eurovoc_concepts:
United States
hunting regulations
international agreement
international standard
protection of animals

text: -V * -V * ft KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 11. 12. 1997 KOM(97) 726 endelig udg. 97/ 0360 (CNS) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse og indgåelse af en international aftale i form af et godkendt protokollat mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om standarder for human fældefangst (forelagt af Kommissionen) "raft JTJ,» <v > ' M-. 3» y -lir:- ilte* * 3* fe ' "fe?*"! 'Éfe •"' ' % i «' y-- BEGRUNDELSE 1. I henhold til artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 3254/91 skal der indføres importforbud for visse skind og produkter deraf med oprindelse i tredjelande, medmindre disse har forbudt anvendelse af rævesakse eller indført fældefangstmetoder, der opfylder internationalt vedtagne standarder for human fældefangst. 2. I juni 1996 bemyndigede Rådet Kommissionen til at forhandle om en rammeaftale om standarder for human fældefangst med Canada, De Forenede Stater, Den Russiske Føderation og alle andre interesserede lande. 3. Forhandlingerne har fundet sted og resulterede i Rådets godkendelse den 22. juli 1997 af en aftale med Canada og Den Russiske Føderation om standarder for human fældefangst. Samtidig opfordrede Rådet Kommissionen til at intensivere sine bestræbelser for at nå til en aftale med Amerikas Forenede Stater af samme art som aftalen med Canada og Den Russiske Føderation. 4. På basis af specifikke tillægsretningslinjer fra Rådet har Kommissionen ført intensive forhandlinger med Amerikas Forenede Stater siden kuli i nært samråd med Rådet. Man låede således til en tekst, der blev godkendt af Kommissionen og paraferet a" Fællesskab ?t og Amerikas Forenede Stater den 3. december 1997. Den paraferede tekst er helt på linje med forhandlingsdirektiveme og tillægsretningslinjerne fra Rådet, navnlig med hensyn til dens ækvivalens med aftalen med Canada og Den Russiske Føderation. 5. Formålet med aftalen er at fastsætte standarder for human fældefangst for fælder, der benyttes til at dræbe eller indfange visse rovdyrarter - i særdeleshed de arter, der er omhandlet i forordning 3254/91 - forbedre kommunikationen og samarbejdet mellem parterne med hensyn til gennemførelse og udvikling af sådanne standarder og lette samhandelen mellem parterne. 6. Godkender alle parter aftalen, vil det være muligt at forbedre fældefangstmetoderne betydeligt i Fællesskabet og Amerikas Forenede Stater, sikre de indfangne dyrs velbefindende på et tilstrækkeligt højt niveau og skabe gode og stabile betingelser for parternes samhandel med fælder og skind. Forslag til Rådets afgørelse om undertegnelse og indgåelse af en international aftale i form af et godkendt protokollat mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om standarder for human fældefangst RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113 og 100 A sammenholdt med artikel 228, stk. 3, første afsnit, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, under henvisning til Rådets afgørelse i juni 1996 om bemyndigelse af Kommissionen til at føre forhandlinger med Canada, Den Russiske Føderation, USA og ethvert andet interesseret tredjeland om en aftale om standarder for human fældefangst, under henvisning til Rådets afgørelse af juli 1997, hvorved aftalen om standarder for human fældefangst med Canada og Den Russiske Føderation godkendes, og hvori Kommissionen opfordres til at intensivere sine bestræbelser for at nå til en aftale med Amerikas Forenede Stater svarende til aftalen med Canada og Den Russiske Føderation, og ud fra følgende betragtninger: I Rådets forordning (EØF) nr. 3254/91 *, særlig artikel 3, stk. 1, andet led, henvises der til de internationalt vedtagne standarder for fældefangst, som de tredjelande, der ikke har indført forbud mod anvendelsen af rævesakse, skal benytte i deres metoder for fældefangst, således at disse tredjelande kan eksportere skind og varer fremstillet på basis af visse arter til Fællesskabet; de vigtigste mål med aftalen er at fastsætte harmoniserede tekniske regler, der giver mulighed for et tilstrækkeligt højt beskyttelsesniveau for indfangne dyrs velbefindende, og som gælder for fremstilling og anvendelse af fælder, samt at lette handelen mellem parterne med fælder, skind og varer fremstillet på basis af de arter, der er omfattet af aftalen; for at aftalen kan gennemføres, er det nødvendigt at fastsætte en tidsplan, som bl. a. gør det muligt at afprøve, at fælder opfylder de ved aftalen fastsatte standarder med henblik på certificering, og at udskifte ikke-certificerede fælder; aftalen i form af et godkendt protokollat, der er knyttet som bilag til denne afgørelse, er på linje med ovennævnte forhandlingsdirektiver; den svarer således overens med begrebet internationalt vedtagne standarder for human fældefangst, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, andet led, i forordning (EØF) nr. 3254/91; aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om standarder for human fældefangst bør godkendes - TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 1 EFT L 308 af 9. 11. 1991, s. 1. Artikel 1 Aftalen I form af godkendt protokollat mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om standarder for human fældefangst godkendes. Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse. Artikel 2 Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at undertegne aftalen. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand GODKENDT PROTOKOLLAT Under forhandlingerne om den aftale, der er nævnt i stk. 8 nedenfor, om fælles rammer for beskrivelse og vurdering af fremskridt mod anvendelse af mere humane fælder og fældefangstmetoder, anerkender repræsentanterne for Europa-Kommissionen og for Amerikas Forenede Stater, at der er nået til følgende forståelse. Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab skønner, at de som bilag til denne forståelse knyttede standarder udgør sådanne rammer og et grundlag for samarbejde om yderligere udvikling af disse standarder og deres respektive kompetente myndigheders implementering af dem. Amerikas Forenede Stater, som understreger, at det med sin godkendelse ikke agter at ændre på myndighedsfordelingen inden for De Forenede Stater med hensyn til anvendelse af fælder og fældefangstmetoder, godkender bilagte standarder som fælles rammer, som dets kompetente myndigheder skal anvende i forbindelse med human fældefangst af specificerede terrestriske og semiakvatiske pattedyr. Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab agter at anspore til og støtte forsknings-, udviklings-, overvågnings- og uddannelsesprogrammer for deres respektive myndigheder, fælder og som kan fældefangstmetoder til human behandling af sådanne pattedyr. De erkender begge behovet for at nyvurdere og ajourføre de som bilag til denne forståelse knyttede standarder, efterhånden som nye videnskabelige oplysninger og data indsamles på basis af sådanne programmer. fremme anvendelsen af Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab agter desuden at tilskynde deres kompetente myndigheder til at overvåge og rapportere om fremskridt med hensyn til anvendelsen af de som bilag til denne forståelse knyttede standarder. Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab erkender, at intet i denne forståelse berører deres rettigheder og forpligtelser i henhold til Marrakesh- overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen. Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater slår fast, at de agter at afholde indbyrdes konsultationer på anmodning af en af dem om alle anliggender vedrørende denne forståelse eller de dertil knyttede standarder med sigte på at finde gensidigt acceptable løsninger. Ved udtrykket "aftalen" i de bilagte standarder forstås aftalen mellem Canada, Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation om standarder for human fældefangst. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. Udfærdiget i Bruxelles den 1997 i to eksemplarer på engelsk. For Amerikas Forenede Stater: For Europa-Kommissionen: Bilag: Standarder for human fældefangst af specificerede terrestriske og semiakvatiske pattedyr STANDARDER FOR HUMAN FÆLDEFANGST AF SPECIFICEREDE TERRESTRISKE OG SEMIAKVATISKE PATTEDYR DEL I: STANDARDERNE 1. FORMÅL, FORBINDELSE MED STANDARDERNE PRINCIPPER OG GENERELLE OVERVEJELSER I 1. 1. FORMÅL Formålet med standarderne er at sikre dyr, der fanges i fælder, et tilstrækkeligt velfærdsniveau og yderligere at højne dette velfærdsniveau. 1. 2. PRINCIPPERNE 1. 2. 1. Ved vurderingen af, om en fældefangstmetode er human, skal det fangne dyrs velfærd vurderes. 1. 2. 2. Afgørelse om, hvorvidt en fældefangstmetode er human, træffes ud fra princippet om, at metoden skal overholde de tærskelværdier, der er anført i afsnit 2 og 3. 1. 2. 3. Standarderne skal udformes ud fra princippet om, at fælder skal være selektive, effektive og være i overensstemmelse med de krav om sikkerhed for mennesker, de enkelte parter stiller. 1. 3. GENERELLE OVERVEJELSER 1. 3. 1. Dyrevelfærd beregnes ved måling af, i hvilken udstrækning dyret har let ved eller svært ved at klare sig i omgivelserne, og i hvilken udstrækning det ikke klarer sig i sine omgivelser. Da forskellige dyr bruger forskellige metoder til at klare sig i deres omgivelser, bør der anvendes forskellige mål til vurdering af dyrenes velfærd. Velfærdsindikatorer for dyr, der er fanget fælder, omfatter fysiologi, kvæstelser og adfærd. Da ikke alle disse indikatorer er blevet undersøgt for alle de pågældende arter, er det nødvendigt at gennemføre yderligere videnskabelige undersøgelser for at kunne opstille tærskelværdier i standarderne. Velfærd er et vidt begreb, men udtrykket "human" anvendes kun for fældefangstmetoder, der bevarer de pågældende dyrs velfærd på et acceptabelt niveau; det erkendes dog, at der med dræbende fælder i visse situationer vil være et kort tidsrum, hvor velfærdsniveauet kan være ringe. 1. 3. 2. De tærskelværdier, der er fastsat i standarderne for certificering af fælder, omfatter: a) for fastholdende fælder: det niveau for de forskellige indikatorer, under hvilket de fangne dyrs velfærd anses for ringe, og b) for dræbende fælder: den tid der går, indtil bevidstløshed og følelsesløshed indtræder, og bevarelse af denne tilstand indtil dyrets død. 1. 3. 3. Selv om fældefangstmetoderne skal opfylde kravene i afsnit 2. 4 og 3. 4, bør der sættes ind på fortsat at forbedre udformningen af fælderne og udsætningen heraf, navnlig således at: a) velfærden for dyr, der fanges i fastholdende fælder, forbedres i fastholdelsestidsrummet, b) bevidstløshed og følelsesløshed sætter ind hurtigst muligt for dyr, der fanges i dræbende fælder, og c) fangst af ikke-måldyr minimeres. 2. KRAV TIL FASTHOLDENDE FÆLDEFANGSMETODER 2. 1. DEFINITION Ved "fastholdende fældefangstmetoder" forstås fælder, der er udformet og som udsættes med henblik på ikke at dræbe det fangne dyr, men at begrænse dets bevægelser i en sådan grad, at et menneske kan komme i direkte kontakt med det. 2. 2. PARAMETRE 2. 2. 1. Vurdering af, om en fastholdende fældefangstmetode opfylder disse standarder, skal hvile på en vurdering af velfærden for et dyr, som er fanget i en fælde. 2. 2. 2. Parametrene skal omfatte de indikatorer for adfærd og kvæstelser, der er anført i punkt 2. 3. Log 2. 3. 2. 2. 2. 3. Reaktionsstyrken skal vurderes for hver af disse parametre. 2. 3. INDIKATORER 2. 3. 1. Følgende adfærdsmæssige indikatorer anses for at være indikatorer for ringe velfærd hos vilde dyr, der er fanget i fælde: a) b) dyret bider sig selv på en måde, der medfører svære kvæstelser (selv-mutilation) usædvanlig ubevægelighed og passivitet 2. 3. 2. Følgende kvæstelser anses for at være indikatorer for ringe velfærd hos vilde dyr, der er fanget i fælde: a) b) c) d) e) f) g) h) i) j) k) knoglebrud ledskred nær carpus eller tarsus løsrivelse af sene eller ledbånd alvorlig knoglehindeafskrabning alvorlig ydre blødning eller blødning i indre hulrum alvorlig beskadigelse af skeletmuskel iskæmi i lem brud på blivende tand med blotlæggelse af tandhulen beskadigelse af øje, herunder sønderriveise af hornhinde beskadigelse af rygmarv alvorlig beskadigelse af indre organ 1) m) n) beskadigelse af hjertemuskulatur amputation død. 2. 4. TÆRSKELVÆRDIER En fastholdende fældefangstmetode opfylder standarderne, a) b) hvis antallet af individer af samme målart, hvorfra dataene er indhentet, er mindst 20, og hvis mindst 80% af disse dyr ikke udviser nogen af indikatorerne i punkt 2. 3. 1 og 2. 3. 2. 3. KRAV TIL DRÆBENDE FÆLDEFANGTSMETODER 3. 1. DEFINITION Ved "dræbende fældefangstmetoder" forstås fælder, der er udformet og som udsættes med henblik på at dræbe dyr af målarten. 3. 2. PARAMETRE 3. 2. 1. Tidsrummet, indtil bevidstløshed og følelsesløshed indtræder som følge af aflivningsmetoden, bestemmes, og det kontrolleres, om denne tilstand vedvarer indtil dødens indtræden (dvs. indtil irreversibelt hjertestop). 3. 2. 2. Bevidstløshed og følelsesløshed overvåges ved at kontrollere hornhindens og øjenlågenes reflekser eller en hvilken som helst anden passende, videnskabeligt dokumenteret parameter. 2 2 Ifald der er behov for yderligere undersøgelser til at fastslå, om en given fældefangstmetode opfylder standarderne, kan der foretages yderligere målinger i form af elektroencefalografi (EEG), visuelt fremkaldt reaktion (VER) og auditivt fremkaldt reaktion (SER). 10 3 J. INDIKATORER OG TIDSGRÆNSER Tidsgrænse for tab af hornhinde- og øjenlågsreflekser Art 45 sekunder 120 sekunder 300 sekunder3 Mus te la erminea Martes americana Maries zibettina Martes martes alle andre arter anført i punkt 4. 1 Komitéen vurderer denne tidsfrist i forbindelse med den trcårsrcvision, der er omhandlet i artikel 9, litra b), hvor dataene taler herfor, for at tilpasse tidsfristerne på et art-ul-art grundlag med henblik på at nedsætte fristen fra 300 sekunder til højst 180 sekunder; den fastsætter samtidig en rimelig gennemførelsesfrist. 11 3. 4. TÆRSKEVÆRDIER En dræbende fældefangstmetode opfylder standarderne, a) b) hvis antallet af individer af den samme målart, hvorfra dataene er udledt, er mindst 12, og hvis mindst 80% af disse dyr er bevidstløse og følelsesløse inden for den fastsatte tidsfrist og forbliver i denne tilstand indtil dødens indtræden. 12 DEL II: LISTE OVER ARTER OG TIDSPLAN FOR GENNEMFØRELSEN 4. LISTE OVER DE I ARTIKEL 3 OMHANDLEDE ARTER OG TIDSPLAN FOR GENNEMFØRELSEN 4. 1. LISTE OVER ARTER Standarderne gælder for følgende arter: Almindelig betegnelse Prærieulv: Ulv: Bæver (nordamerikansk) Bæver (europæisk): Rødlos Odder (nordamerikansk) Odder (europæisk) Los (nordamerikansk) Los (europæisk) Mår Fiskemår Zobel Skovmår Grævling (europæisk) Hermelin Mårhund Bisamrotte Vaskebjørn Grævling (nordamerikansk) Art Canis latrans (-anis Lupus Castor canadensis Castor fiber Felis rujus Lutra canadensis Lutra lutra Lynx canadensis Lynx lynx Martes americana Martes pennanti Martes zibettina Maries martes Meles meles Mustela erminea Nyctereutes procyonoides Ondatra zibethicus Procyon lotor Taxidea taxus Listen kan udvides med yderligere arter. 4. 2. TIDSPLAN FOR GENNEMFØRELSEN4 4. 2. 1. Fældefangstmetoderne afprøves af de kompetente myndigheder, således at det påvises, at de er i overensstemmelse med disse standarder: a) hvad angår fastholdende fældefangstmetoder: inden 3 til 5 år efter aftalens tilstedeværelsen af ikrafttræden afhængigt af afprøvningsprioriteterne og afprøvningsfaciliteter, og Beføjelserne til at regulere fælder og fældefangstmetoder for fangst i De Forenede Stater af de specificerede terrestriske eller semiakvatiske pattedyr ligger i første række hos stats- eller stammemyndighedeme. 13 b) hvad angår dræbende fældefangstmetoder: S år efter aftalens ikrafttræden. 4. 2. 2. Inden for en frist på 3 år efter udløbet af de i punkt 4. 2. 1 nævnte perioder sørger de kompetente myndigheder for, at anvendelsen af fælder, der ikke er i overensstemmelse med disse standarder, gradvis bringes til ophør. 4. 2. 3. Uanset bestemmelserne i stk. 4. 2. 2 kan en kompetent myndighed, når den fastslår, at resultaterne af fældeafprøvning viser, at fælder ikke er i overensstemmelse med standarderne for specifikke arter eller under specifikke miljøforhold, fortsætte med at tillade anvendelsen af fælder på et midlertidigt grundlag, medens der forskes i alternative fælder. I sådanne tilfælde skal der gives forudgående meddelelse til Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Stater om fælder, som tillades anvendt midlertidigt, og om forløbet af forskningsprogrammet. I tilfælde, hvor dette stykke anvendes i forbindelse med fældefangst i De Forenede Stater, forelægger de kompetente myndigheder i De Forenede Stater disse oplysninger for De Forenede Staters regering med henblik på fremsendelse til Det Europæiske Fællesskab. 4. 2. 4. I forlængelse af stk. 4. 2. 3 og uanset bestemmelserne i stk. 4. 2. 2 kan en kompetent myndighed fra sag til sag på linje med målene for standarderne indrømme undtagelser begrundet i: a) folkesundheden eller -sikkerheden b) beskyttelse af offentlig eller privat ejendom c) forskning, uddannelse og miljøbeskyttelse, herunder genoprettelse af bestande, genudsætteise, avl eller beskyttelse af flora og fauna d) anvendelse af traditionelle træfælder, der er afgørende for bevarelse af de indfødte samfunds kulturarv. De Forenede Stater eller Det Europæiske Fællesskab giver i forbindelse med anvendelsen af dette stykke forudgående meddelelse om sådanne undtagelser sammen med en begrundelse og betingelserne herfor. I De Forenede Staters tilfælde giver de kompetente myndigheder en skriftlig meddelelse til De Forenede Staters regering med henblik på fremsendelse heraf til Det Europæiske Fællesskab sammen med begrundelsen og betingelserne for undtagelsen. 4. 2. 5. Konsultationer om de i stk. 4. 2. 3 og 4. 2. 4 aflioldes i overensstemmelse med stk. 7 i det godkendte protokollat på anmodning enten af Amerikas Forenede Stater eller Det Europæiske Fællesskab. 14 DEL III. RETNINGSLINJER 5. RETNINGSLINJER FOR AFPRØVNING AF FÆLDER OG FORSKNING MED HENBLIK PÅ VIDEREUDVIKLING AF FÆLDEFANGSTMETODER For at sikre nøjagtighed og pålidelighed og for at påvise, at fældefangstmetoderne opfylder standardkravene, bør afprøvning af disse fældefangstmetoder følge de generelle principper for god forsøgspraksis. Udarbejdes der afprøvningsprocedurer inden for rammerne af ISO, Den Internationale til vurdering af Standardiseringsorganisation, og er disse procedurer anvendelige fældefangstmetodernes overensstemmelse med nogle af eller alle kravene i standarderne, anvendes disse ISO-procedurer. 5. 1. GENERELLE RETNINGSLINJER 5. 1. 1. Prøverne gennemføres i overensstemmelse med omfattende undersøgelsesprotokoller. 5. 12. Fældemekanismens funktion afprøves. 5. 1. 3. Afprøvning af fælder i marken udføres navnlig med henblik på vurdering af selektivitet. Denne afprøvning kan også anvendes til at indsamle data om fangsteffektivitet og brugersikkerhed. 5. 1. 4. Fastholdende fælder afprøves i indelukke, navnlig til vurdering af adfærdsmæssige og fysiologiske parametre. Dræbende fælder afprøves i indelukke, navnlig til påvisning af bevidstløshed. 5. 1. 5. I markprøver kontrolleres fælderne hver dag. 5. 1. 6. Dræbende fælders effektivitet med hensyn til at gøre måldyret bevidstløst og dræbe det bør afprøves på bevidste, mobile dyr ved målinger i laboratoriet, i et indelukke eller i marken. Fældernes evne til at ramme måldyrene på vitale steder vurderes. 5. 1. 7. Afprøvningsproceduremes rækkefølge kan varieres til sikring af en så effektiv vurdering af fælderne som muligt. 5. 1. 8. Fælderne må ikke udsætte brugeren for urimelig fare ved normal brug. 5. 1. 9. Om muligt bør en række yderligere forhold kontrolleres ved afprøvning af fælder. Afprøvning i marken bør omfatte undersøgelser af fældefangstens virkninger på både mål- og ikke-målarter. 5. 2. AFPRØVNINGSVILKÅRENE 5. 2. 1. Fælden udsættes og anvendes ifølge instrukser fra fremstilleren eller andre. 15 5. 2. 2. Ved afprøvning i indelukke anvendes et indelukke, hvor dyrene af målarten finder passende omgivelser, hvor de kan bevæge sig frit, skjule sig og så vidt muligt udvise normal adfærd. Det bør være muligt at udsætte fælder og overvåge de fangne dyr. Fælderne sættes på en sådan måde, at der kan tages video- og lydoptagelser af hele fangstepisoden. 5. 2. 3. Ved afprøvning i marken bør stederne udvælges således, at de er repræsentative for de steder, der vil blive anvendt i praksis. Da fældernes selektivitet og eventuelle negative virkninger for ikke-måldyr er væsentlige årsager til gennemførelse af afprøvning i marken, kan det være nødvendigt at udvælge steder til markprøvning i forskellige levesteder, hvor der kan ventes at forekomme forskellige ikke-målarter. Der tages billeder af hver enkelt fælde og dens placering og omgivelser. Fældens identifikationsnummer skal medtages i de fotografiske optagelser før og efter en fangst. 53. UNDERSØGELSESPERSONALE 5. 3. 1. Personalet skal have passende kvalifikationer og uddannelse. 5. 3. 2. Personalet bør omfatte mindst én person, der har erfaring i anvendelsen af fælderne, og som er i stand til at fange de dyr, der anvendes i prøven, med fælder, og mindst én person, der har erfaring med hver af metoderne til vurdering af fastholdende fælder, for så vidt angår dyrenes velfærd, og med metoder til vurdering af dræbende fælder, for så vidt angår bevidstløshed. F. eks. bør vurdering af adfærdsmæssige reaktioner på fældefangst og skyhed i særdeleshed foretages af en faguddannet pen on, der er ft rtrolig med fortolkning af sådanne data. 5. 4. DYR, DER ANVENDES TIL PRØVNING AF FÆLDER 5. 4. 1. Dyr, der anvendes til afprøvning i indelukke, skal være sunde og repræsentative for de dyr, som normalt vil blive fanget i naturen. De anvendte dyr må ikke have tidligere erfaringer med den fældetype, der afprøves. 5. 4. 2. Forud for prøvningen af fælder opbevares dyrene under passende forhold og forsynes med tilstrækkeligt foder og vand. Dyrene må ikke opbevares under forhold, som i sig selv kan medføre ringe velfærd. 5. 4. 3. Dyrene tilvænnes forsøgsindelukket inden afprøvningens start. 5. 5. OBSERVATIONER 5. 5. 1. Adfærd 5. 5. 1. 1. Observationer af dyrenes adfærd bør foretages af en faguddannet person, der navnlig har kendskab til de pågældende arters etologi. 16 5. 5. 1. 2. Skyhed over for fælden kan vurderes ved at fange dyret i en let erkendbar situation og dernæst på ny udsætte dyret for fælden i den relevante situation og vurdere dets adfærd. 5. 5. 1. 3. Det er vigtigt, at der skelnes mellem reaktioner på yderligere stimuli og reaktioner på selve fælden eller situationen. 5. 5. 2. Fysiologi 5. 5. 2. 1. Nogle dyr bør inden afprøvning udstyres med anordninger til fjernregistrering (f. eks. til registrering af hjertefrekvens og åndedrætsfrekvens). Disse anordninger bør placeres tilstrækkelig længe inden selve testen, så dyret kan komme sig efter eventuelle forstyrrelser forårsaget af registreringsanordningens placering. 5. 5. 2. 2. Der bør træffes de videst mulige foranstaltninger til at begrænse mangelfulde eller fejlbehæftede observationer og målinger, navnlig forårsaget af menneskelig indgriben i forbindelse med prøvetagning. 5. 5. 2. 3. Udtagning af biologiske prøver (f. eks. blod, urin, spyt. ) bør gøres på tidspunkter, der er relevante i forhold til fangstøjeblikket og tidsafhængighedsaspekterne ved den parameter, der evalueres. Der bør også indsamles kontroldata fra dyr, der holdes andetsteds under gode betingelser og med henblik på andre aktiviteter, udgangsdata inden fældefangsten og visse referencedata efter ekstrem stimulering (f. eks. provokationstest med kortikotropin). 5. 5. 2. 4. Alle biologiske prøver udtages og opbevares efter bedst mulig forsøgspraksis for at sikre god bevaringsmæssig stand før analysen. 5. 5. 2. 5. Analysemetoderne valideres. 5. 5. 2. 6. Neurologiske undersøgelser på grundlag af reflekser (som f. eks. smerte eller øjne) kombineret med måling af EEG og/eller VER eller SER i relation til dræbende fælder foretages af en sagkyndig person, så der sikres relevante oplysninger om dyrets bevidsthedstilstand eller aflivningsmetodens effektivitet. 5. 5. 2. 7. Er dyrene ikke bevidstløse eller følelsesløse inden for den tidsfrist, der er anført i forsøgsprotokollen, aflives de på human vis. 5. 5. 3. Kvæstelser og patologi 5. 5. 3. 1. Hver enkelt forsøgsdyr undersøges omhyggeligt til vurdering af eventuelle kvæstelser. Der foretages røntgenundersøgelser til påvisning af mulige knoglebrud. 5. 5. 3. 2. Der foretages yderUgere detaljerede patologiske undersøgelser af de døde dyr. En i overensstemmelse med accepteret erfaren dyrlæge foretager obduktion veterinærmedicinsk undersøgelsespraksis. 17 5. 5. 3. 3. De berørte organer og/eller regioner undersøges makroskopisk og i givet fald histologisk. 5. 6. RAPPORT 5. 6. 1. Undersøgelsesrapporten skal indeholde alle relevante oplysninger om forsøgsplan, - materiale og -metoder, samt resultater, herunder navnlig: a) teknisk beskrivelse af fældens udformning, herunder konstruktionsmaterialer b) fremstillerens brugsvejledning c) beskrivelse af forsøgssituationen d) vejrforhold, navnlig temperatur og snelagets tykkelse e) f) g) forsøgspersonale antal dyr og fælder, der er afprøvet i forsøget det samlede antal indfangne mål- og ikke-måldyr af hver art og deres relative forekomst i det pågældende område, udtrykt som sjælden, almindeligt forekommende eller hyppigt forekommende h) selektivitet i) oplysninger om eventuelle tegn på, at fælden har ramt og beskadiget et dyr, som ikke er fanget i fælden j) observationer af adfærd k) 1) værdierne af de målte fysiologiske parametre samt metodologi beskrivelse af kvæstelser og obduktion m) tidsrum indtil indtræden af bevidstløshed og følelsesløshed og n) statistiske analyser. 18 Tillægsskrivelse Hr. , Som De ved, undertegnede Amerikas Forenede Stater og Europa-Kommissionen i dag et godkendt protokollat vedrørende standarder for human fældefangst. Jeg skal med hensyn til dette godkendte protokollat meddele Dem følgende: Som det fremgår af det godkendte protokollat ligger beføjelserne til at regulere fælder og fældefangstmetoder for fangst i De Forenede Stater af de specificerede terrestriske eller semiakvatiske pattedyr i første række hos stats- eller stammemyndighedeme. Som følge af vore drøftelser om disse emner har repræsentanter for de kompetente myndigheder i De Forenede Stater oplyst, at de har gjort sig større bestræbelser for at identificere mere humane fælder, og som led i et initiativ omfattende 50 stater i samarbejde med flere forbundsorganer er man begyndt med at udarbejde en praksis for god forvaltning (BMP) i forbindelse med fælder og fældefangstmetoder. Praksis for god forvaltning involverer praksis eller en kombination af praksis, der er identificeret som værende det mest effektive og (teknisk, økonomisk og socialt) anvendelige middel til at reducere eller forhindre problemer i forbindelse med en aktivitet. Repræsentanter for de kompetente myndigheder har oplyst, at BMP for fælder og fældefangstmetoder i De Forenede Stater vil blive baseret på seneste tekniske og videnskabelige information og data. Repræsentanter for de kompetente myndigheder i De Forenede Stater har oplyst, at BMP for fælder og fældefangstmetoder i De Forenede Stater vil blive baseret på standarderne i bilaget til det godkendte protokollat. Det er mig en særlig glæde at kunne meddele, at det program, der gennemføres af de kompetente amerikanske myndigheder, ikke er begrænset til de nitten arter, der er opregnet i de standarder, der er knyttet som bilag til det godkendte protokollat, men også anvendes på yderligere ti pelsdyrarter, som fanges med fælder på et kommercielt grundlag i De Forenede Stater. Disse arter er mink, rød ræv, grå ræv, polarræv, vulpes velox, sumpbæver, opposum, stinkdyr, vaskebjørn (bassariscus sumichrasti) og jærv. Dette er et væsentligt skridt fremad, som de kompetente myndigheder i de Forenede Stater har taget til at forbedre dyrs velfærd, og som vi ikke mener finder noget sidestykke i noget andet land eller nogen international aftale. Repræsentanter for de kompetente myndigheder i De Forenede Stater har desuden oplyst, at anvendelsen af fastholdende anordninger af rævesaksetypen i overensstemmelse med de standarder, der er knyttet som bilag til det godkendte protokollat, hvad angår Mustela ermina og Ondatra zibethicus vil blive bragt gradvis til ophør inden for fire år efter ikrafttrædelsen af aftalen mellem Canada, Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation om standarder for human fældefangst. Disse to arter tegner sig for over 2,2 millioner dyr, der fanges med fælder hvert år i De Forenede Stater, og repræsenterer typisk 50% af alle dyr, der er opført på listen i standarderne og fanges med fælder årligt i De Forenede Stater. 19 Hvad angår fældefangst af andre arter, der er omtalt i standarderne, har ovennævnte myndigheder oplyst, at anvendelsen af konventionelle fælder af stålrævesaksetypen i overensstemmelse med standarderne gradvis vil blive bragt til ophør inden seks år efter ikrafttrædelsen af aftalen mellem Canada, Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation. fastholdende Jeg håber, at det ovenfor anførte i tilstrækkelig grad tydehggør, hvorledes situationen forholder sig i De Forenede Stater. De kompetente myndigheder i De Forenede Stater ser frem til et fortsat samarbejde på dette område med Europa-Kommissionen og andre interesserede parter. Med venlig hilsen 20 Tiilægsskrivelse Hr. , Som De ved, blev vore forhandlinger om et godkendt protokollat om standarder for human fældefangst for nyligt afsluttet. Jeg skriver dette brev for at minde om en forståelse, som vi nåede til, om hvordan det godkendte protokollat og de dertil knyttede standarder skal forstås og anvendes. i I stk. 6 i det godkendte protokollat hedder det følgende: "Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab erkender, at intet i denne forståelse berører deres rettigheder og forpligtelser af Verdenshandelsorganisationen. " Ved udformningen af dette stykke besluttede vi, at det ikke var nødvendigt i slutningen af stykket at tilføje sætningen "eller udgør en opgivelse af sådanne rettigheder", og at ingen af parterne måtte referere til, at denne sætning ikke er medtaget, i forbindelse med nogen tvist eller drøftelse, der måtte opstå i forbindelse med dette stykke. til Marrakesh-overenskomsten oprettelse henhold om Vi ville sætte pris på en svarskrivelse, hvis De er enig i det ovenfor anførte. Tak for Deres fortsatte opmærksomhed omkring sagen. Med venlig hilsen. 21 Tiilægsskrivelse Hr. , Tak for Deres brev, hvori De minder om den forståelse, som vi nåede til, om hvordan det godkendte protokollat og de dertil knyttede standarder skal forstås og anvendes. Som svar herpå skal jeg bekræfte, at vi at det ikke var nødvendigt i slutningen af stykket at tilføje sætningen "eller udgør en opgivelse af sådanne rettigheder", og at ingen af parterne måtte referere til, at denne sætning ikke er medtaget, i forbindelse med nogen tvist eller drøftelse, der måtte opstå i forbindelse med dette stykke. Med venlig hilsen. 22 ISSN 0254-1459 KOM(97) 726 endelig udg. DOKUMENTER DA 11 14 Katalognummer : CB-CO-97-743-DA-C ISBN 92-78-29808-5 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg â2


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2478/97, annettu 11 päivänä joulukuuta 1997, tavallisen vehnän enimmäisvientituen vahvistamisesta asetuksessa (EY) N:o 1339/97 tarkoitetun tarjouskilpailun osana

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund


title: Padomes Regula (EK) Nr. 11/98 (1997. gada 11. decembris), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 684/92 par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem

eurovoc_concepts:
bus
carriage of passengers
common transport policy
freedom to provide services
international transport
transport licence

formats: html pdf print

text: 62 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/3. sēj. 31998R0011 8. 1. 1998. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 4/1 PADOMES REGULA (EK) Nr. 11/98 (1997. gada 11. decembris), ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 684/92 par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 75. panta 1. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2), saskaņā ar Līguma 189. c pantu (3), (1) (2) (3) tā kā saskaņā ar Līguma 75. panta 1. punkta a) apakš- punktu kopējās transporta politikas izveide ir saistīta, cita starpā, ar kopīgu noteikumu pieņemšanu, ko piemēro starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem pa autoceļiem; tā kā šādi noteikumi ir iekļauti Padomes Regulā (EEK) Nr. 684/92 (1992. gada 16. marts) par kopējiem noteiku- miem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadāju- miem ar autobusiem (4); tā kā Regulas (EEK) Nr. 684/92 20. pantā ir noteikts, ka pirms 1995. gada 1. jūlija Komisija iesniedz Padomei pār- skatu par minētās regulas piemērošanu un Padome līdz 1997. gada 1. janvārim, ievērojot Komisijas priekšlikumu, pieņem noteikumus par procedūru vienkāršošanu, tostarp — ievērojot pārskata secinājumus — atļauju atcelšanu; (4) tā kā būtu jāvienkāršo un jāpilnveido definīcija, kas attie- cas uz dažādiem starptautiskiem pārvadājumiem ar (1) OV C 203, 13. 7. 1996. , 11. lpp. , un OV C 107, 5. 4. 1997. , 3. lpp. (2) OV C 66, 3. 3. 1997. , 3. lpp. (3) Eiropas Parlamenta 1996. gada 28. novembra atzinums (OV C 380, 16. 12. 1996. , 40. lpp. ), Padomes 1997. gada 14. aprīļa kopīgā nostāja (OV C 164, 30. 5. 1997. , 1. lpp. ) un Eiropas Parlamenta 1997. gada 16. jūlija lēmums (OV C 286, 22. 9. 1997. , 85. lpp. ). (4) OV L 74, 20. 3. 1992. , 1. lpp. autobusu, un tā kā šos pārvadājumus var klasificēt kā regu- lārus pārvadājumus, speciālus regulārus pārvadājumus un neregulārus pārvadājumus, un tā kā tāpēc no turp un atpa- kaļ pārvadājumu koncepcijas var atteikties; tā kā visiem neregulārajiem pārvadājumiem, speciāliem regulāriem pārvadājumiem un visiem pašpārvadājumiem būtu jāpiemēro tirgus pieejamības sistēma bez atļaujām; tā kā atļauju sistēma būtu jāsaglabā attiecībā uz regulāriem pārvadājumiem, kaut gan šādu pārvadājumu veikšanas noteikumu ziņā būtu jāievieš zināms elastīgums; tā kā, lai saglabātu starpnozaru konkurenci, dzelzceļiem pēc kāda laika nevajadzētu būt prioritātei salīdzinājumā ar autobusu pārvadājumiem; tā kā, lai atvieglotu transporta pakalpojumu pārbaudi, starptautiskiem pasažieru komercpārvadājumiem pa auto- ceļiem būtu jāsaņem Kopienas licence, kas izveidota pēc saskaņota parauga un ko izsniedz ar ātru un efektīvu admi- nistratīvo procedūru; (5) (6) (7) (8) (9) tā kā daži termiņi atļauju izsniegšanas procedūrā būtu jāpadara elastīgāki; (10) tā kā dalībvalstīm jāveic pasākumi, kas vajadzīgi šīs regu- las īstenošanai, īpaši attiecībā uz efektīvām, samērīgām un preventīvām sankcijām; (11) tā kā būtu jānosaka, ka Komisijai, paredzot pasākumus šīs regulas īstenošanai attiecībā uz transporta dokumentiem, palīdz padomdevēja komiteja; (12) tā kā būtu jānosaka atbilstošs pēdējais termiņš Kopienas licences ieviešanai; 06/3. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 63 (13) tā kā šīs regulas piemērošana jāuzrauga, pamatojoties uz pārskatu, ko sagatavo Komisija, 2) Regulas 3. panta 1. punkta pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu ievilkumu: IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. “— valstī, kurā viņš reģistrēts, viņam ir atļauts veikt regulāros pārvadājumus ar autobusu, to skaitā speciālos regulāros pārvadājumus, vai neregulāros pārvadājumus ar autobusu,” 1. pants 3) Papildus iekļauj šādu pantu: Ar šo Regulā (EEK) Nr. 684/92 izdara šādus grozījumus. 1) Regulas 2. pantā: “3. a pants Kopienas licence — 1. 1. punktu papildina ar šādu daļu: “Pārvadājuma regu- lāro raksturu neietekmē izmaiņas pārvadājuma veikša- nas nosacījumos. ”, — 1. 2. punkta d) apakšpunktu svītro, — 1. 3. punktā svītro vārdus “papildu transportlīdzekļu izmantošanu un īsāku intervālu ieviešanu”, — 2. punktu svītro, — 3. 1. punktu aizstāj ar šādu punktu: “3. 1. Neregulāri pārvadājumi ir pārvadājumi, kas neat- bilst regulāro pārvadājumu definīcijai, speciālos regulāros pārvadājumus ieskaitot, un kuru gal- venā pazīme ir tas, ka tajos pārvadā pasažieru gru- pas, kuras izveidotas pēc pasūtītāja vai paša pār- vadātāja iniciatīvas. Paralēlo vai pagaidu pārvadājumu organizēšanai, kas ir līdzīgi pastāvošiem regulāriem pārvadāju- miem un apkalpo tos pašus pasažierus, jāsaņem atļauja saskaņā ar II iedaļu. ” , — 3. 2. punktu svītro, — 3. 4. punkta otrajā daļā frāzi “pēc konsultēšanās ar dalīb- valstīm” aizstāj ar frāzi “saskaņā ar 16. a pantu”, — 4. punktu aizstāj ar šādu punktu: “4. Pašpārvadājumi Pašpārvadājumi ir tādi pārvadājumi, ko fiziska vai juridiska persona veic nekomerciālos un bezpeļ- ņas nolūkos, ar nosacījumu, ka: — attiecīgos pārvadājumus šī fiziskā vai juridiskā persona veic tikai kā palīgpakalpojumus, — izmantojamie transportlīdzekļi ir fiziskās vai juridiskās personas īpašums, vai tā ir tos iegā- dājusies uz nomaksu, vai arī tie ir ilgtermiņa nomas līguma priekšmets, un to vadītāji ir fiziskās vai juridiskās personas darbinieki vai pati fiziskā persona. ”. 1. Lai veiktu starptautiskus pasažieru pārvadājumus ar autobusu, katram pārvadātājam, kas atbilst 3. panta 1. punktā izklāstītajiem kritērijiem, jābūt Kopienas licencei, ko saskaņā ar pielikumā parādīto paraugu izsniedz tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā viņš reģistrēts. 2. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadā- tājs reģistrēts, izsniedz Kopienas licences oriģinālu, kas paliek pie pārvadātāja, un tādu tās apliecinātu kopiju skaitu, kas atbilst transportlīdzekļu skaitam, ko izmanto starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem un kas atrodas Kopienas licences turētāja rīcībā vai nu kā viņa īpašums, vai citā veidā, jo īpaši saskaņā ar līgumu par pirkšanu uz nomaksu, nomas līgumu vai līzinga līgumu. 3. Kopienas licenci noformē uz pārvadātāja vārda, un to nedrīkst nodot trešām personām. Kopienas licences apliecināta kopija paliek transportlīdzeklī, un to uzrāda pārbaudei pēc attiecīgi pilnvarotas amatperso- nas pieprasījuma. 4. Kopienas licenci izsniedz uz pieciem gadiem, un to var atjaunot. 5. Kopienas licence aizstāj dokumentu, ko izsniedz tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadātājs reģistrēts, apliecinot, ka šim pārvadātājam ir pieejams pasažieru starptautisko autopārvadājumu tirgus. 6. Saņemot licences pieteikumu, bet pēc tam ne retāk kā ik pēc pieciem gadiem, tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadātājs reģistrēts, pārbauda, vai pār- vadātājs atbilst 3. panta 1. punkta nosacījumiem. 7. Ja pārvadātājs neatbilst 3. panta 1. punktā minēta- jiem nosacījumiem, tās dalībvalsts kompetentās iestā- des, kurā viņš reģistrēts, ar pamatotu lēmumu noraida Kopienas licences izsniegšanu vai atjaunošanu. 8. Dalībvalstis garantē Kopienas licences pieteicēja vai turētāja tiesības iesniegt sūdzību pret tās dalībvalsts kompetento iestāžu lēmumu, kurā viņš reģistrēts, par šīs licences noraidīšanu vai atsaukšanu. 64 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/3. sēj. janvārī dalībvalstis 9. Ne vēlāk kā katra gada 31. informē Komisiju par to pārvadātāju skaitu, kuriem iepriekšējā gada 31. decembrī ir Kopienas licence, kā arī par šo licenču apliecināto kopiju skaitu, kas atbilst šajā datumā apgrozībā esošo transportlīdzekļu skai- tam. 10. Dalībvalstis var nolemt, ka Kopienas licence der arī iekšzemes transporta pakalpojumu veikšanai. ”. 4) Regulas 4. pantu aizstāj ar šādu pantu: “4. pants Tirgus pieejamība 1. Neregulāriem pārvadājumiem, kas definēti 2. panta 3. 1. punktā, atļauja nav vajadzīga. 2. Speciāliem regulāriem pārvadājumiem, kas definēti 2. panta 1. 2. punktā, atļauja nav vajadzīga, ja tos veic saskaņā ar līgumu, kas noslēgts starp organizētāju un pārvadātāju. 3. Tāpat sakarā ar 1. un 2. punktā minētajām trans- porta pakalpojumiem atļauja nav vajadzīga transport- līdzekļu tukšbraucieniem. 4. Regulāriem pārvadājumiem, kas definēti 2. panta 1. 1. punkta pirmajā daļā, un speciāliem regulāriem pārvadājumiem, par kuriem nav noslēgts līgums starp organizētāju un pārvadātāju, vajadzīga atļauja saskaņā ar 5. līdz 10. pantu. 5. Pašpārvadājumu noteikumi izklāstīti 13. pantā. ”. 5) Regulas II iedaļas virsrakstu aizstāj ar šādu virsrakstu - “REGULĀRI PĀRVADĀJUMI, KURIEM VAJA- DZĪGA ATĻAUJA”. 6) Regulas 5. pantā: — 1. punkta otrajā daļā pirmo teikumu aizstāj ar šādu teikumu: “Ja regulāro pārvadājumu veikšanai uzņēmumi apvienojas, atļauju izsniedz uz visu šo uzņēmumu nosaukumiem. ”, — 2. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu teikumu: “2. Atļaujas derīguma termiņš nepārsniedz piecus gadus. ”, — 3. punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šo: “d) pieturvietas un kustības grafiks. ”, — 4. punktā vārdus “pēc konsultēšanās ar dalībval- stīm” aizstāj ar “saskaņā ar 16. a pantu”; — 5. punktu aizstāj ar šādu punktu: “5. “Atļaujas dod to turētājam (turētājiem) tiesī- bas veikt regulāros pārvadājumus visu to dalīb valstu teritorijās, kur sniedzas šo pārvadājumu maršruti. ””, — pantu papildina ar šādu punktu: “6. Regulāro pārvadājumu veicējs var izmantot papildu transportlīdzekļus, lai atrisinātu pagaidu un ārkārtas situācijas. Šādā gadījumā pārvadātājam jānodrošina, ka transportlīdzeklī atrodas šādi dokumenti: — regulārā pārvadājuma atļaujas kopija, — līguma kopija, kas noslēgts starp regulārā pār- vadājuma veicēju un uzņēmumu, kas piegādā papildu transportlīdzekļus, vai līdzvērtīgs dokuments, — regulārā pārvadājuma veicējam izsniegtās Kopienas licences apliecināta kopija. ”. 7) Regulas 6. pantā izdara šādus grozījumus: — 1. punktu aizstāj ar šādu punktu: “1. Regulārā pārvadājuma atļaujas pieteikumus iesniedz tās dalībvalsts kompetentajā iestādē, kuras teritorijā atrodas izbraukšanas vieta, un šāda iestāde turpmāk saukta “atļaujas izdevējiestāde”. Izbraukšanas vieta ir “viens no pārvadājuma gala- punktiem”. ”, — 2. punktā frāzi “pēc konsultēšanās ar dalībvalstīm” aizstāj ar frāzi “saskaņā ar 16. a pantu”, — 3. punktu aizstāj ar šādu punktu: “3. Personas, kas lūdz izsniegt atļauju, sniedz visu papildu informāciju, ko tās uzskata par lietderīgu vai ko pieprasa atļaujas izdevējiestāde, īpaši brauk- šanas grafiku, kas dod iespēju kontrolēt atbilstību Kopienas tiesību aktiem par autovadītāja darba un atpūtas režīmu, kā arī 3. a pantā paredzētās Kopie- nas licences kopiju starptautiskiem pasažieru komercpārvadājumiem pa autoceļiem. ”. 8) Regulas 7. pantu aizstāj ar šādu pantu: “7. pants Atļaujas piešķiršanas procedūra 1. Atļaujas izsniedz, saskaņojot ar visu to dalībvalstu iestādēm, kuru teritorijās notiek pasažieru iekāpšana vai izkāpšana. Atļaujas izdevējiestāde nosūta šīm ie- stādēm — kā arī to dalībvalstu kompetentām iestā- dēm, kuru teritorijas tiek šķērsotas bez pasažieru iekāpšanas vai izkāpšanas — pieteikuma kopiju, tai pievienojot visu citu pie lietas piederošo dokumentu kopijas un savu novērtējumu. 06/3. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 65 2. To dalībvalstu kompetentās iestādes, kuru piekri- šana ir lūgta, divu mēnešu laikā paziņo atļaujas izde- vējiestādei savu lēmumu attiecībā uz pieteikumu. Šo termiņu aprēķina, skaitot no dienas, kurā saņemts lūgums izteikt atzinumu un kura norādīta saņemšanas apstiprinājuma kvītī. Ja šinī laikā atļaujas izdevējiestāde nesaņem atbildi, uzskata, ka iestādes, ar kurām noti- kusi apspriešanās, ir devušas piekrišanu, un atļaujas izdevējiestāde piešķir atļauju. To dalībvalstu iestādes, kuru teritorijas tiek šķērsotas bez pasažieru iekāpšanas vai izkāpšanas, var paziņot atļaujas izdevējiestādei savas piezīmes šā punkta pir- majā daļā noteiktajā termiņā. 3. Atbilstīgi 7. un 8. punktam atļaujas izdevējiestāde pieņem lēmumu par pieteikumu četros mēnešos, skai- tot no dienas, kad pārvadātājs iesniedzis šo pietei- kumu. 4. Atļaujas piešķir tikai tad, ja: a) pieteicējs ir spējīgs sniegt pakalpojumu, kas ir pie- teikuma priekšmets, izmantojot viņam tieši pie- ejamo aprīkojumu; b) pieteicējs nekad iepriekš nav pārkāpis savas valsts vai starptautiskos tiesību aktus par autotrans- portu, jo īpaši noteikumus un prasības attiecībā uz atļaujām veikt starptautiskus pasažieru auto- pārvadājumus, vai nav izdarījis nopietnus likum- pārkāpumus attiecībā uz ceļu satiksmes drošību, konkrēti, attiecībā uz noteikumiem, ko piemēro transportlīdzekļiem un autovadītāju darba un atpūtas režīmam; c) d) e) f) attiecībā uz atļaujas atjaunošanas pieteikumu — ir ievēroti atļaujas nosacījumi; ir zināms, ka pieteiktais pakalpojums nevar tieši apdraudēt jau atļauto regulāro pārvadājumu pastāvēšanu, izņemot gadījumus, kad šos regulā- ros pārvadājumus veic tikai viens pārvadātājs vai viena pārvadātāju grupa; neizrādās, ka pieteikumā iekļauto pakalpojumu sniegšanas mērķis ir vienīgi piekļūšana pašiem ienesīgākiem pārvadājumiem, kas pastāv attiecīga- jās satiksmes līnijās; dalībvalsts, pamatojoties uz sīkas analīzes datiem, nenolemj, ka minētais pakalpojums varētu nopietni apdraudēt līdzīgu dzelzceļa pakalpojumu izdzīvošanas iespējas attiecīgos tiešās satiksmes iecirkņos. Katru lēmumu, ko pieņem saskaņā ar šo noteikumu, kā arī tā pamatojumu dara zināmu attiecīgajiem pārvadātājiem. ka janvāra gadījumos, kad No 2000. gada 1. konstatē, autobusu starptautisks kāds pārvadājums nopietni apdraud līdzīgu dzelzceļa iespējas attiecīgos pakalpojumu izdzīvošanas tiešās satiksmes iecirkņos, dalībvalstis var ar Komisijas piekrišanu apturēt vai anulēt atļauju veikt starptautisko autobusu pārvadājumu, sešus mēnešus pirms tam brīdinot par to pārvadātāju. Tas, ka pārvadātājs piedāvā zemākas cenas nekā tās, ko piedāvā citi autopārvadātāji, vai tas, ka attiecīgajā satik- smes līnijā jau darbojas citi autopārvadātāji, pats par sevi nevar būt par pamatojumu pieteikuma noraidīša- nai. 5. Atļaujas izdevējiestāde, kā arī visu to dalībvalstu kompetentās iestādes, kas piedalās 1. punktā paredzē- tajā vienošanās procedūrā, var noraidīt pieteikumus, vienīgi pamatojot to ar iemesliem, kas ir saskaņā ar šo regulu. 6. Ja 1. punktā minētā procedūra vienošanās panāk- šanai nedod atļaujas sniedzējai iestādei iespēju lemt par pieteikumu, jautājumu var nodot izskatīšanai Komisijā vēlākais piecu mēnešu laikā, skaitot no die- nas, kad pārvadātājs iesniedzis pieteikumu. 7. Pēc apspriešanās ar attiecīgām dalībvalstīm, Komi- sija desmit nedēļu laikā pieņem lēmumu, kas stājas spēkā trīsdesmit dienu laikā pēc tā izziņošanas šīm dalībvalstīm. 8. Komisijas lēmumu piemēro līdz laikam, ko paredz starp attiecīgām dalībvalstīm panāktā vienošanās. 9. Pabeidzot šinī pantā noteikto procedūru, atļaujas izdevējiestāde savu lēmumu dara zināmu visām 1. punktā minētajām iestādēm, nosūtot tām visu pie- šķirto atļauju kopijas; tranzīta dalībvalstu kompeten- tās iestādes var norādīt savu nevēlēšanos būt šādā veidā informētām. ” 9) Regulas 8. panta 3. punkta otro daļu pēc vārda “koriģējot” papildina ar vārdu “intervālus,”. 10) Regulas 9. panta 4. punktu svītro. 11) Regulas III iedaļas virsrakstu aizstāj ar šādu virsrakstu -“NEREGULĀRI PĀRVADĀJUMI UN CITI PĀRVADĀJUMI, KURIEM NAV VAJADZĪGA ATĻAUJA”. 12) Regulas 11. pantu aizstāj ar šādu pantu: “11. pants Brauciena formulārs 1. Pārvadājumus, kas minēti 4. panta 1. punktā, veic saskaņā ar brauciena formulāru. 66 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/3. sēj. 2. Pārvadātājs, kas veic neregulārus pārvadājumus, aizpilda brauciena formulāru pirms katra brauciena. 3. Brauciena formulārā jābūt vismaz šādai informāci- jai: 2. Atļaujas izdevējiestāde anulē atļauju, ja tās turētājs vairs neatbilst nosacījumiem, uz kuru pamata atļauja izsniegta saskaņā ar šo regulu, īpaši ja to pieprasa dalībvalsts, kurā pārvadātājs ir reģistrēts. Iestāde tūlīt informē attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes. a) pārvadājuma veids; b) pamatmaršruts; c) pārvadātājs (pārvadātāji), kas iesaistīti pārvadā- juma veikšanā. 4. Brauciena formulāru grāmatiņas piegādā tās dalīb- valsts kompetentās iestādes, kur transporta uzņēmums ir reģistrēts, vai šo iestāžu izraudzītās organizācijas. 5. Komisija saskaņā ar 16. a pantā noteikto procedūru pieņem brauciena formulāra paraugu un nosaka tās lietošanas veidu. ”. 13) Regulas 12. panta pirmajā daļā svītro vārdus “starptau- tiskus turp un atpakaļ reisus ar izmitināšanu vai”. 14) Regulas 13. pantā: — 2. punktu svītro, — 3. punktā frāzi “pēc konsultēšanās ar dalībvalstīm” aizstāj ar frāzi “saskaņā ar 16. a pantu”. 15) Regulas 14. pantā: — 1. punkta ievaddaļā svītro frāzi “vai turp un atpa- kaļ reisu pakalpojumus,”, — 1. punkta pēdējo ievilkumu aizstāj ar šādu ievil- kumu - “— maksu par braucienu”. 16) Regulas 16. pantu aizstāj ar šādu pantu: “16. pants 3. Ja ir nopietni ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumi vai atkārtoti mazāk nozīmīgi pārkāpumi, jo īpaši attiecībā uz noteikumiem, ko piemēro trans- portlīdzekļiem un autovadītāju darba un atpūtas režī- mam, kā arī ja 2. panta 1. 3. punktā minētos paralēlos vai pagaidu satiksmes pakalpojumus sniedz bez atļau- jas, tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadā- tājs, kas izdarījis pārkāpumu, ir reģistrēts, var cita starpā anulēt Kopienas licenci vai arī uz laiku un/vai daļēji anulēt Kopienas licences apliecinātās kopijas. Šīs sankcijas nosaka, ievērojot Kopienas licences turē- tāja izdarītā pārkāpuma smagumu un apliecināto kopiju kopskaitu, kas ir viņa rīcībā darbībai starptau- tiskā tirgū. 4. Dalībvalstu kompetentās iestādes aizliedz pārvadā- tājam veikt to teritorijā starptautiskus pasažieru pār- vadājumus saskaņā ar šo regulu, ja viņš atkārtoti nopietni pārkāpj ceļu satiksmes drošības noteikumus, īpaši noteikumus, ko piemēro transportlīdzekļiem un autovadītāju darba un atpūtas režīmam. Tās tūlīt informē attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes. 5. Dalībvalstis pēc pieprasījuma dara zināmu pārējām attiecīgajām dalībvalstīm visu to rīcībā esošo informā- ciju par: — šīs regulas pārkāpumiem un visu citu Kopienas noteikumu pārkāpumiem, ko piemēro starptautis- kiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusu, ko šo valstu teritorijā izdarījis pārvadātājs no citas dalībvalsts, un par viņam uzliktajām sankcijām, — sodiem, kas uzlikti pārvadātājiem no šīm valstīm par citas dalībvalsts teritorijā izdarītiem pārkāpu- miem. ”. Sankcijas un savstarpēja palīdzība 17) Regulu papildina ar šādu pantu: 1. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadā- tājs ir reģistrēts, anulē 3. a pantā noteikto Kopienas licenci, ja tās turētājs: — vairs neatbilst 3. panta 1. punkta nosacījumiem, — sniedzis nepatiesu informāciju par datiem, kas bijuši vajadzīgi Kopienas licences izsniegšanai. “16. a pants Ja ir jāievēro šajā pantā minētā procedūra, Komisijai izveidota ar palīdz padomdevēja komiteja, kas Padomes 1997. gada 11. decembra Regulu (EK) Nr. 12/98, paredzot noteikumus, saskaņā ar kuriem pārvadātāji statusu drīkst veikt iekšzemes pasažieru autopārvadājumus dalībvalsts teritorijā (*), un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. ar nerezidenta 06/3. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 67 Komisijas pārstāvis iesniedz izskatīšanai komitejā veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par šo projektu laikā, ko tās priekšsēdētājs var noteikt steidzamību, ar vajadzības gadījumā balsojot. jautājuma saskaņā Komitejas katrai dalībvalstij ir tiesības prasīt ieprotokolēt tās nostāju. protokolē; atzinumu turklāt ievēro komitejas izteikto Komisija, cik iespējams, atzinumu. Tā informē komiteju par veidu, kādā tās atzinums ņemts vērā. (*) OV L 4, 8. 1. 1998. , 10. lpp. ”. 18) Regulas 19. panta otro daļu aizstāj ar šādu daļu: “Dalībvalstis paredz pasākumus, kas jo īpaši saistīti ar pārbaužu veikšanas līdzekļiem un sankciju sistēmu, ko piemēro šīs regulas noteikumu pārkāpšanas gadīju- mos, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodroši- nātu šo sankciju piemērošanu. Šādā veidā paredzētās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un preventīvas. Dalīb- valstis par attiecīgajiem pasākumiem paziņo Komisijai 12 mēnešu laikā, skaitot no dienas, kad šī regula stājas īsā laikā paziņo par visām spēkā, un iespējami turpmākām izmaiņām. Tās nodrošina, ka visus šos pasākumus piemēro bez diskriminācijas — neatkarīgi no pārvadātāja pilsonības vai reģistrācijas vietas. ” 19) Pielikumu aizstāj ar šīs regulas pielikumu. 2. pants Līdz 1998. gada 11. decembrim dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju paredz pasākumus, kas vajadzīgi šīs regulas īstenošanai, un dara tos zināmus Komisijai. 3. pants Ne vēlāk kā 1999. gada 31. decembrī Komisija iesniedz Eiropas Parlamentā un Padomē pārskatu par šīs regulas piemērošanas rezultātiem. 4. pants Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 1998. gada 11. decembra, izņemot 1. panta 3. punktu, ko piemēro no 1999. gada 11. jūnija. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 1997. gada 11. decembrī Padomes vārdā — priekšsēdētāja M. DELVAUX-STEHRES 68 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/3. sēj. PIELIKUMS “PIELIKUMS 06/3. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 69 Vispārīgie noteikumi 1. Šī licence ir izsniegta, ievērojot Padomes 1992. gada 16. marta Regulu (EEK) Nr. 684/92 par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 11/98. 2. Šo licenci komercpārvadājumu veikšanai ir izsniegusi tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā pārvadātājs reģistrēts, ievērojot to, ka šis pārvadātājs: — dalībvalstī, kur viņš reģistrēts, ir saņēmis atļauju veikt regulāros pasažieru pārvadājumus, to skaitā speciālos regulāros pārvadājumus vai neregulāros pārvadājumus ar autobusu, — atbilst nosacījumiem, kas ietverti Kopienas noteikumos par atļauju pasažieru autopārvadātāju profesionālās darbības veikšanai iekšzemes un starptautiskos pārvadājumos, — atbilst autovadītājiem un transportlīdzekļiem izvirzītajām prasībām, kas ietvertas normatīvajos aktos par ceļu satiksmes drošību. 3. Šī licence dod tiesības veikt starptautiskos pasažieru komercpārvadājumus ar autobusu visā Kopienas teritorijā: — ja pārvadājuma sākuma vieta un galamērķa vieta atrodas divās dažādās dalībvalstīs, braucot vai nebraucot tranzītā cauri vienai vai vairākām dalībvalstīm vai trešām valstīm, — ja pārvadājums tiek veikts no dalībvalsts uz trešo valsti un otrādi, braucot vai nebraucot tranzītā cauri vienai vai vairākām dalībvalstīm vai trešām valstīm, — ja pārvadājums tiek veikts starp trešām valstīm, braucot tranzītā cauri vienas vai vairāku dalībvalstu teritorijām, kā arī veikt ar šādiem pārvadājumiem saistītus tukšbraucienus saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 684/92 nosacījumiem. Ja pārvadājumu veic no dalībvalsts uz trešo valsti un otrādi, Regulu (EEK) Nr. 684/92 piemēro brauciena daļai tās dalībvalsts teritorijā, kur pasažieri iekāpj vai izkāpj, pēc tam, kad ir noslēgts nepieciešamais nolīgums starp Kopienu un šo trešo valsti. 4. Šo licenci var izmantot tikai tās turētājs, un to nedrīkst nodot trešām personām. 5. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā šī licence izsniegta, var to anulēt, ja pārvadātājs: — vairs neatbilst Regulas (EEK) Nr. 684/92 3. panta 1. punkta nosacījumiem, — sniedzis nepatiesu informāciju par datiem, kas vajadzīgi licences izsniegšanai vai atjaunošanai, — nopietni pārkāpis vai atkārtoti mazāk nopietni pārkāpis ceļu satiksmes drošības noteikumus, jo īpaši noteikumus attiecībā uz transportlīdzekļiem un autovadītāju darba un atpūtas režīmu, vai arī bez atļaujas sniedzis Regulas (EEK) Nr. 684/92 2. panta 1. 3. punktā minētos paralēlos vai pagaidu pārvadājumus. Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadātājs, kas izdarījis pārkāpumu, ir reģistrēts, var cita starpā anulēt Kopienas licenci vai arī uz laiku un/vai daļēji anulēt Kopienas licences apliecinātās kopijas. Šīs sankcijas nosaka, ņemot vērā Kopienas licences turētāja izdarītā pārkāpuma smagumu un apliecināto kopiju kopskaitu, kas ir pārvadātāja rīcībā darbībai starptautiskajā tirgū. 6. Licences oriģinālu pārvadātājs glabā savā uzņēmumā. Licences apliecinātai kopijai jāatrodas transportlīdzeklī, ar ko veic starptautisko pārvadājumu. 7. Šī licence jāuzrāda pārbaudei pēc attiecīgi pilnvarotas amatpersonas pieprasījuma. 8. Licences turētājam katras dalībvalsts teritorijā jāievēro tajā spēkā esošie normatīvie un administratīvie akti, īpaši attiecībā uz transportu un ceļu satiksmi. 70 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/3. sēj. 9. “Regulārie pārvadājumi” ir pārvadājumi, kas nodrošina pasažieru pārvadājumus ar noteiktiem laika intervāliem pa noteiktiem maršrutiem, pasažieriem iekāpjot un izkāpjot iepriekš noteiktās pieturvietās. Regulārie pārvadājumi ir pieejami visiem pasažieriem, izņemot gadījumus, kad obligāti nepieciešama iepriekšēja vietu rezervēšana. Tas, ka pārvadājumu veikšanas nosacījumos tiek izdarītas izmaiņas, neietekmē to piederību regulāriem pārvadājumiem. Regulāriem pārvadājumiem nepieciešama atļauja. “Speciālie regulārie pārvadājumi” ir pārvadājumi, kad tikai noteiktu kategoriju pasažieri tiek pārvadāti ar noteiktiem laika intervāliem pa noteiktiem maršrutiem, pasažieriem iekāpjot un izkāpjot iepriekš noteiktās pieturvietās. Speciālie regulārie pārvadājumi ietver: a) strādnieku pārvadāšanu no mājām uz darbu un atpakaļ, b) skolnieku un studentu pārvadāšanu no dzīvesvietas uz mācību iestādi un atpakaļ, c) karavīru un viņu ģimeņu pārvadāšanu no viņu dzīvesvietas uz kazarmām un atpakaļ. Tas, ka speciālo pārvadājumu veikšanas nosacījumus var mainīt saskaņā ar izmantotāju vajadzībām, neietekmē to piederību regulāriem pārvadājumiem. Speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem atļauja nav vajadzīga, pārvadātāju ir noslēgts līgums. ja starp pārvadājumu organizētāju un Paralēlu vai pagaidu pārvadājumu organizēšanai, lai apkalpotu tos pašus pasažierus, kas izmanto jau pastāvošos regulāros pārvadājumus, vajadzīga atļauja. “Neregulārie pārvadājumi” ir pārvadājumi, kas neatbilst regulāro pārvadājumu definīcijai, speciālos regulāros pārvadājumus ieskaitot, un kuru galvenā pazīme ir tas, ka tajos tiek pārvadātas pasažieru grupas, kas ir izveidotas pēc pasūtītāja vai paša pārvadātāja iniciatīvas. Paralēlo vai pagaidu pārvadājumu organizēšanai, kas ir līdzīgi pastāvošajiem regulārajiem pārvadājumiem un apkalpo tos pašus pasažierus, vajadzīga saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 684/92 II iedaļā noteikto procedūru izsniegta atļauja. Šie pārvadājumi nezaudē neregulāro pārvadājumu statusu tikai tāpēc, ka tiek veikti ar noteiktiem intervāliem. Neregulāriem pārvadājumiem atļauja nav vajadzīga. ”


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 2475/97 DER KOMMISSION vom 11. Dezember 1997 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Reis und Bruchreis

eurovoc_concepts:
export refund
rice


title: WRITTEN QUESTION No. 3920/97 by Nikitas KAKLAMANIS to the Commission. Depiction of the Greek islands on euro coins and banknotes

eurovoc_concepts:
EU Member State
European symbol
Greece
atlas
designs and models
euro
island
paper money

text: 22. 6. 98 EN Official Journal of the European Communities C 196/35 (98/C 196/49) WRITTEN QUESTION E-3920/97 by Nikitas Kaklamanis (UPE) to the Commission (11 December 1997) Subject: Depiction of the Greek islands on euro coins and banknotes In his reply to my previous Written Question E-0885/97 (1) Commissioner de Silguy had notified me that the depiction of the map of Europe on euro coins and banknotes was provisional and that the final version would include the Greek islands which had been omitted in the models of the new single European currency unveiled some time ago. Will the Commission say whether the commitment undertaken by the Commissioner responsible was honoured when the map of Europe was finalized for the new euro coins and banknotes, given that this is a matter of justifiable public concern in Greece and will determine whether the first common currency in the history of our Continent receives the psychological acceptance it obviously needs from the peoples of Europe? (1) OJ C 319, 18. 10. 1997, p. 186. Answer given by Mr de Silguy on behalf of the Commission (29 January 1998) The Council of the European Monetary Institute approved the definitive designs for euro notes in May 1997. The changes made concerned among other things the map of Europe, which was rectified to ensure proper geographical representation of the continent. In particular, all islands, archipelagos and territories larger than 400 km2 are shown. As for euro coins, the Commission announced following the Amsterdam European Council that the designs selected for the common face of the coins had been altered slightly, again to ensure correct representation of the map of Europe. These changes were carried out, due account being taken of the observations made by the authorities of the fifteen Member States, and the definitive designs were approved by the Ecofin Council on 17 November. In view of the technical constraints resulting from the size of the coins, islands with a surface area of at least 2 500 km2 are shown. Application of this criterion has resulted in Crete now being included in the design for the coins worth from 10 cents to 2 euros. The geographical representation of Greece has also been rectified following observations by the Greek authorities, who, among other things, adjusted the representation of Peloponnese and the Khalkidiki peninsula. (98/C 196/50) WRITTEN QUESTION E-3924/97 by Johannes Swoboda (PSE) to the Commission (11 December 1997) Subject: Institutes which may receive support for their information work on EU enlargement to the East Several Austrian institutes are interested in holding information events on the effects of enlargement towards the East for communities in Austrian border areas as well as in communities in Hungary, the Czech Republic and Slowenia. Can financial support be provided for events providing information and advice on the expected and probable implications of enlargement towards the East for communities on both sides of the EU(cid:146)s present external borders?