title: 98/664/CE: Decisión de la Comisión de 16 de diciembre de 1997 relativa a las ayudas concedidas por el Estado federado de Turingia en favor de la empresa Thüringer Motorenwerke GmbH [notificada con el número C(1997) 4341] (El texto en lengua alemana es el único auténtico) (Texto pertinente a los fines del EEE)

eurovoc_concepts:
State aid
Thuringia
common market
loan
motor vehicle industry
regional aid

text: L 316/20 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 25. 11. 98 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 16 de diciembre de 1997 relativa a las ayudas concedidas por el Estado federado de Turingia en favor de la empresa Thüringer Motorenwerke GmbH [notificada con el número C(1997) 4341] (El texto en lengua alemana es el único auténtico) (Texto pertinente a los fines del EEE) (98/664/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el párrafo primero del apartado 2 de su artículo 93, apartado 2 del artículo 93 del Tratado en relación con la totalidad de las medidas de salvamento en forma de prestamos bonificados (con un valor nominal de 4,8 mi- llones de marcos alemanes), por albergar dudas acerca de: Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, la letra a) del apartado 1 de su artícu- lo 62, — la compatibilidad de los préstamos con el mercado común en razón de su período de aplicación, que era superior a seis meses, Después de haber emplazado a los demás Estados miem- bros y terceros interesados para que presenten sus obser- vaciones, de conformidad con el apartado 2 del artícu- lo 93 del Tratado CE, Considerando lo que sigue: I Por carta de 8 de agosto de 1996, registrada el 12 de agosto de 1996, Alemania notificó a la Comisión ayudas estatales en favor de la empresa Thüringer Motorenwerke GmbH (en adelante denominada «TMW»). Se trataba de ayudas de salvamento en el marco del programa Konsoli- dierungsfonds des Landes Thüringen (Fondo de consoli- dación del Estado federado de Turingia), aprobado por la Comisión el 20 de diciembre de 1995 (1). En virtud de este programa, se concedieron en 1995 y 1996 varios préstamos por un importe total de 4,8 millo- nes de marcos alemanes con anterioridad a cualquier Decisión de la Comisión. Por este motivo, el asunto se registró como ayuda no notificada con la referencia NN 99/96. La principal actividad de TMW es la producción de motores para vehículos automóviles. Mediante carta de 8 de noviembre de 1996, las autorida- des alemanas comunicaron que el 30 de septiembre de 1996 se había iniciado un procedimiento de ejecución universal (Gesamtvollstreckungsverfahren), procedimiento anterior a una adquisición o liquidación de la empresa. Por carta de 23 de enero de 1997, la Comisión informó a Alemania de la incoación del procedimiento previsto en el — la compatibilidad con el mercado común de los prés- tamos concedidos en 1996, al no haberse respetado el principio de unicidad de la ayuda; la naturaleza de la ayuda y el aprovechamiento real del aplazamiento obtenido con los préstamos para elaborar un plan de reestructuración adecuado que tuviera por objetivo garantizar la viabilidad de la empresa a largo plazo, — la consideración, en los planes de actividad presenta- dos, de todos los compromisos contraídos por el Treuhandanstalt al ser privatizada la empresa IFA Motorenwerke Nordhausen GmbH. Esta carta precisaba, además, que las perspectivas de actividad presentadas por Alemania no tenían en cuenta en absoluto la situación de quiebra de TMW. Mediante publicación en el Diario Oficial de las Comuni- dades Europeas (2), la Comisión invitó a los demás Esta- dos miembros y a los terceros interesados a presentarle sus observaciones sobre las medidas consideradas en el plazo de un mes a partir de la publicación. II Tras haber solicitado el 24 de febrero de 1997 una prórroga de un mes del plazo fijado inicialmente para la presentación de sus observaciones, solicitud a la que accedió la Comisión, las autoridades alemanas presenta- ron sus observaciones mediante carta de 1 de abril de 1997. Dado que en opinión de la Comisión las respuestas fueron incompletas, el 7 de mayo y el 6 de agosto de 1997 formuló preguntas adicionales. Las autoridades alemanas proporcionaron información complementaria mediante cartas de 26 de junio, 10 de octubre y 6 de noviembre de 1997. (1) DO C 215 de 25. 7. 1996, p. 6. (2) DO C 104 de 3. 4. 1997, p. 6. 25. 11. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 316/21 a) Alemania indica que los tres préstamos, concedidos en julio de 1995 por importe de 2 millones de marcos alemanes, en febrero de 1996 por importe de 800 000 marcos alemanes y en abril de 1996 por importe de 2 millones de marcos alemanes por el banco estatal Thüringer Aufbaubank (en adelante denominado «TAB»), están sujetos a la aprobación de la Comisión y que, en caso de decisión negativa, deberán ser objeto de reembolso. b) Por otra parte, Alemania precisa que el primer présta- mo se concertó cuando TMW pertenecía a la empresa Antriebstechnik Weimar-Amberg GmbH (en adelante denominada «AWA»). Tras la quiebra de AWA, el fracaso de la (así denominada por Alemania) «pri- mera reestructuración» de TMW y la intervención de la sociedad REBAG, que se proponía efectuar una aportación de capital de 2 millones de marcos alema- nes, se comprobó que el primer préstamo no bastaba para realizar con éxito un nuevo plan de reestructura- ción. Entonces, un banco comercial se mostró dis- puesto a conceder un préstamo de 6 millones de marcos alemanes a condición de obtener una garantía del Estado federado de Turingia. Esta garantía no llegó a concretarse porque, según indicación de las autoridades alemanas de 6 de noviembre de 1997, existían dudas sobre la aplicabilidad del plan de reestructuración, la dirección de la empresa no estaba asegurada y la situación del balance se estaba deterio- rando. En el intervalo de tiempo en el que se pensaba poder restablecer las condiciones para la concesión del préstamo por la banca privada, el TAB concedió el tercer préstamo para asegurar la solvencia de TMW. También este proyecto, que Alemania deno- mina «segundo plan de reestructuración», ha resul- tado un fracaso. Tras la quiebra de TMW, el TAB exigió el reembolso de los préstamos e inició los trámites jurídicos necesarios para satisfacer sus pre- tensiones. c) Alemania sigue considerando que los préstamos con- cedidos a TMW constituyen una «ayuda de reestruc- turación». d) Los datos comunicados por Alemania dan lugar al cuadro siguiente: (en millones de marcos alemanes) 1993 1994 1995 30 de junio de 1996 Personal 115 Volumen de negocios 11 85 15 87 6 87 7 Resultado − 3,3 − 7,9 − 6,9 − 2,2 A 30 de junio de 1996 se registra un sobreendeuda- miento de 16,1 millones de marcos alemanes. La producción cesó en septiembre de 1996. III La Comisión no ha recibido manifestaciones de terceros. IV a) El Estado federado de Turingia concedió tres présta- mos sucesivos a TMW por medio del TBA. Dada su situación financiera, parece seguro que TMW no habría podido obtener de ningún banco comercial un préstamo destinado a garantizar su liquidez y solven- cia. Las condiciones de los préstamos que favorecen a TMW falsean o amenazan con falsear la competencia. Además, el mercado de motores para vehículos auto- móviles, en el que opera TMW, se caracteriza por un volumen significativo de intercambios intracomunita- rios. Por consiguiente, existe ayuda estatal según lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 92 del Tratado y del apartado 1 del artículo 61 del Acuerdo EEE. b) El Fondo de consolidación del Estado federado de Turingia, autorizado por la Comisión el 20 de diciem- bre de 1995 (3) y en cuyo marco se han otorgado los préstamos considerados, prevé la concesión de ayudas de salvamento y de reestructuración con arreglo a la definición recogida en las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructu- ración de empresas en crisis (4) (en adelante denomi- nadas «las Directrices»). En ellas se exige una notifi- cación individual de los casos de aplicación en los sectores sensibles, entre los que figura la industria de los vehículos de motor. Además, el primer préstamo, concedido en julio de 1995 por un importe de 2 mi- llones de marcos alemanes, es anterior a la aproba- ción de este régimen por parte de la Comisión. Por ello, las autoridades alemanas deberían haber notifi- cado este primer préstamo a la Comisión como ayuda específica, cosa que no hicieron. En su carta de 6 de febrero de 1996, la Comisión hacía constar que Alemania había aceptado notificar individualmente todos los casos de concesión a una misma empresa de nuevas ayudas de salvamento o de reestructuración en los que el importe de ayuda de reestructuración concedido anteriormente superara un millón de ecus (1,9 millones de marcos alemanes). Por consiguiente, Alemania, en cuya opinión todas las ayudas en cuestión eran ayudas de reestructuración, hubiera debido notificar individualmente los présta- mos segundo y tercero, cosa que no hizo. Basándose en las consideraciones anteriores, la Comi- sión concluyó que los tres préstamos están sujetos a e) Por carta de 10 de octubre de 1997, Alemania informó a la Comisión de que TMW ya no existe como empresa comercial. (3) Véase la nota a pie de página 1. (4) DO C 368 de 23. 12. 1994, p. 12. L 316/22 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 25. 11. 98 notificación en virtud del apartado 3 del artículo 93 del Tratado. Además, dado que las autoridades ale- manas no respetaron el efecto suspensivo de este artículo y otorgaron los tres préstamos antes de que la Comisión adoptase una Decisión definitiva, la ayuda asociada a cada uno de ellos es ilegal desde el punto de vista formal. c) El elemento de ayuda de los préstamos en cuestión depende de la situación financiera de la empresa correspondiente. Si dicha situación no está muy dete- riorada, la ayuda consiste en la diferencia entre el importe que obtendría la empresa en un banco comercial considerando el riesgo del caso, y el importe concedido por parte estatal. Si la situación financiera de la empresa es demasiado precaria, nin- gún banco comercial estará dispuesto a concederle un préstamo. En tal caso, la Comisión tiene por norma examinar si el elemento de ayuda está constituido por la totalidad del préstamo. Partiendo de la información comunicada por las autoridades alemanas (como, por ejemplo, la situación del balance de TMW en 1995 y 1996, evolución muy negativa del volumen de nego- cios), la Comisión estima que TMW atravesaba en 1995 y 1996 una situación financiera lo suficiente- mente grave para no poder obtener siquiera un prés- tamo pequeño sin intervención estatal. Por ello, la Comisión considera que el importe de la ayuda asciende a la totalidad del importe de los préstamos, esto es, 4,8 millones de marcos. d) En el apartado 1 del artículo 92 del Tratado se establece el principio de la incompatibilidad con el mercado común de las ayudas en las condiciones que en él se enuncian. No obstante, el apartado 2 del artículo 92 del Tratado especifica algunas excepcio- nes. Habida cuenta de la naturaleza y del objetivo de la ayuda, las letras a) y b) del apartado 2 del artículo 92 no son aplicables en el caso presente. Alemania tampoco alega ni demuestra que las ayudas en cuestión tengan por objeto compensar las desven- tajas económicas causadas por la división de Alema- nia. Por consiguiente, tampoco es aplicable la excep- ción prevista en la letra c) del apartado 2 del artícu- lo 92. El apartado 3 del artículo 92 enumera las ayudas que pueden considerarse compatibles con el mercado común. La compatibilidad con el Tratado debe valo- rarse en el contexto global de la Comunidad y no en un contexto meramente nacional. A fin de preservar el buen funcionamiento del mercado común, y visto el principio enunciado en la letra g) del artículo 3 del Tratado, las condiciones de excepción enunciadas en el apartado 3 del artículo 92 deben interpretarse de forma restrictiva. En lo que se refiere a las condicio- nes de excepción previstas en la letra b) de dicho apartado, es evidente que la ayuda considerada no está destinada a un proyecto de interés común ni a un proyecto para poner remedio a una grave perturba- ción de la economía alemana. A fin de poder verificar la compatibilidad de las ayudas consideradas con el mercado común teniendo en cuenta las condiciones de excepción previstas en las letras a) y c) del apartado 3 del artículo 92 del Tratado, la Comisión debe examinar si las ayudas previstas contribuyen al desarrollo a largo plazo de la región afectada o si se cumplen las condiciones pre- vistas en las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector de los vehículos de motor (5) y en las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis. V Alemania alega que en el caso presente se trata de tres ayudas de reestructuración sucesivas. Sin embargo, en opinión de la Comisión no es así. a) De los documentos presentados por Alemania se desprende que el objetivo de los tres préstamos es la consolidación a corto plazo de la solvencia de TMW, mediante la puesta a disposición de recursos financie- ros destinados a pagar los salarios y las deudas vencidas. Además, incluso contando con los limitados recursos que REBAG habría puesto a disposición de TMW, los préstamos no pueden simultáneamente consolidar la solvencia de la empresa a corto plazo y permitir la financiación de un hipotético programa de reestructuración. La información comunicada por Alemania tras la incoación del procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 93 del Tratado no refuta esta opinión de la Comisión. Así pues, debido a su naturaleza y su objetivo, los tres préstamos constitu- yen ayudas de salvamento. b) Incluso en el supuesto de que la Comisión hubiera partido inicialmente de que se trataba de ayudas de reestructuración como afirma equivocadamente Ale- mania, en ningún momento Alemania le ofreció indi- caciones, en relación con la concesión del primer préstamo, sobre la posible existencia de un plan de reestructuración en el sentido recogido en las Directri- ces. A falta de tal plan, sin embargo, la Comisión no puede concluir que las supuestas ayudas de reestruc- turación sean compatibles con el Tratado. c) En relación con los préstamos segundo y tercero, las autoridades alemanas no aportaron ningún elemento capaz de disipar las dudas expresadas por la Comi- sión al incoar el procedimiento acerca de la existencia de un plan de reestructuración adecuado que permi- tiera restablecer la viabilidad de TMW a largo plazo. La Comisión opina asimismo que el proyecto de reorientación de las actividades de la empresa —des- crito sólo sucintamente en la notificación y comple- (5) DO C 284 de 28. 10. 1995, p. 3. 25. 11. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 316/23 tado de forma insuficiente en las respuestas a las preguntas adicionales de la Comisión en el transcurso de 1996 y tras la incoación del procedimiento pre- visto en el apartado 2 del artículo 93 del Tratado— no era apropiado para restaurar la viabilidad de la empresa a largo plazo. El préstamo bancario de 6 millones de marcos alemanes, mencionado en dife- rentes cartas de Alemania no fue otorgado finalmente por el banco comercial privado porque, según la carta de 6 de noviembre de 1997, la garantía del Estado federado no se concedió en razón de las dudas sobre las posibilidades reales de realización del plan de reorganización presentado por la empresa. Por ello, se observa que ni las autoridades regionales, que se negaron a conceder una garantía adicional por importe de 6 millones de marcos alemanes, ni el banco comercial, que se negó a otorgar un préstamo sin la garantía de un organismo público, estimaban que la citada «reestructuración» permitiría el restable- cimiento de la viabilidad de TMW a largo plazo. Otra conclusión que extrae la Comisión tras el examen cronológico de los acontecimientos es que el tercer préstamo se concedió una vez que las autoridades alemanas ya albergaban dudas acerca de la calidad del plan de reestructuración y la rentabilidad de la empresa. Así pues, ni la segunda ni la tercera «ayuda de reestructuración» satisfacen la condición indispensa- ble de la existencia y la aplicación de un plan de restablecimiento de la viabilidad de la empresa a largo plazo. Por consiguiente, la Comisión concluye que también los dos últimos préstamos son incompatibles con el Tratado. d) Por otra parte, el calendario de concesión de los préstamos, que se extiende durante un período de nueve meses, y el desglose del volumen total de la ayuda en tres contratos separados, con importes dife- rentes (2 millones, 0,8 millones y 2 millones de marcos alemanes), indican claramente que se trata de tres ayudas sucesivas que no han de confundirse con un fraccionamiento de pagos, por otra parte previsto en el texto de los diferentes contratos de préstamo. Según las Directrices, las ayudas de reestructuración, al igual que las ayudas de salvamento, deben ser necesarias una sola vez. Las ayudas recurrentes conce- didas en una región asistida no se considerarán de forma más favorable que las otorgadas en regiones no asistidas. e) De lo anterior se deriva que, incluso en el caso de que se hubiese admitido la calificación infundada de ayu- das de reestructuración apuntada por las autoridades alemanas, la Comisión habría tenido que concluir que los tres préstamos considerados no eran compatibles con el Tratado. f) En opinión de la Comisión no es necesario insistir en que la quiebra de TMW y su desaparición como empresa comercial confirman la imposibilidad de res- taurar la viabilidad a largo plazo mediante el plan de reestructuración comunicado por las autoridades ale- manas. VI Tras un examen cuidadoso de los documentos presenta- dos por las autoridades alemanas, la Comisión estima que se trata efectivamente de tres ayudas de salvamento sucesivas, como demuestran la naturaleza y el objetivo de los préstamos en cuestión. Por consiguiente, procede examinar su compatibilidad. a) La Comisión observa que el primer préstamo se extiende a lo largo de un período de aplicación de algo más de seis meses (de julio de 1995 a febrero de 1996, fecha de autorización del segundo préstamo). Este préstamo reembolsable constituye claramente una ayuda de liquidez. Como se desprende del con- trato de préstamo con el TAB, su importe se limita al nivel necesario para continuar el funcionamiento de la empresa, en particular la cobertura de las cargas sociales y de los gastos corrientes. Además, el présta- mo se justifica por el riesgo de suspensión de pagos de la empresa a corto plazo y, con ello, el posible despido de los trabajadores. Debido al nivel de activi- dad de la empresa, reflejada, por ejemplo, en el volumen de negocios de los años 1995 y 1996, no se considera que la cuantía de la ayuda de salvamento considerada va a desequilibrar la situación del sector en otros Estados miembros. Por consiguiente, la primera ayuda de salvamento en la forma del primer préstamo se ajusta a lo dispuesto en las Directrices. Por ello, la Comisión concluye que esta ayuda, pese a ser ilegal, es compatible con el Tratado porque puede acogerse a la excepción pre- vista en la letra c) del apartado 3 del artículo 92 del Tratado. b) Las Directrices establecen que una ayuda de salva- mento debe realizarse una sola vez. Por supuesto, son totalmente inaceptables las medidas de salvamento repetidas (las renovaciones de los préstamos en el caso que nos ocupa) que se limitan a mantener la situación, retrasar lo inevitable y transferir los proble- mas industriales y sociales y otros productores más eficientes o a otros Estados miembros. Por consi- guiente, la concesión de ayudas de salvamento debe efectuarse en el marco de un procedimiento de carác- ter único y circunscribirse a un período de tiempo limitado durante el cual se evalúa el futuro de la empresa. El mantenimiento en actividad de TMW hecho posi- ble por las ayudas consideradas se prolongó desde julio de 1995 hasta el inicio del procedimiento de ejecución universal a finales de septiembre de 1996, lo que supone un total de quince meses, mientras que las Directrices prevén que las ayudas sólo pueden otorgarse por un período generalmente no superior a L 316/24 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 25. 11. 98 seis meses. Además, la Comisión estima que durante el período adicional de mantenimiento en actividad obtenido gracias al segundo y tercer préstamo no se elaboró ningún plan real de reestructuración que permitiera restaurar a largo plazo la viabilidad de la empresa. Por último, las autoridades alemanas no justifican la concesión de los dos últimos préstamos con la aparición de factores externos e imprevisibles para la empresa. En conclusión, las ayudas relativas al segundo y tercer préstamo, que fueron concedidas ilegalmente, no pue- den acogerse a la excepción prevista en la letra a) del apartado 3 del artículo 92 del Tratado, ya que las ayudas previstas en estos artículos deben contribuir al desarrollo a largo plazo de la región, situación que no se produce en el caso presente dado que las ayudas consideradas sólo pretenden cubrir los costes de fun- cionamiento y las pérdidas de la empresa, sin ninguna mejora estructural. La Comisión cree asimismo que no resultan aplicables las excepciones para autorizar ciertas ayudas de funcionamiento en las regiones asistidas en virtud de la letra a) del apartado 3 del artículo 92 del Tratado, debido a que estas ayudas de funcionamiento no pueden otorgarse en infracción de la normativa específica relativa a las ayudas a las empresas en crisis y deben tender a fomentar un desarrollo duradero y equilibrado de la actividad económica, lo que claramente no ocurre aquí. Por último, las ayudas consideradas no pueden acogerse a la excepción prevista en la letra c) del apartado 3 del artículo l92 del Tratado porque no respetan los principios enunciados por las Directrices. VII Las Directrices establecen que la Comisión debe tener en cuenta las características particulares de las pequeñas y medianas empresas. El hecho de aplicar dichas caracterís- ticas a TMW no conduciría a ninguna modificación de la evaluación de las ayudas. Dado que son ilegales e incompatibles con el Tratado, las ayudas relativas al segundo y tercer préstamo deberán ser recuperadas por las autoridades alemanas. El reembolso debe efectuarse conforme a los procedimientos y las disposiciones de la legislación alemana, aplicando los intereses generados desde la fecha de concesión sin debida de las ayudas, calculados al tipo de referencia vigente ese día en Alemania para determinar el equiva- lente neto de subvención de las ayudas regionales. HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 La ayuda estatal concedida a Thüringer Motorenwerke GmbH, en la forma del primer préstamo de julio de 1995 por importe de 2 millones de marcos alemanes, es ilegal, pero compatible con el mercado común, ya que puede acogerse a la excepción prevista en la letra c) del apar- tado 3 del artículo l92 del Tratado CE. Artículo 2 Las ayudas estatales concedidas a Thüringer Motoren- werke GmbH en la forma del segundo préstamo de febrero de 1996 por importe de 800 000 marcos alema- nes y del tercer préstamo de abril de 1996 por importe de 2 millones de marcos alemanes no pueden acogerse a las excepciones previstas en el apartado 3 del artículo 92 del Tratado CE, por lo que son incompatibles con el mer- cado común. Artículo 3 Alemania exigirá la devolución de las ayudas menciona- das en el artículo 2. El reembolso se efectuará conforme a los procedimientos y las disposiciones de la legislación alemana, aplicando los intereses generados desde la fecha de concesión indebida de las ayudas, calculados al tipo de referencia vigente ese día en Alemania para determinar el equivalente neto de subvención de las ayudas regionales. Artículo 4 Alemania informará a la Comisión, en un plazo de dos meses a partir de su notificación, de las medidas adopta- das para dar cumplimiento a la presente Decisión. Artículo 5 El destinatario de la presente Decisión será la República Federal de Alemania. Hecho en Bruselas, el 16 de diciembre de 1997. Por la Comisión Karel VAN MIERT Miembro de la Comisión


title: Регламент (ЕО) № 2616/97 на Комисията от 16 декември 1997 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1445/95 относно правила за прилагане на режима на вносни и износни лицензии в сектора на говеждото и телешкото месо

eurovoc_concepts:
beef
export licence
export refund
import licence
quantitative restriction

formats: html pdf print xhtml

text: 03/т. 23 BG Официален вестник на Европейския съюз 119 31997R2616 L 353/8 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ 24. 12. 1997 РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2616/97 НА КОМИСИЯТА от 16 декември 1997 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1445/95 относно правила за прилагане на режима на вносни и износни лицензии в сектора на говеждото и телешкото месо КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ, 1. Член 7 се заменя със следното: като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, като взе предвид Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (1), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2321/97 (2), и по-специално членове 9 и 13 от него, като има предвид, че член 7 на Регламент (ЕО) № 1445/95 на Комисията от 26 юни 1995 г. относно правила за прилагане на режима на вносни и износни лицензии в сектора на говеждото и телешкото месо и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2377/80 на Комисията (3), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2469/97 (4), ппредвижда, че за да се заяви възстановяване при износ, за всеки износ на продукт трябва да се издаде износна лицензия с предва- рително фиксиране на възстановяването; като има предвид, че за да се гарантира доброто управление на износа и особено на замразено говеждо и телешко месо от интервенционни запаси, предназначени за износ за някои трети страни без възстановяване, всеки износ на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, буква а) на Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета, или включени в кодове по КН 0102 10, от 1602 50 31 до 1602 50 80 и 1602 90 69, следователно трябва да подлежи на издаването на износна лицензия; като има предвид, че вследствие на това ново изискване, трябва да се направят някои технически изменения, особено по отношение на периода на валидност на лицензиите, размера на гаранцията и съобщенията от държавите-членки; като има предвид, че Управителният комитет по говеждо и телешко месо не е представил становище в рамките на срока, определен от неговия председател, ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: Член 1 „Член 7 За всеки износ на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, буква а) на Регламент (ЕИО) № 805/68, или включени в кодове по КН 0102 10, от 1602 50 31 до 1602 50 80 и 1602 90 69, е необходимо издаването на износна лицензия с предварително фиксиране на възстановяването. “ 2. Член 8 се заменя със следното: „Член 8 1. Периодът на валидност на износните лицензии за продук- тите, за които се иска възстановяване и за които е необходимо издаването на износна лицензия с предварително фиксиране на възстановяването, е: — 75 дни за продукти, включени в кодове по КН 0102 и 1602, — 30 дни за други продукти, от датата на издаване по смисъла на член 21, параграф 2 от Рег- ламент (ЕИО) № 3719/88. Валидността на износните лицензии за говеждо и телешко месо съгласно процедурата, предвидена в член 44 на Регламент (ЕИО) № 3719/88, изтича в края на четвъртия месец след датата на издаване по смисъла на член 21, параграф 2 на същия регламент. 2. Периодът на валидност на износните лицензии за продукти, за които не се иска възстановяване, е: — 45 дни за износ на замразено говеждо и телешко месо от интервенция, — 60 дни за други продукти, от датата на издаване по смисъла на член 21, параграф 1 на Рег- ламент (ЕИО) № 3719/88. Заявленията за лицензии и лицензиите съдържат в клетка 20 думите: — „Продукти от интервенция без възстановяване (Регламент (ЕО) № 2616/97)“ за лицензиите, посочени в първо тире, — „Без възстановяване“ за лицензиите, посочени във второ Регламент (ЕО) № 1445/95 се изменя, както следва: тире. (1) ОВ L 148, 28. 6. 1968 г. , стр. 24. (2) ОВ L 322, 25. 11. 1997 г. , стр. 25. (3) ОВ L 143, 27. 6. 1995 г. , стр. 35. (4) ОВ L 341, 12. 12. 1997 г. , стр. 8. 3. Заявленията за лицензия и лицензиите съдържат в клетка 15 описание на продукта, в клетка 16 — 12-цифрения код на номенклатурата за възстановяване при износ на селскостопан- ски продукти, а в клетка 7 — държавата, за която са предназ- начени. 120 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 23 4. Категориите продукти, посочени във втори параграф на член 13а на Регламент (ЕИО) № 3719/88, са изброени в при- ложение 3. “ 6. Член 13, параграф 1 се заменя със следното: „1. Държавите-членки уведомяват Комисията: 3. Член 9 се заменя със следното: „Член 9 — в понеделник и четвъртък всяка седмица най-късно до 12 часа на обяд за: 1. Гаранциите за лицензии с предварително фиксиране на въз- становяването са: а) 1. 1. заявления за лицензии с предварително фикси- ране на възстановяването съгласно член 8, параг- раф 1 или липсата на такива заявления; а) 44 ECU на глава за живи животни; б) 29 ECU на 100 кг продукти, попадащи в код 0201 30 00 9100 на номенклатурата за възстановяване при износ на селскостопански продукти; в) 16 ECU на 100 кг нетно тегло за други продукти. 2. Гаранцията за лицензии, различни от тези, посочени в параграф 1, е: а) 7 ECU на глава за живи животни; б) 3 ECU на 100 кг нетно тегло за други продукти. “ 4. Член 10, параграф 1 се заменя със следното: „1. Износните лицензии с предварително фиксиране на възста- новяването съгласно член 8, параграф 1 се издават на петия работен ден след деня, в който е подадено заявлението, при условие че междувременно Комисията не е предприела спе- циалните мерки, посочени в параграф 2. Този период обаче не се прилага за износа, който е предмет на член 14а на Регламент (ЕИО) № 3719/88. “; 5. Член 11 се заменя със следното: „Член 11 1. Количествата, изнасяни в рамките на толеранса, предвиден в член 8, параграф 1 на Регламент (ЕИО) № 3719/88, не дават право на изплащане на възстановяване, когато износът се осъ- ществява с лицензия, както е посочено в член 8, параграф 1, и лицензията съдържа следното в клетка 22: „Възстановяване валидно за … тона (количество, за което е издадена лицензията). “ 2. Второ тире на член 20, параграф 3, буква б) на Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията (*) не се прилага за специални възстановявания при износ, отпуснати за обезкостено месо съгласно Регламент (ЕИО) № 1964/82 на Комисията (**), ако продуктите са поставени под режима, посочен в член 5 на Рег- ламент (ЕИО) № 565/80 на Съвета (***). 1. 2. заявления за лицензии съгласно член 44 на Регла- мент (ЕИО) № 3719/88 или липсата на такива; 1. 3. заявления за лицензии съгласно първо тире на член 8, параграф 2, подадени до последния работен ден преди датата на уведомяване; б) 1. 1. количествата, за които са издадени лицензии съгласно член 10, параграф 5, или факта, че не са издадени лицензии; 1. 2. количествата, за които са издадени лицензи в отго- вор на заявленията съгласно член 44 на Регламент (ЕИО) № 3719/88 с датата на подаване на заявле- нието и държавата, за която са предназначени, до последния работен ден преди датата на уведомяване; в) количествата, за които са оттеглени заявленията за износни лицензии съгласно член 10, параграф 4, — преди 15-то число всеки месец за предходния месец; г) заявления за лицензии съгласно член 14а на Регламент (ЕИО) № 3719/88; д) количествата, за които са издадени лицензии съгласно член 8, параграф 1 и не са използвани; е) неизползвания баланс от количествата, за които са издадени лицензии съгласно първо тире на член 8, параграф 2; ж) заявления за лицензии съгласно второ тире на член 8, параграф 2. “ 7. Приложение 4 се заменя с приложението към настоящия рег- ламент. (*) ОВ L 351, 14. 12. 1987 г. , стр. 1. (**) ОВ L 212, 21. 7. 1982 г. , стр. 48. (***) ОВ L 62, 7. 3. 1980 г. , стр. 5. “ Член 2 Настоящият регламент влиза в сила на 2 януари 1998 г. 03/т. 23 BG Официален вестник на Европейския съюз 121 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки. Съставено в Брюксел на 16 декември 1997 година. За Комисията Franz FISCHLER Член на Комисията 122 BG Официален вестник на Европейския съюз 03/т. 23 ПРИЛОЖЕНИЕ „ПРИЛОЖЕНИЕ IV Прилагане на Регламент (ЕО) № 1445/95 КОМИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ OG VI/D/2 – Сектор за говеждо/телешко месо 03/т. 23 BG Официален вестник на Европейския съюз 123


title: Komisjoni määrus (EÜ) nr 2519/97, 16. detsember 1997, millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 1292/96 kohaselt ühenduse toiduabina tarnitavate toodete varumise üldeeskirjad

eurovoc_concepts:
award of contract
carrier
delivery
food aid
invitation to tender

formats: html pdf print

text: 34 ET Euroopa Liidu Teataja 31997R2519 17. 12. 1997 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 11/27. kd L 346/23 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 2519/97, 16. detsember 1997, millega kehtestatakse määruse (EÜ) nr 1292/96 kohaselt ühenduse toiduabina tarnitavate toodete varumise üldeeskirjad EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, teatavatele toiduabi saajatele võib olla kohane tarnida tooteid tar- neklauslite “hangitud tehasest” või “franko vedaja” alusel; varumiskord peaks olema võimalikult paindlik, et toime tulla igas olukorras, kus ühenduse toiduabi vajatakse; võttes arvesse nõukogu 27. juuni 1996. aasta määrust (EÜ) nr 1292/96 toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduaine- tega kindlustamise tugimeetmete kohta, (1) eriti selle artiklit 22, käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduabi ja toiduainetega kindlustamise komitee arvamusega, ning arvestades, et: ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: lähtudes on asjakohane muuta kogemustest komisjoni 8. juuli 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 2200/87, millega nähakse ette ühenduse toiduabina tarnitavate toodete ühenduses varumise üldeeskirjad, (2) muudetud määrusega (EMÜ) nr 790/91; (3) sel- guse huvides tuleks määrus (EMÜ) nr 2200/87 uuesti sõnastada; on asjakohane veel kord rõhutada, et kõigil on võrdsed võimalu- sed tarnetoimingutes osalemiseks; pakkumiskutse annab samad tagatised kui hankelepingu sõlmimise kord; toodete varumist ühendusest väljaspool tuleks reguleerida määru- sega; seetõttu on asjakohane märkida, et võttes arvesse erikohus- tusi või isegi erinevusi üldistest kaubandustavadest, Incotermi tar- neklauslitele üldiselt ei viidata; on asjakohane lubada rahvusvahelistel ja valitsusvälistel organi- satsioonidel, kes ise on niisuguse abi saajad, hankida ühenduse turult või ühendusest väljaspool abina tarnitavaid tooteid; on asjakohane volitada ettevõtjat või organit tegema kõiki või osa toiduabiga seotud toiminguid; I PEATÜKK Üldsätted Artikkel 1 1. Kui on tehtud otsus varuda tooteid ühenduse toimingute tege- miseks määruse (EÜ) nr 1292/96 kohaselt, kohaldatakse käes- olevas määruses sätestatud korda. 2. Käesolevat määrust kohaldatakse toodete suhtes, mida tarni- takse: — tarneklauslite “hangitud tehasest” või “franko vedaja”, — “franko lastimissadam”, — “franko lossimissadam” või — “vabastatud sihtkohas” alusel. teatavatel põhjendatud asjaoludel tuleks võimaldada hankekon- kursi väliselt sõlmitud lepingu menetluse kasutamist; 3. Kui tooted ostetakse abisaajates maades, võib komisjon vastu võtta erisätted, mis tuleb avaldada artiklis 6 ettenähtud pakkumis- kuulutuses, et arvesse võtta nende maade ja ettevõtjate tavasid. mõnel juhul tuleb ette näha, et toodete tarnimisel tarneklausli “va- bastatud sihtkohas” alusel tuleb neid vedada ainult maitsi, pida- des silmas uusi toiduabi saavaid riike, eelkõige Kaukaasia ja Kesk- Aasia riike; (1) EÜT L 166, 5. 7. 1996, lk 1. (2) EÜT L 204, 25. 7. 1987, lk 1. (3) EÜT L 81, 28. 3. 1991, lk 108. Artikkel 2 1. Käesolevas määruses ettenähtud pakkumismenetlustest osa- võtt on avatud võrdsetel tingimustel kõikidele füüsilistele ja jurii- dilistele isikutele, edaspidi “ettevõtja”, kes asuvad — ühenduses asutamislepingu artikli 58 kohaselt, 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 35 — väljaspool ühendust, kuid on liikmesriigis registrisse kantud, kaasa arvatud väljaspool ühendust registrisse kantud laevan- dusettevõtjad, ja mille juhatuses on liikmesriikide kodanikud, juhul kui nende laevad on selles liikmesriigis selle seaduste järgi registrisse kantud, puhul tehakse ost kindlaksmääratud hinna alusel vastavalt kehti- vatele ühenduse põllumajanduseeskirjadele. 4. Kui tooted varutakse väljaspool ühendust, võib komisjon mää- rata teatud programmi alusel tarnitavate toodete päritolumaa. — abisaajal maal, mis on loetletud määrusele (EÜ) nr 1292/96 lisatud nimekirjas, — maal, kus varumine toimub määruse (EÜ) nr 1292/96 artik- lites 11 ja 17 ettenähtud tingimuste kohaselt. 2. Komisjon võib kohaldada nende ettevõtjate suhtes pakkumis- menetlusest osavõtu ajutist või alalist piirangut, kes on tõsiselt rik- kunud oma kohustusi ühenduse poolt finantseeritud toiduabi toi- mingute või muude toimingute tegemisel. Artikkel 3 1. Komisjon võib lubada rahvusvahelistel ja valitsusvälistel orga- nisatsioonidel, kes on ühenduse abi saajad, osta ja varuda tooteid abitarneteks ise. Sel juhul määrab komisjon kohaldatavad eeskir- jad ja menetlused. 2. Komisjon võib ühenduse abina tarnitavate kõikide või osa too- dete varumise usaldada selleks volitatud ettevõtjale või organile. Sel juhul määrab komisjon kohaldatavad eeskirjad ja menetlused. Artikkel 5 Varutavate toodete omadused ning pakendamise ja märgistamise nõuded avaldatakse Euroopa Ühenduste Teataja C-seerias, ilma et see piiraks komisjoni poolt vajaduse korral vastuvõetavate erisätete kohaldamist, mis on nimetatud pakkumiskuulutuses. II PEATÜKK Lepingu sõlmimise kord Artikkel 6 1. Riiklikud tarnelepingud sõlmitakse ühel järgmisel viisil: a) avatud pakkumine; b) piiratud pakkumine; c) pakkumismenetluseta sõlmitud leping. 3. Komisjon kehtestab lõikes 1 ja 2 ettenähtud eeskirjad ja menet- lused kooskõlas määruse (EÜ) nr 1292/96 artikli 22 sätete ja käes- oleva määruse sätetega. 2. Avatud pakkumise kohta avaldatakse Euroopa Ühenduste Tea- tajas hiljemalt 15 päeva enne pakkumiste esitamistähtaja lõppu I lisa kohane pakkumiskuulutus. Artikkel 4 1. Olenevalt igale tarnele ettenähtud tingimustest ostetakse tar- nitav toode ühendusest, abisaajalt maalt või arengumaalt, mis on kantud määruse (EÜ) nr 1292/96 lisasse ja kuulub võimaluse kor- ral samasse geograafilisse piirkonda, sama määruse artiklis 11 kehtestatud korras. 2. Erandlikel asjaoludel ja määruse (EÜ) nr 1292/96 artikli 11 lõi- kes 2 kehtestatud korras võib tooteid osta mujalt kui lõikes 1 nimetatud maa turult. 3. Kui tooted varutakse ühenduses, võib neid osta turult, pakku- miskuulutuses märgitud sekkumisametilt või valmistada kaupa- dest, mis on sellelt ametilt ostetud. Sekkumisametilt ostmise 3. Piiratud pakkumise puhul saadetakse pakkumiskuulutus vähe- malt kolmele ettevõtjale kirja teel või kirjaliku elekterside teel. Kui tooted varutakse ühenduses, valitakse ettevõtjad nende hul- gast, kes on osalenud lõikes 2 nimetatud pakkumismenetluses. Kui tooted varutakse ühendusest väljaspool, peab ettevõtjad valima nende seast, kes on komisjonis selleks registreeritud. Piiratud pakkumise võib välja kuulutada järgmistel juhtudel: a) kui tooted varutakse ühendusest väljaspool; b) kui tooted tarnitakse abi eraldamise otsuse alusel määruse (EÜ) nr 1292/96 artikli 24 lõike 1 punkti a kohaselt; c) kui tarnetoimingu kohta tehakse otsus eelmise tarnelepingu tühistamise järel; d) kui tarnetoiming tuleb pärast abi eraldamise otsust kiiresti teha. 36 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd 4. Hankekonkursi väliselt sõlmitava lepingu puhul kutsutakse pakkumisele ainult üks ettevõtja. d) pakutav hind eküüdes ühe tonni toote kohta, millega pakkuja kohustub tarnima kooskõlas ettenähtud tingimustega, välja arvatud juhtudel, kui kohaldatakse punkti e; Hankekonkursi välise lepingu võib sõlmida siis, kui see on tarne eritingimuste tõttu põhjendatud, eelkõige katselist laadi tarne puhul. 5. Pakkumiskutse võib olla seotud kindlaksmääratud tootekoguse või kindlaksmääratud rahasummale vastava toote maksimumko- guse tarnimisega. 6. Üks pakkumiskutse võib sisaldada mitme partii tarnimist. Par- tii võib jaotada mitmeks osaks või seda võib tarnida mitmes jaos. e) pakutavate toodete netokogus, kui pakkumiskutse esitatakse teatava toote maksimumkoguse tarnimise kohta kindla raha- summa eest. Pakkumise tegemisel tuleb arvesse võtta artiklis 4 nimetatud ja kõnealuse tarne jaoks kehtestatud varumiskorda, eksporditoetust ja ekspordimakse ning muid korvavaid summasid, mis on ette nähtud põllumajandustoodete kauplemiseeskirjades. Artikkel 7 Pakkumiskutses võib ette näha, et pakkumine peab sisaldama neid toetusi või muid summasid. 1. Pakkujad võtavad pakkumismenetlusest osa nii, et saadavad kirjaliku pakkumise tähitud kirjana pakkumiskuulutuses nimeta- tud komisjoni talitusele või esitavad sellele talitusele kirjaliku pak- kumise vastuvõtmistõendi vastu. Pakkumised peavad olema ümb- rikus, millel on sõna “toiduabi” ja vastava pakkumiskutse viitenumber. Ümbrik peab olema pitseeritud ning asetatud teise ümbrikusse, millel on pakkumiskuulutuses märgitud aadress. Pakkumised võib saata ka kirjaliku elekterside teel pakkumiskuu- lutuses märgitud numbritele. Asjaolu, et numbrid olid kinni, ei vabanda pakkumiste esitamise kuupäevast mittekinnipidamist. Pakkumised peavad saabuma või need tuleb esitada tervikuna enne pakkumiskuulutuses ettenähtud pakkumiste esitamistähtaja lõppu. 2. Iga partii kohta võib esitada ühe pakkumise. Pakkumine keh- tib ainult juhul, kui see käib terve partii kohta. Kui partii on jaga- tud osadeks, esitatakse pakkumine selle keskmisena. Kui pakkumiskutse hõlmab mitut partiid, esitatakse iga partii kohta eraldi pakkumine. Pakkuja ei ole kohustatud esitama pak- kumist kõikide partiide kohta. Pakkumised tehakse IIA lisas oleva näidise ning IIB lisas esitatud juhendite kohaselt. 3. Pakkumises tuleb märkida: a) pakkuja nimi ja aadress; b) pakkumiskutse, partii ja toimingu viitenumber; c) partii netokaal või vastavalt punktile e pakkumisega seotud rahasumma; Teise ja kolmanda lõike sätteid kohaldatakse mutatis mutandis, kui kohaldatakse punkti e sätteid. 4. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, märgitakse pakkumi- ses kõige rohkem kaks lastimisaadressi, kui tarnitakse tarneklaus- lite “hangitud tehasest” või “vabastatud sihtkohas” alusel ainult maitsi. Kui tarnitakse tarneklausli “franko vedaja” alusel, nimeta- takse lastimisaadress pakkumiskuulutuses; komisjon kasutab seda tarneklauslit ainult nõuetekohaselt põhjendatud eriasjaoludel. 5. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, näidatakse pakkumi- ses tarneklauslite “franko lossimissadam” või “vabastatud sihtko- has” alusel meritsi tarnimise korral üks lastimissadam. Pakkumisse võib märkida kaks sadamat, kui kogu lasti ei saa laadida esimeses sadamas selle sadama omaduste tõttu ning sama laeva lastimine tuleb lõpule viia teises sadamas. 6. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, märgitakse pakkumi- ses tarneklausli “franko lastimissadam” alusel tarnimise puhul üks ookeanilaevadele ligipääsetav sadam, kus saab tarnida ettenähtud tingimustel. Pakkumises võib märkida kaks sadamat, kui partii on jaotatud osadeks, millel on erinevad sihtkohad. Tarnete puhul, mille ühegi partii netokogus ei ületa 3 000 tonni ja millel on üks sihtkoht, valitakse lastimissadam selle alusel, kas sealt on kindlaksmääratud kättetoimetamisaja jooksul mereühen- dus sihtriiki liinilaevaga või lastilaevaga, mille hulka kuulub mak- simaalselt üks ümberlaadimine väljaspool ühendust asuvas sada- mas. Sel juhul kehtib pakkumine ainult siis, kui sellele on lisatud laevandusettevõtja või selle esindaja kinnitus, et niisugune ühen- dus on olemas. 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 37 Kui tarnitakse töödeldud tooteid, kaasa arvatud ühenduses varu- tud riis, võib meritsi transportimisel olla üks ümberlaadimine ühenduse mõnes teises Euroopa sadamas eespool nimetatud tin- gimuste kohaselt; see sadam tuleb märkida pakkumisse. Ümber- laadimise kulud kannab tarnija. 9. Pakkumine kehtib ainult siis, kui sellele on lisatud tõend artik- lis 8 nimetatud tagatise esitamise kohta. Tagatis esitatakse käes- oleva artikli lõikes 1 sätestatud tingimuste kohaselt. Ei piisa üks- nes viitest varasemas pakkumises sama partii kohta esitatud tagatisele. Eriasjaoludel võib lastimissadama pakkumiskuulutuses kindlaks määrata. 10. Pakkumine, mida ei esitata kooskõlas käesoleva artikliga või mis sisaldab reservatsioone või tingimusi, mida pakkumiskutses ei nimetata, ei kehti. 7. Kui kohaldatakse lõike 3 punkti d, esitatakse pakkumine järg- miselt: a) kui tarnitakse tarneklauslite “hangitud tehasest” või “franko vedaja” alusel, esitab pakkuja ühe pakkumise, mis sisaldab kauba laadimist ja paigutamist abisaaja poolt muretsetud transpordivahendile; b) kui tarnitakse tarneklausli “franko lastimissadam” alusel, esi- tab pakkuja ühe pakkumise, mis sisaldab kõiki kulusid, mis on seotud pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud tarnimisetapi- ga; c) kui tarnitakse tarneklausli “franko lossimissadam” alusel, esi- tab pakkuja korraga kaks summat: i) esimene summa tarnimise kohta kindlaksmääratud tarne- klausli alusel. Pakkuja esitab selgelt ja eraldi tegeliku mere- transpordiga seotud kulud; ii) teine pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud summa tarni- mise kohta alternatiivselt tarneklausli “franko lastimissa- dam” alusel; d) kui tarnitakse tarneklausli “vabastatud sihtkohas” alusel merit- si, esitab pakkuja korraga kaks summat: i) esimene summa tarnimiseks kindlaksmääratud tarneklausli alusel. Pakkuja esitab selgelt ja eraldi kolmandate riikide maismaatranspordi ja tegeliku meretranspordiga seotud kulud; ii) teine summa tarnimiseks alternatiivsel etapil tarneklausli “franko lastimissadam” alusel, mis on kindlaks määratud pakkumiskuulutuses; e) kui tarnitakse ainult tarneklausli “vabastatud sihtkohas” alusel maitsi, esitab pakkuja korraga kaks summat: i) esimene summa tarnimiseks kindlaksmääratud tarneklaus- liga. Pakkuja esitab selgelt ja eraldi tegeliku maismaatrans- pordiga seotud kulud; ii) teine summa tarnimiseks alternatiivse tarneklausli “hangi- tud tehasest” alusel. 8. Kui kohaldatakse lõike 3 punkti e, määratakse pakkumiskuu- lutuses kindlaks pakkumise esitusviis. 11. Ühtki pakkumist ei või pärast vastuvõtmist muuta ega tagasi võtta, välja arvatud artikli 9 lõikes 4 nimetatud juhul. Artikkel 8 Iga kogupartii kohta esitatakse pakkumise tagatis eküüdes. Tagatise suurus nähakse ette pakkumiskuulutuses. Tagatis kehtib vähemalt üks kuu ja seda pikendatakse komisjoni taotlusel. Tagatises tuleb konkreetselt märkida, et see on esitatud kooskõlas käesoleva artikliga, ning selles peavad olema artikli 7 lõike 3 punktides a ja b nimetatud andmed. Kui iga partii kohta on eraldi summa kindlaks määratud, võivad ühes dokumendis olla mitme partii tagatised. Tagatis esitatakse komisjonile liikmesriigi poolt tunnustatud krediidiasutuse tagatisena. Kui tooted varutakse väljaspool ühendust, võib tagatise esitada väljaspool ühendust asuv krediidiasutus, mida komisjon tunnustab. Tagatist ei saa tagasi võtta ja see tuleb maksta esimesel nõudmisel. Tagatis vabastatakse ainult komisjoni algatusel. Tagatis vabastatakse või sellest jäädakse ilma artikli 22 tingimuste kohaselt. Vastuvõtuteatist ei anta. Kui varumine toimub maal, mis ise on toiduabi saaja, võib komisjon pakkumiskuulutuses määratleda muud tagatisega seotud tingimused, võttes arvesse maa tavasid. Artikkel 9 1. Lepingud ostude tegemiseks ühenduses sõlmitakse kuni kolme tööpäeva jooksul ja ühendusest väljaspool nelja tööpäeva jooksul pärast pakkumiste esitamistähtaja lõppu pakkujatega, edaspidi “tarnija”, kes esitasid kõige madalama pakkumise, mis vastavad kõikidele pakkumiskutse tingimustele, eelkõige varutavate too- dete omadustega seotud tingimustele. 2. Kui kõige madalama pakkumise on korraga esitanud mitu pak- kujat, tehakse otsus liisu teel. 3. Kui tarnimine on ette nähtud tarneklauslite “franko lossimis- sadamas” või “franko vedaja” alusel, võib lepingu sõlmida ka tar- nimise kohta alternatiivsete tarneklauslite “franko lastimissadam” või “hangitud tehasest” alusel, mis on kindlaks määratud pakku- miskuulutuses. 38 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd 4. Kui leping sõlmitakse, teatatakse sellest nõuetekohasel viisil nii tarnijale kui kaotanud pakkujale lõikes 1 nimetatud tähtaja jook- sul kirja teel või kirjaliku elekterside teel. Kui tarnijale teatatakse pärast nimetatud tähtaja lõppu, on tal õigus oma pakkumine järg- misel päeval tagasi võtta. aasta ja seda pikendatakse komisjoni taotlusel. Tagatis esitatakse kooskõlas artikli 8 esimese ja teise lõiguga. Tagatises tuleb selge- sõnaliselt nimetada, et see on esitatud kooskõlas käesoleva artik- liga, ning selles peavad olema artikli 7 lõike 3 punktides a ja b nimetatud andmed. Lisaks märgitakse sellele abisaaja riik või organisatsioon. 5. Pakkumiskuulutuses nimetatakse iga pakkumiskutse kohta kaks pakkumiste esitamise tähtaega. Kui lepingut ei ole esimese tähtaja möödumisel sõlmitud, võib komisjon lepingu sõlmimise edasi lükata teise tähtaja möödumiseni. Pakkujaid informeeritakse kirja või kirjaliku elekterside teel lõikes 1 nimetatud tähtaja jook- sul. Vajaduse korral võib teiseks tähtajaks kehtestada uued tarnetingi- mused. 6. Komisjon võib otsustada lepinguid mitte sõlmida esimese või teise tähtaja möödumisel, eriti siis, kui esitatud pakkumised on tavalistest turuhindadest kõrgemad. Komisjon ei pea oma otsust põhjendama. Pakkujatele teatatakse otsusest leping sõlmimata jätta kirjaliku elekterside teel lõikes 1 nimetatud tähtaja jooksul. 3. Tarnija teatab 10 päeva jooksul alates lepingu sõlmimise tea- tamisest artiklis 11 nimetatud ettevõtjale kirjalikult: a) tarnitavate kaupade tootja, pakendaja või ladustaja nime ja aadressi ning valmistamise või pakendamise ligikaudse kuu- päeva. Kui varutakse töödeldud tooteid, teatab tarnija vähemalt kolm tööpäeva ette kuupäeva, millal valmistamine või pakendamine algab; b) tarnekohal oleva esindaja nime. 7. Kui tooted varutakse ühenduses, avaldatakse pakkumiskutse tulemused Euroopa Ühenduste Teataja C-seerias. 4. Lepingute sõlmimisest tulenevad õigused ja kohustused ei ole loovutatavad. Kui tooted varutakse väljaspool ühendust, avaldatakse peamiste pakkumiskutsete tulemused korrapäraselt Euroopa Ühenduste Tea- taja C-seerias. Artikkel 11 leping on sõlmitud, Niipea kui teatab komisjon tarnijale, missugune asutus teeb artiklis 16 nimetatud kontrolli, annab välja vastavussertifikaadi või tarnesertifikaadi ning koordineerib kõiki tarnimisetappe (edaspidi “kontrollija”). Kui kontrollija ja tarnija ei jõua tarnimise käigus kokkuleppele, võtab komisjon vajalikke meetmeid. Komisjon võib tarnimise eri etappide jaoks määrata erinevad kontrollijad. III PEATÜKK Tarnija kohustused ja tarnetingimused Artikkel 10 1. Tarnija täidab oma kohustused vastavalt pakkumiskuulutuses ettenähtud tingimustele ning käesolevas määruses sätestatud kohustustele, kaasa arvatud tema pakkumisest tulenevad kohus- tused. Eeldatakse, et tarnija on tutvunud kõikide üld- ja eritingimustega ning neid aktsepteerinud. Artikkel 12 1. Lõigete 2–8 sätteid kohaldatakse tarneklauslite “hangitud teha- sest” ja “franko vedaja” alusel tarnimise puhul. Tarneklausel mää- ratakse kindlaks pakkumiskuulutuses. 2. Tarnija esitab oma kohustuste täitmise tagamiseks komisjonile tarnetagatise 10 tööpäeva jooksul alates teate saamisest, et temaga sõlmitakse leping. See eküüdes väljendatud tagatis on 10 % iga partii pakkumissummast. Tagatise kehtivusaeg on vähemalt üks 2. Tarnija lepib abisaaja või tema esindajaga kirjalikult kokku kuupäeva, millal kaubad saadetakse pakkumises või pakkumis- kuulutuses kindlaksmääratud lastimisaadressile, ning saadab selle koopia kontrollijale. Kontrollija annab kokkuleppe saavutamiseks kõikvõimalikku abi. 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 39 Kaupu ei või saata osasaadetistena, kui abisaaja ja komisjon ei ole selles kokku leppinud. Vastasel juhul nõuab komisjon tarnijalt kontrollimise lisakulude kandmist. Kontrollija annab niisuguse kokkuleppe saavutamiseks kõikvõi- malikku abi. Kui kokkulepet ei ole saavutatud, võtab komisjon kontrollija aruande põhjal vajalikke meetmeid. 3. Tarnija teatab viivitamata kontrollijale ja komisjonile kokku- lepitud kuupäeva ja tarnekoha või asjaolu, et abisaajaga ei ole kokkuleppele jõutud. Kui abisaajaga ei ole kokkulepet saavutatud, tuleb sellest teatada vähemalt kümme päeva enne pakkumiskuu- lutuses kindlaksmääratud tähtaja möödumist, et komisjon saaks võtta vajalikke meetmeid. 4. Tarnida tuleb pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Kui enne seda ei ole võimalik tarnida, võib komisjon abi- saaja kirjalikul taotlusel, millele on lisatud tõendavad dokumen- did, tarne kohaletoimetamise tähtaega pikendada kuni 30 päeva võrra. Tarnija on kohustatud tähtaja pikendamist arvestama. Kui tarnet ei saa teha pikendatud tähtaja jooksul tarnijast olene- mata põhjustel, võib tarnija tema taotluse korral ta kohustustest vabastada. 5. Tarnimine on lõpetatud, kui kõik kaubad on tegelikult lastitud ja paigutatud abisaaja poolt muretsetud transpordivahendile. 6. Tarnija kannab kõik toodete tarnimisega seotud riskid, kaasa arvatud toodete kadumine või riknemine, kuni tarnimine on lõpe- tatud ja kontrollija on selle kohta teinud märkuse artiklis 16 nimetatud lõplikku vastavustunnistusse. 7. Tarnija täidab ekspordilitsentsi ja tollivormistusega seotud tol- liformaalsused ja tasub vastavad kulud ja maksud. 8. Kui artiklis 17 nimetatud vastuvõtusertifikaadis ja lõplikus vas- tavustunnistuses on kuupäevades või kogustes lahknevused, võib komisjon teha täiendava kontrolli, mille põhjal võib välja anda uued dokumendid. Komisjon võib tarnija kirjalikul taotlusel ja kokkuleppel abisaa- jaga lubada lastimissadama muutmist, kui tarnija kannab kõik sel- lega seotud kulud. Kaupu ei või saata osasaadetistena, kui abisaaja ja komisjon ei ole selles kokku leppinud. Vastasel juhul nõuab komisjon tarnijalt kontrollimise lisakulude kandmist. 3. Tarnija teatab kirjalikult viivitamata kontrollijale ja komisjo- nile kokkulepitud kuupäeva ja tarnekoha või asjaolu, et abisaajaga ei ole kokkuleppele jõutud. Kui abisaajaga ei ole kokkulepet saa- vutatud, tuleb sellest teatada vähemalt kümme päeva enne pak- kumiskuulutuses kindlaksmääratud tähtaja möödumist, et komis- jon saaks võtta vajalikke meetmeid. 4. Kui tarnet pole olnud võimalik teha pakkumiskuulutuses kind- laksmääratud tähtajaks mereühenduse puudumise tõttu, võtab komisjon kontrollija aruande põhjal vajalikud meetmed. Need meetmed võivad olla tarneaja automaatne pikendamine, teise sadama kasutamise luba, tarnetoimingu tühistamine või kauba kohaletoimetamine tarnija või kontrollija pakutud laevaga, kui prahtimis- ja laadimismaksud on vastuvõetavad. Tarnijat võib kohustada nende meetmetega seotud kulusid tasuma, juhul kui artikli 7 lõikes 6 nimetatud kinnitus osutub ebaõigeks. 5. Tarne peab tegema pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud tähtaja jooksul, välja arvatud lõikes 4 kirjeldatud asjaoludel. Kui selle tähtaja jooksul ei ole võimalik tarnida, võib komisjon abi- saaja kirjalikul taotlusel, millele on lisatud tõendavad dokumen- did, tarne kohaletoimetamise tähtaega pikendada kuni 30 päeva võrra. Tarnija on kohustatud tähtaja pikendamist arvestama. Artikkel 13 Kui tarnet ei saa teha pikendatud tähtaja jooksul tarnijast olene- mata põhjustel, võib tarnija tema taotluse korral ta kohustustest vabastada. 1. Lõikeid 2–8 kohaldatakse tarneklauslite “franko lastimissa- dam” alusel tarnimise korral. Tarneklausel määratakse kindlaks pakkumiskuulutuses. 6. Kui tarnija vastutab laadimistööde eest, laadib ta kaubad lae- vale laeva või sadamarajatise laadimisgraafiku alusel, võttes arvesse sadama tavasid. 2. Tarnija lepib abisaaja või tema esindajaga kirjalikult kokku kuupäeva, millal kaubad saabuvad tema pakkumises kindlaksmää- ratud lastimissadamasse ja lastimiskaile, samuti lepib vajaduse korral kokku laadimisgraafiku ning saadab koopia kontrollijale. Kui kaubad toimetatakse kohale FOB-paigutatult, vastutab tarnija kogu edaspidise paigutamise eest ja lahtiselt tarnimise korral mahutamise eest. 40 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd 7. Tarnimine on lõpetatud, kui kõik kaubad on tegelikult kohale toimetatud pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud etapil. 8. Artikli 12 lõikeid 6, 7 ja 8 kohaldatakse mutatis mutandis. 4. Tarnija võtab merekindlustuspoliisi või kasutab üldpoliisi. Kindlustussumma on vähemalt sama suur kui pakkumise summa ning see katab kõik vedamise ja tarnimisega seotud riskid kuni kindlaksmääratud tarnimisetapini. Pakkumine katab ka kõik defektse kauba sortimise, kõrvaldamise või hävitamisega seotud kulud ning nende kaupade ümberpakkimise ja analüüsiga seotud kulud, mille vead ei takista abisaajal neid vastu võtmast. Artikkel 14 1. Tarneklausli “franko lossimissadam” alusel tarnimise korral kohaldatakse lõikeid 2–14. Tarneklausel määratakse kindlaks pakkumiskuulutuses. 2. Tarnija organiseerib oma kulul transpordi oma pakkumises nimetatud lastimissadamast pakkumiskuulutuses kindlaksmäära- tud sihtsadamasse lõikes 14 nimetatud tähtaega arvestades kõige sobivamal marsruudil. Komisjon võib tarnija kirjalikul taotlusel lubada teise sadama kasutamist, kui sellega seotud kulud kannab tarnija. Kindlustuspoliis jõustub niipea, kui kindlustatud kaubad viiakse tarnija ladudest välja, ning see lõpeb, kui tarnimine on lõpule vii- dud pakkumiskuulutuses märgitud tarneklausli kohaselt ning kontrollija on selle kohta teinud märke lõplikku vastavussertifi- kaati. Poliisis tuleb sellele lisaks märkida, et poliis on antud käesoleva artikli kohaselt. 5. Niipea kui tarnijale saab teatavaks laeva nimi ja lipp, lastimis- kuupäev, eeldatav saabumiskuupäev lossimissadamasse ja kõik kaupade vedamise ajal toimunud vahejuhtumid, teatab ta sellest kirjalikult abisaajale ja kontrollijale. 3. Tarnija organiseerib kaupade mereveo laevadega, millele ühen- duse või rahvusvahelised klassifikatsiooniühingud on andnud kõige kõrgema kategooria ja mis täidavad kõiki toiduainete veda- misega seotud tervishoiunõudeid. Ühenduses toimuvate laadi- miste suhtes peavad klassifikatsiooniühingud täitma nõukogu direktiivis 94/57/EÜ (1) sätestatud eeskirju ja nõudeid. Tarnija saadab abisaajale ja kontrollijale eelteate laeva lossimissa- damasse saabumise eeldatava kuupäeva kohta kümme päeva, viis päeva, kolm päeva ja 48 tundi enne laeva saabumist või annab laeva kaptenile või laevaühingu esindajale ülesande see teade saa- ta. Kaupade merevedu toimub vastavalt eeskirjadele, millega väldi- takse ausa ja vaba konkurentsi moonutamist kaubanduses ja mis on kehtestatud ühenduse meretranspordipoliitikat käsitlevates nõukogu määrustes (EMÜ) nr 954/79, (2) (EMÜ) nr 4055/86, (3) (EMÜ) nr 4056/86, (4) (EMÜ) nr 4058/86. (6) Kaupu ei saa vedada laevaühingud, kelle tegevus on põhjustanud kahju ühenduse laevaomanikele või kelle asuko- hariik on piiranud liikmesriigis seaduslikult registrisse kantud liik- mesriikide laevandusettevõtjate või laevade vaba juurdepääsu vedudele, eriti määruse (EMÜ) nr 4057/86 artikli 11 või määruse (EMÜ) nr 4058/86 artikli 4 lõike 1 punkti b alusel tehtud nõu- kogu otsuse kehtivuse ajal. (EMÜ) nr 4057/86 (5) ja Tarnija tõendab kontrollijale dokumentaalselt, et kasutatav laev vastab eespool nimetatud tervishoiunõuetele, ning esitab klassifi- katsioonisertifikaatide koopiad. (1) EÜT L 319, 12. 12. 1994, lk 20. (2) EÜT L 121, 17. 5. 1979, lk 1. (3) EÜT L 378, 31. 12. 1986, lk 1. (4) EÜT L 378, 31. 12. 1986, lk 4. (5) EÜT L 378, 31. 12. 1986, lk 14. (6) EÜT L 378, 31. 12. 1986, lk 21. 6. Kaupu ei või komisjoni nõusolekuta saata osasaadetistena roh- kem kui ühe laevaga. Sel juhul nõuab komisjon tarnijalt kontrol- limise lisakulude kandmist. 7. Tarnija maksab kaupade laevale lastimise kulud lastimissada- mas ja prahiraha. Kui tarnitakse tarneklausli “ex ship” (“lossimata”) alusel, ei pea tar- nija maksma lossimissadamas lossimismakse ega üleseisutrahve, kui ta ei ole mahalaadimist takistanud. Pakkumiskuulutuses võib ette näha, et tarnija maksab komisjonile dispatši (kiiruspreemia). Maksutaotlusega koos tuleb esitada asjaolude kirjelduse ja seisuaja kirjelduse koopia. Kui tarnitakse tarneklausli “ex quay” (“lossitud”) alusel, maksab tarnija lossimissadama lossimiskulud, kaasa arvatud kulud, mis on seotud kaupade paigutamisega laeva kõrvale kaile, ja vajaduse korral ka lihterveo kulud, kaasa arvatud lihtrite rentimise, puksee- rimise ja lossimise kulud ning laeva või lihtri üleseisutrahvid. 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 41 Tarnimisel tarneklausli “sadamaladu” alusel kannab tarnija lisaks kolmandas lõigus nimetatud kuludele kaupade käitlemise ja toi- metamise kulud “ex quay” etapist sadama lattu paigutamiseni (kaasa arvatud). Kui tarnitakse tarneklausli “ex quay” või “sadama laost” alusel, saa- dab ta ka järgmised dokumendid: Konteineris tarnimise puhul toimub see konteineriterminaalis või klausli “sadamaladu” alusel. Sel juhul on seisumaksuvaba aeg vähemalt 15 päeva ja see tuleb selgelt märkida konossementi. Tar- kannab tarnija neklausli mahalaadimis- ja paigutamiskulud. Kui konteinereid on kasuta- tud tarnija algatusel ning see oli pakkumiskuulutuses kindlaks määramata, kannab tarnija kõik sellest tulenevad kulud. “sadamaladu” tarnimisel alusel Kõikidel juhtudel maksab tarnija kaimaksud ja muud samasugu- sed maksud, mida need laevad sadamaeeskirjade kohaselt maksma peavad. a) konossemendi koopia ja pakkeleht, kui kaubad tarnitakse kon- teineris; b) kättetoimetamisteatis, mis võimaldab vastuvõtjal kaubad tol- lis vormistada ja kätte saada. 10. Konossemendis nimetatakse igal juhul vedaja ja see esitatakse tarnija esindajale lossimissadamas. Abisaaja kirjalikul taotlusel peab tarnija nimetama abisaaja või tema esindaja kaubasaajaks, kes täidab üksnes impordiga seotud tolliformaalsused. 8. Tarnija täidab ekspordilitsentsi saamise ja tollivormistusega seotud tolliformaalsused ja maksab vastavad kulud ja maksud. Ta ei pea täitma formaalsusi, mis on seotud impordilitsentsi saamise või impordiga seotud tolliformaalsustega ega maksma sellega seo- tud kulusid ega makse. Välja arvatud tarnimise puhul “ex ship” klausli alusel, ei tähenda abisaaja kaubasaajaks nimetamine seda, et ta vastutab lossimisku- lude eest või maksab kõik või osa neist kuludest eelnevalt. Igal juhul tuleb lossimissadamas oleva abisaaja ja kontrollija nimi mär- kida lahtrisse “teadmiseks”. 9. Niipea kui kaubad on lastitud, saadab tarnija abisaajale järgmi- sed dokumendid ja kontrollijale nende koopiad: 11. Ilma et see piiraks lõike 14 kohaldamist, on tarnimine lõpe- tatud, kui kõik kaubad on tegelikult: a) pro forma arve, milles märgitakse, et toiming on seotud ühen- duse maksuvaba abiga; a) toimetatud laeva trümmi, kui tarnitakse “ex ship” alusel koos- kõlas lõike 7 teise lõiguga; b) artiklis 16 nimetatud ajutise vastavustunnistuse koopia; b) on pandud kaile, kui tarnitakse “ex quay” alusel kooskõlas lõike 7 kolmanda lõiguga; c) kõik abisaajale tollivormistuseks ja vastuvõtuks vajalikud dokumendid; d) kõik muud pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud dokumen- did. Kui tarnitakse tarneklausli “ex ship” alusel, saadab tarnija ka järg- mised dokumendid: a) originaalkonossement sihtsadama jaoks või vastav dokument, mis võimaldab vastuvõtjal kaupu tollis vormistada ja lossida; b) vajaduse korral prahtimisleping, booking note või vastav doku- ment, milles märgitakse eelkõige seisupäevad; c) on paigutatud sadama lattu või pandud virna konteineritermi- naali, kui tarnitakse kooskõlas lõike 7 neljanda ja viienda lõi- guga. 12. Tarnija kannab kõik toodete tarnimisega seotud riskid, kaasa arvatud toodete kadumine või riknemine, kuni tarnimine on lõpe- tatud ja kontrollija on selle kohta teinud märkuse artiklis 7 nime- tatud lõplikku vastavustunnistusse lõikes 7 kindlaksmääratud tar- nimisetapil. 13. Kui vastuvõtusertifikaadis ja lõplikus vastavustunnistuses on kuupäevades või kogustes lahknevused, võib komisjon teha täien- dava kontrolli, mille põhjal võib välja anda uued dokumendid. c) täislastide puhul tehniline märkus, milles märgitakse süvis soolasesse vette jõudmisel, ühele süvise sentimeetrile vastav tonnide arv (TPC) ja paigutusplaan. 14. Kõik kaubad peavad jõudma lossimissadamasse pakkumis- kuulutuses kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Kui pakkumiskuu- lutuses on ühe partii puhul ette nähtud rohkem kui üks lossimis- sadam, aga ainult üks tarnetähtaeg, peavad kaubad jõudma igasse sadamasse selleks tähtaja jooksul. 42 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd Laeva registreerimist lossimissadama ametiasutuste poolt loetakse tõendiks, et laev on sellesse sadamasse saabunud. Kui laeva ei ole sel viisil registreeritud, määratakse saabumisaeg kindlaks laeva logiraamatu väljavõtte järgi, mille kinnitab kontrollija. 4. Pakkumiskuulutuses võib tarne lossimissadama või maitsi transportimise puhul transiidisadama kindlaks määrata. Pakkumiskuulutuses võib vajaduse korral ette näha kuupäeva, millest varasem tarnimine loetakse enneaegseks ja mille tõttu määratakse artikli 22 lõike 4 punkti c kohane trahv. 15. Kui pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud tähtaja jooksul ei ole võimalik tarnida, võib komisjon abisaaja kirjalikul taotlusel, millele on lisatud tõendavad dokumendid, tarne kohaletoimeta- mise tähtaega pikendada kuni 30 päeva võrra või lepingust taga- neda. Tarnija on kohustatud tähtaja pikendamist või lepingust taganemist arvestama. 5. Ilma et see piiraks lõike 9 kohaldamist, on tarnimine lõpeta- tud, kui kõik kaubad on tegelikult tehtud sihtkoha laos kättesaa- davaks. Tarnija ei vastuta tarnspordivahendilt mahalaadimise eest. 6. Tarnija kannab kõik toodete tarnimisega seotud riskid, kaasa arvatud toodete kadumine või riknemine, kuni tarnimine on lõpe- tatud lõikes 2 ettenähtud etapil ja kontrollija on selle kohta tei- nud märkuse lõplikku vastavustunnistusse. 7. Kui vastuvõtusertifikaadis ja lõplikus vastavustunnistuses on kuupäevades või kogustes lahknevused, võib komisjon teha täien- dava kontrolli, mille põhjal võib välja anda uued dokumendid. Kui tarnet ei saa teha pikendatud tähtaja jooksul tarnijast olene- mata põhjustel, võib tarnija tema taotluse korral ta kohustustest vabastada. 8. Tarnija teatab abisaajale ja kontrollijale viivitamata kirjalikult kasutatava transpordivahendi, lastimiskuupäevad, eeldatava siht- kohta saabumise kuupäeva ja kõik kaupade vedamise ajal toimu- nud vahejuhtumid. Artikkel 15 Tarnija saadab abisaajale ja kontrollijale kõige kiiremal viisil kin- nituse viis päeva enne eeldatavat saabumiskuupäeva. 1. Tarnimise korral tarneklausli “vabastatud sihtkohas” alusel kas meritsi ja maitsi või ainult maitsi kohaldatakse lõikeid 2–11. 2. Tarnija organiseerib oma kulul transpordi oma pakkumises nimetatud lastimissadamast või lastimiskailt pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud lõppsihtkohta lõikes 9 nimetatud tähtaega arvestades kõige sobivamal marsruudil. 9. Kõik kaubad peavad sihtkohta jõudma pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Kui pakkumiskuulutuses on ühe partii puhul ette nähtud rohkem kui üks sihtkoht, aga ainult üks tarnetähtaeg, peavad kaubad jõudma igasse kohta selle täht- aja jooksul. Pakkumiskuulutuses võib vajaduse korral ette näha kuupäeva, millest varasem tarnimine loetakse enneaegseks ja mille tõttu määratakse artikli 22 lõike 4 punkti c kohane trahv. 10. Kohaldatakse artikli 14 lõiget 15. Komisjon võib tarnija kirjalikul taotlusel lubada muuta lastimis- sadamat või lastimiskaid, kui sellega seotud kulud kannab tarnija. 11. Niipea kui kaubad on lastitud, saadab tarnija abisaajale järg- mised dokumendid ja kontrollijale nende koopiad: Tarnija kannab kõik kulud, kuni kaubad on sihtkoha laos kätte- saadavaks tehtud. märgitakse vedaja; a) meritsi transportimise korral konossemendi koopia, milles Kui kaubad tarnitakse konteinerites, maksab tarnija kõik kontei- nerite rentimise, vedamise ja lattu viimise kulud ning tühjade kon- teinerite tagasitoomise kulud. Välja arvatud juhud, kui konteine- reid oli pakkumiskuulutuses kindlaks määramata, ei maksa tarnija kon- teinerite seisuaja eest 15 päeva jooksul alates kuupäevast, kui kau- bad on sihtkoha laos kättesaadavaks tehtud. kasutatud algatusel, tarnija kuid see on b) kättetoimetamisteatis, mis võimaldab vastuvõtjal kaubad tol- lis vormistada; c) ajutise vastavustunnistuse koopia; d) pro forma arve, milles märgitakse, et toiming on seotud ühen- duse maksuvaba abiga; 3. Artikli 14 lõikeid 3, 4, 6 ja 8 kohaldatakse mutatis mutandis. e) konteinerites tarnimise korral pakkeleht; 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 43 f) saatekiri meritsi transportimise korral; g) kõik abisaajale tollivormistuseks ja vastuvõtuks vajalikud dokumendid; h) kõik muud pakkumiskuulutuses kindlaksmääratud dokumen- did. 6. Tarnija vastutab kõikide finantstagajärgede eest, eelkõige sur- nud prahiraha ja üleseisukulude eest, mis tulenevad toodete kva- litatiivsetest puudustest või toodete hilisest esitamisest, mistõttu neid ei olnud võimalik kontrollida. 7. Kontrollija kutsub kirjalikult tarnija esindajad ja abisaaja kont- rollitoimingute juurde, eriti siis, kui võetakse proove analüüside tegemiseks. Proovide võtmine toimub ametitavade kohaselt. Artikkel 16 Proovide võtmisel võtab kontrollija kaks lisaproovi, mida ta hoiab pitseeritult komisjonile kättesaadavana võimaliku teise kontrolli jaoks või juhuks, kui abisaaja või tarnija esitab vastuväiteid. 1. Kontrollija kontrollib iga tarne osas tarnitavate kaupade kva- liteeti, kogust, pakendamist ja märgistamist. Proovideks võetud kaupade eest maksab tarnija. Lõplik kontroll tehakse kindlaksmääratud tarnimisetapil. Kui tar- nitakse tarneklauslite “franko lossimissadam” või “vabastatud siht- kohas” alusel, tehakse ajutine kontroll ka kaupade lastimisel või tehases. 8. Kui tarnija või abisaaja vaidlustab lõike 2 kohaselt tehtud vahe- või lõpliku kontrolli tulemused, organiseerib kontrollija pärast komisjonilt loa saamist teise kontrolli, mille hulka kuulub vasta- valt vastuväite laadile teine proovivõtmine, teine analüüs ning pakendi teine kaalumine või teine kontroll. 2. Kontrolli tehakse niisugusel ajal ja niisugustel tingimustel, mis võimaldab saada kõikide vajalike analüüside tulemused ja vaja- duse korral teise kontrolli tulemused, enne kui kaubad tehakse kättesaadavaks või enne, kui alustatakse lastimist. Siiski võib kont- rollija eriasjaoludel ja pärast komisjonilt loa saamist, eriti kui on oht, et pärast nimetatud kontrollimisi võidakse tooteid tarnimise käigus ümber vahetada, teha samalaadset lisakontrolli lastimistoi- mingute ajal. Kõik rahalised kulud, mis tulenevad nimetatud lisa- kontrollide ajal avastatud mittevastavusest, eriti üleseisutrahvid, kannab tarnija. Teise kontrolli teeb asutus või laboratoorium, mis on määratud tarnija, abisaaja ja kontrollija kokkuleppel. Kui kokkuleppele jõudmine vastuväite esitamisele järgneva kahe tööpäeva jooksul osutub võimatuks, määrab asutuse või laboratooriumi komisjon. 9. Kui lõplikku vastavustunnistust ei ole pärast esimest või teist kontrolli välja antud, on tarnija kohustatud kaubad välja vaheta- ma. 3. Kui lõplik kontroll on tehtud, annab kontrollija välja lõpliku vastavustunnistuse, kus on eelkõige kindlaks määratud tarnimise lõpetamise kuupäev ja tarnitav netokogus; sellesse tunnistusse võib vajaduse korral teha reservatsioone. 4. Kui kontrollija teeb kindlaks mittevastavuse, peab ta sellest tea- tama tarnijale ja komisjonile kirjalikult nii kiiresti kui võimalik. Seda teatist nimetatakse “reservatsiooniteatiseks”. Kui tarnija soo- vib otsused kontrollija ja komisjoniga vaidlustada, peab ta seda tegema kahe tööpäeva jooksul alates selle teatise saatmisest. 5. Kui ajutine kontroll on lõpetatud, annab kontrollija tarnijale ajutise vastavustunnistuse, millesse võib vajaduse korral teha reservatsioone. Kontrollija teatab, kas reservatsioon on niisugu- ne, mille tõttu ei saa tooteid tarnimisetapil vastuvõetavaks pida- da. Komisjon võib iga reservatsiooni alusel otsustada mitte maksta artikli 18 lõikes 4 nimetatud ettemaksu. 10. Lõikes 2 nimetatud kontrolli kulud kannab komisjon. Tarnija kannab lõikes 9 nimetatud asenduskaupade kontrolli ja artikli 17 lõikes 1 nimetatud täiendavate kaupade kontrolli kulud. Lõikes 8 nimetatud teise kontrolli kulud kannab kaotaja osapool. 11. Kui kaupade tarnimine tarneklausli “franko lossimissadam” alusel või “vabastatud sihtkohas” alusel on tõsiselt takistatud tar- nijast olenemata häirete tõttu, võib komisjon otsustada, et kont- rollija annab enne tarnimist välja lõpliku vastavustunnistuse kau- pade kvantiteedi ja kvaliteedi kohta tehtud asjakohase kontrolli alusel. 12. Tarnija võib paluda kontrollijal välja anda ajutine või lõplik vastavustunnistus osasaadetise kohta. 44 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd Ühe partii kohta võib välja anda kuni kolm osatunnistust. Osa- tunnistuse võib välja anda vähemalt 2 500 netotonni töötlemata teravilja kohta ja muude kaupade 100 netotonni kohta, välja arva- tud juhul, kui see käsitleb partii viimast osa. Kõikidel nendel juh- tudel nõuab komisjon tarnijalt kontrollimise lisakulude kandmist. Viimati nimetatud sätet ei kohaldata partii suhtes, mis on jagatud osadeks, millel on erinevad sihtkohad. Artikkel 17 1. Lahtiselt tarnitavate kaupade puhul võib tarne kaaluda nõutud kogusest 3 % vähem. Pakitud kaupade puhul on lubatud kõrvale- kalle 1 %. Kontrollija poolt proovideks võetud kaubakogused lisa- takse lubatud kõrvalekalletele. Kui kõrvalekalded on lubatust suuremad, võib komisjon nõuda tarnijalt lisatarnet esialgse tarnega samadel finantstingimustel komisjoni poolt kindlaksmääratud teise tähtaja jooksul. Vajaduse korral kohaldatakse artikli 22 lõikeid 4, 5 ja 7. 2. Vastuvõtusertifikaadis või tarnesertifikaadis määratakse kind- laks tegelikult tarnitud kogused. 3. Abisaaja annab tarnijale vastuvõtusertifikaadi, mis sisaldab III lisas ettenähtud andmeid, kohe pärast seda, kui kaubad on kindlaksmääratud tarneklausli kohaselt tarnitud ja tarnija on abi- ja pärit- saajale esitanud lõpliku vastavustunnistuse originaali olusertifikaadi originaali, pro forma arve, milles tõendatakse kau- pade väärtus ja nende abisaajale tasuta üleandmine, ning vajaduse korral artiklites 14 ja 15 nimetatud dokumendid. Kontrollija pakub nimetatud sertifikaatide saamiseks igakülgset abi. 4. Kui abisaaja ei anna vastuvõtusertifikaati 15 päeva jooksul lõi- kes 3 nimetatud dokumentide saamisest alates, annab kontrollija viie tööpäeva jooksul tarnija kirjaliku ja põhjendatud taotluse alu- sel ning komisjoni nõusolekul välja tarnesertifikaadi, mis sisaldab III lisas ettenähtud andmeid. IV PEATÜKK Maksetingimused ja tagatiste vabastamine Artikkel 18 võetakse maha lõikes 3 ettenähtud mahaarvamised, artikli 22 lõi- kes 8 ettenähtud mahaarvatavad summad, artiklites 12–16 mai- nitud kontrollimiskulud või artikli 13 lõikes 4 mainitud meetme- test tulenevad kulud. Kui pakkumiskutse on konkreetse toote maksimumkoguse tarni- mise kohta, ei ületa makstav summa pakkumiskutses märgitud summat, ilma et see piiraks eespool nimetatud mahaarvamiste, mahaarvatavate summade või kulude või artikliga 19 ettenähtud kulude maksmise kohaldamist. 2. Makse sooritatakse vastuvõtusertifikaadis või tarnesertifikaa- dis näidatud netokoguse kohta. Kui vastuvõtusertifikaadi ja lõpliku vastavustunnistuse vahel on lahknevus, kehtib lõplik vas- tavustunnistus ja makse sooritatakse selle alusel. 3. Kui tarnimisetapil osutub, et kaupade pakendamine või mär- gistamine ei vasta spetsifikaadile, kuigi see ei ole takistanud kau- pade vastuvõtmist ega tarnesertifikaadi väljaandmist, võib komis- jon makstava summa arvutamisel kohaldada mahaarvamisi. Kui mahaarvamisi kohaldatakse tarnija suhtes, kohaldatakse artikli 2 lõiget 2. 4. Kui tarnitakse tarneklauslite “franko lossimissadam” või “va- bastatud sihtkohas” alusel, võib tarnija taotlusel arvutada pakku- mise summast kuni 90 % ettemaksu järgmiselt: a) proportsionaalselt toote osakogustega, mille vastavus on kind- laks tehtud ja mille kohta kontrollija on välja andnud vasta- vustunnistuse; b) või kogu kaubakoguse suhtes, mille kohta kontrollija on välja andnud ajutise vastavustunnistuse. Olenemata kõnealuse partii osaliste ettemaksete arvust teeb komisjon partii kohta ainult ühe lõppmakse, välja arvatud komis- joni poolt aktsepteeritud erandlikel asjaoludel. 5. Makstav summa tasutakse tarnija kahes eksemplaris esitatud taotluse alusel. 1. Tarnijale makstav summa ei ületa pakkumise summat, millele liidetakse artiklis 19 ettenähtud kulud ja millest vajaduse korral Kogu pakkumise summa või selle ülejäänud osa maksetaotlusele lisatakse järgmised dokumendid: 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 45 a) arve taotletud summa kohta; b) vastuvõtusertifikaadi või tarnesertifikaadi originaal; c) lõpliku vastavustunnistuse koopia. Ettemaksetaotlusele lisatakse järgmised dokumendid: a) arve taotletud summa kohta; b) ajutise vastavustunnistuse koopia; c) konossemendi, prahtimislepingu või saatekirja koopia; d) kindlustussertifikaadi koopia. kirjalikul taotlusel teatavad lisakulud, mis ta arvestab asjakohaste tõendavate dokumentide alusel, kui vastuvõtusertifikaat või tar- nesertifikaat on välja antud ilma taotletud kuludega seotud reser- vatsioonideta. 2. Välja arvatud kõik halduskulud, on niisugused lisakulud ladustamis-, kindlustus- ja rahastamiskulud, mida tarnija tegelikult on maksnud: a) vastuvõtja taotlusel antud tarneaja pikendamise korral; b) viivituse korral, mil tarnekuupäeva ning vastuvõtusertifikaadi või tarnesertifikaadi väljaandmise või lõpliku vastavustunnis- tuse väljaandmise (juhul kui vastavustunnistus antakse tagant- järele) vaheline aeg on olnud üle 30 päeva. 3. Kinnitatud ladustamis- ja kindlustuskulud makstakse eküüdes, mille summa saadakse omavääringus väljendatud summa konver- teerimisel eküüdeks komisjoni poolt kohaldatava kursiga. Ettemaks ei või ületada 90 % pakkumise summast. Ettemaks tehakse ainult siis, kui komisjonile on esitatud tagatis, mis on võrdne ettemaksu summaga, millele on lisatud 10 %. See tagatis esitatakse kooskõlas artikli 8 esimese ja kolmanda lõiguga. Taga- tise kehtivusaeg on vähemalt üks aasta ja seda pikendatakse komisjoni taotlusel. Kulusid ei kinnitata, kui need ületavad: — ladustamiskulude osas nädalas 1 eküü lahtise kauba ühe tonni kohta ja 2 eküüd töödeldud kaupade ühe tonni kohta; Kõikide koopiate vastavus originaalile peab olema tõestatud ja need peavad olema tarnija poolt allkirjastatud. — kindlustuskulude osas aastas 0,75 % kaupade väärtusest. 6. Kõik taotlused kogu pakkumise summa või selle ülejäänud osa maksmise kohta esitatakse komisjonile kolme kuu jooksul vastu- võtusertifikaadi või tarnesertifikaadi väljaandmisest alates. Kui taotlus esitatakse pärast selle tähtaja möödumist, peetakse 10 % makstavast summast kinni, välja arvatud vääramatu jõu korral. Rahastamiskulud arvutatakse järgmiselt: A × n × i 360 7. Kõik maksed tehakse 60 päeva jooksul pärast seda, kui komis- jon on saanud lõike 5 kohaselt esitatud kogu taotluse. kus A = artikli 18 kohaselt makstav summa, mis jääb maksta rahastamiskulude maksmise päeval Kui maksed sooritatakse kindlaksmääratud tähtajast hiljem muu- del põhjustel kui täiendav kontroll või uurimine, lisatakse sellele viiviseintress Euroopa Ühenduste Teataja C-seerias avaldatud Euroopa Rahainstituudi poolt kohaldatava igakuise kursi alusel. Kohaldatakse intressimäära, mis kehtib kuul, mille sisse jääb esi- meses lõigus nimetatud tähtaja möödumisele järgnev päev. Kui maksmine hilineb rohkem kui üks kuu, kohaldatakse intressi- määra, mis on kõikidel määra kohaldamispäevadel kehtinud mää- rade kaalutud keskmine. n = lõike 2 punktis a nimetatud pikendamisest kulunud või lõike 2 punktis b nimetatud viivitatud päevade arv i = artikli 18 lõikes 7 nimetatud intressimäär. 4. Erandjuhtudel võib komisjon tarnijale tema kirjalikul taotlusel tagasi maksta teatavad ettenägematud kulud, kui need ei tulene kaupade defektidest, ebapiisavast või sobimatust pakendamisest, tarne lõpetamisega viivitamisest tarnijast olenevatel põhjustel, ummikutest sadamas või alltöövõtja tegevusest. Artikkel 19 1. Tarnija kannab kõik kulud, mis on tekkinud kaupade kindlaks- määratud tarnimisetapil. Komisjon võib hüvitada tarnijale tema 5. Kui tarnija on vabastatud oma kohustuste täitmisest artikli 12 lõike 4, artikli 13 lõike 5, artikli 14 lõike 15, artikli 15 lõike 10 või artikli 20 teise lõigu alusel, maksab komisjon talle tema kir- jalikul taotlusel hüvitist. 46 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd Välja arvatud kõik halduskulud, sisaldab niisugune hüvitis ladustamis-, kindlustus- ja rahastamiskulusid, mis arvestatakse käesoleva artikli lõigete 2 ja 3 kohaselt, ning kokkulepitud kom- pensatsiooni, mis kokku mingil juhul ei ületa 3 % pakkumise summast. 6. Lisakulude ja ettenägematute kulude maksmise taotlused esi- tatakse tarnega seotud maksetaotlustest eraldi ning kahes eksemp- laris artikli 18 lõikes 6 ettenähtud tähtaja jooksul. Pärast seda täht- aega peetakse 10 % maksest kinni. b) kui pakkuja, kes on määratud tarnijaks, on esitanud tarneta- gatise või on oma pakkumise artikli 9 lõike 4 kohaselt tagasi võtnud. Tagatisest jäädakse ilma, kui tarnija ei esita tarnetagatist 10 töö- päeva jooksul lepingu sõlmimisest alates ja kui pakkuja võtab oma pakkumise tagasi artikli 7 lõike 11 kohaselt. 3. Tarnetagatis vabastatakse täielikult komisjoni kirjaga või elek- terside teel edastatud kirjaliku teatega, kui tarnija: Artikkel 20 maksutagatise; a) on esitanud artikli 18 lõike 5 kolmandas lõigus sätestatud ette- pärast lepingu lastimissadama, komisjon määrab Kui sõlmimist muu või lastimisaadressi, lõppsihtkoha või teise tarneklausli, kui esialgu kindlaks määratud, toimetab tarnija kaubad uuele lastimisaadressile, uude sadamasse, uude lõppsihtkohta või uude tarnimisetappi. Komisjon lepib tarnijaga kokku esialgu kindlaksmääratud kulude vähendamise või suurendamise suhtes. lossimissadama Tarnija võib tema nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral ta kohustuste täitmisest vabastada. Artikkel 21 ei ole põhjustel olenevatel Välja arvatud vääramatu jõu korral, kui abisaajast olenemata, kuid pärast kaupu tarnijast kindlaksmääratud tarnetähtaega 30 päeva jooksul tarnitud, kannab tarnija kõik kogu või osalisest tarnimata jätmisest tulenevad finantstagajärjed. Niisuguste finantstagajärgede hulka võivad kuuluda abisaajale tekkinud kulud, mis tulenevad otseselt surnud tarnimata prahirahaga meritsi lao või ladustamisala rentimisega ja nendega seotud kindlustuskulud. jätmisest, nagu näiteks üleseisutrahv, transportimisel, või maitsi Lisaks sellele registreerib komisjon lõikes 1 nimetatud asjaoludel tarnimata jätmise ja võtab asjakohased meetmed. b) on teinud tarne kooskõlas tema kõikide kohustustega; c) on vabastatud oma kohustuste täitmisest artikli 12 lõike 4, artikli 13 lõike 5, artikli 14 lõike 15, artikli 15 lõike 10 ja artikli 20 teise lõigu alusel; d) ei ole tarnet teinud komisjoni poolt aktsepteeritud vääramatu jõu tõttu. 4. Välja arvatud vääramatu jõu korral, jäädakse tarnetagatisest kumulatiivsel alusel osaliselt ilma järgmiselt, ilma et see piiraks lõike 8 kohaldamist: a) 10 % tarnimata koguste väärtusest, ilma et see piiraks artikli 17 lõikes 1 nimetatud kõrvalekallete kohaldamist; b) 20 % pakkumises kindlaksmääratud meretranspordi üldkulu- dest, kui tarnija poolt renditud laev ei vasta artikli 14 lõikes 3 ettenähtud nõuetele; c) 0,2 % pärast tähtaega tarnitud koguste väärtusest iga viivita- tud päeva kohta või vajaduse korral kuni 0,1 % enneaegse tarne iga päeva kohta, kui see on pakkumiskuulutuses kind- laks määratud. Punktide a ja c kohastest summadest ei jääda ilma, kui leitud puu- dused ei olene tarnijast. Artikkel 22 5. Ettemakstud tagatis vabastatakse samal viisil nagu tarnetagatis käesoleva artikli lõike 3 punktides b ja c ettenähtud juhtudel. 1. Artikli 8, artikli 10 lõike 2 ja artikli 18 lõike 5 kohaselt esita- tud tagatised vabastatakse või neist jäädakse ilma lõigete 2–8 sätete kohaselt. Sellest jäädakse osaliselt ilma lõike 4 alusel mutatis mutandis. 2. Pakkumise tagatis vabastatakse: 6. Tarnetagatisest või ettemakstud tagatisest jäädakse täielikult ilma, kui komisjon teeb kindlaks, et tarnimine ei ole toimunud artikli 21 kohaselt. a) komisjoni kirjaga või elekterside teel edastatud kirjaliku teate- ga, kui pakkumine on kehtetu või seda ei ole heaks kiidetud või lepingut ei ole sõlmitud; 7. Tarnetagatis või ettemakstud tagatis vabastatakse proportsio- naalselt kogustega, mille suhtes on kindlaks tehtud ülejäänud osa maksmise õigus. Muude koguste osas jäädakse tagatisest ilma. 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 47 8. Komisjon võtab lõplikult makstavast summast maha lõigete 4, 5 ja 6 kohaselt ilma jäädud tagatise summad. Tarnetagatis või ettemakstud tagatis vabastatakse samal ajal täielikult. Artikkel 25 Käesoleva määrusega kohaldatakse Belgia õigusakte. reguleerimata küsimuste puhul V PEATÜKK Lõppsätted Artikkel 23 Artikkel 26 Määrus (EMÜ) nr 2200/87 tunnistatakse kehtetuks. Komisjon otsustab, kas vääramatu jõud võib olla põhjuseks, et tarnija ei tarninud kaupu või ei täitnud mõnd oma kohustustest. Selle kohaldamist jätkatakse nende tarnetoimingute suhtes, mille pakkumiskuulutused on avaldatud enne käesoleva määruse jõustumist. Komisjoni poolt aktsepteeritud vääramatust jõust tulenevad kulud kannab komisjon. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele tõlgendatakse viidetena käesolevale määrusele. Artikkel 24 Euroopa Ühenduste Kohus on pädev lahendama vaidlusi, mis tulenevad käesoleva määruse kohaselt tehtud tarnetoiminguid reguleerivate eeskirjade rakendamisest või rakendamata jätmisest või nende tõlgendamisest. Artikkel 27 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 16. detsember 1997 Komisjoni nimel komisjoni liige João DE DEUS PINHEIRO 48 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd LISA PAKKUMISKUULUTUS 1. Toimingu nr (vajaduse korral mitu numbrit partii kohta) 2. Abisaaja (maa või organisatsioon) 3. Abisaaja esindaja 4. Sihtriik 5. Varutav toode 6. Üldkogus (netotonnaaž) 7. Partiide arv (vajaduse korral partii ja/või partii osa kogus) 8. Toote omadused ja kvaliteet (artiklis 5 nimetatud kuulutuse kohaselt) 9. Pakendamine (artiklis 5 nimetatud kuulutuse kohaselt) 10. Sildistamine või märgistamine (artiklis 5 nimetatud kuulutuse kohaselt) — märgistuses kasutatav keel — täiendav märgistus 11. Varumisviis (ühenduse turg või sekkumisvarud, mille puhul märgitakse varusid valdav amet ning kehtestatud müügihinnad, või väljaspool ühendust asuv turg) 12. Kindlaksmääratud tarnimisetapp 13. Alternatiivne tarnimisetapp (artikli 9 lõike 3 kohane) 14. a) Lastimissadam (vt artikli 7 lõiget 4 ja lõiget 6) b) Lastimisaadress 15. Lossimissadam 16. Sihtkoht (lao aadress, kui tarnitakse tarneklausli “vabastatud sihtkohas” alusel) — transiidisadam või -ladu — maitsi transportimise marsruut (vt artikli 15 lõiget 4) 17. Kindlaksmääratud tarneklausli alusel tarnimise ajavahemik või tähtaeg — esimene tähtaeg — teine tähtaeg (vt artikli 9 lõiget 5) 18. Ajavahemik või tähtaeg alternatiivse tarneklausli korral — esimene tähtaeg — teine tähtaeg (vt artikli 9 lõiget 5) 19. Pakkumiste esitamise tähtaeg kell 12 päeval (Brüsseli aja järgi) — esimene tähtaeg — teine tähtaeg (vt artikli 9 lõiget 5) 20. Pakkumistagatise summa 21. Pakkumiste ja pakkumistagatiste esitamise aadress 22. Eksporditoetus 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 49 II A LISA PAKKUMISE NÄIDIS 50 ET Euroopa Liidu Teataja 11/27. kd II B LISA 11/27. kd ET Euroopa Liidu Teataja 51 III LISA