja avoimuuden Kustannuslähtöisyyden periaate merkitsee yhteenliittämiseen sovellettuna sitä, että yhteenliittämismaksujen on kuvastettava yhteenliittämisestä todellisuudessa aiheutuvia kustan- nuksia. Ilmoitettujen operaattorien olisi saatava kate- tuksi verkkoon liittämisestä aiheutuvat kertaluonteiset lisäkustannukset sekä yhdysliikenteen edellyttämästä lisäkapasiteetista aiheutuvat kustannukset. Tämän suosituksen liitteessä I annetaan lisätietoja puhelun päättämiseen liittyvistä kustannuslajeista. 3. Yhteenliittämiskustannukset olisi laskettava ennakoi- tujen pitkän aikavälin keskimääräisten lisäkustan- nusten perusteella, koska tällainen arvio kuvaa tarkasti nykyaikaista tekniikkaa käyttävälle toimivalle operaat- torille aiheutuvia kustannuksia. Tällaisiin kustannuk- siin perustuvat yhteenliittämismaksut voivat sisältää perusteltuja lisämaksuja toimivan operaattorin kilpai- luoloissa syntyvien joidenkin ennakoitujen yhteisten ja yleisten kustannusten kattamiseksi. 4. Jäljempänä esitetyt parhaaseen nykykäytäntöön perus- tuvat yhteenliittämismaksut ovat kansallisten säänte- lyviranomaisten ohjeena niiden arvioidessa ilmoitet- tujen operaattorien ehdottamia puhelun päättämistä koskevia yhteenliittämismaksuja, kunnes ennakoi- tuihin pitkän aikavälin keksimääräisiin lisäkustannuk- siin ovat tiedossa. yhteenliittämiskustannukset perustuvat (4) EYVL C 76, 11. 3. 1997, s. 9 (5) EYVL L 192, 24. 7. 1990, s. 1 L 73/44 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 12. 3. 98 Tämän suosituksen liitteessä II olevien tietojen perusteella suositellaan seuraavia parhaan nykykäytännön mukaisia yhteenliittämisen enimmäismaksuja sovellettavaksi 1 päivästä tammikuuta 1998 lähtien: Parhaan nykykäytännön mukaiset yhteenliittämismaksut Parhaan nykykäytännön mukainen puhelun päättämistä koskeva yhteenliittämis- maksu PAIKALLISELLA tasolla (eli paikalliskeskuksessa tai mahdollisimman lähellä sitä) 0,6–1,0 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana) Parhaan nykykäytännön mukainen maksu KERTAKAUTTAKULKUUN perustu- vasta yhteenliittämisestä (suurkaupunkialueet) 0,9–1,8 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana) Parhaan nykykäytännön mukainen maksu KAKSOISKAUTTAKULKUUN perus- tuvasta yhteenliittämisesta (kansallinen taso — yli 200 km) 1,5–2,6 ecu/100/minuutti (ruuhka-aikana) 5. Suosituksena on, että jos maksut eivät vastaa kohdassa 4 olevaa parhaan nykykäytännön mukaisten maksujen vaihteluväliä, kansalliset sääntelyviranomaiset käyt- tävät direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohdan mukaista oikeuttaan vaatia täydellisiä perusteluja ehdotetuille maksuille ja tarvittaessa edellyttää takau- tuvia muutoksia yhteenliittämismaksuihin. Kohdassa 4 nykykäytännön mukaisten maksujen vaihteluvälien katsotaan olevan tarpeeksi suuria jäsenvaltioiden välisten todettujen kustannus- erojen huomioon ottamiseksi. parhaan olevien 6. Ennakoitujen pitkän aikavälin keskimääräisten lisä- kustannusten käyttö edellyttää kustannuslaskentajär- jestelmää, toiminnassa joka perustuu todellisessa kohdentuviin nykykustannuksiin eikä aikaisempiin kustannuksiin. Suosituksena on, että kansalliset sään- telyviranomaiset asettavat ilmoittamilleen operaatto- reille määräaikoja nykykustannuksiin perustuvien kustannuslaskentajärjestelmien käyttöön ottamiselle, jos tällaisia järjestelmiä ei vielä ole käytössä. Toimin- taan perustuvia joissa kustannukset kohdennetaan tuotteittain ja/tai palveluittain toimivan operaattorin kulloistenkin kustannustekijöiden ja toimintojen sellaisten yhteisten ja yleisten kustannusten minimoimiseksi, joita ei voida suoraan kohdentaa. järjestelmiä, suositellaan perusteella, 7. Vakiintuneiden verkkojen operaattoreiden välisessä rajat ylittävässä yhteenliittämisessä sovellettavan nyky- käytännön sekä syrjimättömyyden periaatteen mukai- sesti sellaisilta yhdessä jäsenvaltiossa valtuutetuilta operaattoreilta, jotka liittävät verkkonsa toisen jäsen- valtion verkkoon vain toimittaakseen liikennettä siihen, eivätkä tarjoa palveluita tai hallinnoi verkkora- kenteita tuossa toisessa jäsenvaltiossa, ei pitäisi vaatia valtuutusta kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa eikä niitä pitäisi vaatia asettautumaan kyseiseen jäsenvaltioon. että Suosituksena on, ilmoitettuja organisaatioita koskevan yhteenliittämisen viitetarjouksen olisi sisäl- lettävä yhteenliittämistarjouksen itsenäisenä ja erilli- senä osana jotka koskevat siirtoyhteyttä varsinaisesta yhteenliittämis- pisteestä jäsenvaltion rajalle. edellytykset tariffit, ehdot, ja 8. Yleisiä televerkkoja ja/tai puhelintoimintapalveluja jäsenvaltiossa tarjoavien organisaatioiden suorittamia liittymäalijäämämaksuja tai yleispalvelumaksuja (jotka yhteisön oikeuden mukaisesti on eroteltava yhteenliit- tämismaksuista) ei pitäisi periä sellaisilta organisaa- tioilta, toisen jäsenvaltion verkkoon pelkästään välittääkseen liikennettä kyseiseen jäsen- valtioon eivätkä varsinaisesti tarjoa telepalveluja kysei- sessä jäsenvaltiossa, tai välillisesti toisen jäsenvaltion kuluttajilta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syrjimät- tömyysperiaatteen noudattamista. jotka liittyvät 12. 3. 98 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 73/45 9. Komissio tarkistaa tämän suosituksen ja erityisesti kohdassa 4 olevat parhaan nykykäy- tännön mukaiset maksut ja liitteen II tiedot 31 päivään heinäkuuta 1998 mennessä, ja saattaa ne tarvittaessa ajan tasalle. 10. Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 8 päivänä tammikuuta 1998. Komission puolesta Martin BANGEMANN Komission jäsen L 73/46 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 12. 3. 98 LIITE I PUHELUN PÄÄTTÄMISEEN LIITTYVIEN YHTEENLIITTÄMISMAKSUJEN OSATEKIJÄT Direktiivissä 97/33/EY edellytetään, että ilmoitettujen operaattorien yhteenliittämismaksujen on noudatettava kustannuslähtöisyyden periaatetta. Tässä liitteessä tarkastellaan tämän vaatimuksen merkitystä puhelun päät- tämistä koskevan yhteenliittämismaksun osatekijöiden kannalta. 1. Paikallisliittymän hinnoittelu yhteenliittämistä varten Paikallisliittymä tarkoittaa asiakkaan yhteyttä paikalliskeskukseen. Kiinteitä tai langattomia paikallisliittymiä sisältävässä kiinteässä verkossa ei-kytkentäisen paikallisliittymän kustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset ylläpitokustannukset ovat pääosin kertaluonteisia, määräaikaiset ylläpitokustannukset mukaan lukien. Verkkorakenteen ”alin” kohta puhelun päättämispalveluita ostettaessa on rajapinta pääverkon ja paikalliskeskuksen välillä (1). Kyseisessä kohdassa tapahtuva yhteenliittäminen saattaa aiheuttaa keskuksen kapasiteetin lisäämiseen liittyviä kustannuksia, mutta tietylle asiakkaalle varattuihin paikallisliittymän osiin (eli perinteisessä verkossa kuparijohdinpariin) ei investointien tarpeesta johtuvia kustannuksia. liity lisäkapasiteetin tai Kustannuslähtöisyyden periaatteesta seuraa, että koska yhteenliittäminen ei nosta kohdeverkon paikallisliit- tymän tilaajakohtaisten osien kustannuksia, yhteenliittämismaksun laskennassa ei pitäisi ottaa huomioon paikallisliittymän tilaajakohtaisten osien suoria kustannuksia. Ei-kytkentäisen paikallisliittymän tilaajakoh- taiset kustannukset olisi siksi kustannettava kunkin tilaajan liittymämaksuilla tai kilpailun sallimissa rajoissa niiden ja muiden palvelujen tuoton yhdistelmällä. Ongelmia syntyy, kun sääntely estää vakiintunutta operaattoria tasapainottamasta tariffejaan, jolloin se ei voi laskuttaa omilta asiakkailtaan tarpeellista hintaa paikallisliittymän kustannusten kattamiseksi. Näin syntyy ns. liittymäalijäämä. Monopolitilanteessa operaattori korvaa liittymäverkon (eli paikallisliittymien) alijäämän laskuttamalla todellisia kustannuksia enemmän muista palveluista, esimerkiksi ulkomaanpuheluista. Kustan- nuslähtöisessä yhteenliittämisessä kilpailijat saavat osan tästä kauko- ja ulkomaanpuheluliikenteestä, ja vakiin- tuneen operaattorin mahdollisuudet korvata liittymäalijäämäänsä vähenevät. Liittymäalijäämien korvausjärjes- telmässä käytetään muilta operaattoreilta perittäviä maksuja vakiintuneen operaattorin sellaisten voittojen vähenemisen kompensoimiseksi, joita se muuten olisi käyttänyt alijäämän rahoittamiseen. Liittymäalijäämien maksujärjestelmät antavat aina tehottoman kuvan sijoittajille ja lisäävät toiminnan koko- naiskustannuksia. Ne ovat myös hallinnollisesti kömpelöitä, eivätkä kovin avoimia. Kuten komission marras- kuussa 1996 julkaisemissa yleispalvelun hinnoittelun ja kustannuslaskennan suuntaviivoissa (2) mainitaan, liit- tymäalijäämiin ja niiden kaltaisiin liittyviä järjestelmiä sovelletaan vain tilapäisesti vuoteen 2000 asti, johon mennessä kaikissa jäsenvaltioissa tariffien tasapainottaminen on saatu päätökseen. Yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti kaikki verkkoon liittyviltä organisaatioilta perittävät liittymäalijäämään liittyvät maksut on pidettävä selkeästi erillään yhteenliittämismaksuista. Liittymäalijäämämaksujen periminen liittyviltä organisaatioilta on yhteisön oikeuden mukaan sallittua vain, jos jäsenvaltio on sääntelyllä rajoittanut ilmoitetun operaattorin puhelutariffeja. Jos operaattoria ei ole sääntelyllä estetty tasapainottamasta tariffejaan, liittymäalijäämiin liittyvät maksut eivät ole perusteltuja. 2. Kytkeytymättömien puhelujen hinnoittelu yhteenliittämisen yhteydessä Yhteenliitetyistä verkoista tulevat kytkeytymättömät puhelut saattavat ruuhka-aikoina aiheuttaa kohdever- kossa kapasiteettiin liittyviä lisäkustannuksia. Toisinaan puhelun epäonnistuminen voi kuitenkin johtua vakiintuneen operaattorin oman verkon puutteellisesta suorituskyvystä. Yhteenliittämisdirektiivissä asetetaan kustannuksia koskeva todistuvelvollisuus kohdeverkon operaattorille, joten halutessaan sisällyttää yhteenliittä- mismaksuperusteisiinsa kytkeytymättömistä puheluista aiheutuvia kustannuksia, operaattorin on osoitettava, että syy puhelujen epäonnistumiseen ei ole sen oman verkon puutteellisessa suorituskyvyssä. (1) Erillisten paikallisliittymien tarjonta, jossa uusi tulokas ottaa haltuunsa vakiintuneen operaattorin asentaman paikallisliit- tymän ja saa siihen yksin käyttöoikeuden asianmukaista korvausta vastaan, ei tarkasti ottaen EU:n käsitteistössä ole yh- teenliittämistä. (2) KOM(96) 608, 27. 11. 1996. 12. 3. 98 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 73/47 3. Puhelunmuodostukseen liittyvät maksut yhteenliittämisen yhteydessä Kiinteässä verkossa puhelun välittämiseen liittyvät kustannukset riippuvat lähinnä kahdesta tekijästä: — puhelun kestosta ja puhelutiedoista (eli merkinannosta ja puhelunmuodostuksesta). Tarvitaan hyvin paljon erilaista tietoa, jotta löydetään tasapaino määriteltäessä näiden kahden tekijän kustannusseurauksien suhteita. Osittain tämän vuoksi sääntelyviranomaiset yleensä sallivat kytkentäkustannusten perimisen ainoastaan onnistuneiden puhelujen keston perusteella. Puhelunmuodostusmaksua voidaan pitää yhteenliittämismaksun perusteltuna osana vain, jos operaattori voi osoittaa, missä määrin yhdysliikenteenä tulevat puhelut aiheut- tavat lisäkustannuksia kohdeverkossa ruuhka-aikoihin sijoittuvien puhelunmuodostusyritysten edellyttämän ylimääräisen käsittelykapasiteetin muodossa. Jos puhelunmuodostusmaksua käytetään, puhelujen kestoon perustuvien vastaavien maksujen olisi oltava alhaisempia kuin tilanteessa, jossa puhelunmuodostusmaksua ei käytetä. 4. Yhteenliittämismaksut ja vähittäismyyntihinnat Joissakin maissa yhteenliittämismaksut on aikaisemmin laskettu vähittäismyyntitariffien eli puheluhintojen perusteella. Nykyiset vähittäismyyntitariffit eivät kuitenkaan välttämättä ole kustannuslähtöisiä, joten tämä menetelmä on useimmissa tapauksissa yhteisön oikeuden vastainen. Vaikka vähittäismyyntitariffit olisivatkin kustannuslähtöisiä, kyseinen menetelmä ei ole suotava, koska se pyrkii ohjaamaan uusia tulokkaita käyttämään samaa hinnoittelurakennetta kuin vakiintunut operaattori, ja estää näin uusia tulokkaita kehittämästä eri käyttäjäryhmille erilaisia uusia hinnoittelujärjestelmiä. Jäsenval- tioiden matkaviestinverkoissa tällä hetkellä tarjolla oleva laaja valikoima erilaisia hinnoittelujärjestelmiä osoit- taa, että innovatiiviselle hinnoittelulle on huomattavasti mahdollisuuksia kuluttajien valinnanvapauden lisää- miseksi ja telepalvelujen kysynnän lisäämiseksi. Jos yhteenliittämismaksut vaihtelevat kellonajan tai viikonpäivän mukaan, eri hintoja olisi sovellettava syrji- mättömällä tavalla sekä uusiin tulokkaisiin että vakiintuneen operaattorin omaan liikenteeseen. L 73/48 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 12. 3. 98 LIITE II PARHAAN NYKYKÄYTÄNNÖN MUKAISET YHTEENLIITTÄMISMAKSUT JA NIIDEN MUODOSTAMINEN 1. Laskentatapa Periaatteena on ollut käyttää (1 päivänä syyskuuta 1997 saatavilla olleiden tietojen perusteella) kolmen edulli- simman jäsenvaltion yhteenliittämismaksuja lähtökohtana määriteltäessä parhaan nykykäytännön mukaisia lyhyen aikavälin tavoitehintoja. Alla oleva taulukko kuvaa yhteenliittämismaksuja jäsenvaltioissa. Taulukossa esitetyt luvut kuvaavat puhelun päättämisen kustannuksia kiinteässä verkossa ruuhka-aikana. Mahdolliset puhelunmuodostusmaksut on laskettu mukaan, mutta muita varsinaiseen liikenteeseen liittymättömiä maksuja ei yleensä ole otettu huomioon. Luvut eivät sisällä liittymäalijäämiin tai yleispalveluvelvoitteisiin liittyviä maksuja. Tällaisia lisä- maksuja ei monessa jäsenvaltiossa peritä, mutta silloin kun niitä peritään jäsenvaltion lainsäädännön perus- teella, ne on yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti laskettava ja esitettävä erillään yhteenliittämismaksusta. Nämä luvut kuvaavat siis vain yhtä osaa yhteenliittämisen kustannuksista, eli puhelun päättämistä koskevia maksuja. Ne eivät vastaa tietyssä valtiossa mahdollisesti perittävää koko yhteenliittämismaksua. 1997/1998 — Yhteenliittämismaksut 0 0 1 / U C E 9,00 8,00 7,00 6,00 5,00 4,00 3,00 2,00 1,00 0,00 a t n u k s a g n i n u k t y n y t s i d h Y u k l u k a t t u a k a t r e k s u k s e k s i l l a k i a p u k l u k a t t u a k s i o s k a k a j n a p s E a k s n a R a s k a S i m o u S a k s n a T i s t o u R a i l a t I a i g l e B a t l a v ä t I t a a m o k n a l A Kuvio 1 Yhteenliittämismaksut paikallistasolla, kertakauttakulussa ja kaksoiskauttakulussa ruuhka-ai- koina (ecu/100/minuutti, puhelun kesto 3 min. ) 12. 3. 98 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 73/49 Kuvio perustuu kohdassa 3 olevassa taulukossa esitettyihin tietoihin. Tietyt tekijät, esimerkiksi liittymien keskimääräinen tiheys, työvoimakustannukset, maantieteelliset olosuh- teet ja pääoman sallittu tuotto (1), vaihtelevat Euroopan unionissa jäsenvaltioittain. Vaikka nämä vaihtelut tietyssä määrin vaikuttavatkin yhteenliittämiskustannuksiin, niiden ei kuitenkaan katsota tekevän suositeltuja parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja käyttökelvottomiksi (2). Tämän suosituksen lukuja on tarkoitus tarkistaa vuoden 1998 aikana, ja todennäköisesti parhaan nykykäy- tännön mukaisia yhteenliittämismaksuja alennetaan jatkossa vähitellen niin, että ne vastaavat paremmin verk- kokustannusten laskevaa suuntausta ja kyseisten kustannusten tarkempia arviointeja. Tällä hetkellä yhteenliit- tämismaksut alenevat maailmalla noin 8 prosentin vuosivauhtia. On syytä tähdentää, että nämä parhaan nykykäytännön mukaiset maksut ovat korkeampia — joissakin tapauksissa huomattavasti korkeampia — kuin alhaalta ylöspäin rakentuvaa ennakoituihin pitkän aikavälin keskimääräisiin lisäkustannuksiin perustuvaa mallia käyttämällä saadut maksut. Jos kuitenkin otetaan huomioon tilanne Euroopan unionissa tammikuussa 1998, voidaan näitä parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja pitää realistisena välitavoitteena. 2. Parhaan nykykäytännön mukaisten hintojen määrittely Vaihteluvälit on määritelty 1 päivänä syyskuuta 1997 tiedossa olleiden tariffien perusteella. Sen jälkeisiä muutoksia yhteenliittämismaksuissa ei ole otettu huomioon. Kunkin vaihteluvälin korkein hinta vastaa kolmanneksi edullisimmassa jäsenvaltiossa 1 päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaan pyöristettynä. Kunkin vaihteluvälin alhaisin hinta vastaa edullisimmassa jäsenvaltiossa 1 päivänä syyskuuta 1997 perittyä maksua lähimpään ecun tuhannesosaan pyöristettynä. Kaksoiskauttakulkuhinnassa on otettu huomioon se, että pienemmissä jäsenvaltioissa etäisyystekijä saataa olla alle 200 kilometriä. 3. Jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset kustannustiedot Minuuttikohtainen yhteenliittämismaksu, 3 minuutin puhelu, 1. 1. 1998 (Peruslähtöarvot, ecun sadasosina eli ecu/100) Jäsenvaltio Paikallis Kerta (Single transit) Kaksois (Double transit) (1) Vaihtokurssi ecun suhteen syyskuussa 1998 Yhdistynyt kuningaskunta 0,64 0,91 1,74 0,68 Espanja (2) 1,51 (3) 1,51 4,22 166 Ranska 0,71 1,73 2,55 6,59 Saksa (4) 1,00 (5) 1,71-2,16 (6) 2,61 1,97 Yhteenliittämismaksut paikallisvaluutoissa Hintojen voimassaoloaika Muuta lisätietoa Hinnat lokakuusta 1997 lähtien (GBP/100): — paikallis = 0,434/min — kerta = 0,618/min — kaksois (; 200 km) = 1,177 /min Hinnat huhtikuusta 1997 lähtien (ESP): — paikallis = ei eritelty — suurkaupunkialue = 2,5/min — kansallinen = 7/min 1. 1. 1998 sovellettavat hinnat (FRF/100): — paikallis = 4,69/min — kerta = 11,40/min — kaksois (; 200 km) = 16,77/min Maksut osuutta ilman liittymäalijäämä- tai yleispalveluvelvoite- 1. 1. 1998 sovellettavat hinnat (DEM/100): — City = 1,97/min — Regio50 = 3,36/min — Regio200 = 4,25/min — kansallinen = 5,14/min (1) Todelliset pääomakustannukset ovat joissain maissa ja joillakin alueilla perinteisesti olleet korkeampia kuin muualla. Pääoman tuottoaste saattaa siksi vaihdella eri valtioiden kesken vuositasolla useita prosenttiyksiköitä. (2) Liittymien tiheys vaikuttaa lähinnä liittymän hintaan, joka kohdentuu loppukäyttäjälle, eikä aiheuta suuria eroja yhteen- liittämishinnoissa. Sama koskee myös maantieteellisiä tekijöitä. L 73/50 ‹ FI ‹ Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 12. 3. 98 Minuuttikohtainen yhteenliittämismaksu, 3 minuutin puhelu, 1. 1. 1998 (Peruslähtöarvot, ecun sadasosina eli ecu/100) Jäsenvaltio Paikallis Kerta (Single transit) Kaksois (Double transit) (1) Vaihtokurssi ecun suhteen syyskuussa 1998 Suomi 1,81 (3) 1,81 4,20 (7) 5,88 Tanska 0,98 1,82 2,22 7,49 Alankomaat 2,00 (3) 2,00 2,52 2,21 Ruotsi 1,68 2,15 2,98 8,51 Italia (*) 1,54 (8) 2,52 1 921 Belgia (*) 2,78 (3) 2,78 3,62 40 Itävalta (*) 7,61 (3) 7,61 8,41 13,79 Yhteenliittämismaksut paikallisvaluutoissa Hintojen voimassaoloaika Muuta lisätietoa Hinnat syyskuusta 1997 lähtien ( FIM/100): — paikallis = ei eritelty — suurkaupunkialue = 20/-puhelu + 4/min — kansallinen = 20/puhelu + 13,8 – 18/min Hinnat syyskuusta 1997 lähtien (DKK/100): — paikallis = 4/puhelu + 6/min — kerta = 8/puhelu + 11/min — kaksois = 8/puhelu + 14/min Hinnat heinäkuusta 1997 lähtien (NLG/100): — paikalliskeskus = ei eritelty — paikallissegmentti = 2,5/puhelu + 3,6/min — kansallinen = 3,2/puhelu + 4,5/min Hinnat tammikuusta 1997 lähtien (SEK/100): — paikallissegmentti = 7/puhelu + 12/min — yksi segmentti = 7/puhelu + 16/min — kaksi segmenttiä = 7/puhelu + 23/min Ehdotetut tariffit 1. 1. 1998 lähtien (ITL): — paikallis (1. 9. 1998 lähtien) = 29,6/min — alueellinen = 48,4/min — kansallinen = ei tarjolla Ehdotetut tariffit 1. 1. 1998 lähtien (BEF): — paikallis = ei eritelty — alueellinen = 0,354/puhelu + 0,996/min — kansallinen = 0,460/puhelu + 1,294/min Ehdotetut tariffit 1. 1. 1998 lähtien (ATS/100): — paikallis = ei eritelty — alueellinen = 1,05/min — kansallinen = 1,16/min Lähde: OVUM ja komission yksiköt (*) Operaattorin ehdottamat alustavat tariffit, joita kansallinen sääntelyviranomainen ei vielä ole hyväksynyt. (1) Kaksoiskauttakulkumaksu sisältää etäisyystekijän, kun yhteys on yli 200 kilometriä. (2) Espanjassa ennen täyttä vapauttamista 1 päivänä joulukuuta 1998 (direktiivin 96/19/EY nojalla myönnetyn poikkeuksen mukaisesti) tämä tarjous koskee vain tiettyjä valtuutettuja operaattoreita. (3) Espanjassa, Suomessa, Alankomaissa, Belgiassa ja Itävallassa alhaisin yhteenliittämismaksu kattaa yhteenliittämisen paikallis- tai älykeskuksessa (tandem exchange). Tästä johtuu että paikallistason yhteenliittämisen hinta on sama kuin kertakauttakulkuhinta. (4) Saksan yhteenliittämismaksut eivät olleet saatavilla 1 päivänä syyskuuta 1997, eikä niitä ole käytetty muodostettaessa parhaan nykykäytännön mukaisia hintoja. Saksassa käytetyt neljä hintaluokkaa on määritelty etäisyyden perusteella, eivätkä ne vastaa täysin taulukon kolmea yhteenliittämismaksumallia, jotka taas on määritelty teknisin perustein. (5) Saksassa paikallistariffi vastaa yleensä ns. City-aluetta, johon kuuluvat myös suuret kaupungit, mutta joka joskus saattaa sisältää myös kertakauttakulkuun (single transit) perustuvan yhteenliittämisen. (6) Saksassa kertakauttakulkua edellyttävä segmentti tai suurkaupunkialue katetaan kahdella aluekäsitteellä: Regio50 = 1,71 ecu/100/min. ja Regio200 = 2,16 ecu/100/min. (Regio200 sisältää joskus myös kaksoiskauttakulkuun (double transit) perustuvan yhteenliittämisen). (7) Hinta on 3,48–4,20 riippuen siirretystä liikenteestä. (8) Italiassa paikallistariffit otetaan käyttöön vasta 1 päivänä syyskuuta 1998. Kreikassa, Irlannissa, Luxemburgissa ja Portugalissa teleorganisaatiot eivät ole julkistaneet yhteenliittämishintojaan, koska niille on myönnetty poikkeuslupa direktiivin 96/19/EY nojalla


title: Erste Vorausschätzung für 1997 zeigt einen Rückgang des Einkommens aus landwirtschaftlicher Tätigkeit nach dem Höhepunkt 1996.

eurovoc_concepts:
EU Member State
agricultural statistics
farm prices
price index


title: Gas prices for EU industry on 1 July 1997 : Upward trend.

eurovoc_concepts:
EU Member State
energy market
gas
price of energy


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 32/98 af 8. januar 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 1218/96 om delvis fritagelse for importtold for visse kornprodukter som fastsat i aftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Polen, Republikken Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Republikken Bulgarien og Rumænien

eurovoc_concepts:
CCT duties
Central and Eastern Europe
cereals
import licence
quantitative restriction
tariff exemption

formats: html pdf print

text: L 5/4 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 1. 98 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 32/98 af 8. januar 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 1218/96 om delvis fritagelse for importtold for visse kornprodukter som fastsat i aftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Polen, Republikken Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Den Slovakiske Republik, Republikken Bulgarien og Rumænien KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EF) nr. 3066/95 af 22. december 1995 om visse indrømmelser i form af EF-toldkontingenter for en række landbrugsprodukter og om autonom og midlertidig tilpasning af visse land- brugsindrømmelser i Europaaftalerne for at tage hensyn til den landbrugsaftale, som er indg(cid:134)et under de multilate- rale handelsforhandlinger regi (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1595/97 (2), særlig artikel 8, og i Uruguay-rundens ud fra følgende betragtninger: forordning (EF) nr. 1218/96 (3), Ved Kommissionens ved forordning (EF) nr. 1986/97 (4), senest ændret indførtes for andet halv(cid:134)r af produktions(cid:134)ret 1997/98 og for de følgende produktions(cid:134)r indrømmelser i form af toldkontingenter; det er derfor nødvendigt at begrænse gyldigheden af importlicenser udstedt i andet halv(cid:134)r af produktions(cid:134)ret 1997/98 og i de følgende produktions(cid:134)r til udgangen af juli; artikel 3 i ovennævnte forordning bør ændres med henblik herp(cid:134); de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i over- ensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomit(cid:130)en for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Artikel 3 i forordning (EF) nr. 1218/96 affattes s(cid:134)ledes: »Artikel 3 Uanset artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1162/95 gælder importlicenserne fra dagen for deres udstedelse indtil udgangen af den tredje m(cid:134)ned efter m(cid:134)neden for deres udstedelse. Licensernes gyldighedsperiode er dog begrænset til udgangen af juli. « Artikel 2 Denne forordning træder i kraft p(cid:134) tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den anvendes fra den 12. januar 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 8. januar 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 328 af 30. 12. 1995, s. 31. (2) EFT L 216 af 8. 8. 1997, s. 1. (3) EFT L 161 af 29. 6. 1996, s. 51. (4) EFT L 280 af 14. 10. 1997, s. 1


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 33/98 DER KOMMISSION vom 8. Januar 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte für die Bestimmung der im Sektor Obst und Gemüse geltenden Einfuhrpreise

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

formats: pdf print

text: 9. 1. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 5/5 VERORDNUNG (EG) Nr. 33/98 DER KOMMISSION vom 8. Januar 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhrwerte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 3223/94 der Kommission vom 21. Dezember 1994 mit Durchf(cid:129)h- rungsbestimmungen zu der Regelung der Einfuhr von Obst und Gem(cid:129)se (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 2375/96 (2), insbesondere auf Artikel 4 Absatz 1, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 3813/92 des Rates vom 28. Dezember 1992 (cid:129)ber die Rechnungsein- heit und die im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik anzuwendenden Umrechnungskurse (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 150/95 (4), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 3, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die in Anwendung der Ergebnisse der multilateralen von der Handelsverhandlungen der Uruguay-Runde der Kommission festzulegenden, zur Bestimmung pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigenden Kriterien sind in der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 f(cid:129)r die in ihrem Anhang angef(cid:129)hrten Erzeugnisse und Zeitr(cid:132)ume festgelegt. In Anwendung der genannten Kriterien sind die im Anhang zur vorliegenden Verordnung ausgewiesenen pauschalen Einfuhrwerte zu ber(cid:129)cksichtigen (cid:190) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die in Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 3223/94 genannten pauschalen Einfuhrwerte sind in der Tabelle im Anhang zur vorliegenden Verordnung festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 9. Januar 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 8. Januar 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 337 vom 24. 12. 1994, S. 66. (2) ABl. L 325 vom 14. 12. 1996, S. 5. (3) ABl. L 387 vom 31. 12. 1992, S. 1. (4) ABl. L 22 vom 31. 1. 1995, S. 1. L 5/6 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 9. 1. 98 ANHANG zu der Verordnung der Kommission vom 8. Januar 1998 zur Festlegung pauschaler Einfuhr- werte f(cid:129)r die Bestimmung der im Sektor Obst und Gem(cid:129)se geltenden Einfuhrpreise KN-Code Drittland-Code (1) (ECU/100 kg) Pauschaler Einfuhrpreis 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 052 204 999 624 999 220 999 052 204 999 052 204 220 388 448 624 999 052 204 999 052 464 600 624 999 052 204 400 528 600 999 060 400 404 728 999 052 064 400 999 76,7 74,5 75,6 201,3 201,3 181,6 181,6 136,8 171,0 153,9 39,5 45,9 47,0 18,5 28,4 65,9 40,9 78,7 46,8 62,7 79,4 117,3 85,8 113,4 99,0 85,1 67,2 80,0 39,7 70,4 68,5 47,7 96,4 103,0 86,0 83,3 76,3 99,4 97,9 91,2 (1) Nomenklatur der L(cid:132)nder gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 2317/97 der Kommission (ABl. L 321 vom 22. 11. 1997, S. 19). Der Code „999“ steht f(cid:129)r „Verschiedenes“


eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

text: L 5/12 ‹ EN ‹ Official Journal of the European Communities 9. 1. 98 COMMISSION REGULATION (EC) No 37/98 of 8 January 1998 fixing the maximum export refund on common wheat in connection with the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 1883/97 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1766/92 of 30 June 1992 on the common organization of the market in cereals (1), as last amended by Regulation (EC) No 923/96 (2), Having regard to Commission Regulation (EC) No 1501/95 of 29 June 1995 laying down certain detailed rules for the application of Council Regulation (EEC) No 1766/92 on the granting of export refunds on cereals and the measures to be taken in the event of disturbance on the market for cereals (3), as last amended by Regulation (EC) No 2052/97 (4), and in particular Article 7 thereof, Whereas an invitation to tender for the refund and/or the tax for the export of common wheat to Ceuta, Melilla and certain ACP States was opened pursuant to Commission Regulation (EC) No 1883/97 (5), as amended by Regula- tion (EC) No 2545/97 (6); Whereas Article 7 of Regulation (EC) No 1501/95 provides that the Commission may, on the basis of the tenders notified, in accordance with the procedure laid down in Article 23 of Regulation (EEC) No 1766/92, decide to fix a maximum export refund taking account of the criteria referred to in Article 1 of Regulation (EC) No 1501/95; whereas in that case a contract is awarded to any tenderer whose bid is equal than the maximum refund, as well as to any tenderer whose bid relates to an export tax; to or lower Whereas the application of the abovementioned criteria to the current market situation for the cereal in question results in the maximum export refund being fixed at the amount specified in Article 1; Whereas the Management Committee for Cereals has not delivered an opinion within the time limit set by its chairman, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 For tenders notified from 2 to 8 January 1998, pursuant to the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 1883/97, the maximum refund on exportation of common wheat shall be ECU 24,00 per tonne. Article 2 This Regulation shall enter into force on 9 January 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 8 January 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 181, 1. 7. 1992, p. 21. (2) OJ L 126, 24. 5. 1996, p. 37. (3) OJ L 147, 30. 6. 1995, p. 7. (4) OJ L 287, 21. 10. 1997, p. 14. (5) OJ L 265, 27. 9. 1997, p. 69. (6) OJ L 347, 18. 12. 1997, p. 33


title: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan unionin yhteisen toimintaohjelman vahvistamisesta huumeidenvastaista kansainvälistä yhteistyötä koskevaa Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistuntoa varten

eurovoc_concepts:
UNO
action programme
drug addiction
international cooperation
narcotic

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 08. 01. 1998 KOM(97) 670 lopull. KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EUROOPAN UNIONIN YHTEISEN TOIMINTAOHJELMAN VAHVISTAMISESTA HUUMEIDENVASTAISTA KANSAINVÄLISTÄ YHTEISTYÖTÄ KOSKEVAA YHDISTYNEIDEN KANSAKUNTIEN YLEISKOKOUKSEN ERITYISISTUNTOA VARTEN tiedonannon tarkoituksena on auttaa Tämän laatimaan Euroopan unionin kanta huumausaineiden väärinkäytön sekä niiden vastaista Yhdistyneiden kansainvälistä Kansakuntien yleiskokouksen jäljempänä 'erityisistunto', varten. ja koskevaa erityisistuntoa, valmistuksen toimintaa laittoman kaupan Päätös tämän 8. —10. kesäkuuta pidettävän erityisistunnon koollekutsumisesta 12. annetussa 1996 joulukuuta päätöslauselmassa päätöslauselmassa vahvistettiin myös, että YK:n huumausainetoimikunta toimii valmistelevana elimenä erityisistuntoa varten. vahvistettiin pidetyssä 51/64. täysistunnossa Tässä yleiskokouksen 1997 toimikunta Maaliskuussa vahvisti kyseinen erityisistunnon asialistan, johon sisältyvät tilanteen arvioinnin lisäksi huumausaineiden kemiallisia esiasteita, synteettisiä vähentämistä, huumausaineita, oikeudellista yhteistyötä ja vaihtoehtoista kehitystä koskevan toiminnan sekä YK:n lujittaminen. Se päätti huumeidenvalvonnan mekanismien myös valmistelukokousten luonteesta ja pitoajankohdasta. vahvistaminen periaatteiden rahanpesua, kysynnän jo on pidetty valmistelukokouksesta synteettisistä huumausaineista Neljästä kaksi (heinäkuussa 1997 huumausaineiden kemiallisista esiasteista 1997 ja rahanpesusta, oikeudellisesta yhteistyöstä kysynnän vähentämisestä). Kolmas kokous pidetään joulukuussa 1997 vaihtoehtoisesta kehityksestä ja poliittisen julistuksen osa- alueiden valmistelemiseksi. Viimeinen valmistelukokous on tarkoitus pitää maaliskuussa 1998 erityisistunnossa esitettävien asiakirjojen viimeistelemiseksi. lokakuussa ja ja komission käytännön mukaisesti Aikaisemman tämän tiedonannon tarkoituksena on herättää keskustelua Euroopan unionin jäsenvaltioissa sekä näiden valtioiden kesken, jotta voidaan vahvistaa yhteinen eurooppalainen toimintaohjelma YK:n yleiskokouksen erityisistuntoa varten. -2 KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE EUROOPAN UNIONIN YHTEISEN TOIMINTAOHJELMAN VAHVISTAMISESTA HUUMEIDENVASTAISTA KANSAINVÄLISTÄ YHTEISTYÖTÄ KOSKEVAA YHDISTYNEIDEN KANSAKUNTIEN YLEISKOKOUKSEN ERITYISISTUNTOA VARTEN I. KANSAINVÄLINEN TILANNE: HUUMAUSAINEIDEN AIHEUTTAMA LISÄÄNTYVÄ JA KALLIS KANSAINVÄLINEN UHKA eräs tullut nykyään suurimmista uhkista. Huumausaineista on Huumausaineiden laiton tuotanto, kauppa ja käyttö uhkaavat koko ajan yksilön terveyttä ja kansanterveyttä, sosiaalista tasapainoa, yleistä turvallisuutta ja poliittista vakautta. Laittomasta huumetoiminnasta saatava huomattava taloudellinen hyöty jättää varjoon tämän laittoman toiminnan torjumiseen käytettävät sinänsä huomattavat kansalliset ja kansainväliset rahavarat. ihmiskunnan Huumausaineiden väärinkäytön taloudelliset kustannukset ovat OECD-maissa noin 120 lainsäädännön miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, kun mukaan täytäntöönpanosta, ehkäisevistä ohjelmista ja huumeperäisiin sairauksiin liittyvästä hoidosta aiheutuvat kustannukset1. Verrattaessa näitä lukuja huumetoiminnasta saatavaa taloudellista hyötyä koskeviin säännöllisesti esitettyihin arvioihin, joiden mukaan siitä saatava taloudellinen hyöty on 300—500 miljardia dollaria2, voidaan nähdä ongelman suuruus erityisesti, kun otetaan huomioon, että koko Afrikan bruttokansantulo (BKTL) on vain hieman yli 300 miljardia dollaria ja että ulkomaisten suorien sijoitusten määrä oli maailmanlaajuisesti keskimäärin 245 miljardia dollaria vuodessa vuosina 1990—19953. luetaan Se, että tilanne ei ole parantunut kansainvälisen yhteisön käsiteltyä asiaa virallisesti YK: n yleiskokouksen aikaisemmassa erityisistunnossa vuonna 1990, osoittaa tarpeen mukautua muuttuvaan kansainväliseen ympäristöön, arvioida nykyisten pyrkimysten vaikutusta ja tehdä päätelmiä tähänastisista kokemuksista. Useat osoittimet vahvistavat sen, että rohkaisevista merkeistä huolimatta ja huolimatta väistämättömistä eroista maiden välillä, kokonaistilanne on tuskin parantunut viime 1 UNDCP, Report on the Economic and Social consequences of drug abuse and illicit trafficking, 1997 2 UNDCP, World Drug Report, Oxford University Press, 1997, s. 124 3 United Nations, Handbook of Trade and Development Statistics, taulukot 6. 1 ja 5. 3, New York ja Geneve 1997 luonnollisten vuosina. Pysyvän kysynnän rohkaisemana tärkeimpien niin sanottujen tuotanto on lisääntynyt entisestään: oopiumintuotanto kasvoi 20 huumausaineiden prosenttia vuosina 1990—1994 ja kokapensaan lehtien tuotanto kasvoi kolminkertaiseksi vuosina 1987—19944. Samanaikaisesti on synteettisten huumausaineiden tuotanto kasvanut räjähdysmäisesti viimeisen kymmenen vuoden aikana varsinkin kehittyneen talouden maissa. Huumausaineiden laittoman käytön osalta ovat kaksi muutosta erityisen huolestuttavia. teollistuneiden maiden Huumausaineiden käyttö ei ole enää lähinnä yksinomaan ongelma, vaan siitä on muodostumassa vakava ongelma useissa kehitysmaissa. Samanaikaisesti synteettisten huumausaineiden kulutuksen huomattavasta lisääntymisestä on tulossa merkittävä huolenaihe5. tiedonannossa ei käsitellä syitä näiden Huumausaineiden maailma on muuttunut erittäin yleismaailmalliseksi, joten alkaa olla yhä vaikeampaa tehdä eroa aikaisemman käytännön mukaisesti huumausaineita tuottavien tai niillä kauppaa käyvien maiden ja niitä kuluttavien maiden välillä. Vaikka tässä ja voimakkuuteen, määrätietoisia huumeidenvastaisia toimia ei voida toteuttaa, jollei joitakin tärkeimpiä tekijöitä arvioida. Vaikka huumausaineita on aina ollut olemassa ja niiden väärinkäyttö on usein ollut yksittäisen henkilön tai perheen vaikeuksien syynä, huumausaineista on kuitenkin tullut vasta viime vuosina huomattava terveydellinen ja sosiaalinen ongelma. Kolme merkittävää tekijää, jotka kaikki ovat tärkeitä ongelman ymmärtämisen ja toimivien ratkaisujen löytämisen kannalta, näyttävät olevan syynä tähän kehitykseen. leviämiseen ilmiöiden laajaan Ensiksi, huumausaineiden tuotantoon ja kauppaan liittyvä huomattava taloudellinen riskejä huumausaineita hyöty saa huumausaineiden tarjotessaan, koska niiden tarjoaminen on kannattavaa. Huumausaineiden kieltäminen toimittajat ottamaan suuria 4 "Crops from which drugs are extracted and appropriate strategies for their reduction", YK:n sihteeristö, E/CN. 7/1996/11, 1. maaliskuuta 1996 5 Huumausaineiden on laittomuus vaikeutena väärinkäytön suorittamisen huumausaineiden laittoman käytön osalta Euroopassa esitetään Euroopan huumausaineiden ja huumeriippuvuuden seurantakeskuksen (European Monitoring Centre on Drugs and Drug Addiction - EMCDDA) raportissa vuodelta 1997 valaiseva selvitys nykytilanteesta. Selvitys on valaiseva, vaikka arvioinnin ja tietojenkeruukäytännön epäyhtenäisyys EU:ssa. Tärkeimpiä havaintoja ovat seuraavat: kaikkialla EU:n alueella kannabis on yleisimmin käytetty huumausaine, vaikka sen käyttö on yleensä enemmän satunnaista tai jaksottaista kuin säännöllistä; useimmissa maissa amfetamiinit ovat toiseksi yleisimmin käytetty huumausaine, ja 1980-luvun lopulta lähtien useat maat ovat ilmoittaneet, että amfetamiinien, MDMA:n (ecstasy) ja jonkin verran myös LSD:n käyttö on yleistynyt nuorison keskuudessa, koska niiden käyttö on yhteydessä diskoihin ja suuriin "house"-tilaisuuksiin liittyvään nuorisokulttuuriin; EU:n väestöllä on vähemmän kokemusta heroiinista (1 %) kuin lähes mistä muusta huumeesta tahansa, vaikka heroiinilla on määräävä asema sellaisen väestön keskuudessa, jolla katsotaan olevan liittyviä ongelmia, ja se on yhä suurin uhka kansanterveydelle ja yleiselle huumeidenkäyttöön turvallisuudelle; kokaiinia kokeilleita on enemmän kuin heroiinia kokeilleita (4 %); huumaavien aineiden sekakäytöllä, lääkkeet ja alkoholi mukaan lukien, on jatkuva ja merkitykseltään lisääntyvä osa huumeongelmissa; pääkaupunkien ongelmakäyttäjien suhteellinen määrä näyttää olevan suurempi kuin muiden suurkaupunkien tai kansallisella tasolla määritettyjen käyttäjien osuus; huumeidenkäyttöön liittyvät terveysriskit kuten aids ja hepatiitti C ovat suuria riskejä kansanterveydelle (EU:n alueella saattaa olla puoli miljoonaa hepatiitti C -tartunnan saanutta huumeidenkäyttäjää, ja tämä sairaus tarttuu 50—100 kertaa helpommin kuin aids). lailla nostaa itse asiassa huumausaineiden hintaa laittomilla markkinoilla ja vaikeuttaa niiden saantia, mikä vähentää niiden käyttöä. Toisaalta huumausaineiden kieltäminen kannustaa käyttämään vaarallisempia korvikkeita ja edistää järjestäytyneen rikollisuuden saaman huomattavan taloudellisen hyödyn kasvua. tekijää pitää yllä paradoksaalisesti Toiseksi, kaksi ensinäkemältä vastakkaista huumausaineiden pohjattomia markkinoita. Toinen näistä tekijöistä on kasvavista tuloista johtuva ostovoiman paraneminen. Toinen tekijä on lisääntyvä sosiaalinen ja kulttuurinen syrjäytyminen, jota tapahtuu sekä teollistuneissa että kehittyvissä yhteiskunnissa. Vaikka onkin helpommin köyhemmät huumausaineiden virittämään ansaan, huumausaineiden vaikutuspiiriin kuuluvat lopulta kaikki yhteiskuntaluokat. todennäköisempää, lankeavat ryhmät että Kolmanneksi, liikenne-ja tietoliikennevälineiden jatkuva pafaneminen aiheuttaa sen, että huumausaineiden toimittaminen, rahaliikenne ja rahanpesu ovat entistä helpompaa ja Internetin halvempaa. vallankumouksellinen vaikutus, johon liittyy huumausaineiden valmistusta ja käyttöä koskevien tietojen saatavuus, ovat vain viimeisimpiä muutoksia tällä alalla. toiminnan maailmanlaajuistuminen Taloudellisen ja II. KANSAINVÄLISEN UHKAN KOHTAAMINEN Sekä ongelmien suuruus että siihen liittyvät asioiden keskinäiset riippuvuussuhteet edellyttävät, että kansallisia pyrkimyksiä tuetaan kansainvälisellä yhteistyöllä. Koska tarjonnan ja kysynnän vähentäminen lujittavat keskenään toisiaan, yhteiskuntien on toimittava samanaikaisesti sekä kysynnän että tarjonnan alalla. Tarjonnan alaan kuuluvat huumausaineiden tuotanto ja kauppa sekä rahanpesu. Molemmilla aloilla on jaetun kansainvälisen vastuun periaatteen ohjattava kaikkia huumeidenvalvontaan kohdistuvia pyrkimyksiä, jos halutaan todella onnistua. Tämän vuoksi etusijalle on asetettava viisi lähestymistapaa: • huumeidenvalvonnan osatekijöiden sisällyttäminen keskeisiin politiikkoihin kuten terveys-, koulutus-ja tutkimuspolitiikkoihin; • kestävän kehityksen edistäminen sen laajimmassa mahdollisessa merkityksessä, koska huumausaineiden tuotanto ja kauppa johtuvat eri taloudellisen toiminnan lajeista saatavan suhteellisen taloudellisen hyödyn eroista ja usein laillisten työ- ja tulomahdollisuuksien puuttumisesta; keskittyminen huumeidenvalvontaan, joka perustuu strategiseen näkemykseen, jonka mukaan kaikkein vaarallisimpien huumausaineiden käyttö ei johdu pelkästään yksittäisten ihmisten tekemistä valinnoista, vaan myös sosiaalisista olosuhteista, joiden vuoksi tietyt ryhmät syrjäytyvät yhteiskunnassa; huumausaineiden käyttöön liittyvän perusehkäisyn, hoidon ja kuntoutuksen edistäminen muun muassa ehkäisevän koulutuksen, terveyteen tutkimisen sekä kohdistuvien välittömien ja pitkän aikavälin vaikutusten ihmisen huumausaineiden käytöstä johtuvia psyykkisiä sairauksia koskevien avulla; tietojen • täytäntöönpanon lujittaminen huumausaineiden lainsäädännön ja kauppiaisiin sekä rahanpesuun kohdistuvien oikeudellisten sekä poliisin ja tullin toimien avulla, joilla voidaan kaventaa toimesta huumausaineiden toimittajien todennäköisiä taloudellisen hyödyn marginaaleja ja tällä tavoin vähentää näiden rikastumismahdollisuuksia. toteutettavien sellaisten tuottajiin Jotta näiden lähestymistapojen vaikutus maailmanlaajuiseen huumetilanteeseen voidaan varmistaa, tarvitaan kansainvälisellä tasolla tapahtuvaa yhteensovittamista sekä yleistä yhteisymmärrystä ratkaistavana olevista asioista ja toteutettavista toimenpiteistä. Tässä tehokkaimmillaan, koska se maailmanlaajuisen yhteydessä YK:n jäsenistön ja sopimustentekovalmiuksien avulla sopii erinomaisesti käsittelemään valtakunnalliset rajat ylittäviä ongelmia; järjestelmä on Itse asiassa oikeudellisesti sitovien välineiden perusta on kehitetty YK: n toimielimissä. Tällä foorumilla on tapahtunut myös kansainvälinen lähentyminen, kun kyse on ongelman tärkeydestä ja huumeidenvastaisesta laaja-alaisesta strategiasta. Tämä on tapahtunut siitä huolimatta, että maiden välillä on huomattavaa erimielisyyttä siitä, millainen suhteellinen paino annetaan ongelman eri osa-alueille sekä siitä, mikä on tärkeysjärjestys ja mitä menetelmiä noudatetaan erityispolitiikkojen täytäntöönpanossa. m. EUROOPAN UNION LAAJA-ALAISET TAVOITTEET ERITYISISTUNNON OSALTA Huumausaineilla on huomattavia vaikutuksia sekä EU:n että maailman maiden ja kansalaisten vakauteen, turvallisuuteen ja hyvinvointiin. Koska näiden säilyttäminen on yksi YK:n peruskirjan sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tavoitteista, yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on tärkeä vastuu varmistaa erityisistunnon onnistuminen. Sekä EU:n kansalaiset että sen kansainväliset kumppanit odottavat EU:n huolehtivan vastuustaan. Cannesissa ja Madridissa vuonna 1995 ja Dublinissa vuonna 1996 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston hyväksymässä EU:n huumeidenvastaisessa toimintaohjelmassa vuosiksi 1990—1995 annetaan kyseisiin odotuksiin liittyvä poliittinen valtuutus. Kuten missä tahansa muussa kansainvälisessä konferenssissa, on löydettävä tasapaino optimististen toiveiden ja käytännön odotusten välillä. Euroopan unionin on harkittava realistisesti, mitä tässä istunnossa voidaan saavuttaa, koska se ei voi odottaa (vaikka se sitä toivoisikin), että lähitulevaisuudessa kaikki maat antavat ja panevat täytäntöön laajalle ulottuvia säädöksiä ja toteuttavat toimenpiteitä unionin jäsenvaltioiden tavoin. EU:n on kuitenkin samanaikaisesti voimakkaasti kannustettava kansainvälistä yhteisöä tarkastelemaan tämänhetkisiä pyrkimyksiä, käsittelemään uusia uhkia ja suuntaamaan jaettua vastuuta kansainväliseen huumeidentorjuntaan. Erityisistunnon onnistumisen varmistamiseksi EU:n pyrkimysten on perustuttava kolmeen päätavoitteeseen: -6 periaatteen vahvistaminen yhteisvastuun toteuttaminen erityisistunnosta annetun YK:n päätöslauselman6 ja Cochabambassa annetun EU:n ja Rion ryhmän julistuksen mukaisesti. Kyseisessä julistuksessa esitettiin tämä periaate ensimmäisen kerran selvästi EU:n ulkoisiin suhteisiin liittyvässä asiayhteydessä; käytännön ja • sysäyksen poliittisen että huumeidentorjunta on päällimmäisenä kansainvälisellä asialistalla ja se on olennainen osa keskeisiä politiikkoja; antaminen YK:n jäsenvaltioille siten, • poliittinen edistyminen aloilla, joilla EU on jo määritellyt etunsa ja osoittanut tiettyä yksimielisyyttä. Viimeksi mainittu koskee erityisesti sopimukseen pääsyä huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemistä koskevasta julistuksesta (huumausaineiden kysynnän vähentämistä koskevat ohjeelliset periaatteet). Tämä on tärkeä uusi saavutus, kun sitä verrataan YK:n yleissopimuksiin, joissa tätä kysymystä käsitellään erittäin vähän. Tämä koskee myös synteettisten huumausaineiden aiheuttamia uusia uhkia. On tarpeellista tehdä selväksi kansainvälisen yhteisvastuun merkitys. Tämän lisäksi EU:n edun mukaista on kannustaa lisätoimintaa yhteisön toimivaltaan kuuluvilla aloilla, erityisesti kun kyse on rahanpesusta ja huumausaineiden kemiallisten esiasteiden valvonnasta. Rahanpesun osalta on tärkeää vaatia rahoitusalan rahanpesutyöryhmän antaman 40 suosituksen yleistä hyväksymistä sekä tehokkaampaa toimintaa niin kutsuttujen rahoituskeitaiden osalta. Huumausaineiden esiasteiden valvonnalla on toisaalta merkittävät vaikutukset kauppapolitiikkaan. Lisäksi on tarpeen tukea YK:n elinten tehtävää huumeidenvastaisessa toiminnassa ja kannustaa YK:n asiakirjojen yleistä ratifiointia. Tämä YK:n erityisistunto pidetään osana YK:n konferenssien ja huippukokousten sarjaa (Rio, Wien, Kairo, Peking, Kööpenhamina), tarkoituksena on edistää ihmiskeskeistä kestävää kehitystä. Tavan, jolla huumeasiaa käsitellään, on oltava yhdenmukainen kansainvälisen yhteisön tässä yhteydessä tekemien sitoumusten kanssa, erityisesti täydellisestä kunnioittamisesta. perusvapauksien ihmisoikeuksien joiden kyse kun on ja IV. EUROOPAN UNIONIN ASETTAMA ERITYINEN TÄRKEYSJÄRJESTYS ERITYISISTUNTOA VARTEN Samanaikaisesti kun YK:n elimissä valmistellaan erityisistuntoa, EU on sitoutunut ja halukas keskustelemaan erityisistunnosta vuoden 1998 alkupuoliskolla kahdenvälisissä ja alueellisissa kokouksissa (mukaan lukien muun muassa San Jose, EU:n ja Rion ryhmän ministeritason tapaamiset sekä EU:n ja ASEAN-maiden ja EU:n ja AKT-maiden välinen vuoropuhelu). Tämän vuoksi on erityisen tärkeää, että EU vahvistaa yhteisen tärkeysjärjestyksen erityisistunnossa käsiteltäville asioille. "International action to combat drug abuse and illicit production and trafficking", joulukuussa 1996 annettu päätöslauselma 55/64 -7 Maaliskuussa 1997, kun YK: n huumausainetoimikunta laati erityisistunnon valmistelua koskevan asialistan, valittiin useita aiheita käytäviä keskusteluja varten. Aikajärjestyksen mukaisesti nämä aiheet ovat: huumausaineiden kemialliset esiasteet, synteettiset huumausaineet, oikeudellinen yhteistyö, rahanpesu, vaihtoehtoinen kehitys ja kysynnän vähentäminen. Näitä aloja sekä muita asiaan liittyviä aiheita koskevien EU:n puheenvuorojen olisi keskityttävä seuraaviin seikkoihin: A. Kysynnän vähentäminen 1. Kysynnän vähentämistä olisi korostettava kaikkien huumeidenvastaisten strategioiden tärkeänä välineenä. 2. Kysynnän vähentämisen sekä sosiaalisen yhdentymisen ja yhteenkuuluvuuden välistä suhdetta olisi painotettava voimakkaasti. On tarpeen erityisesti laatia politiikkoja, joiden turvin kaikki ihmiset voivat toimia täysimääräisesti yhteiskunnassa ja joilla edistetään inhimillisiä arvoja, joihin kuuluvat monien muiden seikkojen lisäksi henkiset toimivan tärkeysjärjestyksen määrittämistä erityisesti nuorille tarkoitettujen työpaikkojen luomiselle sekä aikaisempaa kattavampia sosiaaliturvajärjestelmiä, tukea tarjoavia julkisia palveluja ja perherakenteita lujittavaa sosiaalista ympäristöä. pyrkimykset. Huumeidenvastainen edellyttää toiminta 3. Olisi tunnustettava, että huumausaineiden kysynnän vähentäminen koskee kaikkia toiminnan aloja huumekokeilujen ehkäisemisestä huumausaineiden ehkäisevän väärinkäytön aiheuttamien kielteisten terveydellisten ja sosiaalisten seurausten vähentämiseen. Tämän vuoksi koulutus, valistaminen, ajoissa tapahtuva asioihin puuttuminen, neuvonta, hoito, kuntoutus, huumausaineiden käytön uudelleenaloittamisen estäminen, jälkihoito ja sosiaalinen jälleensopeuttaminen. tiedottaminen, sisältyvät siihen 4. Olisi tuettava huumeriippuvuuden biologisia, lääketieteellisiä ja sosiotaloudellisia näkökohtia ja huumausaineiden väärinkäytön vaikutuksia ihmisten terveyteen ja eliniänodotteeseen koskevaa tutkimustoimintaa. 5. Olisi tuettava voimakkaammin sekä huumenäkökohtien sisällyttämistä keskeisiin politiikkoihin että yhteensovittamista sellaisten eri politiikkojen ja ohjelmien välillä, joilla on vaikutus huumausaineiden (erityisesti tutkimustoiminta, peruskoulutus ja ammatillinen koulutus, terveys ja oikeudelliset toimenpiteet), sekä kysyntää vähentäviä toimia riittävien arviointikeinojen avulla. kysynnän vähentämiseen 6. Kokemusten ja tietojen vaihtoa olisi lisättävä ottaen asianmukaisesti huomioon kulttuuritausta ja erityistekijät keskeisimmissä terveydellisiä ja sosiaalisia näkökohtia tärkeitä ovat yhteisön koskevissa kumppanuuteen sekä ja yhteiskunnan osallistumiseen perustuvat huumausaineille alttiina oleville ryhmille kuten nuorisolle, huumausaineiden väärinkäyttäjille ja entisille huumausaineiden väärinkäyttäjille suunnatut toimet. aloitteissa. Tässä yhteydessä erityisen aloitteet 7. Erityisesti kehitysmaiden olisi määriteltävä kansallinen terveyspolitiikkansa, jotta huumeidenvalvontaan liittyvät kysynnän vähentämistä koskevat näkökohdat voidaan sisällyttää jo käynnissä oleviin terveysohjelmiin. B. Synteettiset huumausaineet 1. Olisi tunnustettava, että huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden muihin lajeihin verrattuna uusien ja ilmestymisestä markkinoille on tullut nopeasti kasvava ongelma maailmassa ja että siihen liittyy erityisiä haasteita: synteettisiä huumausaineita on helppo tuottaa, niiden kemiallinen rakenne muuttuu jatkuvasti ja niiden valmistuksessa voidaan käyttää useita eri huumausaineiden esiasteita. synteettisten huumausaineiden kehittämisestä 2. Olisi tunnustettava, että yhteiskunnan reagoiminen niin kutsuttuihin muunnettuihin (designer) huumausaineisiin on ollut erittäin vaisua, mikä ei ole ollut oikeassa suhteessa näiden huumausaineiden aiheuttamaan vaaraan ja niiden valmistuksen helppouteen nähden. 3. Olisi korostettava tarvetta saada tosiasioihin perustuvaa tietoa synteettisten huumausaineiden kehittämisestä ja panna vireille tutkimustoimintaa, lisätä tietämystä ja kerätä asiaa koskevia stimulanttien käytön taloudellisista ja vaikutuksesta kulttuurisista tekijöistä. Esimerkkiä Euroopan unionin toiminnasta tällä alalla7 voidaan käyttää tämän ehdotuksen tukena. tietoja amfetamiiniryhmän terveyteen sekä siihen liittyvistä sosiaalisista, 4. Olisi tunnustettava tarve vahvistaa uusien synteettisten huumausaineiden ja niiden esiasteiden valvontajärjestelmää. Neuvoston 16 päivänä kesäkuuta 1997 hyväksymä yhteinen toiminta uusia synteettisiä huumausaineita koskevien tietojen vaihdosta, riskien arvioinnista sekä valvonnasta, jonka tarkoituksena on luoda perusta uusien synteettisten huumausaineiden saattamiseksi valvonnan alaiseksi, voidaan esittää esimerkkinä, kun tarve otetaan puheeksi. Voidaan myös mainita aikaisempaa joustavamman psykotrooppisia aineita koskevan luettelointijärjestelmän (kiireellisiä tapauksia koskevat luettelot, aineiden analogeihin perustuva käytäntö, yleisiin määrittelyihin perustuva käytäntö) käyttöönotosta; kyseinen järjestelmä on tarkasteltavana tietyissä jäsenvaltioissa. tällainen 5. Ehkäisevien kampanjoiden osalta olisi korostettava nuorisolle suunnattua toimintaa, joka on huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemistä asianmukaista koskevaan yhteisön toimintaohjelmaan liittyvän toiminnan mukaista. 7 Tämä koskee erityisesti sekä EMCDDAin ja Europolin huumeyksikön toimittamia tietoja synteettisten huumausaineiden käytön ja kaupan laajuudesta. Yhtä tärkeitä ovat myös Euroopan yhteisön tukemat ylikansalliset koehankkeet, joilla pyritään ottamaan käyttöön järjestelmä, jonka avulla havainnoidaan huumausaineiden käytön muutoksia nuorten keskuudessa, arvioidaan huumausaineiden käytön esiintymistä tietyissä yhteyksissä kuten teknomusiikkitapahtumissa ja kehitetään ylikansallista tietojen vaihtoa. Yhteisö on lisäksi määrittänyt synteettisiin huumausaineisiin liittyviä erityisiä vaaroja koskevan tutkimustoiminnan ensisijaiset kolme aluetta, jotka ovat (1) lääketiede, farmakologia ja toksikologia, (2) psykologia ja sosiologia ja (3) epidemiologia ja valvonta. 9- 6. Edellä esitetyn perusteella olisi vahvistettava heinäkuussa 1997 pidetyssä YK:n valmistelukokouksessa huumausainetoimikunnan ehdotettu amfetamiiniryhmän stimulanttien valmistusta, kauppaa ja väärinkäyttöä koskevan toimintasuunnitelman luonnos. erityisistuntoa koskevassa C. Vaihtoehtoinen kehitys 1. Vaihtoehtoista kehitystä olisi vahvistettava, jotta voitaisiin siirtyä laittomien kasvien viljelyyn perustuvasta tuotantojärjestelmästä lailliseen viljelyyn, ottaen huomioon sen taloudellisen ulottuvuuden lisäksi laajemmin kyseisten väestöryhmien yleiset elinolot. 2. Olisi tunnustettava, että vaihtoehtoinen kehitys on ensisijaisesti niiden maiden vastuulla, joissa huumeiden tuotanto tapahtuu. Kansainvälisellä yhteistyöllä olisi tuettava vaihtoehtoista kehitystä, sikäli kuin on takeet siitä, että ohjelmilla varmistetaan lopullinen luopuminen laittomien kasvien viljelystä. ilman 3. Olisi tunnustettava, että vaihtoehtoinen kehitys ei ole mahdollista tapauskohtaista vuoropuhelua niiden väestöryhmien kanssa, joihin asialla saattaa olla vaikutusta, sekä viranomaisten ja mahdollisesti kansainvälisten avunantajien kanssa. Tässä vuoropuhelussa pitäisi käsitellä uusia vaihtoehtoisia tulonlähteitä ja laittomasta työllistäjiä sekä aikatauluja lailliseen ja demokraattisen osallistumisen tunnustamista. taloudellisen tuotantoon, mikä kaikki edellyttää hajautettujen toiminnan siirtämiseksi rakenteiden 4. Sellaisen tehokkaan ja uskottavan valvonta- ja tarkastusmekanismin tarve, joka perustuu yleisesti sovittuihin päämääriin ja tavoitteisiin laittomasta tuotannosta luopumisen pysyvyyden varmistamiseksi. Tämä järjestelmä edellyttää maan hallinnon tuen lisäksi asianomaisten väestöryhmien osallistumista niitä edustavien laitosten kautta. D. Kemialliset esiasteet 1. Olisi tunnustettava, että pelkästään lakeihin perustuva lähestymistapa on liian suppea: huumausaineiden esiasteiden väärinkäyttö on laillisen kaupan poikkeama, ja väärinkäytön estämispyrkimyksissä on otettava huomioon laillisen kaupan perustellut tarpeet. Näin ollen yhteistyö teollisuuden kanssa on olennaista. 2. Olisi hyväksyttävä, että tehokkain tapa esiasteiden väärinkäyttöön puuttumiseksi on kansainvälisen esiasteiden valvontamekanismin kohdentaminen rajoitettuun määrään tiettyjä kemiallisia aineita sellaisen järjestelmän mukaisesti, joka vastaa kunkin tuotteen ominaisuuksia ja kauppatapoja. 3. Olisi tunnustettava, että esiasteinen väärinkäyttö on kolmiosainen ongelma, josta ovat vastuussa tuojat, kauttakulkumaat ja viejät. Tämän vuoksi on tärkeää varmistaa, että vähentämiseksi tasolla: maiden, erityisesti tuoja- ja kauttakulkuvaltioiden, maailmanlaajuisella tietoja pitäisi yksilöidä säännöllisesti ajan asianmukaisia väärinkäytön saatettuja olemassa toimittaa keinoja tasalle on ja kumppaneilleen keskeisistä kysymyksistä esiastelähetyksiä koskevien tietojen lähettämistä ja vastaanottamista varten; tuojamaiden olisi toimitettava ajoissa palautetta vientiä koskevista ennakkoilmoituksista. Kun lähetyksen väärinkäyttöä epäillään, kyseisten maiden asianomaisille hallintoelimille olisi annettava viipymättä tietoa, jotta toimia voitaisiin toteuttaa ajoissa. hyödyllinen 4. Kahdenvälisiä sopimuksia kolmansien maiden kanssa on edistettävä, sillä niillä edistetään laajaa tietojen vaihtoa esiasteiden väärinkäytön torjunnassa ja ne voivat ylläpitämiseksi, olla vakiinnuttamiseksi ja laajentamiseksi. Silloin kun nämä sopimukset ovat osa alueellista esiasteiden väärinkäyttöön liittyvä valtakunnallisten rajojen ylittäminen. valvontajärjestelmän lähestymistapaa, esiasteiden huomioon voidaan väline niissä ottaa luonrlbsta esiasteita koskevaksi 5. Edellä esitetyn perusteella olisi toimintasuunnitelmaksi, huumausainetoimikunnan valmistelukokouksessa vuoden 1997 heinäkuussa, jos siinä varmistetaan, että suunniteltu valvontajärjestelmä on käyttökelpoinen ja että tietosuoja varmistetaan arkaluonteisia tietoja vaihdettaessa. esitettiin tuettava YK:n joka valvontamekanismin 6. Uusien synteettisten huumausaineiden esiasteiden osalta olisi huomattava samanlaisen jollaista käytetään vuoden 1988 Wienin yleissopimuksessa lueteltujen 22 aineen osalta, koska nämä esiasteet kehittyvät nopeasti. Tämän vuoksi luetteloitujen esiasteiden määrän lisääminen johtaisi ainoastaan esiasteiden valvontajärjestelmän yleisen tehokkuuden heikkenemiseen ja haittaisi toimijoiden ja viranomaisten yhteistyötä. soveltumattomuus, perustamisen 7. Luetteloimattomille, synteettisten huumausaineiden valmistuksessa käytettäville esiasteille olisi laadittava erityinen valvontaluettelo edellyttäen, että luetteloissa tällaisen otetaan huomioon sopimuspuolten kansalliset ja alueelliset tehtävän valvontaluettelon muuttuvuus sekä yhteistyön periaate. tarpeet, ja kaupan kanssa teollisuuden E. Rahanpesu 1. Olisi tunnustettava, että kansainvälinen huumekauppa perustuu suureen taloudelliseen hyötyyn. Saatuja suuria varoja käytetään huumekaupan kehittämiseen ja helpottamiseen, muun rikollisen toiminnan rahoittamiseen, ja varojen pesun jälkeen niitä sijoitetaan myös fyysiseen omaisuuteen ja rahoitusomaisuuteen, kiinteistöihin ja muuhun lailliseen liiketoimintaan. 2. Olisi hyväksyttävä, että vaikka usein kuvitellaan, että maahan suuntautuvat rahavirrat ovat aina toivottavia ja hyödyllisiä, rikollisesti hankittu raha lopulta heikentää heikkojen maiden yhteiskunnallista, oikeudellista ja poliittista vakautta. Sillä on myös vakavia makrotaloudellisia vaikutuksia, ja se saattaa heikentää laillista rahoitusalaa kohtaan tunnettua luottamusta tai tuhota sen. 3. Olisi tunnustettava, että huumeidentorjuntapyrkimyksiin kuuluu olennaisena rikosoikeudelliseen osana rahanpesun estäminen, rahanpesijöiden asettaminen 11 - vastuuseen ja tuomitseminen sekä rikollisesti hankitun rahan jäljittäminen ja takavarikointi. 4. Olisi hyväksyttävä laajemmin se, mikä näkyy YK:n tasolla UNDCP:n sekä rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden jaoston välisenä yhteytenä, että ainoastaan huumerahan pesuun puuttuminen ei enää riitä. Rahanpesun tekeminen rikolliseksi edellyttää, että sen katsotaan olevan seurausta rikoksesta. Mitä enemmän seuraamuksia on käytettävissä, sen helpompaa on rikollisesti hankitun rahan jäljittäminen ja tarvittavan kansainvälisen yhteistyön aikaansaaminen. 5. Olisi vaadittava päättäväisiä toimia kaikkia rikollisesti hankittujen varojen rahoituksellisia ja liiketoiminnallisia turvapaikkoja vastaan. 6. Olisi vahvistettava, että paras väline kattavaan ja tehokkaaseen kansainväliseen toimintaan rahanpesua vastaan on rahoitusalan rahanpesutyöryhmä (FATF) ja että kansainvälisenä normina olisi noudatettava FATF:n 40:tä suositusta. F. Lahjonta 1. Olisi tunnustettava, että huumekauppaan ja muihin järjestäytyneen rikollisuuden muotoihin lahjontaa voidakseen käydä rikollista kauppaa, välttyäkseen rangaistuksilta, peittääkseen toimiaan, käyttääkseen vaikutusvaltaa ja pestäkseen rikollisesti hankkimiaan varoja. lahjontaa. Huumekauppiaat käyttävät liittyy olennaisesti 2. Parhaillaan neuvoteltavat kansainväliset rikosoikeudelliset välineet olisi saatava luonnos OECD:n yleissopimukseksi ulkomaalaisten valmiiksi. Näitä ovat viranomaisten luonnos torjunnasta kansainvälisissä lahjonnan Euroopan Neuvoston yleissopimukseksi korruptiosta. liiketoimissa ja 3. Yleistä tietämystä olisi parannettava ja yleistä etiikkaa edistettävä sekä olisi vaadittava asianmukaisten lahjonnalle alttiissa ja elinolojen ammatteissa ja asemissa toimivien suojelemiseksi. luomista työ- 4. Olisi pidettävä yllä lainsäädännöllistä ympäristöä, jolla taataan tehokkuuden saavuttamiseksi tarvittava avoimuus. G. Oikeudellinen yhteistyö 1. Tarvittaessa olisi pyrittävä monenvälisten rikollisten luovutusta ja keskinäistä apua koskevien yleissopimusten ratifiointiin. 2. Olisi tuettava kahdenvälisten sopimusten tekemistä rikollisten luovuttamisesta ja keskinäisestä avunannosta ottaen huomioon YK:n mallisopimusten suuntaviivat. 3. Vakavia rikoksia koskevien kansainvälisten keskinäisen avun pyyntöjen käsittely olisi asetettava samalla tavalla etusijalle kuin kansallisissa menettelyissä. 12- 4. Olisi otettava käyttöön soveltuvia mekanismeja tietojen vaihtoa varten ja oikeusviranomaisten yhteyksien helpottamiseksi. 5. Tuomareiden ja muiden oikeusjärjestelmän viranomaisten henkilövaihto- ja koulutusohjelmia olisi tuettava. H. YK:n huumeidenvalvontaelinten vahvistaminen lopullisella asialistalla. Tämä 1. Olisi varmistettava, että YK:n uudistaminen huumeiden alalla pysyy sekä EU:n vahvasta erityisistunnon tarpeesta vahvistaa koko sitoutumisesta YK:n uudistamiseen yleensä sekä erityisistuntomenettelyn uskottavuus, joka joutuisi kyseenalaiseksi, jos YK:n jäsenet päättäisivät uusista toimista järjestämättä rakenteita ja keinoja niiden tehokkaaksi toteuttamiseksi. johtuu 2. Olisi tunnustettava, että YK:n huumeidenvalvontaelinten nykyistä rakennetta ja toimintaa on parannettava. Olisi myönnettävä, että pääsihteerin ehdotuksissa YK:n uudistamiseksi huumeiden alalla ei käsitellä, edes vaikka ne toteutettaisiin8, kolmea tällä hetkellä suurinta puutetta: YK:n huumausainetoimikunnan toimivuutta ja UNDCP:n hallintoa ja rahoitusta. 9 3. Olisi vaadittava parannuksia huumausainetoimikunnan asialistan laatimistapaan ja huumausainetoimikunnan kokousten valmistelutyöhön sihteeristössä. Sihteeristön valmistelutyöhön olisi otettava mukaan kaikki asianomaiset YK-elimet, mukaan tarvittaessa lukien kansalaisyhteiskunta. helpottamaan toimintasuuntautuneiden suositusten soveltamista YK:n elimiin ja jäsenvaltioihin. Huumausainetoimikunnassa käytävien keskustelujen asiasisältöä olisi parannettava ja huumausainetoimikunnan päätöslauselmia olisi seurattava järjestelmällisesti. Bretton Woods olisi erityisjärjestöt, -toimielimet pyrittävä myös Sillä ja 4. Kansainvälistä huumausainetoimikuntaa (INCB) olisi tuettava, koska se on soveltamisessa, asiantuntijaelin huumausaineiden kaupan suuntausten analysoimisessa ja YK:n jäsenvaltioille annettavien suositusten laatimisessa. huumeyleissopimusten käytännön YK: n 5. Olisi tunnustettava, että huumausainetoimikunnan vahvuutena on pikemminkin sen normatiivinen asema kuin sen nykyinen toiminta UNDCP:n hallintoelimenä. YK:n pääsihteerin laajan, YK:n uudistamista koskevan paketin ehdotuksista ainoastaan kaksi koskee suoraan huumeongelmaa käsitteleviä YK:n toimielimiä. Toinen on yhteisen johtorakenteen luominen UNDCP:lle sekä rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden jaostolle. Toisella on tarkoitus sulauttaa YK:n huumausainetoimikunta sekä rikosten ehkäisyn ja rikosoikeuden komitea yhteen. Ensimmäistä ehdotusta on käsitelty yleiskokouksen päätöslauselmassa A/RES/52/11 ja se on jo pantu täytäntöön. Toisen ehdotuksen hyväksyntä jäsenvaltioissa ei ole varmaa. toimivuuden YK:n huumausainetoimikunnan ongelmaan ei puututa pääsihteerin uudistuspaketissa. Myöskään UNDCP:n hallintoa ei käsitellä lainkaan. UNDCP:n rahoitusta ei käsitellä sinänsä, mutta jotkut paketin suosituksista, erityisesti kehitysavun rahoittamista koskevat, saattaisivat koskea UNDCP:tä. (tai vielä perustamatta olevan uuden komitean) 13 tehokkaampaa peräänkuulutettava Olisi edistäisi kehitysmaiden ja teollisuusmaiden vuoropuhelua ja joka vastaisi muiden YK:n rahastojen ja ohjelmien nykyisiä hallintorakenteita. Uusi hallintorakenne olisi muodostettava tällä hetkellä tärkeimmistä rahoittajista sekä kehitysmaiden ja niiden muodostamien alueiden edustajista. hallintorakennetta, joka 6. UNDCP:n toimien rahoitusta olisi parannettava niin, että keskeisille toimille myönnetään lisää rahoitusta, mikä vähentäisi nykyistä riippuvuutta UNDCP:n toimintaa varten annettavista vapaaehtoisista maksuista. Erityisistunnon tavoitteista yhden pitäisi olla sellaisten uusien rahoitustapojen suunnittelu, joissa näkyy kumppanuuden periaate, vastuun jakaminen ja maksukyky ja joilla voidaan taata riittävät ja ennalta tiedetyt varat niiden toimien rahoittamiseksi, joita UNDCP:n odotetaan toteuttavan. V. PÄÄTELMÄT Viimeisten kahden vuosikymmenen aikana on pyritty voimakkaasti huumeongelman tasolla. Kaksi hyvää esimerkkiä on kysynnän torjuntaan kansainvälisellä vähentämisen tärkeyden sekä uusien synteettisten huumausaineiden aiheuttamien uhkien tunnustaminen. Vielä on kuitenkin paljon tehtävää. Tärkeintä olisi varmistaa se, että tunnustetaan huumeiden olevan maailmanlaajuinen ongelma, jonka torjumisen on perustuttava tuottaja-, kuluttaja- ja välittäjämaiden vastuunjakamisen periaatteeseen. Lisäksi huumeasia on hyväksyttävä osaksi kaikkea kansainvälistä keskustelua, riippumatta siitä, onko kyse kestävästä kehityksestä tai turvallisuusnäkökohdista. Tässä yhteydessä etusijalle on asetettava järjestelmät, joilla lujitetaan yhteistyötä ja saavutetaan vastakaikua isäntämailta, yksisuuntaisten toimien sijaan. ja joita tarjonnan edellyttävät pienentäminen tulosten työpaikkojen vaadittiin Huumeiden kysynnän kumpikin yhteiskunnallisia ja poliittisia muutoksia tulojen ja työpaikkojen lisäämiseksi sekä tasaisempaa jakoa. Riittämätön edistys köyhyyden usein kehityksen ja oikeudenmukaisempien sosiaalisten olojen torjunnassa sekä luomisessa, huippukokouksessa, sosiaalisen myötävaikuttaa osaltaan sellaisen ympäristön syntyyn, joka suosii huumeiden käyttöä ja viljelyä sekä niillä käytävää kauppaa. Koska sosiaaliset olot näyttävät maailmanlaajuistumisella ja taloudellisella kasvulla saavutetusta tehokkuudesta huolimatta huonontuneen useissa maissa ja sosiaaliryhmissä, hallitusten on varmistettava, että heikommassa asemassa olevilla ryhmillä on vaihtoehtoja. Erityisistunto antaa ainutlaatuisen ja saada tuottaja-, käyttäjä- ja välittäjämaat kohtaamaan nämä monimutkaiset yhteiset haasteet. tilaisuuden parantaa ponnisteluja kehityksen Tämän tiedoannon perusteella komissio ehdottaa, että neuvosto: a) ottaa tämän tiedonannon huomioon ja käyttää sitä yhteisenä perustana yhteisön ja sen jäsenvaltioiden lausunnoille erityisistunnossa; 14- b) ottaa huomioon, että komissio esittää yhteisön puolesta erityisistunnossa yhteisön hyväksymät kannat huumausaineiden kemiallisista esiasteista; c) antaa komissiolle valtuudet vahvistaa toimivaltansa mukaisesti ja jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteensovittamisen jälkeen yhteisön puolesta poliittinen julistus tai sitoumukset, jotka erityisistunnossa hyväksytään ja jotka vastaavat tässä tiedonannossa esitettyjä periaatteita, tavoitteita ja asioiden tärkeysjärjestystä; d) ottaa huomioon, että komissio neuvottelee tätä varten läheisesti jäsenvaltioiden kanssa. - 15 ISSN 1024-4492 KOM(97) 670 lopullinen ASIAKIRJAT FI 05 11 10 Luettelonumero : CB-C0-97-688-FI-C ISBN 92-78-28736-9 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 30/98 af 8. januar 1998 om supplering af omstruktureringsplanen i forordning (EØF) nr. 1487/92 om en fast støtte til sukkerrørdyrkning i de oversøiske franske departementer

eurovoc_concepts:
EU aid
French overseas department and region
State aid
aid to agriculture
farm development plan
sugar cane

text: 9. 1. 98 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 5/1 I (Retsakter hvis offentliggørelse er obligatorisk) KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 30/98 af 8. januar 1998 om supplering af omstruktureringsplanen i forordning (EØF) nr. 1487/92 om en fast støtte til sukkerrørdyrkning i de oversøiske franske departementer KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 3763/91 af 16. december 1991 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for de oversøiske franske departementer (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2598/95 (2), særlig artikel 19, og ud fra følgende betragtninger: Støtten til tilplantning af sukkerrør og grundforbedring i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 3763/91 blev ydet ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1487/92 (3), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 260/96 (4), for et areal, der var fastsat p(cid:134) grundlag af den omstruktureringsplan, de franske myndigheder havde indgivet; disse foranstaltninger, der skulle gennemføres inden den 31. december 1998, er allerede blevet gennemført fuldt ud; for s(cid:134) vidt ang(cid:134)r foranstaltningerne til forbedring af beplantningerne har man dog ikke fuldt ud n(cid:134)et de økonomiske m(cid:134)l, nemlig en optimal genbeplantningssats; en af grundene til dette resultat er, at en del af beplant- ningerne, uanset om der er ydet støtte til genbeplantning eller ej, er blevet ramt af klimatiske og plantesundheds- mæssige katastrofer, og at de derfor har m(cid:134)ttet eller m(cid:134) genbeplantes før tiden; en anden grund til dette resultat har at gøre med varigheden af gennemførelsen af foran- staltningerne, der har varet længere end oprindelig plan- lagt i planen med det resultat, at der er blevet flere støtte- berettigede arealer; virkningen i form af en generel foryn- gelse af beplantningerne er derfor blevet reduceret; p(cid:134) grundlag af den supplerende plan, der er forelagt af de franske myndigheder, bør der derfor ydes støtte til genbe- plantning og grundforbedring af arealer, der er blevet (1) EFT L 356 af 24. 12. 1991, s. 1. (2) EFT L 267 af 9. 11. 1995, s. 1. (3) EFT L 156 af 10. 6. 1992, s. 7. (4) EFT L 34 af 13. 2. 1996, s. 16. ramt af naturkatastrofer og plantesundhedsmæssige kata- strofer, og til arealer, der er blevet ramt af forsinkelsen i foryngelsen; det generelle m(cid:134)l, som g(cid:134)r ud p(cid:134) at styrke produktions- kæden sukkerrør-sukker-rom, vil ikke kunne n(cid:134)s, uden at grundforbedringen finder sted parallelt med genbeplant- ningen; et positivt resultat af disse foranstaltninger m(cid:134) sikres gennem en styrkelse af den administrative forvaltning af planen og en specifik udpegning af foranstaltningerne; den supplerende plan vil ikke kunne gennemføres inden for den frist, der oprindelig var fastsat i forordningen; der for dens gennemførelse; bør derfor fastsættes en frist afslutningen af denne periode bør fastsættes nu; gennemførelsen af den supplerende plan afhænger af den samme tekniske støtte som hovedplanen, og dens konti- nuitet bør sikres; anvendelsen af denne forordning bør derfor ske med tilbagevirkende kraft fra den 1. april 1997 for de støtteberettigede foranstaltninger, der er blevet iværksat i 1997, og som ikke er omfattet af forordning (EØF) nr. 1487/92; Forvaltningskomit(cid:130)en for afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist — Sukker har ikke UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 1. Som supplement til den omstruktureringsplan, der er omhandlet i artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1487/92, individuelle plantageejere og udbetaler Frankrig til sammenslutninger eller foreninger af plantageejere en støtte til genbeplantning med sukkerrør og en støtte til grundforbedringsarbejder. EF-støtten er hvad ang(cid:134)r genbeplantning begrænset til 16 423 ha, heraf 8 568 ha p(cid:134) R(cid:130)union 6 895 ha p(cid:134) Guade- loupe og 960 ha p(cid:134) Martinique og hvad ang(cid:134)r grundfor- bedring til 8 875 ha, heraf 7 500 ha p(cid:134) R(cid:130)union, 1 165 ha p(cid:134) Guadeloupe og 210 ha p(cid:134) Martinique. L 5/2 ‹ ‹DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 1. 98 Støtten til genbeplantning udbetales af de franske 2. myndigheder for parceller — som den 1. april 1997 var tilplantet med sukkerrør, hvis alder oversteg: a) p(cid:134) R(cid:130)union syv (cid:134)r b) p(cid:134) Martinique og Guadeloupe fem (cid:134)r, og — som ikke har givet anledning til ydelse af genbeplant- ningsstøtte i henhold til forordning (EØF) nr. 1487/ 92. 3. Parceller, der er beliggende p(cid:134) R(cid:130)union og Guade- loupe, er, hvad enten der er ydet til genbeplantning for dem i henhold til forordning (EØF) nr. 1487/92 eller ej, dog støtteberettigede, hvis de helt eller delvis er blevet ramt af anerkendte klimatiske katastrofer eller plante- sundhedsangreb. I de i første afsnit omhandlede tilfælde kan der kun ydes støtte til genbeplantning for parceller, hvis sukkerrør rent faktisk er blevet ramt og højst for 3 500 ha p(cid:134) R(cid:130)union og 4 200 ha p(cid:134) Guadeloupe. 4. Støtten til grundforbedringsarbejder i den supple- rende plan kan af de franske myndigheder kun ydes for arealer med sukkerrør, der ikke har givet anledning til udbetaling af støtte i henhold til forordning (EØF) nr. 1487/92. Parceller, for hvilke der er ydet støtte i henhold til forord- ning (EØF) nr. 1487/92 til rydning af store sten, og for hvilke der ansøges om støtte til rydning af mindre sten, er dog støtteberettigede. Artikel 2 Den supplerende omstruktureringsplan skal gennemføres inden den 31. december 1999 efter de bestemmelser og under overholdelse af de betingelser, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 1487/92 og nærværende forordning. Artikel 3 efter Frankrig giver foruden de meddelelser, der allerede er fastsat i artikel 5 i forordning (EØF) nr. 1487/92, inden en forordnings m(cid:134)ned ikrafttræden nærværende om forvaltningsm(cid:134)den, Kommissionen meddelelse herunder navnlig betingelserne for støtteberettigede og de fastsatte kontrolforanstaltninger, og hver sjette m(cid:134)ned om status vedrørende gennemførelsen af det supplerende program. Artikel 4 Denne forordning træder i kraft p(cid:134) dagen for offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den anvendes fra den 1. april 1997. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 8. januar 1998. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen


title: 1998 m. sausio 8 d. Komisijos sprendimas, pripažįstantis, kad kai kuriose trečiosiose šalyse ir kai kuriose trečiųjų šalių teritorijose nėra Xanthomonas campestris (visi štamai pavojingi citrusiniams), Cercospora angolensis Carv. et Mendes ir Guignardia citricarpa Kiely (visi štamai pavojingi citrusiniams)

eurovoc_concepts:
citrus fruit
import
parasitology
plant health control
plant health legislation
third country

text: 234 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 31998D0083 1998 1 21 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS KOMISIJOS SPRENDIMAS 1998 m. sausio 8 d. pripažįstantis, kad kai kuriose trečiosiose šalyse ir kai kuriose trečiųjų šalių teritorijose nėra Xant- homonas campestris (visi štamai pavojingi citrusiniams), Cercospora angolensis Carv. et Mendes ir Guignardia citricarpa Kiely (visi štamai pavojingi citrusiniams) (98/83/EB) 03/22 t. L 15/41 EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, kadangi šiame sprendime numatyta priemonė atitinka Augalų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 77/93/EEB dėl apsaugos nuo augalams arba augaliniams produktams kenksmingų medžiagų įvežimo į Bendriją ir jų išplitimo joje (1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komi- sijos direktyva 97/14/EB (2), ypač į jos IV priedo A dalies I skirsnio 16 punkto 2, 3 ir 3a papunkčius, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: kadangi IV priedo A dalies I skirsnio 16 punkto 2, 3 ir 3a papunkčiuose yra nuoroda į Citrus L. , Fortunella Swingle, Poncirus Raf. vaisius ir jų hibridus, kilusius trečiosiose šalyse, kuriose pasitaiko Xanthomonas campestris (visi štamai pavojingi citrusiniams), Cercospora angolensis Carv. et Mendes ir Guignardia citricarpa Kiely (visi štamai pavojingi citrusiniams); kadangi šias nuostatas reikėtų patvirtinti; kadangi vienas iš būdų tai padaryti – apibrėžti trečiąsias šalis, kuriose, kaip pripa- žinta, nėra Xanthomonas campestris (visi štamai pavojingi citrusi- niams), Cercospora angolensis Carv. et Mendes ir Guignardia citri- ir trečiosiose carpa Kiely (visi štamai pavojingi citrusiniams), šalyse, kuriose pasitaiko šių kenksmingų organizmų, nustatyti teritorijas, kuriose jų neaptinkama; 1 straipsnis Šiuo dokumentu pareiškiama, kad toliau nurodytos trečiosios šalys yra pripažintos šalimis, kuriose nėra citrusiniams pavo- jingo Xanthomonas campestris: — visos citrusinius auginančios Europos–Viduržemio jūros regiono šalys, įskaitant Europą, Alžyrą, Kiprą, Egiptą, Izraelį, Libiją, Maltą, Maroką, Tunisą ir Turkiją, — Afrikoje: Pietų Afrika, Gambija, Gana, Gvinėja, Kenija, Sudanas, Svazilandas ir Zimbabvė, — Centrinėje bei Pietų Amerikoje ir Karibuose: Bahamų salos, Belizas, Čilė, Kolumbija, Kosta Rika, Kuba, Ekvadoras, Hondūras, Jamaika, Meksika, Nikaragva, Peru, Dominikos Respublika, Sent Lusija, Salvadoras, Surinamas ir Venesuela. kadangi apsvarsčius Europos ir Viduržemio jūros augalų apsaugos organizacijos ir „Žemės ūkio bei tarptautinio biolo- gijos mokslų centro“ pateiktą informaciją; 2 straipsnis kadangi šis sprendimas neprieštarauja vėlesnei informacijai apie tai, kad trečiosiose šalyse arba jų teritorijose pasitaikė vienas arba daugiau atitinkamų kenksmingų organizmų; Šiuo dokumentu pareiškiama, kad toliau nurodytos teritorijos yra pripažintos teritorijomis, kuriose nėra nė vieno iš citrusi- niams pavojingų Xanthomonas campestris štamų: kadangi Komisija turi užtikrinti, kad atitinkamos trečiosios šalys pateiktų visą padėčiai stebėti būtiną techninę informaciją; — Australijoje: Naujasis Pietų Velsas, Kvinslandas, Pietų Aust- ralija ir Viktorija, (1) OL L 26, 1977 1 31, p. 20. (2) OL L 87, 1997 4 2, p. 17. — Brazilijoje: Sanpaulas, išskyrus Presidente Prudente, — Argentinoje: Katamarka, Jujuy, Salta ir Tukumanas, 03/22 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 235 — Jungtinėse Valstijose: Arizona, Kalifornija, Florida (išskyrus Dade ir Manatee apygardas), Guamas, Havajai, Luiziana, Šiaurės Marianų salos, Puerto Rikas, Amerikos Samoa, Teksasas ir Jungtinių Valstijų Mergelių salos, — visi Urugvajaus regionai, išskyrus Salto, Rivera ir Paysandu departamentus, River Chapicuy šiaurė. 3 straipsnis Šiuo dokumentu pareiškiama, kad toliau nurodytose trečiosiose šalyse yra pripažintos šalimis, kuriose nėra Cercospora angolensis Carv. et Mendes: — visos citrusinius auginančios Šiaurės, Centrinės ir Pietų Amerikos šalys, Karibai, Azija (išskyrus Jemeną), Europa ir Okeanija, — visos citrusinius auginančios Afrikos šalys, išskyrus Angolą, Kamerūną, Pietų Afrikos Respubliką, Kongo Demokratinę Respubliką, Gaboną, Gvinėją, Keniją, Mozambiką, Nigeriją, Ugandą, Zambiją ir Zimbabvę. 4 straipsnis Šiuo dokumentu pareiškiama, kad toliau nurodytos trečiosios šalys yra pripažintos šalimis, kuriose nėra jokių citrusiniams pavojingų Guignardia citricarpa Kiely štamų: — visos citrusinius auginančios Šiaurės, Centrinės ir Pietų Amerikos šalys, Karibai ir Europa, — visos citrusinius auginančios Azijos šalys, išskyrus Butaną, Kiniją, Indoneziją, Filipinus ir Taivanį, — visos citrusinius auginančios Afrikos šalys, išskyrus Pietų Afriką, Keniją, Mozambiką, Zambiją ir Zimbabvę, — visos citrusinius auginančios Okeanijos šalys, išskyrus Aust- raliją, Naująją Zelandiją ir Vanuatu. 5 straipsnis Šiuo dokumentu pareiškiama, kad toliau nurodytos teritorijos yra pripažintos šalimis, kuriose nėra jokių citrusiniams pavo- jingų Guignardia citricarpa Kiely štamų: — Pietų Afrikoje: Vakarų iškyšulys, — Australijoje: Pietų Australija, Vakarų Australija ir Šiaurės Teritorija, — Kinijoje: visi rajonai, išskyrus Sichuan, Yunnan, Guangdong, Fujian ir Zhejiang. 6 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1998 m. sausio 8 d. Komisijos vardu Franz FISCHLER Komisijos narys