title: 98/65/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής της 9ης Δεκεμβρίου 1997 σχετικά με κοινοτική χρηματοδοτική συνδρομή για την εξάλειψη της ψευδοπανώλους των πτηνών στη Δανία (Το κείμενο στη δανική γλώσσα είναι το μόνο αυθεντικό)

text: L 16/48 EL Ε(cid:240)(cid:221)(cid:243)ηµη Ε(cid:230)ηµ(cid:229)ρ(cid:221)(cid:228)Æ (cid:244)ων Ευρω(cid:240)Æϊκω(cid:139) ν Κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)η(cid:139) (cid:244)ων 21. 1. 98 ΑΠˆΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡˆΠΗΣ (cid:244)ης 9ης ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1997 (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)Øκ(cid:192) µ(cid:229) κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) łρηµÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:243)υν(cid:228)ρ(cid:239)µη(cid:139) γØÆ (cid:244)ην (cid:229)Œ(cid:192)λ(cid:229)Øψη (cid:244)ης ψ(cid:229)υ(cid:228)(cid:239)(cid:240)Æνω(cid:139) λ(cid:239)υς (cid:244)ων (cid:240)(cid:244)ηνω(cid:139) ν (cid:243)(cid:244)η ∆Æν(cid:221)Æ (Τ(cid:239) κ(cid:229)(cid:221)µ(cid:229)ν(cid:239) (cid:243)(cid:244)η (cid:228)ÆνØκη(cid:139) γλω(cid:139) (cid:243)(cid:243)Æ (cid:229)(cid:221)νÆØ (cid:244)(cid:239) µ(cid:222)ν(cid:239) Æυθ(cid:229)ν(cid:244)Øκ(cid:222)) (98/65/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡˆΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑÏΚΩΝ ΚˆΙΝˆΤΗΤΩΝ, (cid:139)Εł(cid:239)ν(cid:244)Æς υ(cid:240)(cid:222)ψη: (cid:244)η (cid:243)υνθη(cid:139) κη γØÆ (cid:244)ην (cid:221)(cid:228)ρυ(cid:243)η (cid:244)ης Ευρω(cid:240)Æϊκη(cid:139) ς Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æς, (cid:244)ην Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ(cid:243)η 90/424/ΕˆΚ (cid:244)(cid:239)υ Συµ(cid:226)(cid:239)υλ(cid:221)(cid:239)υ, (cid:244)ης 26ης Ι(cid:239)υ- ν(cid:221)(cid:239)υ 1990, (cid:243)ł(cid:229)(cid:244)Øκ(cid:192) µ(cid:229) (cid:239)ρØ(cid:243)µ(cid:219)ν(cid:229)ς (cid:228)Æ(cid:240)(cid:192)ν(cid:229)ς (cid:243)(cid:244)(cid:239)ν κ(cid:244)ηνØÆ(cid:244)ρØκ(cid:222) (cid:244)(cid:239)µ(cid:219)Æ (1), (cid:222)(cid:240)ως (cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:240)(cid:239)Øη(cid:139) θηκ(cid:229) (cid:244)(cid:229)λ(cid:229)υ(cid:244)Æ(cid:221)Æ Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)ην Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ- (cid:243)η 94/370/ΕΚ(2), κÆØ Ø(cid:228)(cid:221)ως (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 3 (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 3 κÆØ (cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 4 (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 2, Εκ(cid:244)Øµω(cid:139) ν(cid:244)Æς: (cid:222)(cid:244)Ø (cid:243)ηµ(cid:229)Øω(cid:139) θηκÆν κρ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)µÆ(cid:244)Æ (cid:244)ης ψ(cid:229)υ(cid:228)(cid:239)(cid:240)Æνω(cid:139) λ(cid:239)υς (cid:244)ων (cid:240)(cid:244)η- νω(cid:139) ν (cid:243)(cid:244)η ∆Æν(cid:221)Æ (cid:244)(cid:239) 1996ﬂ (cid:222)(cid:244)Ø η (cid:229)κ(cid:228)η(cid:139) λω(cid:243)η Æυ(cid:244)η(cid:139) ς (cid:244)ης ν(cid:222)(cid:243)(cid:239)υ Æ(cid:240)(cid:239)(cid:244)(cid:229)λ(cid:229)(cid:221) (cid:243)(cid:239)(cid:226)Æρ(cid:222) κ(cid:221)ν(cid:228)υν(cid:239) γØÆ (cid:244)Æ (cid:240)(cid:239)υλ(cid:229)ρØκ(cid:192) (cid:244)ης Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æς κÆØ, γØÆ νÆ (cid:229)ŒÆλ(cid:229)Ø(cid:230)θ(cid:229)(cid:221) (cid:222)(cid:243)(cid:239) (cid:244)(cid:239) (cid:228)υνÆ(cid:244)(cid:222)ν (cid:244)Æłυ(cid:139) (cid:244)(cid:229)ρÆ η ν(cid:222)(cid:243)(cid:239)ς Æυ(cid:244)η(cid:139) , η Κ(cid:239)Øν(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æ (cid:219)ł(cid:229)Ø (cid:244)η (cid:228)υνÆ(cid:244)(cid:222)(cid:244)η(cid:244)Æ νÆ ł(cid:239)ρηγη(cid:139) (cid:243)(cid:229)Ø łρη- µÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) Æν(cid:244)Ø(cid:243)(cid:244)(cid:192)θµØ(cid:243)η γØÆ (cid:244)Øς Æ(cid:240)ω(cid:139) λ(cid:229)Ø(cid:229)ςﬂ (cid:222)(cid:244)Ø, µ(cid:222)λØς (cid:229)(cid:240)Ø(cid:226)(cid:229)(cid:226)ÆØω(cid:139) θηκ(cid:229) (cid:229)(cid:240)Ø(cid:243)η(cid:139) µως η (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:243)(cid:221)Æ (cid:244)ης ψ(cid:229)υ(cid:228)(cid:239)- (cid:240)Æνω(cid:139) λ(cid:239)υς (cid:244)ων (cid:240)(cid:244)ηνω(cid:139) ν, (cid:239)Ø (cid:229)θνØκ(cid:219)ς Æρł(cid:219)ς (cid:219)λÆ(cid:226)Æν (cid:244)Æ (cid:229)ν(cid:228)(cid:229)- (cid:228)(cid:229)Øγµ(cid:219)νÆ µ(cid:219)(cid:244)ρÆ (cid:243)(cid:244)Æ (cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)Æ (cid:240)(cid:229)ρØλÆµ(cid:226)(cid:192)ν(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:244)Æ µ(cid:219)(cid:244)ρÆ (cid:240)(cid:239)υ Æ(cid:240)ÆρØθµ(cid:239)υ(cid:139) ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 3 (cid:240)Æρ(cid:192)γρÆ(cid:230)(cid:239)ς 2 (cid:244)ης Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ(cid:243)ης 90/424/ΕˆΚﬂ (cid:222)(cid:244)Ø (cid:244)Æ µ(cid:219)(cid:244)ρÆ Æυ(cid:244)(cid:192) κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:240)(cid:239)Øη(cid:139) θηκÆν Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)Øς Æρł(cid:219)ς (cid:244)ης ∆Æν(cid:221)Æςﬂ (cid:222)(cid:244)Ø (cid:240)ληρ(cid:239)υ(cid:139) ν(cid:244)ÆØ (cid:239)Ø (cid:222)ρ(cid:239)Ø γØÆ κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) łρηµÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:229)ν(cid:221)- (cid:243)łυ(cid:243)ηﬂ (cid:222)(cid:244)Ø (cid:244)Æ µ(cid:219)(cid:244)ρÆ (cid:240)(cid:239)υ (cid:240)ρ(cid:239)(cid:226)λ(cid:219)(cid:240)(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)ην (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)Æ Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ(cid:243)η (cid:229)(cid:221)νÆØ (cid:243)υ(cid:139) µ(cid:230)ωνÆ µ(cid:229) (cid:244)η γνω(cid:139) µη (cid:244)ης µ(cid:222)νØµης κ(cid:244)ηνØÆ(cid:244)ρØκη(cid:139) ς (cid:229)(cid:240)Ø(cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)η(cid:139) ς, Ε¥Ε∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡˆΥΣΑ ΑΠˆΦΑΣΗ: (cid:139)Αρθρ(cid:239) 1 Η ∆Æν(cid:221)Æ (cid:228)υ(cid:139) νÆ(cid:244)ÆØ νÆ λ(cid:192)(cid:226)(cid:229)Ø κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) łρηµÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:226)(cid:239)η(cid:139) - θ(cid:229)ØÆ λ(cid:222)γω (cid:244)ων κρ(cid:239)υ(cid:243)µ(cid:192)(cid:244)ων (cid:244)ης ψ(cid:229)υ(cid:228)(cid:239)(cid:240)Æνω(cid:139) λ(cid:239)υς (cid:244)ων (cid:240)(cid:244)η- νω(cid:139) ν (cid:240)(cid:239)υ (cid:229)κ(cid:228)ηλω(cid:139) θηκÆν (cid:244)(cid:239) 1996. Η κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) łρηµÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Ø- κη(cid:139) (cid:243)υν(cid:228)ρ(cid:239)µη(cid:139) Æν(cid:219)ρł(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:229): — 50 % (cid:244)(cid:239)υ κ(cid:222)(cid:243)(cid:244)(cid:239)υς, γØÆ (cid:244)η ∆Æν(cid:221)Æ, (cid:244)ης Æν(cid:244)Ø(cid:243)(cid:244)(cid:192)θµØ(cid:243)ης (cid:240)(cid:239)υ ł(cid:239)ρηγη(cid:139) θηκ(cid:229) γØÆ (cid:244)η (cid:243)(cid:230)Æγη(cid:139) κÆØ (cid:244)ην κÆ(cid:244)Æ(cid:243)(cid:244)ρ(cid:239)(cid:230)η(cid:139) (cid:244)ων (cid:240)(cid:239)υλ(cid:229)ρØκω(cid:139) ν κÆØ (cid:244)ων (cid:240)ρ(cid:239)ϊ(cid:222)ν(cid:244)ων Æυ(cid:244)ω(cid:139) ν, κÆ(cid:244)(cid:192) (cid:240)(cid:229)ρ(cid:221)(cid:240)(cid:244)ω- (cid:243)η, — 50 % (cid:244)(cid:239)υ κ(cid:222)(cid:243)(cid:244)(cid:239)υς, γØÆ (cid:244)η ∆Æν(cid:221)Æ, (cid:244)(cid:239)υ κÆθÆρØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) κÆØ (cid:244)ης Æ(cid:240)(cid:239)λυ(cid:139) µÆν(cid:243)ης (cid:244)ων (cid:229)κµ(cid:229)(cid:244)Æλλ(cid:229)υ(cid:139) (cid:243)(cid:229)ων κÆØ (cid:244)(cid:239)υ (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ- (cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139) , — 50 % (cid:244)(cid:239)υ κ(cid:222)(cid:243)(cid:244)(cid:239)υς, γØÆ (cid:244)η ∆Æν(cid:221)Æ, (cid:244)ης Æν(cid:244)Ø(cid:243)(cid:244)(cid:192)θµØ(cid:243)ης (cid:240)(cid:239)υ ł(cid:239)ρηγη(cid:139) θηκ(cid:229) γØÆ (cid:244)ην κÆ(cid:244)Æ(cid:243)(cid:244)ρ(cid:239)(cid:230)η(cid:139) µ(cid:239)λυ(cid:243)µ(cid:219)νων œω(cid:239)(cid:244)ρ(cid:239)- (cid:230)ω(cid:139) ν κÆØ µ(cid:239)λυ(cid:243)µ(cid:219)ν(cid:239)υ (cid:229)Œ(cid:239)(cid:240)λØ(cid:243)µ(cid:239)υ(cid:139). (cid:139)Αρθρ(cid:239) 2 Η κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) łρηµÆ(cid:244)(cid:239)(cid:228)(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) (cid:243)υν(cid:228)ρ(cid:239)µη(cid:139) ł(cid:239)ρηγ(cid:229)(cid:221)(cid:244)ÆØ κÆ(cid:244)(cid:222)(cid:240)Øν (cid:244)ης υ(cid:240)(cid:239)(cid:226)(cid:239)λη(cid:139) ς (cid:244)ων (cid:228)ØκÆØ(cid:239)λ(cid:239)γη(cid:244)Øκω(cid:139) ν (cid:229)γγρ(cid:192)(cid:230)ων κÆØ υ(cid:240)(cid:222) (cid:244)(cid:239)ν (cid:222)ρ(cid:239) (cid:222)(cid:244)Ø (cid:219)ł(cid:229)Ø (cid:244)ηρηθ(cid:229)(cid:221) η κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:244)Øκη(cid:139) ν(cid:239)µ(cid:239)θ(cid:229)(cid:243)(cid:221)Æ (cid:243)(cid:244)(cid:239)ν κ(cid:244)ηνØÆ(cid:244)ρØ- κ(cid:222) (cid:244)(cid:239)µ(cid:219)Æ. (cid:139)Αρθρ(cid:239) 3 Η ∆Æν(cid:221)Æ (cid:228)ØÆ(cid:226)Ø(cid:226)(cid:192)œ(cid:229)Ø (cid:244)Æ (cid:228)ØκÆØ(cid:239)λ(cid:239)γη(cid:244)Øκ(cid:192) (cid:219)γγρÆ(cid:230)Æ (cid:240)(cid:239)υ ÆνÆ- (cid:230)(cid:219)ρ(cid:239)ν(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) (cid:192)ρθρ(cid:239) 2 (cid:229)ν(cid:244)(cid:222)ς (cid:219)ŒØ µηνω(cid:139) ν, (cid:244)(cid:239) Æργ(cid:222)(cid:244)(cid:229)ρ(cid:239), Æ(cid:240)(cid:222) (cid:244)ην κ(cid:239)Øν(cid:239)(cid:240)(cid:239)(cid:221)η(cid:243)η (cid:244)ης (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)Æς Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ(cid:243)ης. (cid:139)Αρθρ(cid:239) 4 Η (cid:240)Æρ(cid:239)υ(cid:139) (cid:243)Æ Æ(cid:240)(cid:222)(cid:230)Æ(cid:243)η Æ(cid:240)(cid:229)υθυ(cid:139) ν(cid:229)(cid:244)ÆØ (cid:243)(cid:244)(cid:239) ΒÆ(cid:243)(cid:221)λ(cid:229)Ø(cid:239) (cid:244)ης ∆Æν(cid:221)Æς. ΒρυŒ(cid:219)λλ(cid:229)ς, 9 ∆(cid:229)κ(cid:229)µ(cid:226)ρ(cid:221)(cid:239)υ 1997. ΓØÆ (cid:244)ην Ε(cid:240)Ø(cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)η(cid:139) Franz FISCHLER Μ(cid:219)λ(cid:239)ς (cid:244)ης Ε(cid:240)Ø(cid:244)ρ(cid:239)(cid:240)η(cid:139) ς (1) ΕΕ L 224 (cid:244)ης 18. 8. 1990, (cid:243). 19. (2) ΕΕ L 168 (cid:244)ης 2. 7. 1994, (cid:243). 31


title: Decizia nr. 99/97 a Comitetului mixt al SEE din 9 decembrie 1997 de modificare a Protocolului 47 la Acordul SEE, privind eliminarea barierelor tehnice în calea comerțului cu produse vitivinicole

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
fruit product
labelling
preparation for market
wine

formats: html pdf print xhtml

text: 158 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 11/vol. 56 21998D0709(16) 9. 7. 1998 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 193/59 DECIZIA NR. 99/97 A COMITETULUI MIXT AL SEE din 9 decembrie 1997 de modificare a Protocolului 47 la Acordul SEE, privind eliminarea barierelor tehnice în calea comerțului cu produse vitivinicole COMITETUL MIXT AL SEE, având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost modificat prin Protocolul de adaptare a Acordului privind Spațiul Economic European, denumit în continuare „acordul”, în special articolele 98 ș(cid:13)i 101, întrucât Protocolul 47 la acord a fost modificat prin Decizia nr. 46/97 a Comitetului mixt al SEE (1); întrucât Regulamentul (CE) nr. 1056/96 al Comisiei din 12 iunie 1996 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3201/90 de stabilire a normelor detaliate de descriere ș(cid:13)i prezentare a vinurilor ș(cid:13)i a musturilor de struguri (2) trebuie încorporat în acord, DECIDE: Articolul 1 La Protocolul 47 la acord apendicele 1 punctul 26 [Regulamentul (CEE) nr. 3201/90 al Comisiei] se adaugă următoarea liniuță: „— 396 R 1056: Regulamentul (CE) nr. 1056/96 al Comisiei din 12 iunie 1996 (JO L 140, 13. 6. 1996, p. 15). ” Textele Regulamentului (CE) nr. 1056/96 în limbile islandeză ș(cid:13)i norvegiană, anexate la versiunile lingvistice respective ale prezentei decizii, sunt autentice. Articolul 2 Prezenta decizie intră în vigoare la 10 decembrie 1997, cu condiția să se fi efectuat toate notificările prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din acord către Comitetul mixt al SEE. Articolul 3 Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE ș(cid:13)i în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Comunităților Europene. Articolul 4 Adoptată la Bruxelles, 9 decembrie 1997. Pentru Comitetul mixt al SEE Preș(cid:13)edintele E. BULL (1) (2) JO L 290, 23. 10. 1997, p. 32. JO L 140, 13. 6. 1996, p. 15


title: Beschluß des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 95/97 vom 9. Dezember 1997 über die Änderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Prüfung und Zertifizierung) des EWR-Abkommens

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
approximation of laws
glass

formats: html pdf print

text: 9. 7. 98 ‹ ‹DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 193/51 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES Nr. 95/97 vom 9. Dezember 1997 (cid:129)ber die (cid:142)nderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Pr(cid:129)fung und Zertifizierung) des EWR-Abkommens DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS — gest(cid:129)tzt auf das Abkommen (cid:129)ber den Europ(cid:132)ischen Wirtschaftsraum, ge(cid:132)ndert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen (cid:129)ber den Europ(cid:132)ischen Wirtschaftsraum, nachstehend „Abkommen“ genannt, insbesondere auf Artikel 98, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Anhang II des Abkommens wurde durch den Beschluß des Gemeinsamen EWR- Ausschusses Nr. 16/97 (1) ge(cid:132)ndert. Die Richtlinie 69/493/EWG des Rates vom 15. Dezember 1969 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten f(cid:129)r Kristallglas (2) ist in das Abkommen aufzu- nehmen — BESCHLIESST: Artikel 1 In Anhang II des Abkommens wird in Kapitel XIX nach Nummer 3f (Entscheidung Nr. 3052/95/EG des Europ(cid:132)ischen Parlaments und des Rates) folgende Nummer eingef(cid:129)gt: „3g. 369 L 0493: Richtlinie 69/493/EWG des Rates vom 15. Dezember 1969 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten f(cid:129)r Kristallglas (ABl. L 326 vom 29. 12. 1969, S. 36). “ Der Wortlaut der Richtlinie 69/493/EWG in isl(cid:132)ndischer und norwegischer Sprache, der den jeweiligen Sprachfassungen dieses Beschlusses beigef(cid:129)gt ist, ist verbindlich. Artikel 2 Artikel 3 Dieser Beschluß tritt am 10. Dezember 1997 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR- Ausschuß alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens (cid:129)bermittelt worden sind. Dieser Beschluß wird im EWR-Abschnitt und im EWR-Supplement des Amtsblatts der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften ver(cid:148)ffentlicht. Artikel 4 Br(cid:129)ssel, den 9. Dezember 1997 F(cid:129)r den Gemeinsamen EWR-Ausschuß Der Vorsitzende E. BULL (1) ABl. L 182 vom 10. 7. 1997, S. 49. (2) ABl. L 326 vom 29. 12. 1969, S. 36


title: Sklep Skupnega odbora EGP št. 95/97 z dne 9. decembra 1997 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP

text: 11/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 63 21998D0709(12) 9. 7. 1998 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 193/51 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP št. 95/97 z dne 9. decembra 1997 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP SKUPNI ODBOR EGP JE – ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, spremenjenega s Protokolom o prilago- ditvi Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, v nadaljnjem besedilu „Sporazum“, in zlasti člena 98 Sporazuma, ker je bila Priloga II k Sporazumu spremenjena s Sklepom št. 16/97 Skupnega odbora EGP z dne 26. marca 1997 (1); ker je treba Direktivo Sveta 69/493/EGS z dne 15. decembra 1969 o približevanju zakonodaje držav članic o kristalnem steklu (2) vključiti v Sporazum – SKLENIL: Člen 1 Po točki 3f (Sklep št. 3052/95/EGS Evropskega parlamenta in Sveta) v poglavju XIX Priloge II k Spora- zumu se doda naslednja točka: „3g. 369 L 0493: Direktiva Sveta 69/493/EGS z dne 15. decembra 1969 o približevanju zakonodaje držav članic o kristalnem steklu (UL L326, 29. 12. 1969, str. 36). “ Člen 2 Besedila Direktive Sveta 69/493/EGS v islandskem in norveškem jeziku, ki so priložena ustrezni jezikovni različici tega sklepa, so verodostojna. Ta sklep začne veljati 10. decembra 1997 pod pogojem, da so bila Skupnemu odboru EGP predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma. Člen 3 Ta sklep se objavi v sklopu EGP in v Dopolnilu EGP Uradnega lista Evropskih skupnosti. Člen 4 V Bruslju, 9. decembra 1997 Za Skupni odbor EGP Predsednik E. BULL (1) UL L 182, 10. 7. 1997, str. 49. (2) UL L 326, 29. 12. 1969, str. 36


title: ETA:n sekakomitean päätös N:o 92/97, tehty 9 päivänä joulukuuta 1997, ETA-sopimuksen liitteen II (Tekniset määräykset, standardit, testaus ja varmentaminen) muuttamisesta

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
approximation of laws
dangerous substance
labelling
packaging

text: L 193/48 ‹ FI ‹ Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 9. 7. 98 ETA:N SEKAKOMITEAN P(cid:142)(cid:142)T(cid:153)S N:o 92/97, tehty 9 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1997, ETA-sopimuksen liitteen II (Tekniset m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ykset, standardit, testaus ja varmen- taminen) muuttamisesta ETA:n SEKAKOMITEA, joka ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkis- tettuna mainitun sopimuksen tarkistamisesta tehdyll(cid:132) p(cid:148)yt(cid:132)kirjalla, j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ’sopimus’, ja erityisesti sen 98 artiklan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) sopimuksen liite II muutettiin ETA:n sekakomitean p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksell(cid:132) N:o 79/97 (1), ja vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkint(cid:148)j(cid:132) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ysten l(cid:132)hent(cid:132)misest(cid:132) annetun direktiivin 67/548/ETY muuttamisesta 3 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/56/ EY (2) olisi otettava osaksi sopimusta, ON P(cid:142)(cid:142)TT(cid:142)NYT SEURAAVAA: 1 artikla Lis(cid:132)t(cid:132)(cid:132)n sopimuksen liitteess(cid:132) II olevan XV luvun 1 kohtaan (neuvoston direktiivi 67/548/ETY) kohta seuraavasti: ”— 396 L 0056: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/56/EY, annettu 3 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1996 (EYVL L 236, 18. 9. 1996, s. 35). ” 2 artikla Direktiivin 96/56/EY islanniksi p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksen kielitoisintoihin, ovat todistusvoimaisia. ja norjaksi laaditut tekstit, jotka on liitetty t(cid:132)m(cid:132)n 3 artikla T(cid:132)m(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s tulee voimaan 10 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1997, jos sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle. T(cid:132)m(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s julkaistaan Euroopan yhteis(cid:148)jen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-t(cid:132)y- dennysosassa. 4 artikla Tehty Brysseliss(cid:132) 9 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1997. ETA:n sekakomitean puolesta E. BULL Puheenjohtaja (1) EYVL L 134, 7. 5. 1998, s. 6 (2) EYVL L 236, 18. 9. 1996, s. 35


title: Komisijas Lēmums (1997. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 83/247/EEK, ar kuru tiek izveidota Padomdevēja komiteja jautājumos, kas attiecas uz Kopienas mežsaimniecības un koksnes apstrādes un pārstrādes rūpniecību politiku

eurovoc_concepts:
advisory committee (EU)
printing
publication
pulp and paper industry
silviculture
wood industry

text: 13/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 363 31997D0837 17. 12. 1997. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 346/95 KOMISIJAS LĒMUMS (1997. gada 9. decembris), ar ko groza Lēmumu 83/247/EEK, ar kuru tiek izveidota Padomdevēja komiteja jautājumos, kas attiecas uz Kopienas mežsaimniecības un koksnes apstrādes un pārstrādes rūpniecību politiku (97/837/EK) — seši locekļi pārstāv poligrāfijas un izdevējdarbības rūp- niecību. ” 2. Lēmuma 5. un 6. pantu aizstāj attiecīgi ar šādiem: pants “5. Komitejas locekļu pilnvaru termiņš ir divi gadi, un pēc Komisijas apstiprinājuma to var pagarināt. Beidzoties divu gadu termiņam, Komitejas locekļi paliek amatā, līdz viņus aizstāj vai arī pagarina viņu pilnvaru termiņu. Komitejas locekļa pilnvaras tiek pārtrauktas pirms divu gadu termiņa beigām, ja viņš atkāpjas no amata vai arī viņa nāves gadījumā. Uz atlikušo pilnvaru termiņa laiku viņu aizstāj saskaņā ar 4. panta noteikumiem. Komitejas locekļi par saviem pakalpojumiem nesaņem atal- gojumu. 6. pants Komitejas locekļu sarakstu Komisija informatīvos nolūkos publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. ” 3. Lēmuma 10. pantu aizstāj ar šādu: “10. pants Komiteju un darba grupas sasauc priekšsēdētājs. Komi- 1. teja sanāk Komisijas galvenajā mītnē. Attiecīgo Komisijas departamentu pārstāvji piedalās 2. Komitejas un darba grupu sanāksmēs. ” Briselē, 1997. gada 9. decembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Martin BANGEMANN EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, tā kā, ievērojot Kopienas mežsaimniecības un koksnes apstrā- des un pārstrādes rūpniecības saimniecisko attīstību, kā arī vajadzību nodrošināt tās dažādo nozaru pārstāvību komitejā, ir jāgroza Komisijas Lēmums 83/247/EEK (1), IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU. Vienīgais pants Lēmumu 83/247/EEK groza šādi. 1. Lēmuma 1. , 2. un 3. pantu aizstāj ar šādiem: “1. pants šo Komisijas aizbildnībā tiek izveidota Padomdevēja Ar komiteja jautājumos, kas attiecas uz Kopienas mežsaimnie- cības un koksnes apstrādes un pārstrādes rūpniecību politi- ku, turpmāk tekstā “Komiteja”. Komiteja sastāv no Eiropas koksnes apstrādes un pārstrādes rūpniecību organizāciju pārstāvjiem. 2. pants Komiteja pēc Komisijas lūguma vai pēc savas ierosmes dod Komisijai padomus par rūpnieciskiem jautājumiem Kopienas politikā, kas ietekmē koksnes apstrādes un pārstrādes rūp- niecības nozares un mežsaimniecību, kā arī par tirgu un ietekmē mežsaim- citiem saimnieciskiem jautājumiem, kuri niecības ražojumus Kopienā vai pieprasījumu pēc tiem. 3. pants Komitejas sastāvā ietilpst 23 locekļi: — pieci locekļi pārstāv mežsaimniecības nozari, — seši locekļi pārstāv mehāniskās koksnes rūpniecību, — seši locekļi pārstāv papīra masas, papīra un kartona ražošanas un pārstrādes rūpniecības, (1) OV L 137, 26. 5. 1983. , 31. lpp. 364 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 13/19. sēj. PIELIKUMS KOMITEJA PAR KOPIENAS POLITIKU ATTIECĪBĀ UZ MEŽSAIMNIECĪBAS UN KOKSNES APSTRĀDES UN PĀRSTRĀDES RŪPNIECĪBU 1. Mežsaimniecības nozare Valsts meži CEPF — Confédération européenne des producteurs forestiers USSE — Union de Silvicultores del Sur de Europa UEF — Union of European Foresters (Eiropas Mežziņu savienība) FECOF — Fédération européenne des communes forestières 2. Mehāniskās koksnes rūpniecība 3. 4. CEI-Bois — Confédération européenne des industries du bois OES — Organisation européenne des scieries FESYP — Fédération européenne des syndicats de fabricants de panneaux de particules FEROPA — Fédération européenne des fabricants de panneaux de fibres FEIC — Fédération européenne des industries du contreplaqué Euro MDF — European Association of Medium Density Fibreboard (Eiropas Vidēja blīvuma kokšķiedru plātņu asociācija) Papīra masas, papīra un kartona ražotāji un pārstrādātāji CEPI — Confederation of European Paper konfederācija) EPIS — European Pulp Industry Sector (Eiropas Celulozes rūpniecības nozare) (Eiropas Papīra rūpniecības nozaru Industries CEPI Cartonboard/Procarton ETS — European Tissue Symposium (Eiropas Augu audu simpozijs) EDANA — European Disposables and Non-wovens Association (Eiropas Vienreiz izmantojamo un neausto materiālu asociācija) CITPA — Confédération internationale des transformateurs de papier et carton en Europe Poligrāfija un izdevējdarbība INTERGRAF — Confédération internationale de l’industrie graphique et des industries annexes FAEP — Fédération des associations d’éditeurs de périodiques de la CEE ENPA — European Newspaper Publishers Association (Eiropas Laikrakstu izdevēju asociācija) EADP — European Association of Directory Publishers (Eiropas Direktoriju izdevēju asociācija) EPC — European Publishers Council (Eiropas Izdevēju padome) FEP — Federation of European Publishers (Eiropas Izdevēju federācija) Kopā 5 vietas 1 1 1 1 1 6 vietas 1 1 1 1 1 1 6 vietas 1 1 1 1 1 1 6 vietas 1 1 1 1 1 1 23


title: Komisjoni teatis asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses (97/C 372/03)EMPs kohaldatav tekst.

eurovoc_concepts:
administrative transparency
competition law
market research
market-sharing agreement

text: 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 155 31997Y1209(01) C 372/5 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 9. 12. 1997 KOMISJONI TEATIS asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses (97/C 372/03) (EMPs kohaldatav tekst) I. SISSEJUHATUS 1. Käesoleva teatise eesmärk on anda suuniseid asjaomase too- teturu ja geograafilise turu mõiste komisjonipoolse kohalda- mise kohta ühenduse konkurentsiõiguse ellurakendamisel, eelkõige nõukogu määruste nr 17 ja (EMÜ) nr 4064/89 ning nendega samaväärsete aktide kohaldamisel näiteks transpor- di, söe ja terase ning põllumajanduse valdkonnas ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu vastavate sätete kohaldamisel. (1 ) Kõik viited artiklitele 85 ja 86 ning ühinemise kontrollile on käesolevas teatises viideteks EMP lepingu ja ESTÜ asutamis- lepingu vastavatele sätetele. 2. Turu mõiste aitab kindlaks teha ja määratleda ettevõtete vahelise konkurentsi piire. See loob raamid, mille piires komisjon konkurentsipoliitikat rakendab. Turu mõiste pea- mine ülesanne on nende konkurentsipiirangute süstemaati- line kindlakstegemine, millega asjaomased ettevõtjad (2) kokku puutuvad. Nii toote- kui geograafilise turu määratle- mise eesmärk on kindlaks määrata asjaomaste ettevõtjate need tegelikud konkurendid, kellel on võimalik piirata nende ettevõtjate tegevust ning takistada nende tegelikust konku- rentsisurvest vaba tegevust. Sellest tulenevalt võimaldab turu mõiste muu hulgas välja arvutada turuosad, mis annavad turujõu kohta vajalikku teavet, mida kasutada domineerimise hindamisel või artikli 85 kohaldamisel. 3. Punktist 2 järeldub, et “asjaomase turu” mõiste erineb teis- test turu mõistetest, mida sageli muudes kontekstides kasu- tatakse. Näiteks kasutavad äriühingud sageli mõistet “turg” viitena piirkonnale, kus nad tooteid müüvad, või üldise vii- tena sektorile, kuhu nad kuuluvad. 4. Asjaomase turu mõistel nii tootest kui geograafilisest ulatu- sest lähtudes on konkurentsiasja hindamisel sageli otsustav mõju. Avalikustades menetlused, millest komisjon turu mõiste kasutamisel lähtub, ning tehes teatavaks kriteeriumid, millele ta iga otsuse tegemisel tugineb, loodab komisjon parandada oma poliitika ja otsustusprotsessi läbipaistvust konkurentsipoliitika vallas. 5. Suurem läbipaistvus võimaldab äriühingutel ja nende nõus- tajatel ka paremini ette näha võimalust, et komisjon võib konkreetsel juhul tõstatada konkurentsiküsimusi. Seepärast peaksid äriühingud võtma seda võimalust arvesse oma sise- otsustes, näiteks omandamisi, ühisettevõtete loomist või tea- tavate lepingute sõlmimist arutades. Ka on eesmärk võimal- dada äriühingutel paremini mõista, milliseid andmeid komisjon turu mõiste osas olulisteks peab. 6. Komisjonipoolne “asjaomase turu” tõlgendus ei piira Euroopa Ühenduste Kohtu või Euroopa ühenduste esimese astme kohtu võimalikke tõlgendusi. II. ASJAOMASE TURU MÄÄRATLUS (1) Riikliku abi juhtudel on hindamise keskmes abisaaja ja/või asjaomane tööstusharu/sektor, mitte aga abisaaja suhtes kehtiv konkurentsisur- ve. Kui konkreetse juhtumi puhul tõstatatakse turujõu ning sellest tulenevalt seonduva turu küsimus, võib riikliku abi juhtudel hinda- mise aluseks võtta siin kirjeldatud lähenemise aspekte. (2) Käesoleva teatise kohaldamisel on asjassepuutuvad ettevõtjad koon- dumise puhul koondumise pooled; asutamislepingu artiklis 86 mää- ratletud tähenduses uurimiste puhul ettevõtja, keda uuritakse, või kaebajad; artiklis 85 määratletud tähenduses uurimiste puhul lepingu pooled. Asjaomase tooteturu ja asjaomase geograafilise turu määratlus 7. Asutamislepingu artiklitel 85 ja 86 põhinevates määrustes, eelkõige määrusega nr 17 seotud vormi A/B lahtris 6 ning ühenduse seisukohalt oluliste koondumiste kontrolli käsit- leva määrusega (EMÜ) nr 4064/89 seotud vormi CO lahtris 6 on sätestatud järgmised mõisted. “Asjaomased tooteturud” on määratletud järgmiselt: 156 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd “Asjaomane tooteturg hõlmab kõiki neid tooteid ja/või tee- nuseid, mis tarbijate seisukohast on oma iseloomulike tun- nuste, hindade ja otstarbekohase kasutuse põhjal omavahel vahetatavad ja asendatavad. ” 8. “Asjaomased geograafilised turud” on määratletud järgmiselt: “Asjaomane geograafiline turg hõlmab konkurentsitingimus- telt üsna sarnast ja naaberaladest eelkõige märgatavalt erine- vate konkurentsitingimuste tõttu eristatavat ala, kus kõnealu- sed ettevõtjad tegelevad kaupade ja teenuste pakkumise ja hankimisega. ” 9. Asjaomane turg, mille piires konkreetset konkurentsiküsi- must hinnatakse, moodustub seega toote- ja geograafilise turu ühendamisel. Komisjon tõlgendab punktides 7 ja 8 esi- tatud määratlusi (mis kajastavad Euroopa Ühenduste Kohtu ja esimese astme kohtu otsuseid ning komisjoni enese otsu- seid) vastavalt käesolevas teatises esitatud suunistele. 11. Sama lähenemist kasutab komisjon asutamislepingu artikli 86 kohaldamisel ettevõtete suhtes, kellel üksi või koos teistega on turgu valitsev seisund. Komisjonil on määruses nr 17 määratletud tähenduses volitused uurida ja lõpetada kõnealuse turgu valitseva seisundi kuritarvitusi, mis tuleb samuti määratleda viitega asjaomasele turule. Turge võib olla tarvis määratleda ka asutamislepingu artikli 85 kohaldami- sel, eelkõige konkurentsi märkimisväärse piiramise kindlaks- tegemisel või otsustamisel selle üle, kas on täidetud artikli 85 lõike 1 kohaldamisest erandit võimaldav artikli 85 lõike 3 punktis b sätestatud tingimus. 12. Asjaomase turu määratlemise kriteeriume kohaldatakse üld- juhul teatavat liiki turukäitumise analüüsiks ning toodete tar- nimise struktuurimuutuste analüüsiks. See meetod võib siiski uuritava konkurentsiküsimuse iseloomust olenevalt viia eri- nevate tulemusteni. Näiteks koondumise analüüsimisel võib geograafilise turu ulatus peamiselt tulevikku suunatud ana- lüüsi puhul erineda varasema käitumise analüüsist. Iga juh- tumi puhul arvessevõetav erinev ajaline taust võib kaasa tuua olukorra, kus samade toodete osas määratletakse erinevad geograafilised turud, sõltuvalt sellest, kas komisjon uurib pakkumise struktuuri muutumist, näiteks koondumist või ühisettevõtet, või teatava varasema käitumisega seotud küsi- musi. Asjaomase turu mõiste ja ühenduse konkurentsipolii- tika eesmärgid Turu määratlemise põhiprintsiibid 10. Asjaomase turu mõiste on tihedalt seotud ühenduse konku- rentsipoliitika eesmärkidega. Näiteks ühinemise ühenduse- poolse kontrolli puhul on toote/teenuse pakkumise struktuu- rimuutuste kontrollimise eesmärk takistada turgu valitseva seisundi tugevnemist, mille tulemusena kahjustataks oluliselt reaalset konkurentsi olulises osas ühisturust. Vastavalt ühen- duse konkurentsieeskirjadele on turgu valitsev seisund olu- kord, kus ettevõte või ettevõtete grupp saab oma seisundist tulenevalt käituda nii, et ta ei sõltu olulisel määral oma kon- kurentidest, klientidest ega lõppkokkuvõttes oma tarbijatest. (1) Selline seisund tekib enamasti juhul, kui ettevõte või ette- võtete grupp kontrollib konkreetsel turul suurt osa pakkumi- sest, kuivõrd samalaadsele olukorrale viitavad teised hinda- misel arvessevõetavad asjaolud (nt turutõkked, klientide võimalus mõjutada jne). (1) Määratluse on andnud Euroopa Kohus oma 13. veebruari 1979. aasta otsuses kohtuasjas 85/76, Hoffmann-La Roche, [1979] ECR 461, ning seda on kinnitatud hilisemates otsustes. Konkurentsipiirangud 13. Ettevõtteid mõjutavad kolm peamist konkurentsipiirangute allikat: nõudluse asendatavus, pakkumise asendatavus ja potentsiaalne konkurents. Majanduslikust aspektist on asja- omase turu määratlemisel konkreetse toote pakkujate suhtes kõige vahetum ja tõhusam distsiplineeriv jõud nõudluse asendatavus, eelkõige seoses nendepoolse hinnakujundusega. Ettevõte või ettevõtete grupp ei saa märkimisväärselt mõju- tada valitsevaid müügitingimusi, näiteks hindu, kui tema klientidel on hõlbus võimalus võtta kasutusele mujal asuvad olemasolevad asendustooted või asendustarnijad. Sisuliselt tuleb turu määratlemisel kindlaks teha asjaomaste ettevõtjate klientide tegelikud alternatiivsed tarneallikad, pidades silmas nii toodete/teenuste kui ka tarnijate geograafilist asukohta. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 157 14. Konkurentsipiirangud pakkumise osas, mis tulenevad asen- datavusest, välja arvatud punktides 20–23 nimetatud juhud, ja potentsiaalsest konkurentsist, ei ole üldjuhul samavõrd vahetud ning nende puhul tuleb igal juhul arvesse võtta täien- davaid tegureid. Sellega seoses võetakse neid piiranguid arvesse konkurentsianalüüsi hindamise faasis. Nõudluse asendatavus 15. Nõudluse asendatavuse hindamisel tuleb kindlaks teha nende toodete hulk, mida tarbija käsitab asendustoodetena. Üks või- malus seda kindlaks teha võiks olla spekulatiivne katse, mille puhul võetakse hüpoteetiline väike püsiv muudatus suhtelis- tes hindades ning hinnatakse tarbijate eeldatavaid reaktsioone sellele hinnatõusule. Turu määratluse puhul keskendutakse nii korralduslikel kui praktilistel põhjustel hindadele, täpse- malt nõudluse asendumisele tulenevalt suhteliste hindade väi- kestest, püsivatest muudatustest. Selle kaudu on võimalik saada selgeid viiteid andmetele, mis on turgude määratlemi- sel vajalikud. 16. Sisuliselt tähendab selline lähenemine, et võttes aluseks asja- omaste ettevõtjate müüdavad tooteliigid ning piirkonnad, kus nad neid müüvad, lisatakse täiendavaid tooteid ja piir- kondi turu määratlusse või jäetakse sellest välja, olenevalt sel- lest, kas nendest teistest toodetest ja piirkondadest tulenev konkurents mõjutab või piirab lühikese aja jooksul asjao- maste poolte pakutavate toodete hindu. 17. Vastust vajab küsimus, kas poolte kliendid võtaksid vaadel- davate toodete või piirkondade osas hüpoteetiliselt toimuva väikese (5–10 %), kuid püsiva hinnatõusu tõttu kasutusele olemasolevad mujal asuvad asendustooted või -tarnijad. Kui asendatavusest piisaks, et muuta hinnatõus kahjulikuks, kuna müük seeläbi väheneks, lisatakse asjaomasele turule täienda- vaid asendusvõimalusi ja piirkondi. Seda tehakse seni, kui toodete ja geograafiliste piirkondade kogum on piisav, et suhteliste hindade väike püsiv tõus oleks kasulik. Samasugust analüüsi kasutatakse juhtumite puhul, mis on seotud ostujõu koondumisega, kuid sel juhul alustatakse tarnijast ning hin- nakatse eesmärk on kindlaks teha tarnija toodete alternatiiv- sed tarnekanalid või müügikohad. Nende põhimõtete raken- damisel tuleb hoolikalt silmas pidada teatavaid erijuhtumeid, mida on kirjeldatud punktides 56 ja 58. 18. Selle katse praktiline näide võib olla kohaldamine näiteks karastusjoogivillijate ühinemise puhul. Selle juhtumi puhul uuritaks küsimust, kas erimaitselised karastusjoogid kuulu- vad samale turule. Praktiline küsimus oleks, kas A maitse tar- bijad läheks üle muudele maitsetele, kui A maitse hind tõu- seks püsivalt 5–10 %. Kui piisav arv tarbijaid läheks üle näiteks B maitsele, mille tulemusena A hinnatõus ei oleks müügi vähenemisest tulenevalt kasulik, kuuluksid turule vähemalt A ja B. Protsessi tuleks laiendada, lisades teisi ole- masolevaid maitseid, kuni jõutakse toodete kogumini, mille puhul hinnatõus ei tooks kaasa piisavat nõudluse asendu- mist. 19. Üldjuhul, eriti aga ühinemisasjade arutamisel, võetakse arvesse keskmist turuhinda. Seda ei tehta juhul, kui keskmine hind on kujunenud piisava konkurentsi puudumise tingimus- tes. Eelkõige turgu valitseva seisundi kuritarvitamise uurimise korral võetakse arvesse asjaolu, et keskmine hind võib juba olla oluliselt suurendatud. Pakkumise asendatavus 20. Pakkumise asendatavust võib samuti arvesse võtta turgude määratlemisel olukorras, kus selle mõju on tõhususe ja vahetu mõju osas samaväärne nõudluse asendatavusega. See tähendab, et tarnijatel on vastukaaluks suhteliste hindade väi- kestele ja püsivatele muudatustele võimalik lühikese aja jooksul (1) asuda tootma asjaomaseid tooteid ning neid turus- tada, ilma et see tooks kaasa olulisi täiendavaid kulutusi või riske. Kui need tingimused on täidetud, on turuletoodaval täiendaval toodangul distsiplineeriv mõju asjassepuutuvate ettevõtete konkurentsikäitumisele. See mõju on tõhususe ja vahetu mõju poolest samaväärne nõudluse asendumisega. 21. Sellised olukorrad tekivad enamasti juhtudel, kus ettevõtted turustavad sama toodet erineva kvaliteedi või klassiga; isegi juhul, kui konkreetse lõpptarbija või konkreetsete lõpptarbi- jate rühma jaoks ei ole erinevad kvaliteedid asendatavad, kuu- luvad erinevad kvaliteedid samale tooteturule, kui enamik tarnijaid on võimelised erinevat kvaliteeti viivitamata ning (1) Tegemist on sellise ajavahemikuga, mis ei hõlma olemasoleva mate- riaalse ja immateriaalse põhivara olulist muutmist (vt punkt 23). 158 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd ilma eespool nimetatud olulise kulude kasvuta pakkuma ja müüma. Sellistel juhtudel hõlmab asjaomane tooteturg kõiki tooteid, mis on nõudluse ja pakkumise osas asendatavad, ning nende toodete müük liidetakse, et saada turu kogumaht. Samadel alustel võib grupeerida erinevaid geograafilisi piir- kondi. Potentsiaalne konkurents 24. Kolmandat konkurentsipiirangute allikat, potentsiaalset kon- kurentsi, ei võeta turgude määratlemisel arvesse, kuna tingi- mused, kus potentsiaalne konkurents on tegelikuks konku- rentsipiiranguks, olenevad turule seotud konkreetsete tegurite ja asjaolude analüüsist. Vajadusel tehakse see analüüs üksnes hilisemas faasis, enamasti pärast asjaomasel turul tegutsevate ettevõtete seisundi kindlakstege- mist ning juhul, kui see seisund toob kaasa konkurentsiala- seid probleeme. sisenemisega 22. Praktiline näide asendatavusest pakkumise poolel on toote- turu määratlemisel paberi juhtum. Paberit pakutakse üldju- hul erineva kvaliteediga, alates kirjapaberist kuni näiteks kunstiraamatute väljaandmiseks kasutatavate kõrgkvaliteet- sete paberiteni. Nõudluse seisukohast ei saa erineva kvalitee- diga paberit kasutada igaks otstarbeks, nt kunstiraamatut või kõrgkvaliteediga trükist ei saa teha madalama kvaliteediga paberi abil. Paberivabrikud on siiski valmis tootma erineva kvaliteediga tooteid ning tootmine on võimalik väheste kulu- tustega ning lühikese ajavahemiku jooksul ümber seadistada. Kui erilisi turustusprobleeme ei ole, on paberitootjatel seega võimalik täita erineva kvaliteediga toodete tellimusi, eelkõige tellimusi, mis tehakse piisava ajavaruga, et oleks võimalik tootmisplaane muuta. Sellises olukorras ei määratle komis- jon iga kvaliteediga paberi ning selle vastava kasutuse jaoks eraldi turgu. Erineva kvaliteediga paberid paigutatakse samale turule ning nende müük liidetakse, et hinnata turu koguväär- tust ja -mahtu. III. ASJAOMASTE TURGUDE MÄÄRATLEMISEL KASUTATA- VAD ANDMED Asjaomaste turgude määratlemise protsess praktikas Tooteturg 25. On mitmesuguseid andmeid, mis võimaldavad hinnata asen- damise eeldatavat ulatust. Konkreetsetel juhtudel on otsusta- vaks teatavat liiki andmed, kusjuures väga palju oleneb töös- tusharu ning vaadeldavate toodete või teenuste iseloomust ja spetsiifikast. Sama liiki andmed võivad teistel juhtudel olla tähtsusetud. Enamikul juhtudel peab otsus põhinema mit- mete kriteeriumide ja erinevate andmete läbiarutamisel. Komisjon käsitleb empiirilisi andmeid avatult, püüdes tõhu- salt kasutada kogu kättesaadavat teavet, mis võib konkreet- setel juhtudel tähtsust omada. Komisjon ei lähtu erinevate teabeallikate või andmeliikide jäigast hierarhiast. 23. Kui nõudluse asendatavus nõuaks olemasoleva materiaalse ja immateriaalse põhivara olulist muutmist, täiendavaid inves- teeringuid, strateegilisi otsuseid või viivitusi, ei võeta seda turu määratlemisel arvesse. Näiteid, kus komisjon nõudluse asendatavusega seoses turgu ei laiendanud, võib tuua tarbe- kaupade turult, eelkõige kaubamärgiga tähistatud jookide osas. Kuigi villimistehased võivad põhimõtteliselt villida eri- nevaid jooke, eelnevad toodete tegelikule müügiletoomisele kulutused ja viivitused (seoses reklaami, tootekatsetuse ja turustamisega). Neil juhtudel hinnataks pakkumise asendata- vuse ja teiste potentsiaalse konkurentsi vormide mõju hilise- mas faasis. 26. Asjaomaste turgude määratlemise protsessi võib kokku võtta järgmiselt: olemasoleva esialgse teabe või asjassepuutuvate ettevõtjate esitatud andmete alusel on komisjonil üldjuhul võimalik üldiselt määratleda võimalikud asjaomased turud, mille piires näiteks koondumist või konkurentsi piiramist hinnata. Üldjuhul ning konkreetsete juhtumite käsitlemise puhul ka kõikidel praktilistel juhtudel on küsimus enamasti mõningate võimalike asjaomaste turgude leidmises. Näiteks tooteturu puhul on sageli vaja välja selgitada, kas toode A ja toode B kuuluvad või ei kuulu samale tooteturule. Sageli juh- tub, et toote B kaasamisest piisab mis tahes konkurentsiprob- leemide lahendamiseks. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 159 27. Sellistes olukordades ei ole vaja arutada, kas turule kuulub veel tooteid, ega teha lõplikku otsust täpse tooteturu kohta. Kui kasutatavate alternatiivturgude määratluste kohaselt ei too kõnealune tehing kaasa konkurentsiprobleeme, jäetakse turu määratluse küsimus lahtiseks, vähendades seega äriühin- gute koormust seoses andmete esitamisega. õiguslike tõkete olemasolu või puudumist, hinnaregulatsioo- ne, kauplemist või tootmist piiravaid kvoote ja tariife, tehni- lisi standardeid, monopole, asutamisvabadust, halduslikke lube, pakendinormatiive jne. ühidalt öeldes teeb komisjon kindlaks võimalikud takistused ja tõkked, mis eraldavad konkreetses piirkonnas asuvad ettevõtted väljaspool seda piirkonda asuvate ettevõtete konkurentsisurvest, et teha kind- laks turu läbipõimumise täpne ulatus riigi, Euroopa ja maa- ilma tasandil. Geograafiline turg 28. Komisjoni käsitluse geograafilise turu määratluse osas võib kokku võtta järgmiselt: esialgse seisukoha geograafilise turu ulatuse kohta võtab ta üldiste näitajate alusel, nagu turuosade jaotus poolte ja nende konkurentide vahel ning esialgne hin- dade ja hinnaerinevuste analüüs riigi, ühenduse ja EMP tasan- dil. Seda esialgset seisukohta kasutatakse üldjuhul tööhüpo- teesina, et suunata komisjoni uurimist, mille eesmärk on jõuda täpse geograafilise turu määratluseni. 29. Uurida tuleb iga konkreetse hindade ja turuosade kujunemise põhjusi. Ettevõtetel võib kodumaistel turgudel olla suur turuosa üksnes mineviku olukorrast tulenevalt, samuti võib äriühingute homogeenne esindatus kogu EMPs tuleneda riigi või piirkonna geograafilistest turgudest. Esialgset tööhüpo- teesi võrreldakse seetõttu nõudlusenäitajate analüüsiga (riik- like või kohalike eelistuste tähtsus, klientide olemasolevad ostuharjumused, toodete eristamine/kaubamärgid jne), et teha kindlaks, kas eri piirkondade ettevõtted on tegelikult tar- bijatele reaalseks alternatiivseks pakkumise allikaks. Teoree- tiline katse põhineb ka sel juhul asendatavusel tulenevalt suh- teliste hindade muutumisest ning ka siin tuleb vastata küsimusele, kas poolte kliendid hakkaksid lühikese aja jook- sul ja väheoluliste kulutuste korral ostma mujal asuvatelt ette- võtetelt. 30. Vajadusel viiakse läbi pakkumisega seotud tegurite täiendav kontroll, tagamaks et eri piirkondades asuvatel ettevõtetel ei ole takistusi konkurentsivõimelise müügi arendamiseks kogu geograafilisel turul. See analüüs hõlmab asjaomases piirkon- nas müümiseks vajaliku kohaliku esindatusega seotud nõu- ja turustuskanaleid, turustus- deid, võrgu loomisega seotud kulusid, riigihangetega seotud juurdepääsutingimusi 31. Kaubavoogude tegelik jaotus ja areng annab sageli kasulikke lisaandmeid iga eespool nimetatud pakkumise või nõudlu- sega seotud teguri kohta ning selle kohta, kas need võivad toimida tegelike tõketena, mis kujundavad erinevaid geograa- filisi turge. Kaubavoogude analüüs keskendub üldjuhul veo- kulude küsimusele ning nende võimalikule takistavale mõjule erinevate piirkondade vahelise kauplemise arengus, pidades silmas tootmisettevõtete asukohti, tootmiskulusid ja suhte- list hinnataset. Ühenduse turu integreerumine 32. Lisaks võtab komisjon geograafiliste turgude määratlemisel, eelkõige koondumiste ja struktuursete ühisettevõtete puhul eriti ühenduse osas arvesse ka jätkuvat turuintegratsiooni protsessi. Koondumise või struktuurse ühisettevõtte mõju hindamisel ei saa tähelepanuta jätta meetmeid, mida siseturu programmi raames vastu võetakse ja rakendatakse, et kõrval- dada kaubandustõkked ja süvendada ühenduse turgude integ- ratsiooni. Olukord, kus riikide turud on üksteisest kunstlikult eraldatud tulenevalt õiguslikest tõketest, mis on nüüd kõrval- datud, toob üldjuhul kaasa varasemate hinna, turuosa ja kau- bavoogude ettevaatliku hindamise. Seepärast võib koondu- miste ja ühisettevõtete hindamisega seotud geograafiliste turgude määratlemisel arvesse võtta turuintegratsiooni prot- sessi, mis viiks lähitulevikus geograafiliste turgude laienemi- seni. 160 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd Andmete kogumine -varuosade turul olla erinevaid konkurentsipiiranguid, mis toovad kaasa kahe asjaomase turu väljajoonistumise. Samuti ei ole toodete omaduste erinevus iseenesest piisav, et välis- tada nõudluse asendatavust, kuna see oleneb suuresti erine- vate omaduste tähtsusest klientide jaoks. 33. Kui peetakse vajalikuks täpset turu määratlust, kontakteerub ühendus sageli peamiste klientide ning tööstusharu peamiste ettevõtetega, et uurida nende arvamusi toote- ja geograafiliste turgude piiride kohta ning saada otsuse tegemiseks vajalikku faktimaterjali. Komisjon võib kontakteeruda ka asjaomaste erialaliitudega ning eelnevatel turgudel tegutsevate ettevõte- tega, et oleks võimalik vajaduse piires määratleda eraldi toote- asjassepuutuvate toodete/teenuste tootmise või turustamise erinevate etappide osas. Ka võib ta taotleda täiendavaid andmeid asjaomastelt ettevõtjatelt. geograafilised turud ja 34. Vajadusel saadab komisjon kirjalikud teabetaotlused turul tegutsevatele isikutele, keda eespool on nimetatud. Taotlused sisaldavad üldjuhul küsimusi, mis seonduvad ettevõtete hin- nangutega hüpoteetiliste hinnatõusude mõju kohta ning nende arvamustega asjaomase turu piiride osas. Ka palutakse neil esitada faktilisi andmeid, mida komisjon peab vajalikuks asjaomase turu ulatuse kindlaksmääramisel. Komisjon võib ka kõneleda nende ettevõtete turundusjuhtide või teiste töö- tajatega, et saada parem ülevaade tarnijate ja klientide vahe- liste läbirääkimiste toimumisviisist ning mõista paremini asjaomase turu määratlemisega seotud küsimusi. Vajadusel võivad nad teha ka külastusi või kontrollvisiite poolte, nende klientide ja/või konkurentide tööruumidesse, et paremini mõista, kuidas tooteid valmistatakse ja müüakse. 35. Tooteturu osas otsusele jõudmiseks vajalikke andmeid võib liigitada järgmiselt. 37. Andmeid, mida komisjon käsitab vajalikuna, et hinnata, kas kaks toodet on nõudluse osas asendustooted, võib liigitada järgmiselt. 38. Andmed asenduste kohta lähiminevikus. Teatavatel juhtudel on võimalik analüüsida andmeid lähimineviku sündmuste või turušokkide kohta, mis pakuvad reaalseid näiteid asenda- misest kahe toote vahel. Võimaluse korral on sellised andmed üldjuhul turu määratlemisel otsustava tähtsusega. Kui mine- vikus on toimunud suhteliste hindade muudatusi (kusjuures muu on jäänud samaks), tehakse asendatavus kindlaks lähtu- valt vastavatest reaktsioonidest, mis väljenduvad nõudluse mahtudes. Kasulikku teavet võib saada ka varasematest uute toodete turuletoomise juhtudest, kui on võimalik täpselt ana- lüüsida, millised tooted on uuele tootele turuosa kaotanud. 39. On mitmeid kvantitatiivseid katseid, mis on spetsiaalselt loo- dud turgude piiritlemiseks. Need katsed hõlmavad erinevaid hindade elastsuse ja ristelastsuse (1) ökonomeetrilisi ja statis- tilisi käsitlusi seoses toote nõudlusega, hinnaliikumiste sar- nasustel põhinevaid katseid, hinnajadade põhjuslikkuse ana- lüüse sarnasusi. ja/või Komisjon võtab arvesse olemasolevaid kvantitatiivseid and- meid, mida on võimalik põhjalikult uurida, et teha kindlaks varasemaid asendussuundumusi. ja hinnatasemete -lähenemiste Andmed turgude määratlemiseks – tooteturg 36. Toote omaduste ja kasutusotstarbe analüüs võimaldab komisjonil esimese sammuna piiritleda võimalike asendus- toodete uurimisvaldkonna. Toote omadustest ja kasutusots- tarbest ei piisa siiski otsustamaks, kas kaks toodet on asen- dustooted. asendatavus või omaduste sarnasus ei ole iseenesest piisavad kriteeriumid, kuna klien- tide reaktsioon suhtelistele hinnamuutustele võib põhineda ka muudel kaalutlustel. Näiteks võib originaalautoosade ja Funktsionaalne 40. Klientide ja konkurentide arvamused. Komisjon kontaktee- rub sageli oma päringutega hõlmatud peamiste klientide ja konkurentidega, et koguda nende arvamusi tooteturu piiride kohta ning saada suurem osa faktimaterjalist, mida ta vajab (1) Toote X nõudluse omahinnaelastsusega mõõdetakse X nõudluse rea- geerimist selle omahinna protsentuaalsele muutusele. Toodete X ja Y hinna ristelastsus on toote X nõudluse reageerimine toote Y hinna protsentuaalsele muutusele. 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 161 turu ulatuse kohta otsuse tegemiseks. Klientide ja konkuren- tide põhjendatud vastuseid küsimusele, mis võib juhtuda kandidaattoodete väikese suhtelise hinnatõusu korral (näiteks 5–10 %) geograafilises piirkonnas, võetakse arvesse, kui need on põhjendatud piisavate faktidega. 43. Erinevad kliendikategooriad ja hinnadiskrimineerimine. Too- teturu ulatust võib piirata selgete kliendigruppide olemasolu. Asjaomase toote selge kliendigrupp võib moodustada konk- reetse eripärase turu, kus selle grupi suhtes võidakse raken- dada hinnadiskrimineerimist. Üldjuhul tekib see olukord, kui on täidetud kaks tingimust: a) on võimalik selgelt määratle- da, millisesse gruppi konkreetne klient talle asjaomaste too- dete müümise hetkel kuulub, ja b) klientide omavaheline kauplemine või kolmandate poolte tegutsemine vahendajana ei oleks tasuv. 41. Tarbijate eelistused. Tarbekaupade puhul võib komisjonil olla raske saada lõpptarbijate konkreetseid arvamusi asendustoo- dete kohta. Turu-uuringud, mida ettevõtted on varem telli- nud ning mida nad oma toodete hinnakujunduse ja/või turundustegevusega seotud otsustusteks kasutavad, võivad anda komisjoni poolt asjaomase turu piiritlemiseks vajalikke andmeid. Et teha kindlaks, kas majanduslikult oluline osa tar- bijaid peab kaht toodet asendatavaks, võetakse arvesse tarbi- jauuringuid kasutusharjumuste ja suhtumiste kohta, andmeid tarbijate ostuharjumuste kohta, jaemüüjate arvamusi ja üldi- semalt turu-uuringuid, mida pooled ja nende konkurendid esitavad, pidades silmas ka kõnealuste toodete kaubamärkide olulisust. Asjaomaste ettevõtjate või nende konkurentide poolt ühinemismenetluseks või määruses nr 17 sätestatud menetluseks korraldatud tarbijauuringute metoodikat uuri- takse üldjuhul eriti hoolikalt. Erinevalt juba varem tehtud uuringutest ei ole need koostatud tavapärase majandustege- vuse käigus, et vastu võtta majandustegevusega seotud otsu- seid. 42. Tõkked ja kulud, mis seonduvad nõudluse üleminekuga potentsiaalsetele asendustoodetele. Eksisteerib mitmeid tõk- keid ja kulusid, millest tulenevalt võib komisjon mitte käsi- tada kaht prima facie asendustoodet samale tooteturule kuu- luvatena. Kõikide võimalike asendus- ja üleminekukulude ammendavat loetelu ei ole võimalik esitada. Nimetatud tõke- tel või takistustel võib olla palju põhjusi ning oma otsustes on komisjon kokku puutunud õiguslike tõketega või muud liiki riikliku sekkumisega, järgnevatest turgudest tulenevate piirangutega, spetsiifiliste kapitaliinvesteeringute vajadusega või olemasoleva tootmismahu langusega seoses alternatiiv- sele tootmisele üleminekuga, klientide päritoluga, spetsiifi- liste investeeringutega tootmisprotsessi, õppega ja investee- ringutega inimkapitali, ümberseadistamiskulude ja muude investeeringutega, ebakindlusega kvaliteedi osas, tundmatute tarnijate mainega ja muude asjaoludega. Andmed turgude määratlemiseks – geograafiline turg 44. Andmeid, mida komisjon peab geograafilise turu osas otsu- sele jõudmiseks vajalikeks, võib liigitada järgmiselt. 45. Andmed varasemast ülekandumisest teistesse piirkondades- se. Teatavatel juhtudel on kättesaadavad andmed hinnamuu- datuste kohta eri piirkondades ning sellest tulenevate klien- tide reaktsioonide kohta. Üldjuhul võib samu kvantitatiivseid katseid, mida kasutatakse tooteturu määratlemiseks, kasutada ka geograafilise turu määratlemiseks, pidades silmas, et rah- vusvahelised hinnavõrdlused võivad olla keerukamad paljude tegurite tõttu, nagu kursimuutused, maksustamine ja toodete eristumine. 46. Nõudluse põhiomadused. Asjaomase toote nõudluse iseloom võib iseenesest kindlaks määrata geograafilise turu ulatuse. Sellised asjaolud nagu rahvuslikud eelistused või omamaiste kaubamärkide eelistamine, keel, kultuur ja elustiil ning koha- likul turul kohaloleku vajadus võivad tugevasti piirata kon- kurentsi geograafilist ulatust. 47. Klientide ja konkurentide arvamused. Vajadusel kontakteerub komisjon oma päringutega hõlmatud poolte peamiste klien- tide ja konkurentidega, et koguda nende arvamusi geograafi- lise turu piiride kohta ning saada suurem osa faktimaterjalist, mida ta vajab turu ulatuse kohta otsuse tegemiseks, tingimu- sel, et need on piisavalt tõendatud. 162 ET Euroopa Liidu Teataja 08/1. kd 48. Olemasolevad geograafilised ostuharjumused. Klientide ole- masolevate geograafiliste ostuharjumuste uurimisel saab kasulikke andmeid geograafilise turu võimaliku ulatuse koh- ta. Kui kliendid ostavad ühenduses või EMPs asuvatelt ette- võtetelt samalaadsetel tingimustel või korraldavad oma han- abil, kuhu saavad ked tõhusate pakkumismenetluste pakkumisi esitada kõikjal ühenduses ja EMPs asuvad äriühin- gud, käsitatakse üldjuhul, et geograafiline turg hõlmab kogu ühendust. 52. Eelnenud punktides kirjeldatakse erinevaid tegureid, mida võib turgude määratlemisel arvesse võtta. See ei tähenda, et igal konkreetsel juhul on vaja koguda andmeid ning hinnata kõiki neid tegureid. Nagu näitab komisjoni senine tegevus otsustuste vallas, piisab sageli praktikas otsusele jõudmiseks andmetest, mis saadakse osa kohta nimetatud teguritest. 49. Kaubavood/kaubasaadetiste struktuur. Kui klientide arv on sedavõrd suur, et nende kaudu ei ole võimalik geograafilis- test ostuharjumustest selget pilti saada, võib selle asemel kasutada andmeid kaubavoogude kohta, kui sellised piisava täpsusega statistilised andmed on vastavate toodete kohta olemas. Eelkõige annavad kaubavood ning nende põhjused väärtuslikke andmeid geograafilise turu ulatuse kindlaksmää- ramiseks, kuid need ei ole iseenesest otsustavad. 50. Tõkked ja üleminekukulud seoses tellimuste ümbersuunami- sega teiste piirkondade ettevõtetele. Näiteks piiriüleste ostude või kaubavoogude puudumine ei pruugi tingimata tähenda- da, et turg on ulatuselt riigisisene või väiksem. Siiski tuleb enne, kui otsustatakse, et geograafiline turg on konkreetsel juhul riigisisene, kindlaks teha riigisisest turgu isoleerivad tõkked. Ilmselt selgeim tõke, mis takistab kliendil tellimusi teistesse valdkondadesse ümber suunata, on veokulude ja veopiirangute mõju, mis tuleneb õigusaktidest või asjaomaste toodete iseloomust. Veokulude mõju piirab üldjuhul vaid suuremahuliste väikese väärtusega toodete geograafilise turu ulatust, pidades seejuures silmas, et veost tuleneva halvemuse võivad kompenseerida eelised teiste kulude osas (tööjõuku- lud või toorained). Juurdepääs turustusele asjaomases piir- konnas, teatavates sektorites seni eksisteerivad õiguslikud pii- rangud, kvoodid ja tollitariifid on samuti tõketeks, mis isoleerivad geograafilise piirkonna väljaspool seda piirkonda asuvate ettevõtete konkurentsisurvest. Märkimisväärsed üle- minekukulud hangete ümbersuunamisel teistes riikides asu- vatele ettevõtetele on samuti selliste tõkete allikaks. 51. Kogutud tõendite alusel määratleb komisjon seejärel geograa- filise turu, mille ulatus võib olla kohalikust ülemaailmseni, kusjuures komisjoni varasemates otsustes on näiteid nii kohalike kui ülemaailmsete turgude kohta. IV. TURUOSA ARVUTAMINE 53. Asjaomase turu määratlemine nii toote kui geograafilise ula- tuse järgi võimaldab kindlaks teha turul tegutsevad tarnijad ja kliendid/tarbijad. Selle alusel saab välja arvutada turu kogu- suuruse ning iga tarnija turuosa, mille aluseks on nende- poolne asjaomaste toodete müük asjaomases piirkonnas. Praktikas on turu suurus ja turuosad sageli kättesaadavad turuallikatest, st ettevõtete hinnangutest, tööstuskonsultan- tide ja/või kaubandusühenduste tellitud uuringutest. Kui see ei ole võimalik või kui olemasolevad hinnangud ei ole usal- dusväärsed, palub komisjon üldjuhul igal asjaomasel turul tegutseval tarnijal esitada oma müügiandmed, et oleks või- malik kokku arvutada turu suurus ja turuosad. 54. Kui üldjuhul arvutatakse turuosad müügi alusel, on siiski teisi näitajaid, mis olenevalt konkreetsest asjassepuutuvast tootest või turust võivad anda kasulikku teavet, eelkõige näiteks kau- bandusturgudel tegutsejate arv, kasutatavate õhusõidukite arv või, näiteks kaevandussektori puhul, olemasolevad reservid. 55. On rusikareegel, et kasuliku teavet annavad läbimüük ja müügikäive. Diferentseeritud toodete puhul käsitatakse üld- juhul, et iga tarnija suhtelist seisundit ja jõudu kajastavad paremini müügikäive ja sellega seonduv turuosa. V. MUUD KÜSIMUSED 56. On teatavaid valdkondi, kus eespool esitatud põhimõtete rakendamisel tuleb olla hoolikas. See kehtib esmaste ja tei- seste turgude vaatlemisel, eelkõige juhul, kui ettevõtjate tege- vust teataval ajahetkel tuleb analüüsida vastavalt artiklile 86. Turgude määratlemise meetod on neil juhtudel sama, st klientide reaktsiooni hindamine lähtuvalt nende ostuotsustest seoses suhteliste hinnamuutustega, võttes aga arvesse ka asendusepiiranguid, mis tulenevad tingimustest seonduvatel turgudel. Teiseste toodete, näiteks varuosade turu kitsas mää- ratlus võib olla vajalik, kui on oluline ühilduvus esmase too- tega. Probleemid ühilduvate teiseste toodete leidmisel koos kõrgete hindade ning esmaste toodete pika elueaga võivad 08/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 163 muuta teiseste toodete suhtelise hinnatõusu kasulikuks. Turu määratlus võib olla erinev, kui on võimalik teiseste toodete märkimisväärne asendamine või kui esmaste toodete omadu- sed muudavad kasulikuks tarbijate reaktsiooni teiseste too- dete suhtelisele hinnatõusule. 57. Teatavatel juhtudel võib asendusahelate olemasolu viia seon- duva turu määratluseni, kui turu äärealadel asuvad tooted või valdkonnad ei ole otseselt asendatavad. Näiteks võib tuua oluliste veokuludega toote geograafilise ulatuse. Sellistel juh- tudel on tarned teatavast tootmisettevõttest veokulude tõttu piiratud iga tootmisettevõtet ümbritseva kindla alaga. Põhi- mõtteliselt võib selline ala olla asjaomane geograafiline turg. Kui aga tootmisettevõtted paiknevad selliselt, et eri tootmis- ettevõtteid ümbritsevad piirkonnad olulisel määral kattuvad, on võimalik, et nende toodete hinnakujundust piirab ahel- asenduse efekt, millest tulenevalt määratletakse laiem geo- graafiline turg. Sama põhjendust võib kohaldada, kui toode B on toodete A ja C asendustoode. Isegi kui tooted A ja C ei ole teineteise otsesed asendustooted, võidakse nad paigutada samale asjaomasele tooteturule, kuna nende vastavat hinna- kujundust võib piirata asendatavus B suhtes. 58. Praktikas tuleb asendusahelate olemasolu tõendada faktiliste andmetega, näiteks hinnasõltuvusega asendusahelate otstes, et oleks võimalik asjaomast turgu konkreetsel juhul laienda- da. Hinnatasemed ahelate otstes peavad olema ka samas suu- rusjärgus


title: Δήλωση της Δανίας στα πρακτικά του Συμβουλίου

eurovoc_concepts:
Denmark
aid programme
arms limitation
conventional weapon
joint action
non-alignment

formats: html pdfa1b print


title: Komisijos pranešimas dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo Bendrijos konkurencijos teisės tikslams (97/C 372/03)tekstas svarbus EEE.

text: 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 155 31997Y1209(01) C 372/5 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1997 12 9 KOMISIJOS PRANEŠIMAS dėl atitinkamos rinkos apibrėžimo Bendrijos konkurencijos teisės tikslams (97/C 372/03) (tekstas svarbus EEE) I. ĮŽANGA 1. Šio pranešimo tikslas – padėti suprasti, kaip Komisija, užtik- rindama Bendrijos konkurencijos teisės įgyvendinimą, taiko atitinkamos prekės ir geografinės rinkos sąvokas, ypač tai- kant Tarybos reglamentus Nr. 17 ir (EEB) Nr. 4064/89, jų ekvivalentus kituose sektoriuose, tokiuose kaip transporto, anglių ir plieno bei žemės ūkio, ir atitinkamas EEE sutarties nuostatas (1). Visame šiame pranešime nuorodos į Sutarties 85 ir 86 straipsnius ir susijungimų kontrolę turi būti supran- tamos kaip nuorodos į lygiavertes nuostatas EEE sutartyje ir EAPB sutartyje. 2. Rinkos apibrėžimas yra priemonė konkurencijos riboms tarp įmonių nustatyti ir apibrėžti. Jo pagalba sudaroma sistema, kuriai vadovaudamasi Komisija taiko konkurencijos politiką. Pagrindinis rinkos apibrėžimo tikslas yra sistemingai nustatyti konkurencijos ribojimus, su kuriais susiduria tam tikros įmonės (2). Tiek prekės rinkos, tiek geografinės rinkos apibrėžimo tikslas yra nustatyti tuos faktinius tam tikrų įmo- nių konkurentus, kurie gali riboti tų įmonių veiksmus ir truk- dyti joms veikti nepriklausomai nuo veiksmingo konkuren- cijos spaudimo. Būtent todėl rinkos apibrėžimas, be kita ko, leidžia apskaičiuoti rinkos dalis, kurios suteiktų reikšmingą informaciją apie rinkos galią nustatant dominavimą arba tai- kant 85 straipsnį. 3. Iš 2 punkto matyti, kad sąvoka „atitinkama rinka“ skiriasi nuo kitų rinkos apibrėžimų, dažnai vartojamų kituose kon- tekstuose. Pavyzdžiui, įmonės dažnai vartoja terminą „rinka“ turėdamos galvoje teritoriją, kur jos parduoda savo prekes, arba apskritai pramonės šaką ar sektorių, kuriam jos pri- klauso. 4. Atitinkamos prekės rinkos, ir atitinkamos geografinės rinkos apibrėžimas dažnai turi lemiamos įtakos vertinant konkuren- cijos atvejį. Viešai svarstydama rinkos apibrėžimą bei nuro- dydama kriterijus ir įrodymus, kuriais ji remiasi priimdama sprendimą, Komisija tikisi padidinti savo politikos ir spren- dimų priėmimo proceso skaidrumą konkurencijos politikos srityje. 5. Didesnis skaidrumas padės įmonėms ir jų patarėjams geriau numatyti galimybę, kad konkrečiu atveju Komisija gali iškelti konkurencijos pažeidimo klausimus. Todėl įmonės gali atsi- žvelgti į tokią galimybę priimdamos savo vidaus sprendimus, svarstant, pavyzdžiui, įsigijimus, bendrų įmonių steigimą ar tam tikrų sutarčių sudarymą. Be to, tokiu būdu ketinama padėti įmonėms geriau suprasti, kokio pobūdžio informaciją Komisija laiko tinkama rinkos apibrėžimo tikslams. 6. Komisijos aiškinimas, kas yra „atitinkama rinka“ nepriešta- rauja aiškinimui, kurį gali pateikti Teisingumo Teismas ar Europos Bendrijų pirmosios instancijos teismas. II. ATITINKAMOS RINKOS APIBRĖŽIMAS (1) Valstybės pagalbos atvejais atliekant vertinimus dėmesys ypač krei- piamas į pagalbos gavėją ir į atitinkamą pramonės šaką arba sekto- rių, o ne į konkurencijos ribojimus, su kuriais susiduria pagalbos gavėjas. Kai kiekvienu atskiru atveju iškyla klausimas dėl rinkos galios, taigi ir dėl atitinkamos rinkos, čia apibūdinamos vertinimo dalys galėtų pasitarnauti pagrindu valstybės pagalbos vertinimui. (2) Šiame informaciniame pranešime „tam tikros įmonės“ koncentraci- jos atvejais bus koncentracijos šalys; atliekant tyrimus pagal Sutarties 86 straipsnį – tiriamos įmonės arba besiskundžiantieji; atliekant tyri- mus pagal 85 straipsnį – sutarties šalys. Atitinkamos prekės rinkos ir atitinkamos geografinės rinkos apibrėžimas 7. Sutarties 85 ir 86 straipsniais grindžiami reglamentai, ypač Reglamento Nr. 17 A/B formos 6 skyriuje bei Reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijos Bendrijos mastu kontrolės CO formoje pateikiami šie apibrėžimai, kur „atitin- kamos prekės rinkos“ apibūdinamos taip: 156 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. „Atitinkama prekės rinka apima visas prekes ir (arba) paslau- gas, kurias vartotojas laiko vienodomis ar pakeičiamomis pagal prekių savybes, kainas ir paskirtį. “ 8. „Atitinkamos geografinės rinkos“ apibūdinamos taip: „Atitinkama geografinė rinka apima teritoriją, kurioje suin- teresuotos įmonės dalyvauja prekių ar paslaugų pasiūloje ir paklausoje, kurioje konkurencijos sąlygos yra pakankamai vienodos ir kuri nuo gretimų teritorijų skiriasi tuo, kad jose yra pastebimai skirtingos konkurencijos sąlygos“. 9. Todėl atitinkama rinka, kurioje reikia įvertinti konkurenciją, yra nustatoma sujungiant prekės ir geografinę rinkas. 7 ir 8 dalyse pateiktus apibrėžimus (atspindinčius Teisingumo Teismo ir pirmosios instancijos teismo precedentų teisę bei pačios Komisijos kuriamą sprendimų praktiką) Komisija aiš- kina pagal šiame pranešime pateikiamus orientyrus. 11. Tokio paties požiūrio Komisija laikosi taikydama Sutarties 86 straipsnį įmonėms, užimančioms pavienę ar kolektyvinę dominuojančią padėtį. Pagal Reglamentą Nr. 17 Komisija turi teisę atlikti tyrimą ir sustabdyti tokį piktnaudžiavimą domi- nuojančia padėtimi, kuri taip pat privalo būti apibrėžiama pagal atitinkamą rinką. Rinkas taip pat gali reikėti apibrėžti taikant Sutarties 85 straipsnį, ypač nustatant, ar yra padidėjęs konkurencijos ribojimas arba nustatant, ar pagal 85 straips- nio 3 dalies b punktą laikomasi sąlygos dėl išimties taikant 85 straipsnio 1 dalį. 12. Atitinkamos rinkos apbrėžimo kriterijai paprastai taikomi analizuojant tam tikrą elgesį rinkoje bei analizuojant struk- tūrinius prekių pasiūlos pakitimus. Tačiau tokia metodika gali duoti skirtingus rezultatus priklausomai nuo tiriamo konkurencijos klausimo pobūdžio. Pavyzdžiui, geografinės rinkos apimtis gali būti kitokia analizuojant koncentraciją, kai analizė iš esmės yra būsima, lyginant su veiklos praeityje analize. Skirtingos laiko perspektyvos kiekvienu atveju gali sąlygoti tai, kad tiems pačioms prekėms bus apibrėžtos skir- tingos geografinės rinkos priklausomai nuo to, ar Komisija nagrinėja pasiūlos struktūros pakitimą, tokį kaip koncentra- cija ar kooperatinė bendra įmonė, ar ji nagrinėja klausimus, susijusius su tam tikru elgesiu praeityje. Atitinkamos rinkos sąvoka ir Bendrijos konkurencijos politikos tikslai Pagrindiniai rinkos apibrėžimo principai 10. Atitinkamos rinkos sąvoka glaudžiai susijusi su tikslais, kurių siekiama Bendrijos konkurencijos politika. Pavyzdžiui, kal- bant apie Bendrijos susijungimų kontrolę, struktūrinių pre- kių arba paslaugų pasiūlos pokyčių kontrolė reikalinga tam, kad nebūtų sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis, itin ribojanti veiksmingą konkurenciją pakankamai didelėje bendrosios rinkos dalyje. Pagal Bendrijos konkurencijos taisykles, dominuojanti padėtis yra kai įmonė ar įmonių grupė gali žymia apimtimi elgtis nepriklausomai nuo savo konkurentų, klientų ir, pagaliau, savo vartotojų (1). Taip paprastai atsitinka, kai įmonei ar įmonių grupei tenka didelė tiekimo dalis kurioje nors rinkoje, su sąlyga, kad kiti veiks- niai, į kuriuos atsižvelgiama vertinime (kaip kliūtys įeiti į rin- ką, vartotojų gebėjimas reaguoti, ir t. t. ), krypsta ta pačia link- me. (1) Apibrėžimą pateikė Teisingumo Teismas 1979 m. vasario 13 d. sprendime dėl bylos 85/76, Hoffmann-La Roche [1979] ECR ir vėliau patvirtino kituose sprendimuose. Konkurencijos ribojimai 13. Įmonėms įtaką daro trys pagrindiniai šaltiniai ar konkuren- cijos ribojimai: paklausos pakeičiamumas, pasiūlos pakeičia- mumas ir potenciali konkurencija. Ekonominiu požiūriu ati- tinkamos rinkos apibrėžimui paklausos pakeičiamumas reiškia greičiausią ir efektyviausią drausminančią jėgą tam tik- ros prekės tiekėjams, ypač jų sprendimams dėl kainos nusta- tymo. Įmonė ar įmonių grupė negali daryti didelio poveikio tokioms vyraujančioms pardavimo sąlygoms kaip kainos, jeigu vartotojai nesunkiai gali gauti pakeičiančiųjų prekių ar pirkti jas iš kitur esančių tiekėjų. Iš esmės, rinkos apibrėžimo naudojimas susideda nustatant, tam tikrų įmonių klientams tiek pagal veiksmingus alternatyvius pasiūlos prekes/paslaugas, tiek pagal geografinę tiekėjų padėtį. šaltinius 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 157 14. Konkurencijos ribojimai, kylantys iš pasiūlos pakeičiamumo, išskyrus ribojimus, aprašytus 20–23 dalyse, bei iš galimos konkurencijos, yra mažiau tiesioginiai ir bet kuriuo atveju rei- kalauja papildomų veiksnių analizės. Todėl į tokius ribojimus atsižvelgiama konkurencijos analizės vertinimo stadijoje. Paklausos pakeičiamumas 15. Vertinant paklausos pakeičiamumą, reikia nustatyti prekių, kurias vartotojai laiko pakeičiančiosiomis, asortimentą. Vienu iš būdų galima laikyti spekuliatyvinį, kai numatomas taria- mas nedidelis ilgalaikis santykinių kainų pakitimas ir įverti- nama galima vartotojų reakcija į tokį kainų padidinimą. Apibrėžiant rinką, dėmesys sutelkiamas į kainas funkciniais ir praktiniais tikslais ir dar tiksliau į paklausos pakeičiamumą, kylantį dėl nedidelių pastovių santykinių kainų pokyčių. Tokiu būdu gaunami aiškūs požymiai, į ką reikia atsižvelgti apibrėžiant rinkas. 16. Abstrakčiai toks požiūris reiškia, kad pradedant prekių, kuriomis prekiauja tam tikros įmonės, rūšimi ir teritorija, kurioje jos parduodamos, į rinkos apibrėžimą įtraukiamos arba neįtraukiamos papildomos prekės ir teritorijos priklau- somai nuo to, ar tų kitų prekių ir teritorijų konkurencija daro poveikį ar pakankamai riboja prekiaujančiųjų šalių prekių kainų nustatymą per trumpą laikotarpį. Jei pakeičiamumas buvo pakankamas, 17. Reikia atsakyti į klausimą, ar dėl tariamo nedidelio (nuo 5 iki 10 %) bet pastovaus santykinių kainų padidėjimo nagrinėjamose teritorijose prekiaujančiųjų šalių pirkėjai ims pirkti lengvai prieinamus pakaitalus, ar pirks iš kitur esančių tiekėjų. kad neapsimokėtų didinti kainų, nes sumažėtų pardavimas, papil- domi pakaitalai ir teritorijos įtraukiamos į atitinkamos rin- kos apibrėžimą. Taip daroma tol, kol prekių ir geografinių teritorijų asortimentas bus toks, kad bus pelninga nedaug ilgam laikui padidinti santykines kainas. Tokia pat analizė tai- koma perkamosios galios koncentracijos atvejais, kur atskai- tos tašku laikomas tiekėjas, o kainos testas reikalingas alter- natyviems ar parduotuvėms nustatyti. Taikant šiuos principus, reikia ati- džiai atsižvelgti į tam tikras ypatingas situacijas, aprašytas 56 ir 58 punktuose. to tiekėjo prekių platinimo kanalams 18. Praktinį šio testo pavyzdį galima pateikti taikant jį, pavyz- džiui, nealkoholinių gėrimų išpilstytojų susijungimui. Šiuo atveju reiktų atlikti tyrimą ir nustatyti, ar skirtingo skonio nealkoholiniai gėrimai priklauso tai pačiai rinkai. Praktiškai, reiktų nustatyti, ar A gėrimus perkantys vartotojai imtų pirkti kitus gėrimus, jeigu A gėrimų kaina padidėtų 5–10 % Jei pakankamai daug vartotojų imtų pirkti, tarkim, B gėrimus, dėl ko A gėrimų kainos padidinimas neapsimokėtų, nes jų būtų parduodama mažiau, tuomet rinka apimtų A ir B gėrimus. Šį procesą reiktų taikyti ir kitoms gėrimų rūšims, kol būtų nustatytas toks prekių asortimentas, kurių kainos pakėlimas nesukeltų didesnio paklausos pakitimo. 19. Apskritai, ir ypač susijungimų analizei, kaina, į kurią reikia atsižvelgti, būtų vyraujanti rinkos kaina. Tačiau tai netinka tuomet, kai vyraujanti kaina nustatoma nepakankamos kon- kurencijos sąlygomis. Tiriant piktnaudžiavimus dominuojan- čia padėtimi, ypač reikia atsižvelgti į faktą, kad vyraujanti kaina jau gali būti gerokai padidėjusi. Pasiūlos pakeičiamumas 20. Taip pat galima atsižvelgti į pasiūlos pakeičiamumą, kai rin- kos apibrėžiamos esant tokiai padėčiai, kad jo poveikis efek- tyvumo ir greitumo atžvilgiu yra tolygus paklausos pakeičia- mumui. Tai reiškia, kad atsiliepdami į ilgalaikius nedidelius santykinių kainų pakitimus, tiekėjai per trumpą laiką (1) ir nepatirdami didesnių papildomų sąnaudų ar rizikos gali pakeisti atitinkamų prekių gamybą ir jas pardavinėti. Kai šios sąlygos yra patenkinamos, papildoma į rinką pateikiama pro- dukcija turės drausminantį poveikį dalyvaujančių įmonių konkurenciniam elgesiui. Efektyvumo ir greitumo sąlygomis toks poveikis yra tolygus paklausos pakeičiamumo poveikiui. 21. Tokios situacijos paprastai atsiranda, kai įmonės prekiauja viena plataus kokybės ar rūšies spektro preke; net jeigu galu- tiniam vartotojui ar vartotojų grupei skirtingos kokybės yra tarpusavyje nepakeičiamos, skirtingos kokybės prekės vis tiek pateks į tą pačią prekės rinką, jeigu dauguma tiekėjų galės (1) Tai yra toks periodas, per kurį nereikia atlikti didesnio materialaus ir nematerialaus turto pertvarkymo (žr. 23 punktą). 158 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. nedelsdami ir be žymių sąnaudų pasiūlyti ir parduoti įvairios kokybės prekę. Tokiais atvejais atitinkama prekės rinka apims visas prekes, kurios yra pakeičiamos paklausos ir pasiūlos atžvilgiu ir esami tokių prekių pardavimai bus sujungti taip, kad parodytų visą rinkos vertę ar apimtį. Toks pats sampro- tavimas bus grupuojant įvairias geografines teritorijas. Potenciali konkurencija 24. Apibrėžiant rinkas, neatsižvelgiama į trečiąjį konkurencijos ribojimo šaltinį - potencialią konkurenciją, nes sąlygos, kurio- mis galima potenciali konkurencija būtų iš tiesų veiksmingu konkurencijos ribojimu, priklauso nuo konkrečių veiksnių ir aplinkybių, susijusių su įėjimu į rinką, analizės. Jei reikia, tokia analizė atliekama tik paskesnėje stadijoje, paprastai po to, kai atitinkamoje rinkoje dalyvaujančių įmonių padėtis jau būna įvertinta ir kelia nerimo konkurencijos požiūriu. 22. Praktinis pavyzdys, kaip pasiūlos pakeičiamumas taikomas prekės rinkų apibrėžimui, gali būti popieriaus atveju. Papras- tai popierius yra tiekiamas įvairių rūšių, nuo standartinio rašomojo iki aukštos kokybės popieriaus, pavyzdžiui naudo- jamo spausdinti meno leidiniams. Paklausos požiūriu įvairių rūšių popierius negali būti naudojamas bet kuriai paskirčiai, pvz. , meno knyga ar aukštos kokybės leidinys negali būti spausdinamas ant žemos kokybės popieriaus. Tačiau popie- riaus fabrikai yra pasirengę gaminti įvairios kokybės popie- rių ir gamyba gali būti sureguliuota su nedidelėmis sąnaudo- mis ir pakankamai greitai. Jei platinimas nesudaro ypač didelių sunkumų, popieriaus gamintojai gali konkuruoti dėl įvairios kokybės popieriaus užsakymų, ypač jei tie užsakymai neskubūs ir leidžia pertvarkyti gamybos planus. Tokiomis aplinkybėmis Komisija neapibrėžia atskiros rinkos kiekvienai popieriaus rūšiai ir paskirčiai. Visos popieriaus rūšys patenka į tą pačią atitinkamą rinką, o jų pardavimai susumuojami įvertinti bendrą rinkos vertę ir apimtį. III. ĮRODYMAI, KURIAIS REMIAMASI APIBRĖŽIANT ATITIN- KAMAS RINKAS Praktinis atitinkamos rinkos apibrėžimo procesas Prekės rinkos apibrėžimas 25. Yra visa skalė įrodymų, leidžiančių įvertinti, kokiu mastu būtų įmanomas pakeičiamumas. Atskirais atvejais tam tikrų rūšių įrodymai gali būti lemiami, priklausomai nuo pramonės šakos bei tiriamų prekių ar paslaugų savybių ir specifikos. Kitais atvejais tie patys įrodymai gali būti visai nereikšmingi. Dažniausiai sprendimas grindžiamas įvertinus daug kriterijų ir įrodymų. Komisija laikosi atviro požiūrio į empirinius įro- dymus, kurio tikslas efektyviai pasinaudoti visa turima infor- macija, tinkama kiekvienam konkrečiam atvejui. Komisija nesilaiko griežtos informacijos šaltinių ar įrodymų rūšių hie- rarchijos. 23. Jei pasiūlos pakeičiamumas reikalautų didelio materialaus ir nematerialaus turto pertvarkymo, papildomų investicijų, strateginių sprendimų ar laiko, rinkos apibrėžimo stadijoje į jį nebūtų atsižvelgiama. Pavyzdžių, kai dėl pasiūlos pakeičia- mumo Komisija nepadidino rinkos, galima rasti plataus var- tojimo prekių srityje, ypač firminių gėrimų. Nors pilstymo įmonės iš principo gali pilstyti visokius gėrimus, reikia sąnaudų ir laiko (reklamai, prekės bandymui ir platinimui), kol produkcija bus faktiškai parduota. Tokiais atvejais pasiū- los pakeičiamumo poveikis bei kitos galimos konkurencijos formos būtų nagrinėjamos vėlesnėje stadijoje. 26. Atitinkamų rinkų apibrėžimo procesą galima apibendrinti taip: pagal turimą preliminarią informaciją ar pagal susijusių įmonių pateiktą informaciją Komisija paprastai sugeba bend- rais bruožais nustatyti galimas atitinkamas rinkas, kuriose, pavyzdžiui, reikia įvertinti koncentraciją ar konkurencijos apribojimą. Apskritai ir praktiniais tikslais sprendžiant konk- rečias bylas, paprastai dar reikia nustatyti keletą alternatyvių galimų atitinkamų rinkų. Pavyzdžiui, nustatant prekės rinką, dažniausiai reikės nustatyti, ar A prekė ir B prekė priklauso ar nepriklauso tai pačiai prekės rinkai. Dažniausiai būna taip, kad įtraukus B prekę, nelieka pagrindo konkurencijai. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 159 27. Esant tokioms situacijoms, nebūtina svarstyti, ar rinkoje yra papildomų prekių, arba daryti galutinę išvadą dėl tikslios prekės rinkos. įmanomus alternatyvius rinkos apibrėžimus tam tikra operacija nekelia susirūpinimo dėl konkurencijos, rinkos apibrėžimo klausimas paliekamas atvi- ras, o įmonėms dėl to palengvėja, nes nereikia teikti informa- cijos. Jei pagal Geografinės rinkos apibrėžimas 28. Komisijos požiūrį į geografinės rinkos apibrėžimą galima api- bendrinti taip: ji preliminariai atsižvelgia į geografinės rinkos mastą pagal daugelį rodiklių, rodančių šalių ir jų konkurentų rinkos dalis, bei į preliminarią kainodaros ir kainų skirtumų nacionaliniame ir Bendrijos ar EEE lygmenyje analizę. Toks pradinis požiūris iš esmės naudojamas kaip darbinė hipotezė, padedanti Komisijai sutelkti dėmesį į jos klausimų atsakymus, kuriais remiantis nustatomas tikslus geografinės rinkos apibrėžimas. 29. Būtina išnagrinėti priežastis, apsprendžiančias tam tikrų kainų ir rinkos dalių pasiskirstymą. Vidaus rinkose įmonės gali turėti dideles rinkos dalis vien dėl savo geros praeities, ir priešingai, vienalytis įmonių buvimas visoje EE erdvėje gali priklausyti nuo nacionalinių ir regioninių geografinių rinkų. Todėl pradinė darbinė hipotezė tikrinama pagal paklausos savybių analizę (nacionalinio ar vietinio pasirinkimo svarba, esami vartotojų pirkinių struktūriniai modeliai, prekių dife- renciacija arba rūšys, ir kt. ), kad būtų galima nustatyti, ar įvai- riose teritorijose esančios įmonės iš tiesų sudaro realų alter- natyvų tiekimo šaltinį vartotojams. Teorinis eksperimentas vėl grindžiamas pakeičiamumu, atsirandančiu dėl santykinių kainų pokyčių, todėl vėl reikia atsakyti į klausimą, ar šalių vartotojai imtų užsakyti prekes kitur esančioms įmonėms per trumpą laiką ir su nedidelėmis sąnaudomis. 30. Jei reikia, tiekimo veiksniai bus tikrinami toliau, kad užtik- įmonės neturi savo rinti, sunkumų visoje geografinėje rinkoje plėtodamos jog įvairiose teritorijose esančios prekybą konkurencijos sąlygomis. Atliekant tokią analizę, reikia ištirti, kaip patekti į vietinę rinką, kad būtų galima pre- kiauti toje teritorijoje, kokiomis sąlygomis galima pasinau- doti platinimo kanalais, sąnaudas, susijusias su platinimo tinklo sukūrimu, bei buvimą ar nebuvimą reguliavimo bar- jerų, atsirandančių dėl viešųjų pirkimų, kainų reguliavimo, prekybą ar gamybą ribojančių kvotų ir tarifų, techninių stan- dartų, monopolių, laisvės steigti įmones, reikalavimų turėti administracinius leidimus, įpakavimo taisyklių ir t. t. Trum- pai tariant, Komisija nustatys galimas kliūtis ir barjerus, ats- kiriančius konkrečioje teritorijoje esančias įmones nuo už tos teritorijos ribų esančių įmonių konkurencinio spaudimo, ir tokiu būdu nustato tikslų rinkų tarpusavio skvarbos laipsnį nacionaliniame, Europiniame ar pasauliniame lygmenyje. 31. Faktinis prekybos srautų modelis ir raida leidžia pasinaudoti papildomais rodikliais, parodančiais kiekvieno aukščiau minėto paklausos ar pasiūlos veiksnio ekonominę reikšmę bei kokiu mastu jie gali sudaryti ar nesudaryti faktinių bar- jerų, sukuriančių atskiras geografines rinkas. Atliekant pre- kybos srautų analizę, paprastai bus nagrinėjamas transporta- vimo išlaidų klausimas bei kiek tai gali trukdyti prekybai tarp įvairių teritorijų, atsižvelgiant į gamyklų buvimo vietą, gamy- bos sąnaudas ir santykinių kainų lygius. Rinkos integracija Bendrijoje 32. Galiausiai, Komisija atsižvelgia į besitesiantį rinkos integraci- jos procesą, ypatingai Bendrijoje, kai apibrėžia, ypač koncent- racijos ar struktūrinių bendrųjų įmonių srityje. Pasirinktos ir vidaus rinkos programoje įgyvendintos priemonės, skirtos prekybos kliūtims pašalinti ir toliau integruoti Bendrijos rin- kas, negali būti ignoruojamos įvertinant koncentracijos ar struktūrinės bendrosios įmonės poveikį konkurencijai. Situa- cija, kai nacionalinės rinkos buvo dirbtinai atskirtos viena nuo kitos įstatymais nustatytų kliūčių, kurios dabar yra panai- kintos, verčia atsargiai vertinti praeities kainas, rinkos dalis ar prekybos modelius. Todėl, kai geografinė rinka apibrėžiama siekiant įvertinti koncentracijas ir bendrąsias įmones, galima atsižvelgti į rinkos integracijos procesą, kuris netrukus atves prie platesnių geografinių rinkų. 160 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. Įrodymų rinkimo procesas 33. Kai laikoma, kad reikalingas tikslus rinkos apibrėžimas, Komisija dažnai susisiekia su pagrindiniais vartotojais ir pagrindinėmis pramonės šakos įmonėmis, kad sužinotų jų nuomonę apie prekės ir geografinių rinkų ribas ir kad gautų būtinų faktinių įrodymų, leidžiančių padaryti išvadą. Komi- sija taip pat gali susisiekti su atitinkamomis profesinėmis sąjungomis bei įmonėmis, veikiančiomis vertikaliai aukštyn esančiose rinkose, kad galėtų, kiek būtina, apibrėžti atskirai prekės ir geografinę rinkas įvairiems prekių/paslaugų gamy- bos ir paskirstymo lygiams. Ji taip pat gali pareikalauti papil- domos informacijos iš susijusių įmonių. 34. Jei reikia, Komisija išsiunčia pirmiau minėtiems rinkos daly- viams raštiškus prašymus pateikti informaciją. Tuose prašy- muose paprastai yra klausimų apie tai, kokia būtų įmonių reakcija, jei kainos padidėtų, bei jų požiūris apie atitinkamos rinkos ribas. Taip pat bus prašoma pateikti faktinę informa- ciją, kuri Komisijos nuomone, yra būtina atitinkamos rinkos mastui nustatyti. Komisija taip pat gali pasikalbėti su įmonių rinkodaros direktoriais ar kitais pareigūnais, kad geriau įsi- vaizduotų, kaip vyksta tiekėjų ir klientų derybos, ir geriau suprastų klausimus, rinkos apibrėžimu. Jei tikslinga, Komisija taip pat gali aplankyti ar patikrinti šalių patalpas, jų klientus ir (arba) jų konkurentus, kad geriau suprastų, kaip gaminamos ir parduodamos prekės. su atitinkamos susijusius 35. Įrodymai, tinkami išvadai apie prekės rinką padaryti, gali būti skirstomi į šias kategorijas: prekės savybių ir paskirties nepakanka. Funkcinis savybių tapatumas ar panašumas pats savaime negali būti pakankami kriterijai, nes vartotojų reakciją į santykinių kainų pokyčius galima nustatyti ir kitais būdais. Pavyzdžiui, konkurencijos ribojimai originalių automobilių įrangos dalių rinkoje ir atsarginių dalių rinkoje gali būti skirtingi, ir dėl to leidžiantys atskirti dvi atitinkamas rinkas. Ir priešingai, pačių prekių savybių skirtumų nepakanka pakeičiamumui pagal paklausą nustatyti, kadangi tai labai priklauso nuo to, kaip vartotojai vertina įvairias savybes. 37. Įrodymai, kuriuos Komisija laiko tinkamais vertinti, ar dvi prekės yra pakeičiamos tarpusavyje pagal paklausą, gali būti skirstomi taip: 38. Pakeičiamumo įrodymas pagal nesenus įvykius. Kai kuriais atve- jais įrodymą galima analizuoti siejant su neseniai rinkoje vykusiais įvykiais ar sukrėtimais, kurie pateikia faktinius dviejų prekių pakeičiamumo pavyzdžius. Jei tokia informa- cija prieinama, ji paprastai būna esminė rinkos apibrėžimui. Jei praeityje buvo pasikeitimų santykinėse kainose (o visa kita liko kaip buvo), tai paklausūs kiekiai bus svarbiausias daly- kas nustatant pakeičiamumą. Naujų prekių išleidimas į rinką praeityje taip pat gali suteikti naudingos informacijos, jei įmanoma tiksliai išnagrinėti, vietoj kokių prekių buvo perka- mos naujosios. 39. Yra eilė kiekybinių testų, kurie buvo specialiai sukurti rinkoms apibrėžti. Tie testai sudaryti iš įvairių ekonometrinių ir statis- tinių požiūrių, pagal prekės paklausos kitimą priklausomai nuo jos kainos bei pakeičiamų prekių kainų elastingumo (1), yra testų, pagrįstų kainų svyravimo per tam tikrą laiką pana- šumu, yra kainų serijų ir kainų lygių panašumo priežastin- gumo bei jų susiliejimo analizių. Komisija atsižvelgia į turi- mus labai patikimus kiekybinius įrodymus, pagal kuriuos nustatoma pakeičiamumo sudėtis praeityje. Įrodymai rinkoms apibrėžti – prekės rinka 40. Vartotojų ir konkurentų nuomonė. Komisija dažnai susisiekia su pagrindiniais jos tiriamų įmonių vartotojais ir konkurentais, 36. Prekės savybių ir jo paskirties analizė leidžia Komisijai visų pirma apriboti galimų pakaitalų tyrimo lauką. Tačiau norint nustatyti, ar dvi prekės yra pakeičiamos pagal paklausą, (1) X prekės nuosavos kainos elastingumu matuojama paklausos reak- cija į X prekę priklausomai nuo jo kainos procentinio pokyčio. X ir Y prekių kryžminiu kainų elastingumu matuojama paklausos reakcija į X prekę priklausomai nuo Y prekės kainos procentinio pokyčio. 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 161 kad sužinotų jų nuomonę apie prekės rinkos ribas bei gautų daugiau faktinės informacijos, kurios jai reikia, kad galėtų pri- imti sprendimą dėl rinkos masto. Į pagrįstus vartotojų ir kon- kurentų atsakymus į klausimus, kas atsitiktų, jei šiek tiek (5–10 %) padidėtų tam tikrų prekių santykinės kainos tam tikrose geografinėse teritorijose, yra atsižvelgiama, jei juos pakankamai patvirtina faktinė medžiaga. produkcijos nuostoliais pereinant prie alternatyvios gamy- bos, vartotojų buvimu tam tikrose vietose, konkrečiomis investicijomis į gamybos procesą, investicijomis į mokymą ir žmonių parengimą, įrankių atnaujinimo išlaidomis ar kito- mis investicijomis, netikrumu dėl nežinomų tiekėjų prekių kokybės ir jų reputacijos ir kt. 43. Skirtingos vartotojų kategorijos ir kainų diskriminavimas. Egzis- tuojant atskiroms vartotojų grupėms prekės rinkos mastas gali susiaurėti. Atskira vartotojų grupė atitinkamai prekei gali sudaryti siauresnę atskirą rinką, jeigu tokiai grupei galėtų būti taikomas kainų diskriminavimas. Taip paprastai atsitinka, kai yra tenkinamos dvi sąlygos: a) galima aiškiai nustatyti, kuriai grupei priklauso atskiras vartotojas tuo momentu, kai jam parduodami atitinkamos prekės, ir b) prekyba tarp vartotojų ar trečiųjų šalių tarpininkavimas neturėtų būti įmanomi. Įrodymai geografinių rinkų apibrėžimui 44. Įrodymai, kuriuos Komisija laiko tinkamais sprendžiant apie geografinę rinką, yra šių kategorijų: 45. Ankstesniųjų laikotarpių įrodymai apie užsakymų nukreipimą į kitas teritorijas. Kai kuriais atvejais galima gauti įrodymų apie kainų pokyčius skirtingose teritorijose ir vartotojų reakciją į tai. Apskritai, geografinės rinkos apibrėžimui galima naudo- tis tais pačiais kiekybiniais testais kaip ir prekės rinkos apibrėžimui, nepamirštant, kad lyginimas kainas tarptautiniu mastu gali būti žymiai sudėtingesnis dėl įvairių veiksnių, tokių kaip valiutos kurso svyravimas, mokesčiai ir prekės diferenciavimas. 46. Pagrindinės paklausos savybės. Atitinkamos prekės paklausos pobūdis pats savaime gali apspręsti geografinės rinkos apimtį. Tokie veiksniai kaip nacionalinei prekei ar nacionalinei rūšiai, kalbai, kultūrai ir gyvenimo stiliui teikiama pirmenybė gali labai apriboti geografinį konkurencijos mastą. 47. Vartotojų ir konkurentų nuomonė. Jei reikia, atlikdama tyrimą, Komisija susisiekia su pagrindiniais šalių vartotojais ir kon- kurentais, kad sužinotų jų nuomonę apie geografinės rinkos ribas bei gautų daugiau faktinės informacijos, reikalingos spręsti apie rinkos mastą, jei ją patvirtina faktiniai įrodymai. 41. Vartotojų teikiama pirmenybė. Plataus vartojimo prekių atveju Komisijai gali būti sunku gauti tiesioginę galutinių vartotojų tyrimai, nuomonę apie pakeičiamas prekes. Rinkodaros kuriuos įmonės anksčiau užsakydavo atlikti, ir kuriais jos dabar naudojasi priimdamos sprendimus dėl savo gaminių kainų nustatymo ir (arba) rinkodaros veiksmų, gali suteikti vertingos informacijos, pagal kurią Komisija galėtų apibrėžti atitinkamą rinką. Vartotojų apklausos, norint nustatyti var- tojimo modelius ir vartotojų nuomonę, duomenys gauti iš vartotojų pirkinių struktūrinių modelių, mažmenininkų pareikšta nuomonė ir apskritai rinkos tyrimų studijos, kurių rezultatus pateikia šalys ir jų konkurentai – į visa tai atsižvel- giama, nustatant, ar visos ekonomikos atžvilgiu reikšminga vartotojų dalis laiko dvi prekes pakaitalais, taip pat atsižvel- giama į tiriamųjų prekių firmines rūšis. Vartotojų apklausų, kurias dalyvaujančios įmonės ar jų konkurentai atlieka kon- krečiais ad hoc atvejais, ketindami įmones sujungti pagal Reg- lamente Nr. 17 numatytus reikalavimus, metodika paprastai įdėmiai tikrinama. Skirtingai nuo ankstesniųjų yra labai tyrimų, ji nebuvo parengta įprastos ūkinės veiklos metu verslo sprendimams priimti. 42. Kliūtys ir išlaidos, susijusios su paklausos perėjimu prie galimų pre- kių pakaitalų. Yra daug kliūčių ir išlaidų, kurios gali neleisti Komisijai nagrinėti dviejų prima facie pagal paklausą pakei- čiamų prekių kaip priklausančių vienai bendrai prekės rinkai. Neįmanoma pateikti išsamaus visų galimų kliūčių ir išlaidų dėl perėjimo prie pakeičiamų prekių sąrašo. Šias kliūtis ar trukdymus gali sukelti ir priimdama sprendimus, Komisijau jau yra susidūrusi su reguliavimo bar- jerais ar kitokiomis valstybės įsikišimo formomis, apriboji- mais, atsirandančiais vertikaliai žemyn su preke susijusiose konkrečių kapitalo investicijų, rinkose, įvairios priežastys, reikalavimais 162 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 08/1 t. 48. Susiklostęs geografinis pirkinių struktūrinis modelis. Susiklosčiu- sio vartotojų geografinio struktūrinio pirkinių modelio tyri- mas suteikia naudingų žinių apie galimą geografinės rinkos mastą. Kai vartotojai tomis pačiomis sąlygomis perka iš įmo- nių, esančių kur nors Bendrijoje ar EE erdvėje, arba jei jie įsi- gyja prekes per viešųjų pirkimų konkursus, kuriuose savo pasiūlymus pateikia įmonės, esančios įvairiose Bendrijos ar EEE vietose, tuomet laikoma, kad geografinė rinka yra visa Bendrija. 49. Prekybos srautai arba siuntų struktūriniai modeliai. Kai vartotojų skaičius yra toks didelis, kad neįmanoma susidaryti aiškaus vaizdo apie geografinį struktūrinį pirkimų modelį, galima pasinaudoti informacija apie prekybos srautus, jeigu atitinka- moms prekėms galima gauti pakankamai detalią prekybos statistiką. Prekybos srautai, o dar svarbiau - jų priežastys suteikia naudingų žinių ir informacijos geografinės rinkos mastui nustatyti, tačiau nėra vieninteliai ir svarbiausi. yra išlaidos transportavimo 50. Kliūtys ir užsakymų nukreipimo kitur esančioms įmonėms išlaidos. Jei nėra, pavyzdžiui, pirkimų ar prekybos srautų iš kitų šalių, tai dar nereiškia, kad rinka iš esmės yra nacionalinio masto. Nežiūrint to, prieš nusprendžiant, kad atitinkama geografinė rinka tokiu atveju yra nacionalinė, reikia nustatyti kliūtis, izo- liuojančias tą nacionalinę rinką. Tikriausiai vartotojui aiškiau- siai suvokiama kliūtis, trukdanti užsakyti prekes iš kitų teri- torijų, apribojimai atsirandantys dėl teisės aktų bei dėl atitinkamų prekių pobū- džio. Transportavimo išlaidos dažniausiai turi įtakos didelių gabaritų ir mažos vertės prekių geografinės rinkos apriboji- mui, nepamirštant, kad transportavimo išlaidas gali kompen- suoti kitų išlaidų pranašumai (darbo jėgos ar žaliavų). Gali- mybė pasinaudoti platinimo tinklu, kai kuriuose sektoriuose vis dar egzistuojantys reguliavimo barjerai, kvotos ir muitų tarifai taip pat gali būti kliūtimis, atskiriančiomis tam tikrą geografinę teritoriją nuo už jos ribų esančių įmonių konku- rencinio spaudimo. Prie jų dar gali prisidėti nemažos užsa- kymo perkėlimo kitose valstybėse esančioms įmonėms išlai- dos. ir dalies tokių įrodymų sprendimui priimti, ankstesnės Komisijos sprendimų priėmimo praktikos. ir tai matyti iš IV. RINKOS DALIES APSKAIČIAVIMAS 53. Atitinkamos tiek prekės, tiek geografinės rinkos apibrėžimas leidžia nustatyti toje rinkoje dalyvaujančius tiekėjus ir klien- tus arba vartotojus. Atsižvelgiant į tai, galima apskaičiuoti visos rinkos dydį ir kiekvienam tiekėjui tenkančią rinkos dalį pagal jų atitinkamos prekės pardavimą atitinkamoje teritori- joje. Praktikoje visos rinkos dydį ir rinkos dalis galima suži- noti iš rinkos šaltinių, t. y. , iš įmonių sąmatų, pramonės kon- sultantų ir/ar prekybos asociacijų atliktų tyrimų. Jei šito nėra arba jei turimos sąmatos nepatikimos, Komisija paprastai prašo, kad kiekvienas atitinkamos rinkos tiekėjas pateiktų žinias apie savo pardavimus, kad būtų galima apskaičiuoti visos rinkos dydį ir rinkos dalis. 54. Nors skaičiuojant rinkos dalis paprastai remiamasi pardavi- mais, yra ir kitų rodiklių, kurie priklausomai nuo konkrečios prekės ar pramonės šakos gali suteikti tokios naudingos informacijos, kaip pajėgumas, konkursuose dalyvaujančių rinkos dalyvių skaičius, lėktuvų skaičius aviacijoje ar tokio, kaip kalnakasybos, sektoriaus atsargos. 55. Paprastai tiek pardavimai pagal apimtį, tiek pagal vertę, sutei- kia naudingos informacijos. Paprastai laikoma, kad diferen- cijuotų pardavimų vertė ir jų rinkos dalis geriausiai atspindi atitinkamą kiekvieno tiekėjo padėtį ir pajėgumą. 51. Surinktų įrodymų pagrindu, Komisija apibrėžia geografinę rinką, kuri gali būti nuo vietinio iki pasaulinio masto, ir anks- tesniuose Komisijos sprendimuose yra ir vietinių, ir pasauli- nių rinkų pavyzdžių. 52. Pirmiau išvardytuose dalyse aprašomi įvairūs veiksniai, kuriais būtų galima pasinaudoti apibrėžiant rinkas. Tai nereiš- kia, kad kiekvienu atskiru atveju būtina gauti įrodymus ir įvertinti visus šiuos veiksnius. Praktikoje dažnai pakanka V. KITOS NUOSTATOS 56. Yra tam tikrų sričių, kuriose reikia atsargiai taikyti pirmiau aprašytus principus. Taip yra, kai nagrinėjamos pirminės ir antrinės rinkos, ypač kai įmonių elgesį tam tikru metu reikia išanalizuoti pagal 86 straipsnį. Tokiais atvejais rinkų apibrėžimo metodika yra tokia pati, t. y. , vartotojų reakcijos į santykinių kainų pakitimus vertinimas, tačiau taip pat atsiž- velgiant į pakeičiamumo ribojimus, kuriuos sudaro susiju- siose rinkose esančios sąlygos. Antrinių prekių, pavyzdžiui, atsarginių dalių rinka gali būti apibrėžiama siaurai, kai svar- bu, kad būtų suderinamumas su pirmine preke. Jeigu sunku rasti suderinamas antrines prekes, kai pagrindinių prekių kai- nos yra aukštos ir ilgas tarnavimo laikas, antrinių prekių 08/1 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 163 santykinių kainų didinimas gali būti pelningas. Rinka gali būti apibrėžiama kitaip, jeigu įmanomas žymus antrinių pre- kių pakeičiamumas, arba jeigu dėl pirminių prekių savybių greita ir tiesioginė vartotojų reakcija į santykinės antrinių pre- kių kainos padidėjimą tampa įmanoma. 57. Tam tikrais atvejais pakeičiamumo grandinių buvimas gali sąlygoti atitinkamos rinkos apibrėžimą, jeigu ekstremalioje rinkos situacijoje nėra tiesioginio prekių ar teritorijų pakei- čiamumo. Pavyzdžiu gali būti geografinės rinkos apibrėžimas esant žymioms transportavimo išlaidoms. Tokiais atvejais tie- kimai iš tam tikros gamyklos yra ribojami tam tikroje terito- rijoje aplink kiekvieną gamyklą dėl transportavimo išlaidų įtakos. Iš principo tokia teritorija gali sudaryti atitinkamą geografinę rinką. Tačiau jeigu gamyklos taip išsidėsčiusios, kad įvairių gamyklų rinkų teritorijos žymiu mastu sutampa, gali atsitikti, kad tų prekių kainos bus ribojamos grandininio pakeičiamumo efekto ir sąlygos platesnį geografinės rinkos apibrėžimą. Taip pat samprotaujama, jeigu B prekė pagal paklausą yra A ir C prekių pakaitalas. Nors A ir C prekės pagal paklausą nėra tiesioginiai pakaitalai, jie gali atsidurti toje pačioje atitinkamoje rinkoje, kadangi jų atitinkamas kai- nas gali varžyti pakaitalas B. 58. Praktiniais sumetimais pakeičiamumo grandinės koncepciją reikia patvirtinti faktiniais įrodymais, pavyzdžiui, susijusiais su kainų savitarpio priklausomumu pakeičiamumo grandinės kraštuose, kad kiekvienu atskiru atveju būtų galima nustatyti atitinkamos rinkos prasiplėtimą. Kainų lygiai pakeičiamumo grandinės kraštuose taip pat turėtų būti to paties dydžio


title: Décision du Comité mixte de l'EEE n° 90/97 du 9 décembre 1997 modifiant l'annexe II (réglementations techniques, normes, essais et certification) de l'accord EEE

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
flavouring
food additive
foodstuff
marketing

formats: fmx4 html pdf print xhtml

text: 9. 7. 98 ‹ FR ‹ Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 193/45 D(cid:144)CISION DU COMIT(cid:144) MIXTE DE L’EEE No 90/97 du 9 d(cid:130)cembre 1997 modifiant l’annexe II (r(cid:130)glementations techniques, normes, essais et certifica- tion) de l’accord EEE LE COMIT(cid:144) MIXTE DE L’EEE, vu l’accord sur l’Espace (cid:130)conomique europ(cid:130)en, tel que modifi(cid:130) par le protocole portant adaptation de l’accord sur l’Espace (cid:130)conomique europ(cid:130)en, ci-apr(cid:138)s d(cid:130)nomm(cid:130) «l’accord» et, notamment son article 98, consid(cid:130)rant que l’annexe II de l’accord a (cid:130)t(cid:130) modifi(cid:130)e par la d(cid:130)cision du Comit(cid:130) mixte de l’EEE no 64/97 (1); consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CE) no 2232/96 du Parlement europ(cid:130)en et du Conseil du 28 octobre 1996 fixant une proc(cid:130)dure communautaire dans le domaine des substances aromatisantes utilis(cid:130)es ou destin(cid:130)es (cid:133) (cid:136)tre utilis(cid:130)es dans ou sur les denr(cid:130)es alimentaires (2) doit (cid:136)tre int(cid:130)gr(cid:130) (cid:133) l’accord, D(cid:144)CIDE: Article premier Le point 54. Q suivant est ins(cid:130)r(cid:130) apr(cid:138)s le point 54P (directive 96/8/CE de la Commission) du chapitre XII de l’annexe II: «54. Q. 396 R 2232: r(cid:138)glement (CE) no 2232/96 du Parlement europ(cid:130)en et du Conseil du 28 octobre 1996 fixant une proc(cid:130)dure communautaire dans le domaine des substances aromatisantes utilis(cid:130)es ou destin(cid:130)es (cid:133) (cid:136)tre utilis(cid:130)es dans ou sur les denr(cid:130)es alimentaires (JO L 299 du 23. 11. 1996, p. 1). » Article 2 Les textes du r(cid:138)glement (CE) no 2232/96 en langues islandaise et norv(cid:130)gienne, annex(cid:130)s aux versions linguistiques respectives de la pr(cid:130)sente d(cid:130)cision, font foi. Article 3 La pr(cid:130)sente d(cid:130)cision entre en vigueur le 10 d(cid:130)cembre 1997, pour autant que toutes les notifications pr(cid:130)vues (cid:133) l’article 103, paragraphe 1, de l’accord aient (cid:130)t(cid:130) faites au Comit(cid:130) mixte. La pr(cid:130)sente d(cid:130)cision est publi(cid:130)e dans la section EEE et au suppl(cid:130)ment EEE du Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes. Article 4 Fait (cid:133) Bruxelles, le 9 d(cid:130)cembre 1997. Par le Comit(cid:130) mixte de l’EEE Le pr(cid:130)sident E. BULL (1) JO L 30 du 5. 2. 1998, p. 35. (2) JO L 299 du 23. 11. 1996, p. 1