eurovoc_concepts:
approximation of laws
copyright
information policy
new technology
single market

text: C 108/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 7. 4. 98 Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (1) (98/C 108/03) (Text av betydelse för EES) KOM(97) 628 slutlig — 97/0359(COD) Framlagt av kommissionen den 21 januari 1998) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen, särskilt artiklarna 57. 2, 66 och 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, enligt förfarandet i artikel 189b i fördraget, och med beaktande av följande: (1) I fördraget föreskrivs upprättandet av en inre mark- nad, avlägsnande av hindren för varors fria rörlig- het, frihet att tillhandahålla tjänster och etable- ringsrätt samt inrättande av ett system som säker- ställer att konkurrensen på den inre marknaden inte snedvrids. En harmonisering av medlemsstater- nas lagstiftning om upphovsrätt och närstående rättigheter bidrar till att nå dessa mål. (2) Europeiska rådet framhöll vid sitt sammanträde på Korfu den 25 och 26 juni 1994 behovet av att skapa allmänna och flexibla rättsliga ramar på gemenskapsnivå för att främja informationssamhäl- lets utveckling i Europa. För detta krävs bl. a. en inre marknad för nya varor och tjänster. Det finns redan en betydande gemenskapslagstiftning som kan ligga till grund för ett sådant regelverk, och förberedelserna för ny lagstiftning är långt fram- skridna. Upphovsrätt och närstående rättigheter är av stor betydelse i detta sammanhang, eftersom dessa rättigheter skyddar och stimulerar utveckling och marknadsföring av nya varor och tjänster samt skapandet och utnyttjandet av det kreativa innehål- let i dessa. (3) Harmoniserade rättsliga ramar för upphovsrätt och närstående rättigheter kommer genom den ökade rättsliga klarhet som skapas att uppmuntra till betydande investeringar i kreativ och innovativ verksamhet, bl. a. då det gäller nätinfrastruktur, vilket i sin tur leder till tillväxt och ökad konkur- renskraft för europeisk industri inom såväl inne- hållsskapande som informationsteknik och mer all- mänt inom ett brett område av industri- och kultur- sektorer. Detta kommer att säkerställa sysselsätt- ningen och främja skapandet av nya arbetstillfäl- len. (4) Genom den tekniska utvecklingen har formerna för skapande, produktion och utnyttjande mångfaldi- gats och diversifierats. Även om detta inte kräver nya begrepp för skyddet av immateriell äganderätt, måste den nu gällande lagstiftningen om upphovs- rätt och närstående rättigheter anpassas och komp- letteras för att på ett tillfredsställande sätt svara mot den ekonomiska verkligheten, t. ex. de nya utnyttjandeformerna. (5) Utan en harmonisering på gemenskapsnivå kan nationellt lagstiftningsarbete, som redan har inletts i ett antal medlemsstater, för att svara mot de tekniska utmaningarna leda till betydande skillna- der i skyddet och därmed till inskränkningar av den fria rörligheten för varor och tjänster, som innehål- ler eller bygger på immaterialrätter, med en ny splittring av den inre marknaden och oförenligheter i lagstiftningen som följd. Verkningarna av sådana rättsliga skillnader och osäkerhetskällor kommer att förvärras i takt med den fortsatta utvecklingen av informationssammhället, som redan i hög grad har lett till ett ökat utnyttjande över nationsgrän- serna av immaterialrätter. Denna utveckling kom- mer att intensifieras och bör så göra. Betydelsefulla rättsliga skillnader och oklarheter i fråga om skyd- det kan vara ett hinder för att uppnå skalfördelar för nya varor och tjänster med innehåll som omfat- tas av upphovsrätt och närstående rättigheter. (6) Gemenskapsramarna för det rättsliga skyddet av upphovsrätt och närstående rättigheter bör därför även anpassas och kompletteras i den utsträckning som krävs för att den inre marknaden skall fungera friktionsfritt. Därför måste en anpassning göras av sådana nationella bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter som skiljer sig avsevärt åt mellan medlemsstaterna eller skapar rättslig oklarhet till hinder för en väl fungerande inre 7. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 108/7 marknad och en sund utveckling av informations- samhället i Europa, och därför bör även ej samord- nade nationella åtgärder med anledning av den tekniska utvecklingen undvikas, medan däremot skillnader som inte har några negativa effekter på den inre marknadens funktion inte behöver avlägs- nas eller förebyggas. (7) Informationssamhällets samhälleliga, sociala och kulturella konsekvenser kräver att man beaktar de specifika egenskaperna hos varornas och tjänsternas innehåll. (8) Varje harmonisering av upphovsrätt och närstående rättigheter måste bygga på en hög skyddsnivå, eftersom sådana rättigheter är en avgörande förut- sättning för det intellektuella skapandet. Skyddet av dem bidrar till att bevara och utveckla kreativitet till förmån för upphovsmän, utövande konstnärer, producenter, konsumenter, kultur, näringsliv och allmänhet. De immateriella rättigheterna har därför erkänts som en integrerad del av äganderätten. (9) För att upphovsmännen och de utövande konstnä- rerna skall kunna fortsätta med sin skapande och konstnärliga verksamhet måste de få en skälig ersättning för utnyttjandet av sina verk. De investe- ringar som krävs för att producera varor, som t. ex. fonogram, filmer och multimedieprodukter, och tjänster, som t. ex. beställtjänster, är betydande. Ett tillfredsställande rättsligt skydd av immateriell äganderätt är nödvändigt för att säkerställa att ersättningarna blir tillgängliga och att investering- arna har möjligheter att ge tillfredsställande avkast- ning. (10) Ett tillfredsställande skydd av verk som omfattas av upphovsrätt och material som omfattas av närstå- ende rättigheter är av stor betydelse även kulturellt sett. Enligt artikel 128 i fördraget skall gemenska- pen beakta de kulturella aspekterna av sitt hand- lande. (11) Den diplomatkonferens som hölls under ledning av Världsorganisationen för den intellektuella ägande- rätten (WIPO) i december 1996 utmynnade i att två nya fördrag antogs, WIPO-fördraget om upp- hovsrätt och WIPO-fördraget om framträdanden och fonogram, som behandlar skydd för upphovs- män respektive skydd för utövande konstnärer och fonogramproducenter. Genom dessa fördrag ut- vecklas det internationella skyddet av upphovsrätt och närstående rättigheter i betydande utsträckning, även i fråga om den så kallade digitala agendan, och medlen för att bekämpa piratkopieringen runt om i världen förbättras. Gemenskapen och en majoritet av medlemsstaterna har redan underteck- för nat föreberedelseprocessen fördragen, och gemenskapens och medlemsstaternas ratificering av fördragen pågår. Uppfyllandet av ett antal av dessa nya internationella förpliktelser är även det ett mål för detta direktiv. (12) Eftersom ansvarsfrågan, då det gäller verksamheter i nätmiljö, inte berör endast upphovsrätt och när- stående rättigheter utan även andra områden, kom- mer denna fråga att behandlas på ett övergripande sätt i ett kommande direktiv, som skall klargöra och harmonisera olika rättsliga aspekter av tjäns- terna i informationssamhället, bl. a. elektronisk han- del. Detta initiativ bör så långt möjligt träda i kraft enligt en tidsplan liknande den i detta direktiv. (13) Bestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka de befintliga gemenskapsbestämmelserna inom om- rådet upphovsrätt och närstående rättigheter, om inte annat föreskrivs däri. (14) I direktivet skall området fastställas för de hand- lingar som omfattas av mångfaldiganderätten i fråga om de olika rättighetshavarna. Detta skall göras i överensstämmelse med gemenskapens regel- verk. En vid definition av dessa handlingar krävs för att säkerställa klarhet i rättsligt avseende på den inre marknaden. (15) I direktivet skall de rättigheter som är tillämpliga på överföring av verk till allmänheten harmonise- ras, i den mån detta inte redan har skett genom gemenskapens regelverk. (16) De rättsliga oklarheterna i fråga om art och skydds- nivå för handlingar som består i överföring på beställning av upphovsrättsligt skyddade verk och material som skyddas av närstående rättigheter via nät skall lösas genom bestämmelser om harmonise- rat skydd på gemenskapsnivå. Direktivet skall ge alla rättighetshavare som erkänns däri ensamrätt till att göra upphovsrättsligt skyddade verk och andra former av material tillgängliga för allmänheten interaktiva överföringar på beställning. genom Sådana interaktiva överföringar på beställning utmärks av att enskilda personer kan få tillgång till dem på en plats och vid en tidpunkt som de valt individuellt. Denna rätt omfattar inte privata över- föringar. (17) Enbart tillhandahållandet av de fysisksa förutsätt- ningarna för att möjliggöra eller genomföra en överföring skall inte i sig betraktas som överföring i den mening som avses i detta direktiv. (18) I det upphovsrättsliga skyddet enligt detta direktiv ingår ensamrätten till ett bestämmande inflytande över spridning av verk som ingår i en konkret vara. C 108/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 7. 4. 98 Genom den första försäljningen inom gemenskapen av originalet eller andra exemplar av ett verk, om den görs av rättighetshavaren eller med dennes samtycke, konsumeras bestämmanderätten över vidareförsälningen av föremålet inom gemenskapen. Denna rätt bör dock inte konsumeras då det gäller original eller andra exemplar av ett verk som säljs utanför gemenskapen av rättighetshavaren eller med dennes samtycke. (19) Frågan om konsumtion uppstår inte endast då det gäller tjänster, och i synnerhet on-line-tjänster. Den gäller även fysisika kopior av ett verk eller av annat material som framställts av en användare av en sådan tjänst med rättighetshavarens samtycke. Till skillnad från cd-rom och cd-I, där immaterialrätten ingår i ett fysiskt medium, nämligen ett exemplar av en vara, är nämligen varje on-line-tjänst en handling för vilken godkännande krävs, om den omfattas av upphovsrätt eller en närstående rättig- het. (20) De rättigheter som avses i detta direktiv kan över- föras, överlåtas eller bli föremål för beviljande av avtalsmässiga licenser utan att detta skall påverka den relevanta nationella lagstiftningen om upphovs- rätt och närstående rättigheter. (21) En skälig avvägning mellan rättigheter och intressen hos de olika kategorierna av rättighetshavare, samt mellan de olika kategorierna av rättighetshavare och användarna av skyddat material måste upprätt- hållas. De befintliga undantag från rättigheterna som fastställts av medlemsstaterna måste bli före- mål för en ny bedömning där hänsyn tas till den nya elektroniska miljön. De skillnader som finns i fråga om inskränkningar och undantag, då det gäller vissa handlingar som omfattas av restriktio- ner, har en direkt negativ inverkan på funktionen hos den inre marknaden för upphovsrätt och när- stående rättigheter. Sådana skillnader kan mycket väl bli mer uttalade på grund av den vidare utveck- lingen av gränsöverskridande utnyttjande av verk samt av verksamheter som sker över nationsgrän- ser. För att säkerställa en väl fungerande inre marknad bör dessa undantag ges en mer harmoni- serad definition. Harmoniseringsgraden bör vara beroende av undantagens effekter på den inre marknadens förmåga att fungera friktionsfritt. digt som syftet är att säkerställa en fungerande inre marknad. Det är önskvärt att medlemsstaterna når samstämmighet i tillämpningen av dessa undantag, och detta kommer att utvärderas vid den kom- mande översynen av genomförandelagstiftningen. (23) Ensamrätten till mångfaldigande skall omfattas av ett undantag som medger vissa handlingar då tillfäl- liga mångfaldiganden sker som ett led i en teknisk process, och då dessa handlingar är underordnade, och uteslutande syftar till att möjliggöra, använd- ning av skyddat material och inte har något separat ekonomiskt värde i sig. Därigenom omfattar detta undantag även inhämtning och sökning (caching and browsing). (24) Medlemsstaterna bör ges möjlighet att besluta om vissa undantag, t. ex. för pedagogiskt eller veten- skapligt syfte, till förmån för offentliga institutio- ner, t. ex. bibliotek och arkiv, för användning i nyhetsrapportering, för citat, för användning av funktionshindrade, för allmän säkerhet och för användning i administrativa och rättsliga förfaran- den. (25) De befintliga nationella ordningarna för reprografi skapar, i den mån de förekommer, inte några större hinder för den inre marknaden. Medlemsstaterna bör ges möjlighet att besluta om undantag i fråga om reprografi. (26) Medlemsstaterna bör ges möjlighet att besluta om undantag från mångfaldiganderätten för vissa for- mer av mångfaldigande av audiomaterial, visuellt material och AV-material för privat bruk. Sådana beslut kan omfatta införande eller förlängning av ersättningssystem som kompensation för de skador detta ger för rättighetshavarna. Även om skillnader mellan dessa ersättningsystem påverkar den inre marknadens funktion, bör dessa skillnader, då det gäller analog privatkopiering, inte få några bety- dande effekter på informationssamhällets utveck- ling. Digital privatkopiering är ännu inte särskild utbredd, och dess ekonomiska effekter är ännu inte helt kända. Det förefaller därför motiverat att avstå från en ytterligare harmonisering av dessa undantag i nuvarande skede. Kommissionen kommer att följa utvecklingen av marknaden för digital privatkopie- ring mycket noggrant och samråda med berörda parter i syfte att förbereda lämpliga åtgärder. (22) Detta direktiv innehåller en uttömmande förteck- ning över undantagen från mångfaldiganderätten och rätten till överföring till allmänheten. Vissa undantag gäller endast mångfaldiganderätten. I denna förteckning tas vederbörlig hänsyn till de skilda rättstraditionerna i medlemsstaterna, samti- (27) När medlemsstaterna tillämpar undantaget för pri- vatkopiering bör de vederbörligen beakta den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, särskilt i fråga om digital privatkopiering och ersättningssys- tem, när effektiva tekniska skyddsåtgärder finns att 7. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 108/9 tillgå. Såndana undantag bör inte hindra använd- ningen av tekniska skyddsåtgärder. delsefullt syfte eller användningsområde än att kringgå tekniskt skydd. (28) Medlemsstaterna får besluta om undantag till för- mån för inrättningar dit allmänheten har tillträde, som t. ex. icke-kommersiella bibliotek och liknande institutioner. Detta bör dock begränsas till vissa särskilda fall som omfattas av mångfaldiganderät- ten. Sådana undantag bör inte omfatta användning i samband med on-line-leveranser av skyddade verk och därmed sammanhängande material. Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas möjlig- het till undantag från ensamrätten till offentlig utlåning enligt artikel 5 i rådets direktiv 92/100/ EEG av den 19 november 1992 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyd- dade verk och om upphovsrätten närstående rättig- heter (1), senast ändrat genom direktiv 93/98/ EEG (2). (29) Tillämpningen av sådana undantag skall ske i över- ensstämmelse med internationella förpliktelser. Så- dana undantag bör inte tillämpas på ett sätt som inkräktar på rättighetshavarens legitima intressen eller gör intrång i det normala utnyttjandet av dennes verk eller därmed sammanhängande mate- rial. När medlemsstaterna beslutar om sådana undantag, bör de särskilt ta vederbörlig hänsyn till de ökande ekonomiska verkningar dessa undantag kan få i den nya elektroniska miljön. Räckvidden för vissa undantag kan därför behöva begränsas ytterligare, då det gäller vissa nya användningar av upphovsrättsligt skyddade verk och därmed sam- manhängande material. (30) Den tekniska utvecklingen kommer att ge rättig- hetshavarna möjlighet att tillämpa tekniska åtgär- der som utformats för att förebygga och hindra intrång i någon upphovsrätt, rättighet som är när- stående upphovsrätt eller i några specifika rättighe- ter som föreskrivs i lag. Det finns dock risk för att illegala verksamheter kan komma att bedrivas i syfte att möjliggöra eller underlätta kringgående av det tekniska skydd som dessa åtgärder ger. För att förhindra splittring i fråga om juridiska metoder, som skulle kunna hindra den inre marknadens funktion, krävs beslut om ett harmoniserat rättsligt skydd mot varje verksamhet som möjliggör eller underlättar otillåtet kringgående av sådana skydds- åtgärder. Ett sådant rättsligt skydd bör ges för tekniska åtgärder som effektivt hindrar eller före- bygger intrång i någon upphovsrätt, rättighet som är närstående upphovsrätt eller i några specifika rättigheter som föreskrivs i lag. Skyddet skall vara förenligt med proportionalitetsprincipen och inte medföra förbud mot sådana anordningar eller verk- samheter som har något annat kommersiellt bety- (31) Detta harmoniserade rättsliga skydd bör inte hindra sådan dekompilering som är tillåten enligt rådets direktiv 91/250/EEG av den 14 maj 1991 om rättsligt skydd för datorprogram (3), senast ändrat genom direktiv 93/98/EEG. (32) Betydande framsteg har gjorts i fråga om interna- tionell standardisering av tekniska system för iden- tifiering av verk och annat skyddat material i digital form. I en miljö som i ökande utsträckning utnytt- jar nätverk kan skillnader mellan de tekniska åtgär- derna leda till inkompatibilitet mellan system inom gemenskapen. Kompatibilitet och interoperabilitet mellan olika system bör främjas. Det är i högsta grad önskvärt att utvecklingen av globala system främjas. (33) Den tekniska utvecklingen kommer att underlätta spridning av verk, särskilt via nät, och det kommer därför att krävas att rättighetshavarna bättre kan identifiera verket eller materialet, upphovsmannen eller någon annan rättighetsinnehavare eller lämna information om villkoren för utnytjandet av verket eller materialet för att underlätta förvaltningen av de rättigheter som är förenade med detta. Det finns dock risk för att illegala verksamheter kan komma att utföras i syfte att avlägsna eller ändra den elektroniska information om förvaltningen av rät- tigheterna som tillförts verket eller på annat sätt sprida, importera i spridningssyfte, sända via eter- medier, överföra till allmänheten eller göra tillgäng- liga för allmänheten kopior, från vilka denna infor- mation har avlägsnats utan tillstånd. För att för- hindra splittring ifråga om juridiska metoder, som skulle kunna hindra den inre marknadens funktion, krävs beslut om ett harmoniserat rättsligt skydd mot varje sådan verksamhet. (34) Varje sådan information om förvaltning av rättig- heter som avses ovan kan, beroende på dess utformning, samtidigt behandla personliga uppgif- ter om individers konsumtionsmönster i fråga om skyddat material och göra det möjligt att beskriva dessa individers beteende i on-line-sammanhang. De tekniska skyddsåtgärderna måste därför bland sina funktioner ha spärrar för skyddet av den personliga integriteten enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 (4). (35) Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv. /. /EG (1) EGT L 346, 27. 11. 1992, s. 61. (2) EGT L 290, 24. 11. 1993, s. 9. (3) EGT L 122, 17. 5. 1991, s. 42. (4) EGT L 281, 23. 11. 1995, s. 31. C 108/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 7. 4. 98 om rättsligt skydd för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång (5). KAPITEL II RÄTTIGHETER OCH UNDANTAG (36) Medlemsstaterna bör besluta om effektiva sanktio- ner och rättsmedel, då det gäller intrång i de rättigheter och brott mot de förpliktelser som fast- ställs i detta direktiv. De skall vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att dessa sanktioner och rättsmedel tillämpas. De sanktioner som det beslutas om i detta sammanhang skall vara effek- tiva, avpassade efter sitt syfte och avskräckande. (37) För att följa bestämmelserna i WIPO-fördraget om framträdanden och fonogram bör direktiv 92/100/ EEG och 93/98/EEG ändras. (38) Kommissionen bör två år efter genomförandet av detta direktiv överlämna en rapport om dess till- lämpning. Denna rapport bör särskilt innehålla en undersökning av de villkor som fastställs i detta direktiv har lett till att en väl fungerande inre marknad säkerställts samt vid behov förslag till åtgärder. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I SYFTE OCH RÄCKVIDD Artikel 1 Räckvidd 1. Detta direktiv avser det rättsliga skyddet av upp- hovsrätt och närstående rättigheter på den inre markna- den med särskild inriktning på informationssamhället. 2. Om inte annat föreskrivs, skall tillämpningen av detta direktiv inte påverka befintliga gemenskapsbestäm- melser om a) rättsligt skydd för datorprogram, b) uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upp- hovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter. c) upphovsrätt och närstående rättigheter som är till- lämpliga på satellitsändningar av program och vidare- sändningar via kabel, d) skyddstid för upphovsrätt och vissa närstående rättig- heter, och e) rättsligt skydd av databaser. (5) EGT L. Artikel 2 Mångfaldiganderätt Medlemsstaterna skall föreskriva ensamrätt att, direkt eller indirekt, godkänna eller förbjuda tillfälligt eller permanent mångfaldigande, oavsett metod och form, helt eller delvis a) b) för upphovsmän: av original och andra exemplar av deras verk, för utövande konstnärer: av upptagningar av deras framföranden, c) för fonogramproducenter: av deras fonogram, d) e) för producenter av första upptagningar av filmer: av original och andra exemplar av deras filmer, och för radio- och TV-företag: av upptagningar av deras utsändningar, trådbundet eller i etern, även via kabel och satellit. Artikel 3 Rätten till överföring till allmänheten, inbegripet rätten att tillhandahålla verk och annat material 1. Medlemsstaterna skall ge upphovsmännen ensam- rätt att godkänna och förbjuda varje överföring till allmänheten av original och andra exemplar av deras verk, på trådbunden eller trådlös väg, inbegripet att deras verk görs tillgängliga för allmänheten på ett sådant sätt att medlemmar av allmänheten kan få tillgång till dessa verk från en plats och vid en tid som bestäms individuellt av dem. 2. Medlemsstaterna skall ge ensamrätt att godkänna och förbjuda tillhandahållande för allmänheten, på tråd- bunden eller trådlös väg, på ett sådant sätt att medlem- mar av allmänheten kan få tillgång från en plats och vid en tid som bestäms individuellt av dem a) för utövande konstnärer: av upptagningar av deras framföranden, b) för fonogramproducenter: av deras fonogram, c) d) för producenter av första upptagningar av filmer: av original och andra exemplar av deras filmer, och för radio- och TV-företag: av upptagningar av deras utsändningar, trådbundet eller i etern, även via kabel och satellit. 7. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 108/11 De rättigheter som avses i punkterna 1 och 2 3. skall inte konsumeras genom någon form av överför- ing till allmänheten av ett verk eller av annat material enligt punkt 2, inbegripet att verket eller materialet görs tillgängligt för allmänheten. b) Vid användning till förmån för syn- eller hörselska- dade, om användningen har direkt samband med funktionshindret och är av icke-kommersiell natur samt i den utsträckning som är motiverad med hän- syn till det särskilda funktionshindret. Artikel 4 Spridningsrätt 1. Medlemsstaterna skall ge upphovsmännen ensam- rätt, i fråga om originalen till deras verk eller andra exemplar av dessa, till varje form av spridning till allmän- heten, genom försäljning eller på annat sätt. 2. Spridningsrätten skall inte konsumeras inom gemen- skapen för ett original eller annat exemplar av ett verk, förutom i de fall då den första försäljningen, eller någon annan form av överföring av äganderätten, inom gemen- skapen som gäller detta föremål görs av rättighetshavaren eller med dennes samtycke. Artikel 5 Undantag från de restriktioner som avses i artiklarna 2 och 3 1. Tillfälliga former av mångfaldigande enligt artikel 2, som ingår som en integrerad del i en teknisk process och görs i uteslutande syfte att möjliggöra en användning av verk eller annat material samt saknar fristående ekono- misk betydelse, skall undantas från den rättighet som avses i artikel 2. 2. Medlemsstaterna får föreskriva inskränkningar i ensamrätten till mångfaldigande enligt artikel 2 i följande fall: a) För mångfaldiganden på papper eller liknande mate- rial med användning av någon form av fotografisk teknik eller genom någon annan process som ger liknande effekt. b) För mångfaldiganden genom ljud-, bild- eller AV- inspelning som utförs av en fysisk person för privat bruk och i icke-kommersiellt syfte. c) För särskilda fall av mångfaldigande, som utförs av inrättnignar som är tillgängliga för allmänheten utan direkt eller indirekt ekonomisk eller kommersiell nytta. 3. Medlemsstaterna får föreskriva inskränkningar i de rättigheter som avses i artiklarna 2 och 3 i följande fall: a) Användning i uteslutande illustrativt syfte inom ut- bildning och vetenskaplig forskning, forutsatt att käl- lan anges och i den utsträckning som är motiverad med hänsyn till det icke-kommersiella syfte som skall uppnås. c) Användning av utdrag i samband med nyhetsrappor- tering, förutsatt att källan anges och i den utsträck- ning som är motiverad med hänsyn till det informa- tionssyfte som skall uppnås. d) Citat för användning i t. ex. kritik och recensioner, förutsatt att de hänsyftar på ett verk eller annat material, som redan lovligen har gjorts tillgängligt för allmänheten, att källan anges samt att deras utnytt- jande står i överensstämmelse med god sed och sker i den utsträckning som är motiverad med hänsyn till det särskilda ändamålet. e) Användning i den allmänna säkerhetens intresse eller för ett korrekt utförande av ett administrativt eller rättsligt förfarande. 4. De undantag och inskränkningar som föreskrivs i punkterna 1, 2 och 3 skall tillämpas endast på vissa särskilda fall och skall inte tolkas på ett sådant sätt att deras tillämpning oskäligt inkräktar på rättighetshavarnas legitima intressen eller gör intrång i det normala utnyt- tjandet av deras verk eller material. KAPITEL III SKYDD AV TEKNISKA ÅTGÄRDER OCH INFORMATION OM FÖRVALTNING AV RÄTTIGHETER Artikel 6 Förpliktelser i fråga om tekniska skyddsåtgärder 1. Medlemsstaterna skall ge tillfredsställande rättsligt skydd mot varje verksamhet, även tillverkning och distri- bution av utrustning samt utförande av tjänster, vilkas syfte eller användning har endast begränsad kommersiell betydelse i andra sammanhang än kringgående och som den berörda personen utför i vetskap om, eller med skälig anledning att ha vetskap om, att verksamheten kan möjliggöra eller underlätta ett otillåtet kringgående av någon form av effektiv teknisk åtgärd som är utformad för att skydda någon upphovsrätt eller några rättigheter som är knutna till upphovsrätt enligt lagstiftningen eller den ”rätt av sitt eget slag”, som föreskrivs i kapitel III i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG (6). (6) EGT L 77, 27. 3. 1996, s. 20. C 108/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 7. 4. 98 I denna artikel avses med teknisk åtgärd varje 2. anordning, produkt och komponent i en process, anord- ning eller produkt, som utformats för att förebygga eller hindra intrång i någon upphovsrätt eller några rättigheter som är knutna till upphovsrätt enligt lagstiftningen eller den ”rätt av sitt eget slag”, som föreskrivs i kapitel III i direktiv 96/9/EG. Tekniska åtgärder skall anses vara effektiva endast om det verk eller det material de avser inte kan göras tillgängligt för användaren utan använd- ning av en åtkomstkod eller process, t. ex. dekryptering, dekodering eller annan förändring av verket eller materia- let, som har bemyndigats av rättighetshavaren. Artikel 7 Förpliktelser i fråga om information om förvaltning av rättigheter 1. Medlemsstaterna skall ge tillfredsställande rättsligt skydd mot var och en som utan befogenhet a) avlägsnar eller ändrar någon form av elektronisk information om förvaltning av rättigheter, b) distribuerar, importerar i distributionssyfte, sänder ut via etermedier, överför till, eller gör tillgängliga för, allmänheten exemplar av verk eller annat material, som skyddas enligt detta direktiv, från vilka elektro- nisk information om förvaltning av rättigheter har avlägsnats eller ändrats utan befogenhet, i vetskap om, eller med skälig anledning att ha vetskap om, att denna handling möjliggör eller underlättar intrång i någon upphovsrätt eller några rättigheter som är knutna till upphovsrätt enligt lagstiftningen eller den ”rätt av sitt eget slag”, som föreskrivs i kapitel III i direktiv 96/9/EG. 2. I denna artikel avses med information om förvalt- ning av rättigheter varje information, lämnad av rättig- hetshavare, i syfte att identifiera ett verk eller något annat material, som avses i detta direktiv eller omfattas av den ”rätt av sitt eget slag” som föreskrivs i kapitel III i direktiv 96/9/EG, dess upphovsman och eventuella andra rättighetshavare samt att ge information om villkoren för utnyttjande av verket (eller annat material) och eventuella nummer eller koder som representerar sådan informa- tion. Bestämmelserna i första stycket skall gälla när någon av dessa informationsuppgifter är kopplad till ett exemplar av, eller framträder i samband med överföring till allmän- heten av, ett verk eller något annat material som avses i detta direktiv eller omfattas av den ”rätt av sitt eget slag” som föreskrivs i kapitel III i direktiv 96/9/EG. KAPITEL IV GEMENSAMMA BESTÄMMELSER Artikel 8 Sanktioner och rättsmedel 1. Medlemsstaterna skall föreskriva tillfredsställande sanktioner och rättsmedel i fråga om intrång i de rättig- heter och bristande uppfyllelse av de förpliktelser som fastställs i detta direktiv samt vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa tillämpningen av dessa sanktio- ner och rättsmedel. De sanktioner som föreskrivs i detta sammanhang skall vara effektiva, avpassade till sitt ända- mål och avskräckande. 2. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att rättighetshavare, vilkas intressen påverkas av någon verksamhet som innebär intrång och som utförs inom dess territorium, kan föra talan om skadestånd och i tillämpliga fall begära beslag av det material som innebär intrång. Artikel 9 Tillämpning i tiden 1. Bestämmelserna i detta direktiv skall tillämpas på alla verk och allt annat material som avses i detta direktiv, som på den dag som avses i artikel 11. 1 skyddas genom medlemsstaternas lagstiftning om upphovsrätt och närstående rättigheter eller som uppfyller kriterierna för skydd enligt bestämmelserna i detta direktiv eller i de bestämmelser som avses i artikel 1. 2. 2. Tillämpningen av detta direktiv skall inte påverka några handlingar som innebär utnyttjande av en immate- riell rättighet och som avslutats före den dag som avses i artikel 11. 1. 3. Tillämpningen av detta direktiv skall inte påverka några avtal som ingåtts eller rättigheter som förvärvats före den dag då detta direktiv träder i kraft. 4. Utan hinder av punkt 3 skall avtal om utnyttjande av verk och därmed sammanhängande material som är i kraft på den dag som avses i artikel 11. 1 omfattas av detta direktiv fem år efter dess ikraftträdande, om det inte har upphört att gälla före den tidpunkten. Artikel 10 Tekniska anpassningar 1. Direktiv 92/100/EEG ändras på följande sätt: a) Artikel 7 skall utgå. 7. 4. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 108/13 b) Artikel 10. 3 skall ersättas med följande: ”3. Dessa inskränkningar får tillämpas endast på vissa särskilda fall och får inte tolkas på ett sådant sätt att deras tillämpning oskäligt inkräktar på rätts- innehavarnas legitima intressen eller gör intrång i det normala utnyttjandet av deras material. ” Artikel 3. 2 i direktiv 93/98/EEG skall ersättas med 2. följande: ”2. Fonogramproducenters rättigheter skall upp- höra 50 år efter det att upptagningen gjordes. Om fonogrammet publiceras lovligen under den tiden, skall dock rättigheterna upphöra 50 år från dagen för den första publiceringen av detta slag. ” sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrif- ter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlems- stat själv utfärda. 2. Senast vid utgången av de andra året efter den dag som avses i punkt 1 och därefter vart tredje år skall kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Eko- nomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv, i vilken den bl. a. med stöd av särskild information som lämnats av medlemssta- terna särskilt skall granska tillämpningen av artiklarna 5, 6 och 8. När så krävs för att säkerställa en fungerande inre marknad enligt artikel 7a i fördraget, skall kommis- sionen föreslå ändringar av detta direktiv. Artikel 11 Slutbestämmelser 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 2000. De skall genast under- rätta kommissionen om detta och även till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lag- stiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 12 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 13 Adressater När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till direktiv eller åtföljas av en Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Comunicazione della Commissione al Consiglio, al Parlamento europeo, al Comitato economico e sociale e al Comitato delle regioni - Promuovere la sicurezza stradale nell'Unione europea: il programma 1997-2001»

eurovoc_concepts:
European Union
action programme
information system
road safety
statistics

formats: html pdf print

text: C 73/66 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 9. 3. 98 3. 6. Il Comitato rileva che a seguito dell’elaborazione della proposta di direttiva, e solo due settimane prima dell’adozione del parere, vale a dire il 27 novembre 1997, l’assemblea dell’IMO ha adottato un’ulteriore risoluzione sull’applicazione del codice ISM. Il Comitato si aspetta che la Commissione tenga conto del suo contenuto nel promuovere l’applicazione della direttiva. Bruxelles, 10 dicembre 1997. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Comunicazione della Commissione al Consiglio, al Parlamento europeo, al Comitato economico e sociale e al Comitato delle regioni — Promuovere la sicurezza stradale nell’Unione europea: il programma 1997-2001» (98/C 73/19) La Commissione europea, in data 16 aprile 1997, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla comunicazione di cui sopra. La Sezione «Trasporti e comunicazioni», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Ghigonis, in data 12 novembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 10 dicembre 1997, nel corso della 350a sessione plenaria, con 79 voti favorevoli, 1 voto contrario e 5 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Nel 1993 la Commissione ha avviato un primo programma d’azione in materia di sicurezza stradale (1). Da allora sono stati compiuti importanti passi avanti, in gran parte grazie all’opera di promozione condotta dalla Commissione e dal Parlamento europeo. Eppure la situazione non è ancora certo soddisfacente, come testimoniano del resto le cifre: ogni anno, sulle strade, muoiono 45 000 persone e i feriti sono 1,6 milioni. È per tale motivo che, nella Comunicazione 1. 2. in oggetto, la Commissione propone una strategia complementare destinata ad accelerare i progressi in questo campo. La strategia, fondata sul principio secon- do cui va tenuto conto dei costi elevati degli incidenti stradali (pari a circa 1 milione di ecu per ciascuna vittima) nelle politiche nazionali in materia di sicurezza, si muove in tre direzioni: — raccolta e diffusione di informazioni e buone pratiche tramite, in particolare, l’introduzione di un sistema di informazioni in materia di sicurezza stradale a livello comunitario; — misure atte a prevenire gli incidenti, limitando ad esempio il consumo di alcool e droghe o medicinali da parte dei conducenti e introducendo sistemi telematici; — strumenti atti a limitare le conseguenze in caso d’incidente, e più precisamente lo sviluppo di pro- grammi di valutazione della sicurezza e la presenta- zione di proposte di misure tecniche. I principali elementi del programma 1997-2001 1. 3. si possono pertanto cosı` riassumere: — una raccomandazione della Commissione che invita a tener pienamente conto dei costi assai elevati degli incidenti stradali, facendo più spesso ricorso all’analisi costi-benefici per le azioni in materia di sicurezza stradale; — un sistema integrato di informazioni a livello comuni- tario che raccolga le statistiche sugli incidenti, i dati relativi all’esposizione al rischio, l’adozione di misure di sicurezza stradale, i lavori di ricerca, le migliori pratiche e l’applicazione della legislazione vigente in materia; (1) Comunicazione della Commissione su un primo program- ma d’azione in materia di sicurezza stradale (COM(93) 246). — azioni volte a scoraggiare la guida in situazioni di stanchezza o sotto l’effetto di alcool, medicinali o droghe; 9. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 73/67 — applicazione delle tecnologie e della telematica per garantire una guida sicura; — coordinamento e sostegno dei sistemi di valutazione della sicurezza, allo scopo di fornire al consumatore informazioni scientificamente corrette sulle caratte- ristiche di sicurezza del veicolo. 1. 4. La Commissione, infine, farà in modo che le risorse necessarie per l’attuazione del programma si rendano disponibili secondo le normali procedure e osserverà attentamente l’evoluzione della sicurezza stra- dale nell’Unione europea, oltre a riferire a tempo debito in merito allo stato d’avanzamento del programma. ca principale è consentire agli Stati membri di adottare le misure più adeguate sulla base di una maggiore conoscenza delle esperienze acquisite e dei risultati dell’analisi di dati dettagliati, permettendo cosı` di valutare meglio il ruolo dei diversi fattori che contribuis- cono alla sicurezza stradale. D’altro canto il Comitato ritiene che, al fine di promuovere la sicurezza stradale e l’armonizzazione delle condizioni di concorrenza, si debba procedere a livello comunitario all’adozione di norme, controlli e sanzioni coordinate in materia, ad esempio, di controllo tecnico dei veicoli, rilascio e ritiro della patente, tempi di guida e di riposo dei conducenti di professione. Andrebbe sottolineata anche la necessità di una maggiore armonizzazione della segnaletica stra- dale. 2. Osservazioni di carattere generale 2. 1. Obiettivo generale In tale ordine di idee, il Comitato sollecita una competen- za comunitaria ideata ed accettata dagli Stati membri nella misura in cui essa sia giustificata dal quadro giuridico introdotto dal Trattato di Maastricht. 2. 1. 1. Il Comitato esprime pieno appoggio alle azioni volte a promuovere la sicurezza stradale e accoglie con favore sia la Comunicazione della Commissione che le conclusioni del Consiglio «Trasporti» del 17-18 giugno 1997. 2. 1. 2. Il calo degli incidenti registrato in questi ultimi anni è incoraggiante; la priorità va dunque a tutte le iniziative volte a confermare tale tendenza. In questo contesto, il Comitato ritiene che il coordinamento delle azioni, una conoscenza più approfondita dei problemi e delle relative soluzioni, nonché una maggiore motivazio- ne a livello politico e da parte degli utenti della strada costituiscano le priorità da perseguire in ambito comunitario. 2. 2. Sussidiarietà 2. 2. 1. Il Trattato di Maastricht fa esplicito riferimen- to alla sicurezza stradale come uno degli obiettivi della politica dei trasporti (cfr. articolo 75), confermando e rafforzando in tal modo la competenza comunitaria al riguardo. Il Comitato osserva tuttavia che in materia di promozione della sicurezza stradale occorre rispettare il principio della sussidiarietà e non soltanto per ragioni di forma o di principio. Esistono infatti differenze sostanziali d’ordine climatico e culturale. Le condizioni di base come la formazione degli utenti della strada, le infrastrutture e il parco macchine differiscono da un paese all’altro. Al tempo stesso aumenta senza sosta la dimensione internazionale della sicurezza stradale, a cui contribuis- cono il turismo, gli scambi commerciali e le norme tecniche comunitarie. L’internazionalizzazione della sicurezza stradale deve far intervenire il principio della sussidiarietà in funzione dei risultati da raggiungere e non di principi astratti. È per tali motivi che il Comitato sostiene la 2. 2. 2. strategia proposta dalla Commissione, la cui caratteristi- 2. 3. Critiche di carattere generale 2. 3. 1. Il Comitato fa rilevare tuttavia che la promozio- ne della sicurezza stradale deve situarsi in un contesto in cui si tenga conto delle esigenze economiche e delle restrizioni di bilancio dei singoli Stati membri. Ne consegue peraltro che certe misure sono più facili da adottare sul piano politico, a scapito di altre magari più efficaci. Occorre impedire che cio` comporti infrastruttu- re non adeguate, insufficiente formazione degli utenti della strada, soprattutto se principianti, od anche misure troppo rigorose o semplicistiche. Si deve anche evitare che le misure volte ad incrementare la sicurezza stradale producano distorsioni della concorrenza. In questo contesto e in considerazione degli interessi in gioco, il Comitato si dichiara a favore di un piano d’azione che presenti benefici chiari e quantificabili a livello comunitario e che riceva l’appoggio delle parti in causa, sia dei responsabili politici, amministrazioni e istituzioni scientifiche, sia del settore privato. Fra le principali cause d’incidente, il Comitato ritiene sia opportuno attribuire la massima attenzione alla velocità eccessiva e non appropriata alle circostanze, nonché alla guida in stato di ubriachezza. Gli automobi- listi con un tasso di alcolemia troppo elevato sono infatti responsabili di almeno il 20 % delle lesioni gravi o mortali nell’UE. Il Comitato invita caldamente il Consiglio ad adottare al più presto la proposta di direttiva sull’alcolemia, la quale dev’essere appena una prima tappa verso la riduzione dei tassi. Il Comitato invita la Commissione a prendere in considerazione l’uso di obiettivi numerici per la riduzione degli incidenti mortali nell’Unione europea, in base ai C 73/68 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 9. 3. 98 quali giudicare i progressi della maggiore sicurezza stradale. 2. 3. 2. Il Comitato rileva inoltre che la Comunicazione tratta solo superficialmente o ignora del tutto alcuni aspetti. Data l’importanza del fattore umano, il Comita- to ritiene che occorra fare quanto possibile per favorire una condotta orientata alla sicurezza. Spesso non si tiene conto a sufficienza del fattore comportamento nella formazione iniziale del conducente e nelle norme per il rilascio della patente. Altri fattori essenziali in grado di influenzare il comportamento del conducente sono i controlli, le campagne e gli incentivi finanziari. Maggior attenzione meriterebbe l’individuazione dei responsabili degli incidenti. Sarebbe inoltre utile se gli investimenti nelle infrastrutture fossero preceduti da una valutazione incentrata sui requisiti essenziali della sicurezza stradale, la quale dovrebbe inoltre orientare e strutturare i programmi di manutenzione. 2. 3. 3. Il Comitato deplora infine che le tante proposte interessanti della Commissione compaiano soltanto in allegato alla Comunicazione senza che vengano fornite precisazioni sulle priorità o sul rapporto costi-benefici. 2. 3. 4. Il Comitato è dell’avviso che la formula del milione di ecu per ciascuna vittima della strada dovrebbe contribuire a rafforzare la posizione prioritaria della sicurezza stradale a livello politico e ad orientare i responsabili nella scelta di misure efficaci. È importante tuttavia non abusare di questa formula per sostituire a misure più costose — come taluni interventi di adeguamento delle infrastrutture — altre meno dispen- diose. La sicurezza stradale si regge su rapporti complessi fra qualità dei veicoli, delle infrastrutture e della guida. Cio` rischia di condurre a scelte politicamente facili a scapito poi, in definitiva, di un sistema avanzato in tutti i sensi. 3. Osservazioni di carattere specifico 3. 1. Il progetto CARE e il suo utilizzo (punto 2. 2 della Comunicazione) 3. 1. 1. La banca dati CARE dovrebbe consentire una conoscenza ben più approfondita delle cause degli incidenti, consentendo cosı` di avviare iniziative di natura legislativa e non. Qualora sia impossibile, per motivi di bilancio, affidare a un istituto comunitario l’analisi dettagliata e sistematica dei dati, sarebbe opportuno garantire l’accesso a tale base da parte delle amministra- zioni nazionali e delle istituzioni scientifiche, professio- nali e commerciali presenti sul territorio comunitario al fine di definire le azioni prioritarie e il tipo di normativa da adottare. 3. 1. 2. La procedura di registrazione dei dati sugli incidenti e di controllo di tale operazione dev’essere concepita in modo da poter verificare, una volta introdot- ta la nuova normativa, che i benefici attesi abbiano trovato piena realizzazione. Senza questa forma di riscontro, la base su cui poggia il programma normativo non avrà più la solidità auspicata e non sarà possibile assicurarsi che la volontà politica di migliorare la situazione sia stata debitamente mobilitata. 3. 2. Armonizzazione (punto 3. 1 della Comunicazione) 3. 2. 1. Il Comitato sottolinea come sia importante che le norme comunitarie vengano applicate e fatte osservare in maniera armonizzata, altrimenti si possono creare distorsioni della concorrenza o aggravare quelle già esistenti nel trasporto su strada. 3. 3. Obiettivo quantificato (punto 3. 2 della Comunica- zione) 3. 3. 1. Il Comitato si rammarica che la Commissione non possa determinare un obiettivo quantificato per la riduzione degli incidenti stradali, in quanto manca di mezzi appropriati. Il Comitato è favorevole all’adozione di obiettivi quantificati a livello nazionale e, non appena possibile, a livello europeo, in modo da costringere ad uno sforzo maggiore teso a ridurre gli incidenti della strada. 3. 4. Analisi costi-benefici (punto 3. 3 della Comunica- zione) 3. 4. 1. Fermo restando quanto affermato al pun- to 3. 5. 1, il Comitato è fautore dell’introduzione dell’ana- lisi costi-benefici al momento di decidere e assegnare un ordine prioritario alle misure propizie alla sicurezza stradale. Apprezza la strategia della Commissione fonda- ta su una valutazione dei costi e delle perdite economiche purché non rappresenti un pretesto per scartare le iniziative che accrescono la sicurezza stradale senza soddisfare la condizione del milione di ecu per vita umana risparmiata. 3. 5. Prestazioni di sicurezza (punto 3. 5 della Commis- sione) 3. 5. 1. Il Comitato apprezza e condivide l’atteggia- mento positivo della Commissione che si fa promotrice della progettazione di veicoli sicuri e di programmi di prove condotti da organizzazioni private (i cosiddetti New Car Assessment Programmes — EuroNCAP — o programmi di valutazione dei nuovi modelli di veicoli) al fine di stabilire il grado di sicurezza delle prestazioni delle auto. I risultati delle prove possono servire a promuovere la commercializzazione di auto più sicure; l’industria ha in effetti reagito in modo assai incoraggian- te alle pressioni commerciali esercitate dai sistemi che informano i consumatori riguardo alla sicurezza dei veicoli. Sono stati cosı` compiuti progressi ben più rapidi che seguendo l’iter normativo. Al pari della Commissione, 3. 5. 2. il Comitato è tuttavia consapevole che sorgono problemi quando i metodi di prova adottati dalle organizzazioni private differiscono fra loro ed anche rispetto alle prove previste per legge. 9. 3. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 73/69 3. 5. 3. A questo proposito il Comitato accoglie con favore l’intenzione espressa dalla Commissione di favorire una maggiore concordanza fra le prove previste per legge e quelle condotte dalle organizzazioni di consumatori, senza volere con questo che gli sforzi compiuti dalla Commissione limitino le competenze e le responsabilità delle organizzazioni private interessate. 3. 5. 4. Nondimeno, la Commissione non dovrebbe esitare a formulare proposte legislative concernenti in particolare la protezione anteriore antincastro per i veicoli merci pesanti e l’accensione dei fari durante il giorno per auto e moto. 3. 6. Il programma 1997-2001 3. 6. 1. A l l e g a t o I I I , c a m p o d ’ a z i o n e I Pur apprezzando l’obiettivo di effettuare un’analisi costi-benefici delle misure in materia di sicurezza strada- le, il Comitato non giudica realistico mettere a confronto ad esempio l’educazione stradale nelle scuole elementari e un sistema di rilevamento degli ostacoli. Osserva inoltre che i confronti possono produrre risultati ben diversi da un paese all’altro e raccomanda pertanto di adottare per tali analisi — da avviare nell’ambito del Quinto programma quadro — criteri sufficientemente dettagliati. Bruxelles, 10 dicembre 1997. 3. 6. 2. A l l e g a t o I I I , c a m p o d ’ a z i o n e I Il Comitato apprezza la portata delle diverse misure presentate nella Comunicazione, ma avrebbe preferito che fossero indicate delle priorità. Riconosce che la banca dati CARE e il suo utilizzo consentiranno di definire e precisare meglio tali priorità, ma vorrebbe richiamare l’attenzione sui risultati delle ricerche e delle analisi con- dotte finora. Desidera in special modo sottolineare — e cio` al fine di potenziare gli effetti di un miglioramento delle infrastrutture e della sicurezza dei veicoli — l’impor- tanza di un’azione diretta tesa a influenzare gli utenti, in particolare tramite controlli più rigorosi del comporta- mento al volante e delle condizioni tecniche del veicolo, nonché una politica di sensibilizzazione. Quest’ultima costituisce infatti l’unico strumento disponibile qualora sia difficile introdurre misure normative o verificarne l’applicazione, come ad esempio nel caso della guida in stato di fatica da parte dei conducenti non di professione. 3. 6. 3. D i m e n s i o n e m e n t o e s t e r n a e f i n a n z i a - Il Comitato appoggia l’idea di una dimensione esterna, soprattutto al fine di garantire che l’utente di infrastrut- ture comunitarie proveniente da paesi terzi non sia fonte di gravi rischi. Il Comitato ribadisce l’importanza di un bilancio comu- nitario all’altezza delle aspettative create dalla Commis- sione. Invita pertanto il Consiglio e il Parlamento europeo a potenziare le linee di bilancio in questione onde evitare che nuove spese connesse alla raccolta e all’analisi dei dati riducano nel 1998 e nel 1999 le risorse da destinare alla sensibilizzazione e al trasferimento d’informazioni. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS


eurovoc_concepts:
EU aid
compensatory financing
fishery product
island region
peripheral region

text: C 73/46 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 9. 3. 98 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio che istituisce un regime di compensazione dei costi supplementari che incidono sullo smercio di taluni prodotti della pesca originari delle Azzorre, di Madera, delle isole Canarie e del dipartimento francese della Guiana, a causa del carattere ultraperiferico di queste regioni» (98/C 73/11) Il Consiglio, in data 9 settembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 43 e 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Agricoltura e pesca», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Bento Gonçalves, in data 7 novembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 10 dicembre 1997, nel corso della 350a sessione plenaria, con 34 voti favorevoli e 2 astensioni, il seguente parere. 1. Nella proposta, la Commissione afferma che sono ancora attuali le condizioni e il contesto che hanno giustificato le Decisioni del Consiglio 89/687/CEE, 91/314/CEE e 91/315/CEE, in base alle quali sono stati istituiti programmi di soluzioni specifiche per ovviare alla lontananza e all’insularità delle regioni ultraperiferi- che della Comunità: Azzorre, Canarie, Madera e diparti- menti francesi d’oltremare (Poseima, Poseican e Posei- dom). Anche la dichiarazione allegata al Trattato sull’Unione europea e relativa a tali regioni non ha perso la sua attualità. 2. Il Comitato ritiene che il contenuto del precedente parere (1) sia ancora attuale e giustifichi le conclusioni del presente parere. Il Comitato sottolinea che la relazione (2) di cui al 3. punto 3. 1 di detto parere, è stata inviata in tempo utile. Sulla base di tale relazione si potranno analizzare l’applicazione del regime di compensazione a favore delle regioni in questione, gli effetti positivi per la loro economia in generale nonché i miglioramenti nella situazione sociale delle popolazioni interessate. 4. Le diverse tabelle e osservazioni contenute nella relazione sono esplicative e giustificano adeguatamente gli effetti dei miglioramenti ottenuti dai diversi ambienti interessati, in particolare l’aumento delle esportazioni, con evidenti ripercussioni sulla situazione occupazionale e con un incremento del reddito delle popolazioni locali. 5. La proposta della Commissione attualizza i valori degli aiuti, soprattutto tenendo conto della parità dell’ecu e dei costi supplementari indicati dal carattere ultraperiferico, ed allargando il sostegno a nuove specie, come si evince dai seguenti punti della proposta stessa: Articolo 2, paragrafo 1, lettera b); Articolo 2, paragrafo 2, lettere b) e c); Articolo 2, paragrafo 3, lettere c), d), e), f). 6. Il Comitato insiste sulla necessità di preservare le risorse ittiche, escludendo in particolare qualsiasi forma di aiuto alla cattura del novellame. Per lo stesso motivo, occorre privilegiare le piccole e medie imprese e la pesca artigianale locale in sede di attribuzione degli aiuti. (1) 95/C/102/06 del 10. 1. 1995 — GU C 102 del 24. 4. 1995, pag. 13. (2) COM(97) 388 def. del 22. 7. 1997. 7. Il Comitato ritiene che il regime di compensazione debba essere portato avanti nei termini indicati nella proposta della Commissione. Bruxelles, 10 dicembre 1997. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS


title: Komisjoni määrus (EÜ) nr 2454/97, 10. detsember 1997, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 üksikasjalikud rakenduseeskirjad tarbijahindade harmoneeritud indeksite (THHIde) kaalumise kvaliteedi miinimumstandardite kohtaEMPs kohaldatav tekst.

eurovoc_concepts:
EU Member State
consumer price
harmonisation of prices
price index

text: 10/1. kd ET Euroopa Liidu Teataja 95 31997R2454 L 340/24 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 11. 12. 1997 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 2454/97, 10. detsember 1997, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2494/95 üksikasjalikud rakenduseeskirjad tarbijahindade harmoneeritud indeksite (THHIde) kaalumise kvaliteedi miinimumstandardite kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määrust (EÜ) nr 2494/95 tarbijahindade harmoneeritud kohta, (1) eriti selle artiklit 4 ja artikli 5 lõiget 3, pärast konsulteerimist Euroopa Rahainstituudiga ning arvestades, et: harjumused muutuda sel määral, et vastavate kulutusrühmade kaalusid ning eelkõige nende aluseks olevaid koguseid tuleb nende vastavuse tagamiseks ajakohastada; määruse (EÜ) nr 1749/96 artikli 4 alusel tuleb THHI tuletada nii, et oleks arvesse võetud uute oluliste teenuste ja kaupade hinnamuutusi; käesoleva määrusega ei tohi liikmesriikidelt nõuda uute statisti- liste vaatluste tegemist; käesolevas määruses ettenähtud meetmed on kooskõlas statisti- kaprogrammi komitee arvamusega, määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 5 lõike 1 punkti b kohaselt peab iga liikmesriik koostama tarbijahindade harmoneeritud indeksi (THHI), alustades 1997. aasta jaanuari indeksiga; ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: komisjoni määrusega (EÜ) nr 1749/96 (2) nähti ette esialgsed meetmed määruse (EÜ) nr 2494/95 rakendamiseks; THHIde võrreldavuse tagamiseks ja THHIde usaldusväärsuse ja asjakohasuse säilitamiseks kooskõlas määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 5 lõikega 3 on vaja täiendavaid rakendusmeetmeid; need rakendusmeetmed tuleb vastu võtta, pöörates erilist tähelepanu tasuvusele kooskõlas nimetatud määruse artikliga 13; määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 8 lõikes 3 on nõutud, et THHI kaalumist tuleb ajakohastada nii sageli, et võrreldavuse tingi- mused oleksid täidetud, kuid ei ole nõutud pere-eelarvevaat- luste tegemist sagedamini kui kord viie aasta jooksul, välja arvatud liikmesriikides, kus täheldatakse tarbimisharjumuste muutusi, mille puhul on sagedasemad vaatlused vajalikud; tar- bijahinnaindekseid, millest kaalutud THHId tuletatakse, ajako- hastatakse erineva sagedusega, mille tulemuseks on, et nendel põhinevad kaalutud THHId ei pruugi vastata selle määruse artiklis 4 ettenähtud võrreldavusnõudele; selleks et kindlaks teha, millised kaalud tuleks ajakohastada võrreldavuse tagami- seks, on vaja rakenduskõlblikku võrreldavuse mõõtu; Artikkel 1 Eesmärk Käesoleva määruse eesmärk on tagada, et THHId tuletatakse kasutades kaalusid, mis on piisavalt usaldusväärsed ja asjakoha- sed rahvusvaheliste võrdluste tegemiseks. Artikkel 2 Mõiste Käesolevas määruses on THHI “kaalude vaatlusperiood” 12kuu- line tarbimis- või kulutusperiood, mille andmetest määratakse viimase THHI väärtuse tuletamiseks kasutatavad kaalud. “Osain- deksid” on määratletud komisjoni määruse (EÜ) nr 2214/96 (3) kohaselt. Artikkel 3 Kaalumise miinimumnõuded määruse (EÜ) nr 2494/95 artikli 9 kohaselt peavad THHId olema Laspeyres'i tüüpi hinnaindeksid; kui erinevate kaupade ja teenuste suhtelised hinnad muutuvad, võivad tarbijate kulutus- Liikmesriigid koostavad iga kuu THHId, kasutades kaalu- 1. sid, mis kajastavad tarbijate kulutusharjumusi kaalude vaatlus- perioodil, mis on lõppenud mitte enam kui seitse aastat enne eelmist detsembrit. (1) EÜT L 257, 27. 10. 1995, lk 1. (2) EÜT L 229, 10. 9. 1996, lk 3. (3) EÜT L 296, 21. 11. 1996, lk 8. 96 ET Euroopa Liidu Teataja 10/1. kd Liikmesriigid kontrollivad kaalusid igal aastal tagamaks, et 2. need on piisavalt usaldusväärsed ja asjakohased, et täita määruse (EÜ) nr 2494/95 artiklis 4 ettenähtud võrreldavus- nõuet. Võib piirduda kaalude kontrollimisega osaindeksite ja nende põhikomponentide tasemel. 3. Kontrollimisel selgitavad liikmesriigid, kas pärast kasutu- sel olevate kaalude vaatlusperioodi on toimunud THHI suhtes olulisi muutusi iga põhikomponendi indeksi hinnaarengus või pikaajalist turu arengut igas põhikomponendi rühmas. 4. Kui usaldusväärsed tõendid näitavad, et lõikes 3 nimeta- tud muutused viitavad kaalude muutustele, mis põhjustavad keskmiselt enam kui 0,1 %lise THHI muutuse ühe aasta jooksul võrreldes eelmise aastaga, korrigeerivad liikmesriigid THHI kaa- lusid vastavalt. Liikmesriigid ei ole kohustatud arvesse võtma muutusi, mis toimuvad detsembris lõppevale kontrollile eelneva kahe aasta jooksul. Liikmesriigid rakendavad kõik lõike 4 kohased korrigeeri- 5. mised hiljemalt kontrolliaastale järgneva jaanuari indeksis. Artikkel 4 Kvaliteedikontroll Liikmesriigid esitavad komisjonile (Eurostat) tema taotluse kor- ral piisavad andmed THHI tuletamisel kasutatud kaalude, kaasa arvatud kasutatud kaalude vaatlusperioodi, aastakontrolli tule- muste ja tehtud korrigeerimiste kohta, et hinnata käesoleva määruse täitmist. Artikkel 5 Jõustumine Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 10. detsember 1997 Komisjoni nimel komisjoni liige Yves-Thibault DE SILGUY


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af beslutning 92/481/EØF af 22. september 1992 om vedtagelse af en handlingsplan for udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale embedsmænd, der har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørelsen af det indre marked (KAROLUS-programmet)«

eurovoc_concepts:
EU law
action programme
approximation of laws
civil servant
single market

text: 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/49 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af beslutning 92/481/EØF af 22. september 1992 om vedtagelse af en handlingsplan for udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale embeds- mænd, der har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørel- sen af det indre marked (KAROLUS-programmet)« (98/C 73/14) Rådet besluttede den 27. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at høre Det Økonomiske og Sociale Udvalg om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for EF’s Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Kenneth Walker til ordfører. Sektionen vedtog enstemmigt sin udtalelse den 25. november 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december 1997, med 113 stemmer for, 2 imod og 2 hverken eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Handlingsplanen for udveksling mellem med- lemsstaternes forvaltninger af nationale embedsmænd, der har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørelsen af det indre marked, benævnt KAROLUS-programmet, har sin oprindelse i Kommissionens hvidbog om virkeliggørelsen af det indre marked, der blev offentliggjort i 1985, idet indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne og gensidig anerkendelse af forskrifter på visse nøgleområder udgør et af hvidbog- ens grundlæggende mål. 1. 2. Med henblik på at styrke samarbejdet, fremme den gensidige tillid mellem de nationale forvaltninger og således tilskynde til en ensartet anvendelse af EF-retten i det indre marked vedtog Rådet handlingsplanen den 22. september 1992 ved beslutning nr. 92/481/EØF for fem år med virkning fra 1. januar 1993. 1. 3. KAROLUS-programmet henvender sig til alle dem, der er med til at gennemføre disse EF-forskrifter, uanset om de er lønmodtagere i en central eller lokal forvaltning eller i en privat organisation, der af nævnte forvaltninger har fået denne gennemførelse i opdrag. Programmet omfatter: — udveksling mellem medlemsstaterne af embedsmænd i centrale og lokale forvaltninger samt af lønmodtage- re i den private sektor, der er udpeget af de behørige forvaltninger, i forbindelse med et ophold af ca. to måneders varighed, — et uddannelsesseminar inden udvekslingen, — et evalueringsseminar ved udvekslingens afslutning. — bevidstgørelse af embedsmændene i de nationale forvaltninger om den europæiske dimension af deres arbejde, EF-forskrifternes omfang og betydning, — udvekslinger af frugtbare idéer mellem forvaltninger- ne i de forskellige medlemsstater om den bedste måde at gennemføre EF-forskrifterne på, — deltagelse af mellemledere, således at resultaterne kan få så vid udbredelse som muligt, — udnyttelse af udvekslingernes resultater, således at den tilsigtede ensartethed opnås. 1. 4. EF’s institutioner har siden gentagne gang be- kræftet, hvor betydningsfuldt det administrative samar- bejde er for den effektive virkeliggørelse af det indre marked. Dertil kommer, at i ni af de tretten medlemssta- ter, hvor forvaltningernes deltagelse i programmet har været genstand for evaluering, blev programmet betegnet som meget godt, i to blev det betegnet som udmærket og i to som nyttigt. Eftersom gennemførelsen af EF- lovgivningen stadig foregår meget forskelligt i de enkelte medlemsstater, ønsker de deltagende forvaltninger, at programmet skal forlænges efter 1997. 1. 5. KAROLUS-programmet udløber den 31. decem- ber 1997. I lyset af erfaringerne med programmet og under hensyn til evalueringen af udvekslingernes resultater i løbet af de første to år har Kommissionen fremsat et forslag til Parlamentets og Rådets beslutning om forlængelse af KAROLUS-programmet i en ændret og udvidet form. 1. 3. 1. Programmets målsætninger er følgende: — fremme af en forholdsvis ensartet indfaldsvinkel til gennemførelsen af EF-forskrifterne, 1. 5. 1. Forlængelsen vil kunne ske uden forhøjelse af det beløb, der anslås at være nødvendigt, og som er anført i Rådets beslutning fra 1992, idet beløbet ikke blev opbrugt i de første fem år. C 73/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 2. Kommissionens forslag 2. 1. Programmet bør forlænges for yderligere to år. 2. 2. Programmet bør være åbent for deltagelse af de associerede lande i Mellem- og Østeuropa i overensstem- melse med de betingelser, der er fastsat i Europa-aftalerne eller i tillægsprotokollerne vedrørende deltagelse i EF- programmer. Programmet bør også være åbent for deltagelse 2. 2. 1. af de EFTA-lande, der er medlemmer af EØS, samt af Cypern på grundlag af tillægsbevillinger ifølge samme regler som dem, der gælder for de EFTA-lande, der i overensstemmelse med de er medlemmer af EØS, fremgangsmåder, der aftales med dette land. 2. 2. 2. Nærmere bestemmelser for deltagelsen vil blive fastsat på et passende tidspunkt af de berørte parter. 2. 3. I løbet af denne toårige periode, der skal betragtes som en overgangsperiode, vil Kommissionen i samråd med relevante parter udarbejde retningslinjer for det reviderede KAROLUS-program. 2. 3. 1. Disse konsultationer vil omhandle forslag om at udvide programmet, så det ud over de individuelle uddannelsesforanstaltninger såsom udvekslinger af em- bedsmænd mellem medlemsstaternes forvaltninger også omfatter en række fælles uddannelsesforanstaltninger, som f. eks. : — seminarer af generel karakter, der på Kommissionens initiativ skal afholdes jævnligt i hver medlemsstat, og som skal dreje sig om det administrative samar- bejde og gennemførelsen af forskrifterne om det indre marked, — kollektive uddannelsesseminarer i bestemte sektorer, der skal være åbne for alle medlemsstaternes embeds- mænd i de pågældende sektorer, og som skal afholdes enten på Kommissionens eller medlemsstaternes initiativ, — nationale seminarer, der skal afholdes af medlemssta- terne udelukkende for deres nationale embedsmænd med deltagelse af talere fra andre medlemsstater og Kommissionen, — fælles inspektionsbesøg. 2. 3. 1. 1. De forskellige foranstaltninger er udtænkt, for at et større antal personer kan deltage i programmet til en lavere udgift pr. deltager. sin uforbeholdne støtte til alle foranstaltninger, som kan få det til at fungere bedre, eller som kan fjerne hindringer for dets realisering. 3. 2. Det er desuden ofte blevet påvist, at divergerende fortolkninger og anvendelser af lovgivningen skaber flere problemer for erhvervslivet end nogen anden faktor. 3. 3. Evalueringsrapporten af KAROLUS-program- met fra 1996 fastslår, at de potentielle fordele ved at forbedre samarbejdet mellem forvaltningerne er enorme for så vidt angår besparelser for europæisk erhvervsliv, især for de små og mellemstore virksomheder, der har større problemer med administrative og juridiske handelshindringer virksomheder. Om- kostningerne ved, at det indre marked ikke er færdig- gjort, løber op i milliarder af ecu, så enhver fjernelse af handelshindringer vil spare betydelige beløb. Rapporten understreger, at omkostningerne ved programmet er forholdsvis små i forhold til resultaterne. end store 3. 4. ØSU erkender, at KAROLUS-programmet indtil nu har haft positive resultater, og støtter forslaget om at forlænge det uden væsentlige ændringer i en toårig overgangsperiode, hvor der kan foregå konsultationer om retningslinjerne for et udvidet program. 3. 4. 1. ØSU støtter også, at programmet i overgangs- perioden skal omfatte de lande, som Kommissionens forslag nævner. 3. 5. ØSU beklager, at deltagelsen i programmet indtil nu har været ringere, end man oprindeligt havde forventet, og tager til efterretning, at det først og fremmest skyldes sproglige og økonomiske problemer samt personalenedskæringer i medlemsstaternes for- valtninger. ØSU deler andre EU-institutioners skuffelse over denne udvikling. 3. 5. 1. ØSU mener, at det er afgørende for gennemfø- relsen af det indre marked, at man kan få det fulde udbytte af programmer som KAROLUS, og synes, at der skal lægges mere arbejde i at gøre deltagelsen større. For at dette kan gennemføres i praksis, er det nødvendigt, at projektet tilføres tilstrækkelige midler både fra med- lemsstaterne og Kommissionen. 3. 6. ØSU støtter også forslaget om at undersøge muligheden for at udvide rammerne for programmet i overensstemmelse med Kommissionens forslag og under hensyntagen til EU’s ligebehandlingspolitik. Det går især ind for målet om at gøre det muligt for et større antal personer at deltage i programmet til en lavere udgift pr. deltager. 3. Særlige bemærkninger 4. Konklusion 3. 1. ØSU, der fungerer som Observationscenter for Det Indre Marked, har gentagne gange givet udtryk for 4. 1. ØSU støtter uden forbehold Kommissionens forslag om at forlænge KAROLUS-programmet i en toårig overgangsperiode, om at åbne programmet for 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/51 deltagelse af de nævnte stater og om at udvikle et ændret program med et bredere arbejdsområde og eventuelt med arbejdstagernes medvirken til erstatning for det nuværende program ved overgangsperiodens udløb. ØSU ønsker, når tiden er inde, at blive hørt om det ændrede programs form og indhold. Bruxelles, den 10. december 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af særlige ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstager- nes rettigheder og til beskyttelse af miljøet som fastsat i artikel 7 og 8 i Rådets forordning (EF) nr. 3281/94 og (EF) nr. 1256/96 om anvendelse af flerårige arrangementer med generelle toldpræferencer for visse industrivarer og landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslande« (98/C 73/15) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for EF’s Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Thomas Etty til ordfører uden studiegruppe. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. november 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december, med 112 stemmer for, 1 imod og 11 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Generelle bemærkninger 2. Særlige bemærkninger ØSU har allerede i sin udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om anvendelse af et flerårigt arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1995-1997 for visse industrivarer med oprindelse i udviklingslandene og Kommissionens for- slag til Rådets forordning (EF) og forlængelse for 1995 af anvendelsen af forordning (EØF) nr. 3833/90, (EØF) nr. 3835/90 og (EØF) nr. 3900/91 om anvendelse af generelle toldpræferencer på visse landbrugsprodukter med oprindelse i udviklingslandene (CES 1159/94) givet udtryk for sin støtte til de særlige ansporende ordninger, som Kommissionen nu har omsat til konkrete forslag. ØSU hilser med stor tilfredshed Kommissionens forslag, som fastlægger dækkende og effektive bestemmelser om positive foranstaltninger til fremme af respekten i de præferenceberettigede lande for internationale standar- der vedrørende miljø og arbejdsvilkår. For så vidt angår de foranstaltninger, der skal 2. 1. anspore til overholdelse af visse internationale standar- der for arbejdsvilkår, ser ØSU med tilfredshed på den vægt, som Kommissionen i artikel 3, 4 og 5 har lagt på, at de præferenceberettigede lande som forudsætning for adgang til større præferencefordele skal kunne påvise, at de både i deres lovgivning og praksis har skabt en ramme, som på realistisk vis sikrer retten til at organisere sig og afskaffelse af børnearbejde. ØSU glæder sig endvidere over den betydning, som Kommissionen tillægger strenge overvågnings- og samarbejdsprocedu- rer, kontrol på stedet og effektiv teknisk bistand til udvikling af passende administrative og tekniske over- vågningsinfrastrukturer (artikel 6 og 7). I denne sammenhæng understreger ØSU betydningen af at henvise til rapporterne fra de kompetente FN- myndigheder, dvs. ILO’s udvalg for foreningsfrihed, ILO’s ekspertudvalg vedrørende gennemførelsen af kon- ventioner og henstillinger samt FN’s komité for børns rettigheder