eurovoc_concepts:
approximation of laws
combustion gases
diesel fuel
motor vehicle
pollution

text: 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/1 II (Valmistavat säädökset) KOMISSIO Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ajoneuvojen dieselmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen vähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 88/77/ETY muuttamisesta (98/C 173/01) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(97) 627 lopull. — 97/0350 (COD) (Komission esittämä 23 päivänä maaliskuuta 1998) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämiseksi huomatta- vasti nykyiseltä tasolta, ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa mää- rättyä menettelyä, sekä katsovat, että neuvoston hyväksymässä Euroopan yhteisön ensimmäi- sessä toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi 22 päivänä marraskuuta 1973 hyväksytyssä neuvoston julis- tuksessa (1) kehotetaan ottamaan huomioon viimeisin tie- teellinen kehitys vähennettäessä moottoriajoneuvojen kaasujen aiheuttamaa ilmakehän pilaantumista ja muutta- maan jo annetut direktiivit sen mukaisesti; viidennessä toimintaohjelmassa, jonka päälinjat neuvosto hyväksyi 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa päätöslausel- massa (2), määrätään lisätoimenpiteiden toteuttamisesta on tunnustettu, että liikenteen kehitys yhteisössä on kuor- mittanut ympäristöä merkittävästi; monet liikennetihey- den kasvua koskevat viralliset ennusteet ovat osoittautu- neet todellisia lukuja alhaisemmiksi; tämän vuoksi olisi kaikille moottoriajoneuvoille vahvistettava tiukkoja pääs- töstandardeja, neuvoston direktiivissä 88/77/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvos- ton direktiivillä 96/1/EY (4), vahvistetaan raja-arvot ajo- neuvojen dieselmoottoreiden hiilimonoksidin, palamatto- mien hiilivetyjen ja typen oksidien päästöille kyseisten ajoneuvojen Euroopan käyttöolojen testausmenettelyn perusteella; direktiiviä 88/77/ETY muutettiin ensin direk- tiivillä 91/542/ETY (5) kahdessa vaiheessa ensimmäisen vaiheen (1992/93) ajoittuessa samaan aikaan henkilöau- tojen uusien eurooppalaisten päästöstandardien käyttöön- oton kanssa; toisessa vaiheessa (1995/96) määritettiin eurooppalaiselle autoteollisuudelle pitemmän aikavälin (1) EYVL C 112, 20. 12. 1973, s. 1. (2) EYVL C 138, 17. 5. 1993, s. 1. (3) EYVL L 36, 9. 2. 1988, s. 33. (4) EYVL L 40, 17. 2. 1996, s. 1. (5) EYVL L 295, 25. 10. 1991, s. 1. C 173/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 suuntaviivat vahvistamalla kehitteillä olevilta tekniikoilta odotettuihin tuloksiin perustuvat raja-arvot, samalla teol- lisuudelle annettiin aikaa kyseisten tekniikoiden kehittä- miseen; direktiivissä 88/77/ETY, sellaisena kuin sen on muutettuna direktiivillä 96/1/EY, vaaditaan, että pienille dieselmoottoreille, joiden yhden sylinterin sylinteritilavuus on alle 0,7 dm3 ja nimelliskierrosnopeus yli 3 000 min-1, sovelletaan direktiivissä 91/542/ETY vahvistettua hiuk- kaspäästöjen raja-arvoa vuodesta 1999; teknisin perustein on kuitenkin kohtuullista sallia erilainen hiukkaspäästö- jen arvo kyseisille pienille korkean kierrosnopeuden die- selmoottoreille vuoden 1999 jälkeen, direktiivin 91/542/ETY 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission oli laadittava ennen vuoden 1996 loppua ker- tomus neuvostolle päästöjen raja-arvojen sekä tarvittaessa testausmenettelyjen tarkistamisen edistämisestä; kyseisiä tarkistettuja raja-arvoja ei sovellettaisi uusiin tyyppihy- väksyntöihin ennen 1 päivää lokakuuta 1999, ilman komissio on antanut tiedonannossaan Euroopan parla- mentille ja neuvostolle Auto Oil -ohjelman (1), eurooppa- laisen ohjelman laadusta, tieliikennepäästöistä, polttoaineista ja moottoritekniikasta, täyttääkseen Euroo- pan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/12/EY (2) 4 artiklan vaatimukset; Auto Oil -ohjelman kustannuste- hokkuutta koskeva tutkimus on osoittanut, että raskai- den ajoneuvojen dieselmoottoritekniikkaa on edelleen tar- peen parantaa, jotta vuonna 2010 saavutettaisiin komis- sion Auto Oil -ohjelmasta antamassa tiedonannossa tar- koitettu ilman laatu, direktiivin 88/77/ETY uusia dieselmoottoreita koskevien vaatimusten tiukentaminen on osa komission kokonais- valtaista strategiaa, johon kuuluu myös kevyitä hyötyajo- neuvoja ja henkilöautoja koskevien standardien tarkista- minen vuodesta 2000, moottoripolttoaineiden parantami- nen sekä käytössä olevien ajoneuvojen päästöjen tar- kempi arvioiminen, direktiivi 88/77/ETY on yksi moottoriajoneuvojen ja nii- den perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenval- tioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmi- kuuta 1970 annetulla neuvoston direktiivillä 70/156/ ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/27/ EY (4), säädettyä tyyppihyväksyntämenettelyä koskevista erityisdirektiiveistä; suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, sellaisena kuin se esitetään perustamissopimuksen 3 b artiklan kolmannessa kohdassa, tässä direktiivissä sääde- tyt toimenpiteet rajoittuvat, moottoriajoneuvojen päästö- jen epäpuhtauksien tason vähentämisen tavoitteen saavut- tamiseksi tarpeelliseen, vuodesta 2000 sovellettavat päästöjen raja-arvojen alen- nukset, jotka vastaavat 30 prosentin typen oksidien ja 30 prosentin hiukkaspäästöjen vähennyksiä, on määritelty Auto Oil -ohjelmassa ratkaiseviksi toimenpiteiksi riittä- vän hyvän ilman laadun saavuttamiseksi keskipitkällä aikavälillä; päästöjen raja-arvojen alennukset, jotka vas- taavat 30 prosentin kaikkien hiilivetyjen ja 30 prosentin hiilimonoksidin vähennyksiä, vaikuttavat samalla tavoin riittävän hyvän ilman laadun saavuttamiseen keskipitkällä aikavälillä; neuvoston direktiivin 72/306/ETY (5), sellai- sena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktii- villä 97/20/EY (6), täydennyksenä pakokaasujen savun läpinäkymättömyyden vähentäminen 30 prosentilla ny- kyisten moottorityyppien arvoihin verrattuna vaikuttaa hiukkaspäästöjen alennuksiin; kyseisissä alennuksissa ote- taan huomioon käytössä olevien ajoneuvojen ajoa parem- min simuloivien uusien testisyklien vaikutus päästöihin, ajoneuvon sisäistä valvontajärjestelmää (OBD-järjestelmä) ei ole täysin kehitetty raskaita ajoneuvoja varten, ja se pitäisi ottaa käyttöön vuodesta 2005 alkaen, jotta voitai- siin nopeasti tunnistaa ajoneuvojen päästöjen kannalta tärkeiden osien ja järjestelmien häiriöt ja auttaa tarkas- tuksen ja huollon parantamisella pitämään paremmin käytössä olevien ajoneuvojen päästöt alkuperäisten pääs- töjen tasolla, kaasu- ja hiukkaspäästöjen ja savun läpinäkymättömyy- den osalta olisi otettava käyttöön uudet tyyppihyväksyn- nän testisyklit, jotka antavat mahdollisuuden dieselmoot- toreiden päästöjen kattavampaan arviointiin ajoneuvojen käyttöolosuhteita lähemmin muistuttavissa testausolosuh- teissa; tavanomaisten dieselmoottoreiden ja katalysaatto- rilla varustettujen dieselmoottoreiden osalta olisi otettava käyttöön uusi testisykli; edistyneillä päästöjen rajoitusjär- jestelmillä varustettujen dieselmoottoreiden ja kaasulla toimivien moottoreiden osalta olisi otettava käyttöön uusi yhdistetty (kahden syklin) testausmenettely, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus verohelpotuk- silla rohkaista tämän direktiivin tiukennetut vaatimukset täyttävien ajoneuvojen käyttöönottoa, (1) KOM(96) 248 lopullinen, 18. 6. 1996. (2) EYVL L 100, 19. 4. 1994, s. 42. (3) EYVL L 42, 23. 2. 1970, s. 1. (4) EYVL L 233, 25. 8. 1997, s. 1. (5) EYVL L 190, 20. 8. 1972, s. 1. (6) EYVL L 125, 16. 5. 1997, s. 21. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/3 on tarpeen vahvistaa, että päästöjen raja-arvojen huomat- tavia lisävähennyksiä, joissa otetaan huomioon komission Auto Oil II -ohjelman tulokset, suunnitellaan sovelletta- viksi vuodesta 2005 alkaen, edistyneimmillä päästöjä rajoittavilla laitteilla varustettujen ajoneuvojen jatkuvan kehittämisen rohkaisemiseksi; jollei maailmanlaajuisen, yhdenmukaistetun testausmenettelyn kehittämisessä edis- tytä huomattavasti, dieselmoottoreiden päästöjen vuoden 2005 raja-arvojen olisi perustuttava yhdistettyyn (kahden syklin) testausmenettelyyn, — ’ajoneuvolla’ kaikkia direktiivin 70/156/ETY liit- teessä II olevassa A jaksossa määriteltyjä ajoneu- voja, joiden käyttövoimana on diesel- tai kaasu- moottori, lukuun ottamatta M1-luokan ajoneu- voja, — ’diesel- tai kaasumoottorilla’ ajoneuvon käyttövoi- man lähdettä, jolle voidaan antaa tyyppihyväk- syntä direktiivin 70/156/ETY 2 artiklassa määri- teltynä erillisenä teknisenä yksikkönä. ” kehitettäessä moottoriajoneuvojen päästöjä koskevaa yh- teisön lainsäädäntöä on otettava huomioon hiukkasten ominaisuuksia koskevan meneillään olevan tutkimuksen tulokset, komission on annettava viimeistään 31 päivänä joulu- kuuta 1999 kertomus raskaiden dieselajoneuvojen pääs- töjä rajoittavien laitteiden kehityksestä ja siitä, miten se riippuu polttoaineen laadusta; komissio laatii myös kerto- muksen nestekaasulla ja maakaasulla toimivien mootto- reiden päästöjen erityisten, ympäristöä säästävien raja- arvojen kehityksestä, vuodesta 2005 sovellettavat päästöjen raja-arvot ja tes- tausmenettely olisi vahvistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 tehtävän komission ehdotuksen perusteella, ja tämän vuoksi direktiiviä 88/77/ETY olisi muutettava, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla 3. Korvataan liitteet tämän direktiivin liitteen mukai- sesti. 2 artikla Jäsenvaltiot eivät saa 1 päivästä lokakuuta 1999 ja hiukkaspäästöihin sekä 1. alkaen moottorin kaasu- savupäästöjen läpinäkymättömyyteen liittyvistä syistä: — evätä ajoneuvotyypiltä, jonka käyttövoimana on die- sel- tai kaasumoottori, EY-tyyppihyväksyntää tai kan- sallista tyyppihyväksyntää tai kieltäytyä antamasta direktiivin 70/156/ETY 10 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/403/ETY (1) tarkoi- tettua asiakirjaa, taikka — kieltää tällaisten uusien ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä, tai — evätä EY-tyyppihyväksyntää diesel- tai kaasumootto- rityypiltä, tai — kieltää uusien diesel- tai kaasumoottoreiden myyntiä tai käyttöä, jos direktiivin 88/77/ETY, sellaisena kuin se on muutet- tuna tällä direktiivillä, liitteiden asiaankuuluvat vaati- mukset täyttyvät. Muutetaan direktiivi 88/77/ETY seuraavasti: 2. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 2000: 1. Korvataan nimi seuraavasti: ”Neuvoston direktiivi 88/77/ETY, annettu 3 päivänä joulukuuta 1987, ajoneuvoissa käytettävien diesel- moottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen sekä ajoneu- voissa käytettävien maa- tai nestekaasulla toimivien ottomoottoreiden kaasupäästöjen torjumiseksi toteu- tettavista toimenpiteistä”. 2. Korvataan 1 artikla seuraavasti: ”1 artikla — jäsenvaltiot eivät enää saa antaa EY-tyyppihyväksyn- tää tai antaa direktiivin 70/156/ETY 10 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/ 403/ETY, tarkoitettua asiakirjaa, ja — jäsenvaltioiden on evättävä kansallinen tyyppihyväk- syntä diesel- tai kaasumoottorityyppien ja diesel- tai kaasu- moottorilla käyvien ajoneuvotyyppien osalta, jos mootto- rin kaasu- ja hiukkaspäästöt sekä savun läpinäkymättö- myys eivät täytä direktiivin 88/77/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 6. 2. 1 jakson taulukoissa vahvistettuja raja-arvoja. Tässä direktiivissä tarkoitetaan: (1) EYVL L 220, 8. 8. 1987, s. 44. C 173/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 2001: — jäsenvaltiot eivät pidä uusille ajoneuvoille tai uusille moottoreille direktiivin 70/156/ETY säännösten mu- kaisesti annettuja vaatimustenmukaisuustodistuksia enää voimassa sovellettaessa mainitun direktiivin 7 artiklan 1 kohtaa, ja — jäsenvaltioiden on kiellettävä diesel- tai kaasumootto- rilla käyvien uusien ajoneuvojen rekisteröinti, myynti, käyttöönotto ja käyttö ja uusien diesel- tai kaasu- moottoreiden myynti ja käyttö, jos moottorin kaasu- ja hiukkaspäästöt sekä savun läpi- näkymättömyys eivät täytä direktiivin 88/77/ETY, sellai- sena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 6. 2. 1 jakson taulukoissa vahvistettuja raja-arvoja. 3 artikla Jäsenvaltiot saavat säätää verohelpotuksia ainoastaan direktiivin 88/77/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukaisille moottoriajoneuvoille. Tällais- ten helpotusten on oltava perustamissopimuksen mää- räysten mukaiset ja lisäksi täytettävä seuraavat edellytyk- set: — niitä sovelletaan kaikkiin jäsenvaltion markkinoilla myytäväksi tarjottaviin uusiin ajoneuvoihin, jotka vas- taavat ennalta direktiivin 88/77/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 6. 2. 1 jakson taulukoiden 1 ja 2 rivillä A vahvistettuja pakollisia raja-arvoja, — niiden on päätyttävä 2 artiklan 3 kohdassa vahvistet- tuna päivämääränä, jolloin uusia ajoneuvoja koskevat päästöjen raja-arvot tulevat pakollisina voimaan, — niiden on oltava kaikkien ajoneuvotyyppien osalta alhaisemmat kuin 2 artiklan 3 kohdassa säädettyjen arvojen noudattamiseksi käyttöön otetuista teknisistä ratkaisuista ja niiden asentamisesta ajoneuvoon aiheu- tuneet lisäkustannukset. Komissiolle on ilmoitettava riittävän ajoissa kaikista suunnitelmista ottaa käyttöön tai muuttaa ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja verohelpotuksia, jotta komissio voi esittää huomautuksensa. 4 artikla voimaantulosta, mutta joka tapauksessa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999. Ehdotuksessa on otettava huomioon: — direktiivin. 3 artiklassa ja direktiivin. 9 artiklassa yksityiskohtaisesti esitetty tarkistusohjelma, — diesel- ja kaasumoottoreiden päästöjen rajoitusteknii- kan kehitys ottaen huomioon kyseisen tekniikan ja polttoaineen laadun riippuvuus toisistaan, — tyyppihyväksyntätestauksen maailmanlaajuisen, yh- denmukaistetun testisyklin kehittäminen, — ajoneuvon sisäiset valvontajärjestelmät (OBD-järjestel- mät) raskaiden ajoneuvojen moottoreille, — asiaankuuluvat kestävyysvaatimukset. Ehdotuksen tavoitteena on alentaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen ja moottoreiden päästöjä huomattavasti. Alennettuja raja-arvoja ei sovel- leta uusiin tyyppihyväksyntöihin ennen 1 päivää loka- kuuta 2005. 5 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin nou- 1. dattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1999 men- nessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipy- mättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitat- tava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioi- den on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tar- koitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 6 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhtei- söjen virallisessa lehdessä. Komissio ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen tai moottoreiden päästöstandardien tiukentamista edel- leen viimeistään 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin 7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/5 LIITE SISÄLTÖ SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT. LIITE I 1 Soveltamisala. 2 Määritelmät ja lyhenteet. 3 EY-tyyppihyväksyntähakemus. 4 EY-tyyppihyväksyntä. 5 Moottorimerkinnät. 6 Eritelmät ja testit. 7 Asennus ajoneuvoon. 8 Moottoriperhe. 9 Tuotannon vaatimustenmukaisuus Lisäys 1 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettely, kun tavanomainen tuotannonvaih- telu on tyydyttävä. Lisäys 2 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettely, kun tavanomainen vaihtelu ei ole tyydyttävä tai se ei ole käytettävissä. Lisäys 3 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettely valmistajan pyynnöstä. LIITE II ILMOITUSLOMAKE. Ilmansaastumisen torjumiseksi toteutetut toimenpiteet Lisäys 1 (Kanta)moottorin olennaiset ominaisuudet ja testin suorittamista koskevat tiedot. 1 Moottorin kuvaus. 2 3 Polttoaineen syöttö. 4 Venttiilien ajoitus. 5 Sytytysjärjestelmä (ainoastaan ottomoottorit). 6 Moottorin käyttämät laitteet. 7 Lisätietoja testiolosuhteista. 8 Moottorin suorituskyky. Lisäys 2 Moottoriperheen olennaiset ominaisuudet 1 Yleiset muuttujat 2 Moottoriperheen luettelointi. Ilmansaastumisen torjumiseksi toteutetut toimenpiteet Lisäys 3 Moottoriperheeseen kuuluvan moottorin olennaiset ominaisuudet. 1 Moottorin kuvaus. 2. 3 Polttoaineen syöttö. 4 Venttiilien ajoitus. 5 Sytytysjärjestelmä (ainoastaan ottomoottorit). Lisäys 4 Moottoriin liittyvien ajoneuvon osien ominaisuudet. LIITE III TESTAUSMENETTELY. 1 Johdanto. 2 Testiolosuhteet. Lisäys 1 ESC- ja ELR-testisyklit. 1 Moottorin ja dynamometrin asetukset. 2 ESC-testikäyttö. 3 ELR-testikäyttö. 4 Kaasupäästöjen laskeminen. Sivu 8 8 8 13 14 17 18 19 19 21 24 26 28 30 31 31 32 33 36 36 36 37 38 40 40 40 42 42 43 44 47 47 48 49 49 50 52 52 53 55 57 C 173/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 5 Hiukkaspäästöjen laskeminen. 6 Savuarvojen laskeminen. Lisäys 2 ETC-testisykli 1 Moottorin kartoitusmenettely. 2 Viitetestisyklin muodostaminen. 3 Päästötestin kulku. 4 Kaasupäästöjen laskeminen. 5 Hiukkaspäästöjen laskeminen (ainoastaan dieselmoottorit). Lisäys 3 ETC-testin dynamometriajo. Lisäys 4 Mittaus- ja näytteenottomenettelyt 1 Johdanto. 2 Dynamometri ja testisolun laitteet. 3 Kaasumaisten komponenttien määrittäminen. 4 Hiukkasten määrittäminen. 5 Savun määritys. Lisäys 5 Kalibrointimenettely. 1 Analyysilaitteiden kalibrointi. 2 CVS-järjestelmän kalibrointi 3 Hiukkasten mittausjärjestelmän kalibrointi. 4 Savunmittauslaitteiston kalibrointi. LIITE IV VERTAILUPOLTTOAINEIDEN TEKNISET OMINAISUUDET. 1 Dieselpolttoaine. 2 Maakaasu (NG). 3 Nestekaasu (LPG). LIITE V NÄYTTEENOTTO- JA ANALYSOINTIJÄRJESTELMÄT. 1 Kaasupäästöjen määrittäminen. 2 Pakokaasun laimentaminen ja hiukkasten määrittäminen. 3 Savun määritys. Sivu 60 62 64 64 64 65 69 73 75 85 85 85 86 88 90 92 92 98 100 101 102 102 103 104 105 105 112 127 LIITE VI EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS. 131 LIITE VII ESIMERKKEJÄ LASKUTOIMITUKSISTA. 133 KUVAHAKEMISTO Kuva 1 Testisyklien spesifiset määritelmät. Kuva 2 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testauksen kaaviokuva. Kuva 3 ELR-testin kulku. Kuva 4 NOx-tarkistuspisteen interpolointi. Kuva 5 ETC-testin dynamometriajo. Kuva 6 Kaavio NO2-muuntimen tehokkuuden mittauslaitteesta. 10 23 56 59 84 95 Kuva 7 Raakapakokaasun CO-, CO2-, NOx- ja HC-analysointijärjestelmän vuokaavio. 105 Kuva 8 Laimennetun pakokaasun CO-, CO2-, NOx- ja HC-analysointijärjstelmän vuokaavio 106 Kuva 9 Metaanianalyysin vuokaavio (kaasukromatografimenetelmä). 109 Kuva 10 Metaanierottimen (NMC) avulla tehtävän metaanianalyysin vuokaavio. 111 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/7 Kuva 11 Kuva 12 Kuva 13 Kuva 14 Kuva 15 Kuva 16 Kuva 17 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja näytteenotto jakeit- tain (SB-ohjaus). Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja näytteenotto jakeit- tain (PB-ohjaus). Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO2- tai NOx-konsentraatiomittaus ja näytteen- otto jakeittain. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO2-konsentraation mittaus, hiilitasapaino ja kokonaisnäytteenotto. Osavirtauslaimennusjärjestelmä yhden kurkun avulla, konsentraatiomittaus ja näyt- teenotto jakeittain. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä kaksoiskurkku tai kaksoisaukko, konsentraa- tiomittaus ja näytteenotto jakeittain. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä moniputkijako, konsentraatiomittaus ja näytteen- otto jakeittain. Kuva 18 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjaus ja kokonaisnäytteenotto. Kuva 19 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjaus ja näytteenotto jakeittain. Kuva 20 Täysvirtauslaimennusjärjestelmä. Kuva 21 Hiukkasnäytteenottojärjestelmä. Sivu 113 113 114 114 115 116 117 118 118 122 125 Kuva 22 Kaksoislaimennusjärjestelmä (ainoastaan täysvirtausjärjestelmä). 125 Kuva 23 Täysvirtausopasimetri. Kuva 24 Osavirtausopasimetri. TAULUKKOHAKEMISTO Taulukko 1 Dieselmoottoreiden raja-arvot — ESC- ja ELR-testit. Taulukko 2 Diesel- ja kaasumoottoreiden raja-arvot — ETC-testi. Taulukko 3 Lisäyksen 1 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut. Taulukko 4 Lisäyksen 2 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut. Taulukko 5 Lisäyksen 3 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut. Taulukko 6 Regressiolinjan toleranssit. Taulukko 7 Pisteet, jotka saa poistaa regressioanalyysistä. Taulukko 8 Mittauslaitteiden tarkkuus. Taulukko 9 Suositellut suodattimen kuormitukset. 128 129 18 19 25 27 29 68 69 85 89 C 173/8 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 LIITE I SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA LYHENTEET, EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS, ERITELMÄT JA TESTIT SEKÄ TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 1 SOVELTAMISALA Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin dieselmoottorilla varustettujen moottoriajoneuvojen tuottamiin kaasu- ja hiukkaspäästöihin ja kaikkiin maakaasua tai nestekaasua polttoaineena käyttävien ottomoottorilla varustettujen moottoriajoneuvojen kaasupäästöihin sekä 1 artik- lassa tarkoitettuihin diesel- ja ottomoottoreihin lukuun ottamatta sellaisia N1-, N2- ja M2-luokan ajoneuvoja, joiden tyyppihyväksyntä on myönnetty direktiivin 70/220/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/44/EY (2), mukaisesti. 2 MÄÄRITELMÄT JA LYHENTEET Tässä direktiivissä: 2. 1 2. 2 ’testisyklillä’ tarkoitetaan useiden testipisteiden, joille kullekin on määritetty nopeus ja vääntömomentti, muodostamaa jaksoa; moottorin on noudatettava määritettyä nopeutta ja vääntömomenttia joko tasaisella nopeudella (ESC-testi) tai vaihtuvissa käyttöolosuhteissa (ETC-, ELR-testi), ’moottorin (moottoriperheen) hyväksynnällä’ tarkoitetaan moottorityypin (moottoriperheen) hyväksyntää kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason osalta, 2. 3 ’dieselmoottorilla’ tarkoitetaan puristussytytysperiaatteella toimivaa moottoria, ’kaasumoottorilla’ tarkoitetaan maakaasua tai nestekaasua polttoaineena käyttävää mootto- ria, 2. 4 2. 5 2. 6 2. 7 ’moottorityypillä’ tarkoitetaan sellaisten moottoreiden luokkaa, jotka eivät eroa toisistaan tämän direktiivin liitteessä II esitettyjen moottorin olennaisten ominaisuuksien osalta, ’moottoriperheellä’ tarkoitetaan valmistajan tekemää sellaisten moottoreiden ryhmittelyä, joilla oletetaan tämän direktiivin liitteen II lisäyksessä 2 määritellyn rakenteen perusteella olevan samanlaiset pakokaasupäästöjen ominaisuudet; kaikkien moottoriperheeseen kuulu- vien moottoreiden on täytettävä sovellettavat päästöjen raja-arvot, ’kantamoottorilla’ tarkoitetaan moottoriperheestä valittua moottoria, jonka päästöominaisuu- det edustavat kyseistä moottoriperhettä, ’kaasupäästöillä’ tarkoitetaan hiilimonoksidia, hiilivetyjä (dieselmoottorin suhteeksi oletetaan CH1,85, nestekaasua polttoaineena käyttävän moottorin suhteeksi CH2,525 ja maakaasua polttoaineena käyttävän moottorin suhteeksi CH2,93 [NMHC]), metaania (maakaasua poltto- aineena käyttävän moottorin suhteeksi oletetaan CH4) ja typen oksideja, joiden määrä ilmoitetaan typpidioksidivastaavuutena (NO2), ’hiukkaspäästöillä’ tarkoitetaan tiettyyn suo- datinaineeseen jääviä aineita, kun pakokaasu on laimennettu puhtaalla, suodatetulla ilmalla siten, että lämpötila on enintään 325 K (52 °C); 2. 8 ’savulla’ tarkoitetaan dieselmoottorin pakokaasuvirrassa suspensiona olevia hiukkasia, jotka absorboivat, heijastavat tai taittavat valoa, (1) EYVL L 76, 6. 4. 1970, s. 1. (2) EYVL L 210, 20. 8. 1996, s. 25. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/9 2. 9 2. 10 2. 11 2. 12 2. 13 2. 14 2. 15 2. 16 2. 17 2. 18 2. 19 2. 20 2. 21 2. 22 2. 23 2. 24 2. 25 2. 26 ’nettoteholla’ tarkoitetaan tehoa, joka ilmaistaan EY-kilowatteina ja joka mitataan testipen- kissä kampiakselin tai sitä vastaavan osan päästä direktiivissä 80/1269/EG (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/491/EEG (2), tarkoitetun tehon mittaamisen EY- menetelmän mukaisesti, ’ilmoitetulla suurimmalla teholla (Pmax)’ tarkoitetaan valmistajan tyyppihyväksyntähakemuk- sessa ilmoittamaa suurinta tehoa EY-kilowatteina (nettoteho), ’kuormitusprosentilla’ tarkoitetaan tietyllä moottorin kierrosnopeudella saatua prosentti- osuutta suurimmasta mahdollisesta vääntömomentista, ’ESC-testillä’ tarkoitetaan kolmestatoista tämän liitteen 6. 2 kohdan mukaisesti suoritettavasta vakiomoodista muodostuvaa testisykliä, ’ELR-testillä’ tarkoitetaan tämän liitteen 6. 2 kohdan mukaisesti moottorin vakiokierrosno- peudella suoritettavista kuormitusvaiheista muodostuvaa testisykliä, ’ETC-testillä’ tarkoitetaan tämän liitteen 6. 2 kohdan mukaisesti suoritettavista 1800:sta sekunneittain vaihtuvasta moodista muodostuvaa testisykliä, ’moottorin käyttökierrosnopeuden alueella’ tarkoitetaan moottorin yleisimmin käytössä ole- van tämän direktiivin liitteen III mukaisesti määritettyjen alimman ja suurimman kierrosno- peuden välissä olevaa kierrosnopeuden aluetta, ’alimmalla kierrosnopeudella (nloo)’ tarkoitetaan moottorin alinta kierrosnopeutta, jolla moot- tori tuottaa 50 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta, ’suurimmalla kierrosnopeudella (nhi)’ tarkoitetaan moottorin suurinta kierrosnopeutta, jolla moottori tuottaa 70 prosenttia ilmoitetusta suurimmasta tehosta, ’moottorin kierrosnopeuksilla A, B ja C’ tarkoitetaan ESC- ja ELR-testeissä käytettäviä, tämän direktiivin liitteen III lisäyksessä 1 esitettyjä moottorin käyttökierrosnopeuden alueella olevia testinopeuksia, ’valvonta-alueella’ tarkoitetaan moottorin kierrosnopeuksien A—C sekä 25—100 prosentin kuormituksen välistä aluetta, ’viitenopeudella (nref)’ tarkoitetaan 100 prosentin kierrosnopeusarvoa, jota käytetään poistet- taessa ETC-testin suhteellisten kierrosnopeusarvojen normalisointi tämän direktiivin liitteen III lisäyksen 2 mukaisesti, ’opasimetrillä’ tarkoitetaan laitetta, jolla mitataan savuhiukkasten opasiteettia valon vähene- misperiaatteen mukaisesti, ’maakaasun ryhmällä’ tarkoitetaan joko H- tai L-ryhmää sellaisina kuin ne on määritelty marraskuussa 1993 annetussa eurooppalaisessa standardissa EN 437, ’itsesäätyvyydellä’ tarkoitetaan moottorin laitetta, jonka avulla ilman ja polttoaineen suhde pidetään vakiona, ’uudelleenkalibroinnilla’ tarkoitetaan maakaasumoottorin hienosäätöä, jonka avulla sama suorituskyky (teho, polttoaineen kulutus) saavutetaan toisen lajin maakaasulla, ’Wobben indeksillä (alempi Wl tai ylempi Wu)’ tarkoitetaan kaasun tilavuusyksikköä kohti mitatun vastaavan lämpöarvon ja kaasun suhteellisen tiheyden neliöjuuren suhdetta samoissa viiteolosuhteissa seuraavan kaavan mukaisesti: W = Hgas × ˛ρ air / ρ gas ’λ-muutoskertoimella (S)’ tarkoitetaan lauseketta, joka kuvaa moottorin hallintajärjestelmältä vaadittavaa ilman ylimäärän λ muutoksen mukautuvuutta, jos moottorin polttoaineena käytetään koostumukseltaan puhtaasta metaanista eroavaa kaasua (Sλ:n laskeminen: ks. liite VII). (1) EYVL L 375, 31. 12. 1980, s. 46. (2) EYVL L 238, 15. 8. 1989, s. 43. C 173/10 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Kuva 1 Testisyklien spesifiset määritelmät Nettoteho [prosenttia Net Pmax-arvosta] 100 50 prosenttia Pmax arvosta 80 60 40 20 0 Tarkkailu- alue jouto- käynti nlo A B Moottorin kierrosnopeus C nref nhi Pmax 70 prosenttia Pmax arvosta 2. 27 Symbolit ja lyhenteet 2. 27. 1 Testimuuttujien symbolit Symboli Yksikkö Termi AP AT CEE CEM C1 conc D0 DF D E EZ fa fc FFH FS GAIRW GAIRD GDILW GEDFW GEXHW GFUEL m² m² — — — Isokineettisen näytteenottoanturin poikkileikkauksen pinta-ala Pakoputken poikkileikkauksen pinta-ala Etaanihyötysuhde Metaanihyötysuhde Hiilivetyjen hiili 1 -vastaavuus ppm/Vol% Konsentraatiota ilmaiseva alaindeksi m³/s PDP-kalibrointiyhtälön vakiotekijä — — — Laimennuskerroin Besselin funktion vakio Besselin funktion vakio g/kWh Tarkistuspisteen interpoloitu NOx-päästö — s−1 — — kg/h kg/h kg/h kg/h kg/h kg/h Laboratorion olosuhdekerroin Bessel-suodattimen katkaisutaajuus Polttoainekohtainen kerroin kosteuskorjauksen laskemiseksi Stoikiometrinen kerroin Imuilman massavirta (kostea) Imuilman massavirta (kuiva) Laimennusilman massavirta (kostea) Vastaava laimennetun pakokaasun massavirta (kostea) Pakokaasun massavirta (kostea) Polttoaineen massavirta 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/11 Symboli Yksikkö Termi GTOTW kg/h Laimennetun pakokaasun massavirta (kostea) H HREF Ha Hd MJ/m³ Lämpöarvo g/kg g/kg g/kg Absoluuttisen kosteuden viitearvo (10,71 g/kg) Imuilman absoluuttinen kosteus Laimennusilman absoluuttinen kosteus HTCRAT mol/mol Vety-hiilisuhde i K k KH,D KH,G KV KW,a KW,d KW,e KW,r L La m mass MDIL Md Mf Mf,p Mf,b MSEC MSEC MTOTW MTOTW,i — — m−1 — — — — — — % m Yksittäistä moodia ilmaiseva alaindeksi Besselin vakio Valon absorptiokerroin Dieselmoottoreiden NOx:n kosteuden korjauskerroin Kaasumoottoreiden NOx:n kosteuden korjauskerroin CFV-kalibrointitoiminto Imuilman kuivasta kosteaan korjauksen kerroin Laimennusilman kuivasta kosteaan korjauksen kerroin Laimennetun pakokaasun kuivasta kosteaan korjauksen ker- roin Raakapakokaasun kuivasta kosteaan korjauksen kerroin Testimoottorin kierrosnopeuden vääntömomentti prosentteina suurimmasta vääntömomentista Tehollinen optisen reitin pituus PDP-kalibrointiyhtälön kulmakerrointekijä g/h tai g Päästöjen massavirtaa ilmaiseva alaindeksi kg mg mg mg mg kg kg kg kg Hiukkasten keräilysuodattimen läpi kulkevan laimennusilma- näytteen massa Kerätyn laimennusilman hiukkasnäytteen massa Kerätyn hiukkasnäytteen massa Ensisijaiseen suodattimeen kerätyn hiukkasnäytteen massa Toissijaiseen suodattimeen kerätyn hiukkasnäytteen massa Hiukkasten keräilysuodattimien läpi kulkevan laimennetun pakokaasunäytteen massa Toisiolaimennusilman massa CVS-kokonaismassa syklin aikana kosteana Hetkellinen CVS-massa kosteana C 173/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Symboli Yksikkö Termi N NP NP,i n nP nhi nlo nref pa pA pB pd ps p1 P(a) P(b) P(n) P(m) Ω Qs q r Ra Rd Rf ρ S Si Sλ T Ta t te tf tp ∆t ∆ti (cid:244) % — — min−1 s−1 min−1 min−1 min−1 kPa kPa kPa kPa kPa kPa kW kW kW kW — m³/s — — % % — kg/m³ kW m−1 K K s s s s s s Opasiteetti PDP:n kokonaiskierrosluku syklin aikana PDP:n kierrosluku tiettynä aikana Moottorin kierrosnopeus PDP:n kierrosnopeus Korkea kierrosnopeus Alhainen kierrosnopeus Moottorin viitekierrosnopeus ETC-testissä Kylläisen vesihöyryn paine moottorin imuilmassa Absoluuttinen paine Ilman kokonaispaine Kylläisen vesihöyryn paine laimennusilmassa Kuiva ilmanpaine Alipaine CVS-laitteen PDP-pumpun sisäänmenokohdassa Testin ajaksi asennettavien apulaitteiden käyttöteho Testin ajaksi poistettavien apulaitteiden käyttöteho Korjaamaton nettoteho Testipenkissä mitattu teho Besselin vakio CVS-laitteen kokonaisvirtaama Laimennussuhde Isokineettisen anturin ja pakoputken poikkileikkausten pinta- alojen suhde Imuilman suhteellinen kosteus Laimennusilman suhteellinen kosteus FID-vastekerroin Tiheys Dynamometrin asetusarvo Hetkellinen savutusarvo λ-muutoskerroin Absoluuttinen lämpötila Imuilman absoluuttinen lämpötila Mittausaika Sähköinen vasteaika Suodattimen vasteaika Besselin funktiota varten Fyysinen vasteaika Peräkkäisten savumittausarvojen aikaväli (= 1/näytteenottotaa- juus) Näyteväli määritettäessä hetkellistä virtaamaa CFV-laitteessa % Savun läpinäkyvyys 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/13 Symboli Yksikkö Termi V0 W Wact Wref WF WFE X0 Yi m³/rev — kWh kWh — — m³/rev m−1 PDP-laitteen todellinen tilavuusvirtaama Wobben indeksi ETC:n todellinen sykliteho ETC:n viitesykliteho Painokerroin Tehollinen painokerroin PDP-laitteen tilavuusvirtaaman kalibrointisuure Savuarvon 1 sekunnin Bessel-keskiarvo 2. 27. 2 Kemiallisten komponenttien symbolit Metaani Etaani Propaani Hiilimonoksidi Di-oktyyliftalaatti Hiilidioksidi Hiilivedyt CH4 C2H6 C3H8 CO DOP CO2 HC MHC Metaanittomat hiilivedyt NOx Typen oksidit Typpioksidi NO NO2 Typpidioksidi Hiukkaset PT 2. 27. 3 Lyhenteet Kriittisen aukon virtaamaan perustuva vakiotilavuusvirtalaite Kemiluminisenssi-analysaattori Eurooppalainen kuormavastetestisykli (European Load Response Test Cycle) Euroopalainen vakiotilainen testisykli (European Steady State Test Cycle) Eurooppalainen muuttuvatilainen testisykli (European Transient Test Cycle) Liekin ionisaatioilmaisin Kaasukromatografi CFV CLD ELR ESC ETC FID GC HCLD Lämmitettävä kemiluminisenssi-analysaattori HFID LPG NDIR Non-dispersive-tyyppinen infrapuna-analysaattori NG NMC Metaanierotin Lämmitettävä liekki-ionisaatioilmaisin Nestekaasu Maakaasu 3 EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS 3. 1 3. 1. 1 Moottorityyppiä tai moottoriperhettä erillisenä teknisenä yksikkönä koskeva EY-tyyppihy- väksyntähakemus Moottorin valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä moottorityypin tai moottoriper- heen hyväksyntähakemus dieselmoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason sekä kaasu- moottoreiden kaasupäästöjen tason osalta. 3. 1. 2 Hakemukseen on sisällyttävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3. 1. 2. 1 moottorityypin tai tarvittaessa moottoriperheen kuvaus, joka sisältää tämän direktiivin liitteessä II tarkoitetut, direktiivin 70/156/ETY 9 a artiklan mukaiset tiedot. C 173/14 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 1. 3 Liitteessä II kuvattujen ”moottorityypin” tai ”kantamoottorin” ominaisuuksien mukainen moottori on luovutettava 6 kohdassa määritellyt hyväksyntätestit suorittavalle tekniselle tutkimuslaitokselle. 3. 2 Ajoneuvotyypin EY-tyyppihyväksyntähakemus sen moottorin osalta 3. 2. 1 Ajoneuvon valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä ajoneuvon hyväksyntähakemus sen dieselmoottorin tai moottoriperheen kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason ja sen kaasumoot- torin tai moottoriperheen kaasupäästöjen tason osalta. 3. 2. 2 Hakemukseen on sisällyttävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3. 2. 2. 1 ajoneuvotyypin, moottoriin liittyvien ajoneuvon osien sekä moottorityypin ja tarvittaessa moottoriperheen kuvaus, joka sisältää tämän direktiivin liitteessä II tarkoitetut tiedot sekä direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan soveltamiseen vaadittavat asiakirjat. 3. 3 Hyväksytyllä moottorilla varustetun ajoneuvotyypin EY-tyyppihyväksyntähakemus 3. 3. 1 Ajoneuvon valmistajan tai valtuutetun edustajan on tehtävä ajoneuvon hyväksyntähakemus sen hyväksytyn dieselmoottorin tai moottoriperheen kaasu- ja hiukkaspäästöjen tason ja sen hyväksytyn kaasumoottorin tai moottoriperheen kaasupäästöjen tason osalta. 3. 3. 2 Hakemukseen on sisällyttävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot: 3. 3. 2. 1 ajoneuvotyypin ja moottoriin liittyvien ajoneuvon osien tarvittavat, liitteessä II tarkoitetut tiedot sisältävä kuvaus sekä jäljennös ajoneuvotyyppiin asennetun moottorin ja tarvittaessa moottoriperheen EY-tyyppihyväksyntätodistuksesta (llite VI) erillisenä teknisenä yksikkönä sekä direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan soveltamiseen vaadittavat asiakirjat. 4 EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ 4. 1 EY-tyyppihyväksynnän myöntäminen kaikille polttoaineille 4. 1. 1 4. 1. 2 EY-tyyppihyväksynnän myöntäminen kaikille polttoaineille edellyttää seuraavien vaatimusten täyttymistä: Dieselöljyä polttoaineena käyttävä kantamoottori täyttää tämän direktiivin vaatimukset käytettäessä liitteessä IV määritettyä vertailupolttoainetta. Maakaasua polttoaineena käyttävän kantamoottorin pitää pystyä käyttämään kaikkia kaupan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita. Maakaasua on periaatteessa kahta eri lajia, suurilämpöarvoista (H-ryhmän kaasua) ja vähälämpöarvoista (L-ryhmän kaasua), joskin lämpöarvot saattavat vaihdella huomattavasti kaasuryhmien sisällä; niiden energiamäärä Wobben indeksinä ja λ-muutoskertoimena (Sλ) ilmaistuna vaihtelee huomattavasti. Wobben indeksin ja Sλ-arvon laskemisessa käytettävät kaavat esitetään 2. 25 ja 2. 26 kohdassa. Kyseisten muuttujien vaihtelut on otettu huomioon vertailupolttoaineiden koostumuksessa. Kantamoottorin on täytettävä tämän direktiivin vaatimukset liitteessä IV määritettyjen vertailupolttoaineiden G20 ja G25 osalta ilman eri säätöjä testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen III lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 4. 1. 3 Jos maakaasumoottori on tarkoitettu käytettäväksi itsesäätyvästi sekä H-ryhmän kaasuilla että L-ryhmän kaasuilla siten, että kaasujen energiasisältöalue valitaan katkaisimella, kanta- moottori testataan sekä H- että L-ryhmän molemmilla liitteessä IV määritetyillä vertailupolt- toaineilla. Katkaisimen ollessa H-ryhmän asennossa moottori testataan polttoaineilla G20 (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 2) ja katkaisimen ollessa L-asennossa moottori testataan polttoaineilla G23 (polttoaine 1) ja G25 (polttoaine 2). Kantamoottorin on täytettävä tämän 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/15 direktiivin vaatimukset katkaisimen kummassakin asennossa ilman polttoaineen uudelleensää- töä kahden testin välillä katkaisimen kummassakin asennossa. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen III lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 4. 1. 3. 1 Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata kolmannella polttoaineella (polttoaine 3), jos λ-muutoskerroin (Sλ) on polttoaineiden G20 ja G25 muutoskertoimien välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää vaatimusten- mukaisuusarvioinnin perustana. 4. 1. 3. 2. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti: päästötulos viitepolttoaineen 2 osalta päästötulos viitepolttoaineen 1 osalta r = tai ra = päästötulos viitepolttoaineen 2 osalta päästötulos viitepolttoaineen 3 osalta ja rb = päästötulos viitepolttoaineen 1 osalta päästötulos viitepolttoaineen 3 osalta 4. 1. 4 Nestekaasua polttoaineena käyttävän kantamoottorin pitää pystyä käyttämään kaikkia kau- pan olevia, koostumukseltaan erilaisia polttoaineita. Käytettävän nestekaasun C3/C4-koostu- mus vaihtelee. Nämä vaihtelut on otettu huomioon vertailupolttoaineissa. Kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä IV tarkoitetuilla vertailupolttoaineilla A ja B ilman, että polttoaineen syöttöä säädetään testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoot- torille on suoritettava liitteen III lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. 4. 1. 4. 1 Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti: r = päästötulos viitepolttoaineen 2 osalta päästötulos viitepolttoaineen 1 osalta 4. 2 Polttoainerajoitetun EY-tyyppihyväksynnän myöntäminen Nykyisellä tekniikalla ei ole vielä mahdollista valmistaa itsesäätyviä laihaseosmaakaasumoot- toreita. Kyseiset moottorit ovat kuitenkin edullisia hyötysuhteensa ja vähäisten CO2- päästöjensä vuoksi. Jos käyttäjä voi osoittaa, että hänelle toimitetaan koostumukseltaan yhdenmukaista polttoainetta, hän voi valita käyttöönsä laihaseosmoottorin. Tällaiselle moot- torille voidaan myöntää polttoainerajoitettu hyväksyntä. Kansainvälisen yhdenmukaistamisen vuoksi katsotaan toivottavaksi, että kyseisen moottorin mallikappaleelle myönnetään kansain- välinen hyväksyntä. Polttoainerajoitettujen muunnosten on oltava samanlaisia lukuun otta- matta polttoaineen syöttöjärjestelmän ECU-tietokannan sisältöä ja ruiskutussuuttimien kaltai- sia polttoaineen syöttöjärjestelmän osia, joihin on tehtävä muutoksia niiden sovittamiseksi erilaiselle polttoainevirtaamalle. Polttoainerajoitettu EY-tyyppihyväksyntä myönnetään, jos seuraavat vaatimukset täyttyvät: 4. 2. 1 Joko H-ryhmän tai L-ryhmän kaasulla toimimaan säädetyn maakaasukäyttöisen moottorin pakokaasupäästöjen hyväksyntä Kantamoottori on testattava kahdella liitteessä VI tarkoitetulla vastaavan kaasuryhmän vertailupolttoaineella. H-ryhmän kaasun osalta polttoaineet ovat G20 (polttoaine 1) ja G23 (polttoaine 2), L-ryhmän kaasun osalta polttoaineet ovat G23 (polttoaine 1) ja G25 (polttoaine 2). Kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset ilman polttoaineen syötön säätöjä testien välillä. Polttoaineen vaihdon jälkeen sallitaan kuitenkin yhden ETC-syklin mittainen mukautusajo ilman mittausta. Ennen testiä kantamoottorille on suoritettava liitteen III lisäyksessä 2 olevassa 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukainen totutusajo. C 173/16 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 4. 2. 1. 1 Valmistajan pyynnöstä moottori voidaan testata kolmannella polttoaineella (polttoaine 3), jos muutoskerroin Sλ on polttoaineiden G20 ja G23 tai vastaavasti G23 ja G25 muutoskertoi- mien välillä, esimerkiksi jos polttoaine 3 on kaupan oleva polttoaine. Tämän testin tuloksia voidaan käyttää vaatimustenmukaisuusarvioinnin perustana. 4. 2. 1. 2. Päästötulosten suhde r kullekin päästölle määritetään seuraavasti: r = päästötulos viitepolttoaineen 2 osalta päästötulos viitepolttoaineen 1 osalta tai ra = päästötulos viitepolttoaineen 2 osalta päästötulos viitepolttoaineen 3 osalta ja rb = päästötulos viitepolttoaineen 1 osalta päästötulos viitepolttoaineen 3 osalta 4. 2. 1. 3 Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava tarra (ks. 5. 1. 5 kohta), josta ilmenee, mille kaasuryhmälle moottori on hyväksytty. 4. 2. 2 4. 2. 2. 1 Yhdellä polttoaineen koostumuksella toimimaan säädetyn, maakaasulla tai nestekaasulla käyvän moottorin pakokaasupäästöjen hyväksyntä Maakaasukäyttöisen kantamoottorin on täytettävä päästövaatimukset liitteessä IV tarkoitet- tujen vertailupolttoaineiden G20 ja G25 osalta nestekaasukäyttöisen kantamoottorin liitteessä IV tarkoitettujen vertailupolttoaineiden A ja B osalta. Polttoaineen syöttöä saa hienosäätää testien välissä. Hienosäätöön sisältyy polttoaineen syöttötietokannan uudelleenkalibrointi, kuitenkin tietokannan perusrakennetta tai sen säätöstrategiaa muuttamatta. Tarvittaessa suoraan polttoaineen virtaamaan vaikuttavat osat, esimerkiksi ruiskutussuuttimet, voi vaih- taa. Moottorin tehon on oltava sama molemmilla polttoaineilla. 4. 2. 2. 2 Valmistajan niin halutessa moottori voidaan testata vertailupolttoaineiden G20 ja G23 tai G23 ja G25 osalta, jolloin tyyppihyväksyntä on vastaavasti voimassa ainoastaan joko H-ryhmän tai L-ryhmän kaasun osalta. 4. 2. 2. 3 Asiakkaalle toimitettaessa moottorissa on oltava tarra (ks. 5. 1. 5 kohta), josta ilmenee, mikä polttoainekoostumus moottorille on kalibroitu. 4. 3 Moottoriperheen jäsenen pakokaasupäästöjen hyväksyntä 4. 3. 1 Jäljempänä 4. 3. 2 kohdassa mainittua poikkeusta lukuun ottamatta kantamoottorin hyväk- syntä koskee kaikkia moottoriperheen jäseniä ilman eri testejä käytettäessä polttoainetta, joka kuuluu koostumukseltaan ryhmään, jolle kantamoottori on hyväksytty (4. 2. 2 kohdassa kuvattujen moottoreiden osalta) tai samaa polttoaineryhmää (4. 1 tai 4. 2 kohdassa kuvattujen moottoreiden osalta), jolle kantamoottori on hyväksytty. 4. 3. 2 Toissijainen testimoottori Jos hyväksyntäviranomainen havaitsee moottoriperheeseen kuuluvan moottorin tyyppihyväk- syntähakemuksen tai ajoneuvon moottorin tyyppihyväksyntähakemuksen yhteydessä, että jätetty hakemus ei valitun kantamoottorin osalta täysin edusta liitteen I lisäyksessä 1 määritettyä moottoriperhettä, hyväksyntäviranomainen voi valita testattavaksi vaihtoehtoisen ja tarvittaessa uuden viitetestimoottorin. 4. 4. Tyyppihyväksyntätodistus Edellä 3. 1, 3. 2 ja 3. 3 kohdassa tarkoitetun hyväksynnän osalta myönnetään liitteessä VI määritetyn mallin mukainen todistus. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/17 5 MOOTTORIMERKINNÄT 5. 1 Teknisenä yksikkönä hyväksytyssä moottorissa on oltava seuraavat merkinnät: 5. 1. 1 moottorin valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi, 5. 1. 2 valmistajan kaupallinen kuvaus, 5. 1. 3 5. 1. 4 EY-tyyppihyväksyntänumero, jonka edellä on EY-tyyppihyväksynnän myöntäneen maan tunnuskirjain (tunnuskirjaimet) (1). Maakaasumoottorissa on EY-tyyppihyväksyntänumeron jälkeen oltava jokin seuraavista merkinnöistä: — HJ, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu H-ryhmän kaasujen osalta, — L, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu L-ryhmän kaasujen osalta, — HL, jos moottori on hyväksytty ja kalibroitu sekä H- että L-ryhmän kaasujen osalta, — Ht, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn H-ryhmän kaasun koostumuksen osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle H-ryhmän kaasulle hienosäätämällä moottorin polttoainejärjestelmää, — Lt, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn L-ryhmän kaasun koostumuksen osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle L-ryhmän kaasulle hienosäätämällä mootto- rin polttoainejärjestelmää, — HLt, jos moottori on kalibroitu ja hyväksytty tietyn joko H- tai L-ryhmän kaasun koostumuksen osalta ja moottori voidaan muuttaa jollekin toiselle H- tai L-ryhmän kaasulle hienosäätämällä moottorin polttoainejärjestelmää. 5. 1. 5 Tarrat Polttoainerajoituksin hyväksytyssä maakaasu- tai nestekaasumoottorissa on oltava seuraavat tarrat: 5. 1. 5. 1 S i s ä l t ö Tarrassa on oltava seuraavat tiedot: Edellä 4. 2. 1. 2 kohdan tapauksessa tarrassa on luettava”AINOASTAAN H-RYHMÄN MAA- KAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA”. Tarvittaessa kirjain H korvataan kirjaimella L. Edellä 4. 2. 2. 3 kohdan tapauksessa tarrassa on luettava ”AINOASTAAN. -LUOKAN MAAKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA” tai tarvittaessa ”AINOASTAAN. -LUOKAN NESTEKAASUN KÄYTTÖ SALLITTUA”. Liitteen VI vastaavan taulukon (vastaavien taulu- koiden) tiedot sekä moottorin valmistajan määrittämät yksittäiset komponentit ja rajat on annettava. Kirjainten ja numeroiden on oltava vähintään 4 mm korkeita. 5. 1. 5. 2 O m i n a i s u u d e t Tarrojen on kestettävä moottorin käyttöikä. Tarrojen on oltava helppolukuisia, ja niiden kirjainten ja numeroiden on oltava kulumattomia. Lisäksi tarrat on kiinnitettävä siten, että niiden kiinnitys kestää moottorin käyttöiän, eikä tarroja voi irrottaa tuhoamatta tai vahin- goittamatta niitä. 5. 1. 5. 3 S i j o i t t a m i n e n Tarrat on kiinnitettävä moottorin sellaiseen osaan, joka on tarpeen moottorin tavanomaisessa käytössä ja jota ei yleensä tarvitse vaihtaa moottorin käyttöiän aikana. Lisäksi tarrat on sijoitettava siten, että ne ovat helposti nähtävissä, kun moottoriin on asennettu kaikki moottorin käytön kannalta tarpeelliset apulaitteet. 5. 2 Ajoneuvotyypin moottorin EY-tyyppihyväksyntähakemuksen osalta 5. 1. 5 kohdassa tarkoi- tettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyyteen. (1) 1 = Saksa, 2 = Ranska, 3 = Italia, 4 = Alankomaat, 5 = Ruotsi, 6 = Belgia, 9 = Espanja, 11 = Yhdistynyt kuningaskunta, 12 = Itävalta, 13 = Luxemburg, 16 = Norja, 17 = Suomi, 18 = Tanska, 21 = Portugali, 23 = Kreikka, FL = Liechtenstein, IS = Islanti, IRL = Irlanti. C 173/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 5. 3 Hyväksytyllä moottorilla varustetun ajoneuvotyypin EY-tyyppihyväksyntähakemuksen osalta 5. 1. 5 kohdassa tarkoitettu merkintä on myös sijoitettava polttoaineen täyttöaukon läheisyy- teen. 6 ERITELMÄT JA TESTIT 6. 1 Yleistä Ne osat, jotka voivat vaikuttaa dieselmoottorin kaasu- ja hiukkaspäästöihin ja kaasumootto- rin kaasupäästöihin, on suunniteltava, rakennettava ja koottava siten, että moottori on tavanomaisessa käytössä tämän direktiivin vaatimusten mukainen. 6. 2 Kaasu- ja hiukkaspäästöjä sekä savua koskevat eritelmät Tavanomaisten dieselmoottoreiden, mukaan lukien ne moottorit, joissa käytetään elektronista polttoaineen ruiskutusta, pakokaasujen kierrätystä (EGR), ja/tai hapettavaa katalysaattoria, päästöt määritetään ESC- ja ELR-testeissä. Dieselmoottorit, joissa käytetään kehittyneitä pakokaasujen jälkikäsittelymenetelmiä, mukaan lukien typenpoistokatalysaattorit (deNOX) ja/tai hiukkasloukut, testataan lisäksi ETC-testissä. Kaasumoottoreiden kaasupäästöt määrite- tään ETC-testissä; hiukkaspäästöjä ei testata. ESC- ja ELR-testausmenettelyt kuvataan liitteen III lisäyksessä 1 ja ETC-testausmenettely liitteen III lisäyksissä 2 ja 3. Testattavaksi toimitetun moottorin kaasupäästöt ja tarvittaessa hiukkaspäästöt sekä savu mitataan liitteen III lisäyksessä 4 kuvatuilla menetelmillä. Liitteessä V kuvataan kaasupäästö- jen suositeltavat analysointimenetelmät, suositeltavat näytteenottojärjestelmät ja suositeltava savunmittausjärjestelmä. Maakaasumoottoreiden metaanipäästöt ilmoitetaan, mutta niitä ei ole rajoitettu. Tekninen tutkimuslaitos saattaa hyväksyä muita järjestelmiä tai analysaattoreita, jos niiden havaitaan tuottavan samat tulokset vastaavassa testisyklissä. Järjestelmän vastaavuus määrite- tään vähintään seitsemän harkittavan järjestelmän ja tämän direktiivin viitejärjestelmän välisen näyteparin korrelaatiotutkimuksen perusteella. Hiukkaspäästöjen osalta viitejärjestel- mäksi katsotaan ainoastaan täysvirtauslaimennusjärjestelmä. ”Tulos” tarkoittaa tietyn syklin päästöarvoja. Korrelaatiotestaus on suoritettava samassa laboratoriossa, testisolussa ja samalla testimoottorilla, ja se suositellaan suoritettavaksi samanaikaisesti. Vastaavuuden peruste on + 5 prosentin yhdenmukaisuus näyteparien keskiarvojen välillä. Uuden järjestel- män sisällyttämiseksi direktiiviin vastaavus on määritettävä laskemalla toistettavuus ISO 5725 -standardissa kuvatulla tavalla. 6. 2. 1 Raja-arvot D i e s e l m o o t t o r i t Hiilimonoksidin, hiilivetyjen, typen oksidien ja hiukkasten ESC-testissä määritetyt massat sekä ELR-testissä määritetty savun massa eivät saa ylittää taulukossa 1 esitettyjä arvoja. Taulukko 1 Dieselmoottoreiden raja-arvot — ESC- ja ELR-testit Päivä- määrä A 2000 Hiilimonoksidin massa (CO) g/kWh Hiilivetyjen massa (HC) g/kWh Typen oksidien massa (NOx) g/kWh Hiukkasten massa (PT) g/kWh Savu m−1 2,1 0,66 5,0 0,10 0,13 (1) 0,8 (1) Moottoreille, joiden iskutilavuus sylinteriä kohti on vähemmän kuin 0,7 dm3 ja joiden nimellistehon kierrosnopeus on yli 3 000 min−1. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/19 D i e s e l - j a k a a s u m o t t o r i t Niiden dieselmoottoreiden, jotka lisäksi testataan ETC-testissä, ja erityisesti kaasumoottorei- den osalta hiilimonoksidin, metaanittomien hiilivetyjen, metaanin (tarvittaessa), typen oksi- dien ja hiukkasten (tarvittaessa) määritetyt massat eivät saa ylittää taulukossa 2 esitettyjä arvoja. Taulukko 2 Diesel- ja kaasumoottoreiden raja-arvot — ETC-testi Hiilimonoksidin massa (CO) g/kWh Metaanittomien hiilivetyjen massa (NMHC) g/kWh Metaanin massa (CH4) (1) g/kWh Typen oksidien massa Hiukkasten massa (NOx) g/kWh (PT) (2) g/kWh 5,45 0,78 1,6 5,0 0,16 0,21 (3) Päivä- määrä A 2000 (1) Ainoastaan maakaasumoottoreille. (2) Ainoastaan dieselmoottoreille. (3) Moottoreille, joiden iskutilavuus sylinteriä kohti on vähemmän kuin 0,7 dm3 ja joiden nimellistehon kierrosnopeus on yli 3 000 min−1. 6. 2. 2 Diesel- ja kaasumoottoreiden hiilivetypäästöjen mittaukset 6. 2. 2. 1 Valmistaja voi halutessaan mittauttaa hiilivetyjen massan ETC-testissä metaanittomien hiilive- tyjen mittauksen sijasta. Tässä tapauksessa hiilivetyjen massan raja-arvo on sama kuin taulukon 2 metaanittomien hiilivetyjen massan raja-arvo. 6. 2. 3 Dieselmoottoreiden erityisvaatimukset 6. 2. 3. 1 6. 2. 3. 2 7 7. 1 Tarkistusalueen satunnaisilla kohdilla ESC-testissä mitatut typen oksidien spesifiset massat saavat ylittää rinnakkaisista testitiloista saatavat interpoloidut arvot enintään kymmenellä prosentilla. ELR-testin satunnaisen testinopeuden savuarvo saa ylittää joko rinnakkaisten testinopeuksien suurimman savuarvon enintään kahdellakymmenellä prosentilla tai raja-arvon enintään vii- dellä prosentilla sen mukaan, kumpi on suurempi. ASENNUS AJONEUVOON Ajoneuvon moottoriasennuksen on oltava seuraavien ominaisuuksien mukainen moottorin tyyppihyväksynän mukaan: 7. 1. 1 imualipaine ei saa olla tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä VI määritettyä suurempi, 7. 1. 2 7. 1. 3 7. 1. 4 pakojärjestelmän vastapaine ei saa olla tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä VI määritettyä suurempi, pakojärjestelmän tilavuus saa poiketa enintään 40 prosenttia tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä VI määritetystä arvosta, moottorin käyttämiseen tarvittavien apulaitteiden käyttöteho ei saa olla tyyppihyväksytylle moottorille liitteessä VI määritettyä suurempi. 8 MOOTTORIPERHE 8. 1 Moottoriperheen määrittävät muuttujat Moottorin valmistajan määrittämä moottoriperhe voidaan määritellä perheeseen kuuluvien moottoreiden yhteisten perusominaisuuksien avulla. Joissain tapauksissa muuttujien välillä C 173/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 saattaa olla vuorovaikutusta. Nämä tekijät on myös otettava huomioon, jotta varmistetaan, että moottoriperheeseen sisällytetään ainoastaan moottoreita, joiden pakokaasupäästöjen ominaisuudet ovat samanlaiset. Moottoreiden voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, jos niiden seuraavat muuttujat ovat samat: 8. 1. 1 8. 1. 2 Työtapa: — kaksitahti, — nelitahti Jäähdytysjärjestelmä: — ilma — vesi — öljy 8. 1. 3. Sylinteriluku (ainoastaan kaasumoottoreiden ja jälkikäsittelylaitteilla varustettujen moottorei- den osalta) (Jos moottorissa on vähemmän sylintereitä kuin kantamoottorissa, sen voidaan katsoa kuuluvan samaan moottoriperheeseen, jos polttoaineen syöttöjärjestelmä syöttää polttoaineen kullekin sylinterille erikseen. ) 8. 1. 4 8. 1. 5 8. 1. 6 8. 1. 7 8. 1. 8 8. 1. 9 Yksittäisen sylinterin iskutilavuus: — enintään 15 prosentin hajonta moottoriperheen sisällä Ilman täytösmenetelmä: — luonnollinen ilmanotto — paineahdettu Palotilan tyyppi tai rakenne: — esikammio — pyörrekammio — avokammio Venttiilit ja kanavat — sijainti, koko ja lukumäärä: — sylinterin kansi — sylinterin seinämä — kampikammio Polttoainejärjestelmä (dieselmoottorit): — pumppu-putki-suutin — rivipumppu — jakajapumppu — yksikköpumppu — yksikkösuutin Polttoainejärjestelmä (kaasumottorit): — sekoitusyksikkö — höyryruiskutus (yksipiste, monipiste) — nesteruiskutus (yksipiste, monipiste) 8. 1. 10 Sytytysjärjestelmä (kaasumoottorit) 8. 1. 11 8. 1. 12 Muut ominaisuudet: — pakokaasujen kierrätys — veden ruiskutus/emulsio — ilman ruiskutus — ahtimen jäähdytysjärjestelmä Pakokaasun jälkikäsittely: — kolmitiekatalysaattori — hapetuskatalysaattori — pelkistyskatalysaattori — lämpöreaktori — hiukkasloukku 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/21 8. 2 Kantamoottorin valitseminen 8. 2. 1 Dieselmoottorit Moottoriperheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti ilmoitetulla suurimmalla vääntömomentin kierrosnopeu- della. Jos tämä valintaperuste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan käyttäen toissijaisena valintaperusteena suurinta polttoaineen syöttöä tahtia kohti nimelliskierrosnopeudella. Joissakin tapauksissa hyväksyntäviranomainen saattaa tulla siihen tulokseen, että moottoriperheen suurimpien päästöarvojen määrittämiseen tarvitaan toinen moottori. Tämän vuoksi hyväksyntäviranomainen saattaa valita jonkin muun moottorin, jos joidenkin ominaisuuksien perusteella voidaan päätellä, että kyseisen moottorin päästöt ovat moottoriperheen moottoreiden suurimmat. Jos perheen moottoreissa on muita ominaisuuksia, joiden voidaan olettaa vaikuttavan pakokaasupäästöihin, nämä ominaisuudet on tunnistettava ja otettava huomioon perheen kantamoottoria valittaessa. 8. 2. 2 Kaasumoottorit Perheen kantamoottori valitaan käyttäen ensisijaisena valintaperusteena suurinta iskutila- vuutta. Jos tämä peruste on sama kahdella tai usealla moottorilla, kantamoottori valitaan toissijaisten valintaperusteiden avulla seuraavassa järjestyksessä: — suurin polttoaineen syöttö tahtia kohti ilmoitetun nimellistehon kierrosnopeudella, — suurin sytytysennakko, — alhaisin EGR-arvo, — ei ilmapumppua tai ilmapumpun alhaisin todellinen virtaama. Joissakin tapauksissa hyväksyntäviranomainen saattaa tulla siihen tuloksen, että perheen suurimpien päästöarvojen määrittämiseen tarvitaan toinen moottori. Tämän vuoksi hyväksyn- täviranomainen saattaa valita jonkin muun moottorin, jos joidenkin ominaisuuksien perus- teella voidaan päätellä, että kyseisen moottorin päästöt ovat moottoriperheen moottoreiden suurimmat. 9 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS 9. 1 Toimenpiteet tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi on toteutettava direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan mukaisesti. Tuotannon vaatimustenmukaisuus tarkistetaan tämän direktiivin liitteen VI mukaisten tyyppihyväksyntätodistusten kuvausten perusteella. Direktiivin 70/156/ETY liitteessä X olevaa 2. 4. 2 ja 2. 4. 3 kohtaa sovelletaan, jos toimivaltaiset viranomaiset eivät ole tyytyväisiä valmistajan tarkastusmenettelyyn. 9. 1. 1 Jos pilaannuttavien aineiden päästöjä mitataan ja moottorin tyyppihyväksynnällä on ollut yksi tai useita laajennuksia, testit suoritetaan vastaavaan laajennukseen liittyvässä tietopake- tissa kuvatulle moottorille (kuvatuille moottoreille). 9. 1. 1. 1 Pilaannuttavien aineiden testissä käytettävän moottorin vaatimustenmukaisuus Kun moottori on luovutettu viranomaisille, valmistaja ei saa tehdä säätöjä valittuihin moottoreihin. 9. 1. 1. 1. 1 Sarjasta otetaan satunnaisotannalla kolme moottoria, jotka testataan 6. 2 kohdassa tarkoite- tun testin mukaisesti. Raja-arvot on annettu tämän liitteen 6. 2. 1 kohdassa. 9. 1. 1. 1. 2 Kun toimivaltainen viranomainen on tyytyväinen valmistajan ilmoittamiin tavanomaisiin tuotannonvaihteluihin, testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksen 1 sekä moottoriajoneuvoihin ja niiden perävaunuihin sovellettavan direktiivin 70/165/ETY liitteen X mukaisesti. Kun toimivaltainen viranomainen ei ole tyytyväinen valmistajan ilmoittamiin tavanomaisiin tuotannonvaihteluihin, testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksen 2 sekä moottoriajoneuvoihin ja niiden perävaunuihin sovellettavan direktiivin 70/165/ETY liitteen X mukaisesti. Valmistajan pyynnöstä testit voidaan suorittaa tämän liitteen lisäyksen 3 mukaisesti. C 173/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 9. 1. 1. 1. 3 Vaatimustenmukaisuus todetaan moottorin näytteisiin perustuvan testin mukaan siten, että sarjan tuotannon katsotaan täyttävän vaatimustenmukaisuuden edellytykset, jos kaikkien päästöjen osalta voidaan tehdä myönteinen päätös, ja sarjan tuotannon ei katsota täyttävän vaatimustenmukaisuuden edellytyksiä, jos jollekin päästölle voidaan tehdä kielteinen päätös, vastaavassa liitteessä olevien testiperusteiden mukaisesti. Kun yhden päästön osalta on tehty myönteinen päätös, päätöstä ei voi muuttaa muita päästöjä koskevien päätösten tekemiseksi tarvittavien lisätestien takia. Jos kaikkien päästöjen osalta ei saada myönteistä päätöstä ja jos jonkin päästön osalta ei saada kielteistä päätöstä, testi suoritetaan toiselle moottorille (ks. kuva 2). Jos päätöstä ei saada, valmistaja voi päättää keskeyttää testauksen milloin tahansa. Tällöin kirjataan kielteinen päätös. 9. 1. 1. 2 Testit suoritetaan uusilla moottoreilla. Kaasumoottoreille on suoritettava liitteen III lisäyk- sessä 2 olevan 3 kohdan mukainen totutuskäyttö. 9. 1. 1. 2. 1 Valmistajan pyynnöstä testit voidaan kuitenkin suorittaa diesel- tai kaasumoottoreille, joilla on suoritettu pidempi kuin 9. 1. 1. 2 kohdan mukainen totutuskäyttö, kuitenkin enintään 100 tuntia. Tässä tapauksessa moottorin totutuskäytön suorittaa valmistaja, joka sitoutuu siihen, ettei säädä moottoreita. 9. 1. 1. 2. 2 Kun valmistaja pyytää saada suorittaa 9. 1. 1. 2. 1 kohdan mukaisen totutuskäytön, totutus- käyttö voidaan suorittaa joko: — kaikille testattaville moottoreille tai — ensimmäiselle testattavalle moottorille, jolloin evoluutiokerroin lasketaan seuraavasti: — pilaannuttavien aineiden päästöt mitataan ensimmäisen testattavan moottorin 0 ja x käyttötunnilla, — kunkin pilaannuttavan aineen päästöjen evoluutiokerroin lasketaan 0 ja x käyttötun- nin välillä: Päästöt, x tuntia Päästöt, 0 tuntia Kerroin voi olla pienempi kuin yksi. Tämän jälkeen testattaville moottoreille ei tehdä totutuskäyttöä, mutta niiden 0 käyttötunnin päästöt korjataan evoluutiokertoimella. Tässä tapauksessa otettavat arvot ovat: — ensimmäisen moottorin arvot kohdassa x tuntia, — muiden moottoreiden 0 tunnin arvot, jotka kerrotaan evoluutiokertoimella. 9. 1. 1. 2. 3 Diesel- ja nestekaasumoottoreiden testit voidaan suorittaa kaupallisella polttoaineella. Valmis- tajan pyynnöstä voidaan kuitenkin käyttää liitteessä IV kuvattuja vertailupolttoaineita. Tämä edellyttää tämän liitteen kohdassa 4 kuvattuja testejä, joissa kukin kaasumoottori testataan vähintään kahdella vertailupolttoaineella. 9. 1. 1. 2. 4 Maakaasukäyttöisten kaasumoottoreiden testit voidaan suorittaa kaupallisella polttoaineella seuraavasti: — H-merkityt moottorit H-ryhmän kaupallisella polttoaineella, — L-merkityt moottorit L-ryhmän kaupallisella polttoaineella, — HL-merkityt moottorit H- tai L-ryhmän kaupallisella polttoaineella. Valmistajan pyynnöstä voidaan kuitenkin käyttää liitteessä IV kuvattuja vertailupolttoaineita. Tämä edellyttää tämän liitteen kohdassa 4 kuvattuja testejä, joissa kukin kaasumoottori testataan vähintään kahdella vertailupolttoaineella. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/23 9. 1. 1. 2. 5 Jos testeissä kaupallista polttoainetta käyttänyt kaasumoottori ei ole vaatimusten mukainen ja testin tulos riitautetaan, testit on suoritettava uudelleen vertailupolttoaineella, jonka osalta kantamoottori on testattu, tai mahdollisesti 4. 1. 3 ja 4. 1. 3. 2 kohdassa tarkoitetulla kolman- nella polttoaineella, jos kantamoottori on testattu kyseisen polttoaineen osalta. Tämän jälkeen tulos on muunnettava laskutoimituksella käyttäen vastaavaa kerrointa (vastaavia kertoimia) r, ra tai rb sellaisina kuin ne kuvataan 4. 1. 3. 2, 4. 1. 4. 1 ja 4. 2. 1. 2 kohdassa. Jos r, ra tai rb on arvoltaan alle yksi, korjausta ei tehdä. Sekä mitattujen että laskettujen tulosten on osoitettava, että moottori on raja-arvojen mukainen kaikkien polttoaineiden osalta (polttoaineet 1 ja 2 sekä tarvittaessa polttoaine 3). 9. 1. 1. 2. 6 Tietyllä polttoainekoostumuksella käytettäväksi vahvistetun kaasumoottorin tuotannon vaati- mustenmukaisuustestit on suoritettava polttoaineella, jolle moottori on kalibroitu. Kuva 2 Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testauksen kaaviokuva Kolme moottoria testataan Testin tilastollisen tuloksen laskeminen Onko testin tilastollinen tulos vastaavan lisäyksen mukaan sarjalle annettavan kielteisen päätöksen perusteiden mukainen ainakin yhden pilaannuttavan aineen osalta? KYLLÄ Sarja hylätään EI EI Onko testin tilastollinen tulos vastaavan lisäyksen mukaan sarjalle annettavan myönteisen päätöksen perusteiden mukainen ainakin yhden pilaannuttavan aineen osalta? KYLLÄ Yhden tai useamman pilaannuttavan aineen osalta saadaan myönteinen päätös Saadaanko kaikkien pilaannuttavien aineiden osalta myönteinen päätös? KYLLÄ Sarja hyväksytään EI Lisämoottori testataan C 173/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY, KUN TAVANOMAINEN TUOTANNONVAIHTELU ON TYYDYTTÄVÄ Lisäys 1 1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joita käytetään tuotannon vaatimustenmukaisuuden osoitta- miseen pilaannuttavien aineiden päästöjen osalta, kun valmistajan ilmoittama tavanomainen tuotannon- vaihtelu on tyydyttävä. 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 3. Seuraavaa menettelytapaa käytetään kunkin liitteessä I olevassa 6. 2. 1 kohdassa mainitun pilaannuttavan aineen osalta (ks. kuva 2): Olkoon: L = pilaannuttavan aineen raja-arvon luonnollinen logaritmi, xi = näytteen i:nnen moottorin mitatun arvon luonnollinen logaritmi, s = tuotannon tavanomaisen vaihtelun arvio (mitattujen arvojen luonnollisen logaritmin ottamisen jälkeen), n = nykyisen näytteen numero. 4. Kunkin näytteen vakioitujen poikkeaminen summa raja-arvolla lasketaan seuraavan kaavan avulla: 1 nΣ S i = 1 (L–xi) 5. Jonka jälkeen: — jos testin tilastollinen tulos on suurempi kuin näytteen koolle taulukossa 3 annettu myönteisen päätöksen luku, pilaannuttavalle aineelle annetaan myönteinen päätös; — jos testin tilastollinen tulos on pienempi kuin näytteen koolle taulukossa 3 annettu kielteisen päätöksen luku, pilaannuttavalle aineelle annetaan kielteinen päätös; — muussa tapauksessa testataan ylimääräinen moottori liitteessä I olevan 9. 1. 1. 1 kohdan mukaisesti ja laskutoimitus sovelletaan näytteeseen, johon on lisätty yksi yksikkö. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/25 Lisäyksen 1 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut Taulukko 3 Näytteen vähimmäiskoko: 3 Testattujen moottoreiden kumulatiivinen määrä (näytteen koko) Myönteisen päätöksen luku An Kielteisen päätöksen luku Bn 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 3,327 3,261 3,195 3,129 3,063 2,997 2,931 2,865 2,799 2,733 2,667 2,601 2,535 2,469 2,403 2,337 2,271 2,205 2,139 2,073 2,007 1,941 1,875 1,809 1,743 1,677 1,611 1,545 1,479 − 2,112 − 4,724 − 4,790 − 4,856 − 4,922 − 4,988 − 5,054 − 5,120 − 5,185 − 5,251 − 5,317 − 5,383 − 5,449 − 5,515 − 5,581 − 5,647 − 5,713 − 5,779 − 5,845 − 5,911 − 5,977 − 6,043 − 6,109 − 6,175 − 6,241 − 6,307 − 6,373 − 6,439 − 6,505 − 6,571 − 2,112 C 173/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 2 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY, KUN TAVANOMAINEN VAIHTELU EI OLE TYYDYTTÄVÄ TAI SE EI OLE KÄYTETTÄVISSÄ 1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joita käytettän tuotannon vaatimustenmukaisuuden toteami- seen pilaannuttavien aineiden päästöjen osalta, kun valmistajan ilmoittama tavanomainen tuotannon- vaihtelu ei ole tyydyttävä tai ei ole käytettävissä. 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 40 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,95 (tuottajan riski = 5 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 3. Liitteessä I olevassa 6. 2. 1 kohdassa mainittujen pilaannuttavien aineiden arvojen jakauman oletetaan olevan logaritmisesti normaali, ja arvot pitää muuttaa ottamalla niiden luonnollinen logaritmi. Arvot m0 ja m ovat vastaavasti näytteen vahimmäis- ja enimmäiskoko (m0 = 3 ja m = 32), ja n on testattavan näytteen numero. 4. Jos sarjassa mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit ovat x1, x2,. , xj, ja L on pilaannuttavan aineen raja-arvon luonnollinen logaritmi, on ja di = xi − L dn = Σn i = 1 1 n di Vn 2 = Σn i = 1 1 n — n )2 (di – d 5. Taulukossa 4 esitetään myönteisen (An) ja kielteisen (Bn) päätöksen luvut kunkin näytemäärän osalta. Testin tilastollinen tulos on suhde dn / Vn, ja sitä käytetään sarjan myönteisen tai kielteisen päätöksen määrittämiseen seuraavasti: Jotta m0 < n , m: — päätös on arjan osalta myönteinen, jos dn / Vn < An — päätös on sarjan osalta kielteinen, jos dn / Vn > Bn — suoritetaan uusi mittaus, jos An , dn / Vn , Bn 6. Huomautuksia Seuraavat rekursiiviset kaavat ovat hyödyksi testin peräkkäisiä tilastollisia arvoja laskettaessa. dn = (1 − 1 n) dn − 1 + 1 n dn Vn 2 = (1 − 1 n) Vn − 1 2 + (dn − dn)2 n − 1 (n = 2, 3,. ; d1 = d1; V1 = 0) 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/27 Lisäyksen 2 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut Taulukko 4 Näytteen vähimmäiskoko: 3 Testattujen moottoreiden kumulatiivinen määrä (näytteen koko) Myönteisen päätöksen luku An Kielteisen päätöksen luku Bn 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 − 0,80381 − 0,76339 − 0,72982 − 0,69962 − 0,67129 − 0,64406 − 0,61750 − 0,59135 − 0,56542 − 0,53960 − 0,51379 − 0,48791 − 0,46191 − 0,43573 − 0,40933 − 0,38266 − 0,35570 − 0,32840 − 0,30072 − 0,27263 − 0,24410 − 0,21509 − 0,18557 − 0,15550 − 0,12483 − 0,09354 − 0,06159 − 0,02892 − 0,00449 0,03876 16,64743 7,68627 4,67136 3,25573 2,45431 1,94369 1,59105 1,33295 1,13566 0,97970 0,85307 0,74801 0,65928 0,58321 0,51718 0,45922 0,40788 0,36203 0,32078 0,28343 0,24943 0,21831 0,18970 0,16328 0,13880 0,11603 0,09480 0,07493 0,05629 0,03876 C 173/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 3 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TESTAUSMENETTELY VALMISTAJAN PYYN- NÖSTÄ 1. Tässä lisäyksessä kuvataan menettelytavat, joiden avulla valmistajan pyynnöstä varmistetaan tuotannon vaatimustenmukaisuus pilaannuttavien aineiden päästöjen osalta. 2. Näytteidenoton menettelytapa on valittu siten, että näytteen vähimmäiskoon ollessa kolme moottoria erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 30 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,90 (tuottajan riski = 10 prosenttia), kun taas erän mahdollisuus läpäistä testi silloin, kun 65 prosenttia moottoreista on viallisia, on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia). 3. Seuraavaa menettelytapaa käytetään kunkin liitteessä I olevassa 6. 2. 1 kohdassa mainitun pilaannuttavan aineen osalta (ks. kuva 2): Olkoon: L = pilaannuttavan aineen raja-arvo, xi = näytteen i:nnen moottorin mittausarvo, n = testattavan näytteen numero. 4. Lasketaan näytteelle testin tilastollinen arvo, joka määrää ei-vaatimustenmukaisten moottoreiden mää- rän, eli xi. L: 5. Jonka jälkeen: — jos testin tilastollinen tulos on pienempi tai yhtä suuri kuin näytteen koolle taulukossa 5 annettu myönteisen päätöksen luku, pilaannuttavalle aineelle annetaan myönteinen päätös, — jos testin tilastollinen tulos on suurempi tai yhtä suuri kuin näytteen koolle taulukossa 5 annettu kielteisen päätöksen luku, pilaannuttavalle aineelle annetaan kielteinen päätös, — muussa tapauksessa testataan ylimääräinen moottori liitteessä I olevan 9. 1. 1. 1 kohdan mukaisesti ja laskutoimitus sovelletaan näytteeseen, johon on lisätty yksi yksikkö. Taulukossa 5 esitetyt myönteisen ja kielteisen päätöksen luvut on laskettu kansainvälisen ISO 8422/1991 -normin avulla. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/29 Lisäyksen 3 näytetaulukon myönteisten ja kielteisten päätösten luvut Taulukko 5 Näytteen vähimmäiskoko: 3 Testattujen moottoreiden kumulatiivinen määrä (näytteen koko) Myönteisen päätöksen luku Kielteisen päätöksen luku 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 — 0 0 1 1 2 2 3 3 4 4 5 5 6 6 7 8 3 4 4 5 5 6 6 7 7 8 8 9 9 10 10 11 9 C 173/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 LIITE II NEUVOSTON DIREKTIIVIN 70/156/ETY LIITTEEN I MUKAINEN ILMOITUSALOMAKE N:o. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄSTÄ ajoneuvoissa käytettäviksi tarkoitettujen dieselmoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen sekä ajoneuvoissa käytettäviksi tarkoitettujen maa- tai nestekaasulla toimivien ottomoottoreiden kaasupäästöjen torjumiseksi toteutettavien toimenpiteiden osalta (Direktiivi 88/77/ETY sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä. /. /ETY) Ajoneuvotyyppi/kantamoottori/moottorityyppi (1):. 0 0. 1 0. 2 0. 3 0. 4 0. 5 0. 6 0. 7 0. 8 0. 9 1 1. 1 1. 2 1. 3 2 3 4 YLEISTÄ Merkki (yrityksen nimi):. Tyyppi ja kaupallinen kuvaus (luetellaan kaikki vaihtoehdot):. Tyypin tunnistustavat, jos ne on merkitty ajoneuvoon, ja näiden merkintöjen sijainti:. Ajoneuvoluokka (tarvittaessa):. Moottoriluokka: diesel/maakaasukäyttöinen/nestekaasukäyttöinen (1):. Valmistajan nimi ja osoite:. Lakisääteisten kilpien ja merkintöjen sijainti ja kiinnitysmenetelmä:. Osien ja erillisten teknisten yksiköiden osalta EY-hyväksyntämerkin sijainti ja kiinnitysmene- telmä:. Kokoonpanotehtaan (kokoonpanotehtaiden) osoite (osoitteet):. LIITTEET (Kanta)moottorin olennaiset ominaisuudet ja testin suorittamista koskevat tiedot Moottoriperheen olennaiset ominaisuudet Moottoriperheeseen kuuluvien moottorityyppien olennaiset ominaisuudet Moottoriin liittyvien ajoneuvon osien ominaisuudet (tarvittaessa) Valokuvat ja/tai piirustukset kantamoottorista/moottorityypistä ja tarvittaessa moottoriti- lasta Luetellaan muut mahdolliset liitteet. Päiväys, tiedosto (1) Tarpeeton yliviivataan. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/31 (KANTA)MOOTTORIN OLENNAISET OMINAISUUDET JA TESTIN SUORITTAMISTA KOSKEVAT TIEDOT (1) Lisäys 1 1 1. 1 1. 2 1. 3 1. 4 1. 4. 1 1. 4. 2 1. 4. 3 1. 5 1. 6 1. 7 1. 8 1. 9 1. 10 1. 11 1. 12 1. 13 1. 14 Moottorin kuvaus Valmistaja:. Valmistaja moottorikoodi:. Työtapa: nelitahti/kaksitahti (2) Synlintereiden lukumäärä ja järjestely:. Halkaisija:. mm Iskunpituus:. mm Sytytysjärjestys:. Sylinteritilavuus:. cm³ Puristussuhde (3):. Piirustus (piirustukset) palotilasta ja männänpäästä:. Imu- ja pakoaukkojen pienimmät poikkipinnat:. cm² Joutokäyntinopeus:. min−1 Suurin nettoteho:. kW kierosnopeudella. min−1 Moottorin suurin sallittu kierrosneopeus:. min−1 Suurin nettovääntömomentti:. Nm kierrosnopeudella. min−1 Sytytysjärjestelmä: diesel/otto (2). Polttoaine: diesel/nestekaasu/H-ryhmän maakaasu/L-ryhmän maakaasu/HL-ryhmän maa- kaasu (2) 1. 15 Jäähdytysjärjestelmä 1. 15. 1 N e s t e 1. 15. 1. 1 Nesteen tyyppi:. 1. 15. 1. 2 Kiertopumppu (kiertopumput): kyllä/ei (2) 1. 15. 1. 3 Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):. 1. 15. 1. 4 Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa):. 1. 15. 2 I l m a 1. 15. 2. 1 Puhallin: kyllä/ei (2) 1. 15. 2. 2 Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):. 1. 15. 2. 3 Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa):. 1. 16 Valmistajan sallima lämpötila 1. 16. 1 Nestejäähdytys: korkein lämpötila pakoaukolla:. K 1. 16. 2 Ilmajäähdytys: viitepiste:. Viitepisteen korkein lämpötila:. K (1) Ei-tavanomaisten moottoreiden ja järjestelmien osalta valmistajan on toimitettava tässä tarkoitettuja tietoja vastaavat tiedot. (2) Tarpeeton yliviivataan. (3) Määritetään toleranssi. C 173/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 1. 16. 3 1. 16. 4 Ilman korkein lämpötila imuilman välijäähdyttimen pakoaukolla (tarvittaessa):. K Pakokaasun korkein lämpötila pakoputken (pakoputkien) ja pakosarjan ulkolaipan (ulkolaip- pojen) tai turboahtimen (turboahtimien) liitoskohdassa:. K 1. 16. 5 Polttoaineen lämpötila: vähintään:. K, enintään:. K dieselmoottorien osalta ruiskutuspumpun syötössä, kaasumoottorien osalta paineentasaajan viimeisessä vaiheessa 1. 16. 6 Polttoaineen paine: vahintään. kPa, enintään:. kPa paineentasaajan viimeisessä vaiheessa, ainoastaan maakaasulla toimivat moottorit 1. 16. 7 Voiteluaineen lämpötila: vähintään. K, enintään. K 1. 17 Ahdin: kyllä/ei (1) 1. 17. 1 Merkki:. 1. 17. 2 Tyyppi:. 1. 17. 3 Järjestelmän kuvaus (esimerkiksi enimmäispaine, hukkaportti [tarvittaessa]):. 1. 17. 4 Välijäähdytin: kyllä/ei (1) 1. 18 Imujärjestelmä Suurin sallittu imun alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormi- tuksella direktiivin 80/1269/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/491/ETY (3), mukaisissa käyttöolosuhteissa:. kPa 1. 19 Pakojärjestelmä Suurin sallittu pakokaasun vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormituksella direktiivin 80/1269/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direk- tiivillä 89/491/ETY (3), mukaisissa käyttöolosuhteissa:. kPa Pakojärjestelmän tilavuus:. dm³ 2 2. 1 2. 2 Ilmansaastumisen torjumiseksi toteutetut toimenpiteet Kampikammiokaasujen kierrätyslaite (kuvaus ja piirustukset):. Muut pakokaasunpuhdistuslaitteet (jos sellaisia on eikä niitä mainita muissa kohdissa). 2. 2. 1 Katalysaattori: kyllä/ei (1) 2. 2. 1. 1 Merkki (merkit):. 2. 2. 1. 2 Tyyppi (tyypit):. 2. 2. 1. 3 Katalysaattoreiden ja katalyyttielementtien lukumäärä:. 2. 2. 1. 4 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) mitat, muoto ja tilavuus:. 2. 2. 1. 5 Katalysaattorin toimintatapa:. 2. 2. 1. 6 Jalometallien kokonaissisältö:. (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) EYVL L 375, 31. 12. 1980, s. 46. (3) EYVL L 238, 15. 8. 1989, s. 43. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/33 2. 2. 1. 7 Suhteellinen pitoisuus:. 2. 2. 1. 8 Substraatti (rakenne ja materiaali):. 2. 2. 1. 9 Kennotiheys:. 2. 2. 1. 10 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) kotelointyyppi:. 2. 2. 1. 11 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) sijainti (paikka ja vertailuetäisyys pakojärjestelmässä):. 2. 2. 2 Happianturi: kyllä/ei (1) 2. 2. 2. 1 Merkki (merkit):. 2. 2. 2. 2 Sijainti:. 2. 2. 3 Ilman suihkutus: kyllä/ei (1) 2. 2. 3. 1 Tyyppi (ilmapulssi, ilmapumppu, jne. ):. 2. 2. 4 Pakokaasun takaisinkierrätys: kyllä/ei (1) 2. 2. 4. 1 Ominaisuudet (virtaama jne. ):. 2. 2. 5 Hiukkasloukku: kyllä/ei (1) 2. 2. 5. 1 Hiukkasloukun mitat, muoto ja tilavuus:. 2. 2. 5. 2 Hiukkasloukun tyyppi ja rakenne:. 2. 2. 5. 3 Sijainti (vertailuetäisyys pakojärjestelmässä):. 2. 2. 5. 4 Talteenottomenetelmä tai -järjestelmä, kuvaus, ja/tai piirustus:. 2. 2. 6 Muut järjestelmät: kyllä/ei (1) 2. 2. 6. 1 Kuvaus ja toiminta:. 3 3. 1 Polttoaineen syöttö Dieselmoottorit 3. 1. 1 S y ö t t ö p u m p p u Paine (2):. kPa tai ominaiskaavio (2):. 3. 1. 2 R u i s k u t u s j ä r j e s t e l m ä 3. 1. 2. 1 Pumppu 3. 1. 2. 1. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 1. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 1. 3 Virtausmäärä:. mm³ (2) iskua kohti moottorin kierrosnopeudella. min−1 ja täydellä ruiskutuksella tai ominaiskaavio (1) (2):. Ilmoitetaan käytetty menetelmä: moottorissa/pumppupenkissä (1). Jos moottorissa on ahtopaineen säätö, ilmoitetaan polttoaineen virtausmäärän ja ahtopaineen suhde moottorin kierrosnopeuteen. 3. 1. 2. 1. 4 Ruiskutusennakko 3. 1. 2. 1. 4. 1 Ruiskutusennakon käyrä (2):. 3. 1. 2. 1. 4. 2 Ruiskutuksen staattinen ajoitus (2):. 3. 1. 2. 2 Ruiskutusputkisto 3. 1. 2. 2. 1 Pituus:. mm 3. 1. 2. 2. 2 Sisähalkaisija:. mm 3. 1. 2. 3 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määritetään toleranssi. C 173/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 1. 2. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 3. 3. ”Avautumispaine”:. kPa (2) tai ominaiskaavio (1) (2):. 3. 1. 2. 4 Kierroslukusäädin 3. 1. 2. 4. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 4. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 4. 3 Katkaisun aloitusnopeus täydellä kuormituksella:. min−1 3. 1. 2. 4. 4 Suurin kuormittamaton nopeus:. min−1 3. 1. 2. 4. 5 Joutokäyntinopeus:. min−1 3. 1. 3 K y l m ä k ä y n n i s t y s j ä r j e s t e l m ä 3. 1. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 3. 3 Kuvaus:. 3. 1. 3. 4 Apukäynnistyslaite: 3. 1. 3. 4. 1 Merkki:. 3. 1. 3. 4. 2 Tyyppi:. 3. 2 3. 2. 1 3. 2. 2 Kaasukäyttöiset moottorit (3) Polttoaine: maakaasu/nestekaasu (1) Paineentasain (paineentasaimet) tai höyrystin/paineentasain (paineentasaimet) (1) 3. 2. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 2. 3 Paineenalennusvaiheiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 4 Viimeisen vaiheen paine: vähintään. kPa, enintään:. kPa 3. 2. 2. 5 Pääsäätöpisteiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 6 Joutokäynnin säätöpisteiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 7 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 3 Polttoaineen syöttö: sekoitusyksikkö/kaasuruiskutus/nesteruiskutus/suoraruiskutus (1) 3. 2. 3. 1 Seoksen säätö:. 3. 2. 3. 2 Järjestelmän kuvaus ja/tai kaavio ja piirustukset:. 3. 2. 3. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 4 Sekoitusyksikkö 3. 2. 4. 1 Numero:. 3. 2. 4. 2 Merkki (merkit):. 3. 2. 4. 3 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 4. 4 Sijainti:. 3. 2. 4. 5 Säätömahdollisuudet:. (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määritetään toleranssi. (3) Jos järjestelmän kokoonpano on erilainen, toimitetaan vastaavat tiedot (3. 2 kohtaa varten). 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/35 3. 2. 4. 6 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 5 Imusarjaruiskutus 3. 2. 5. 1 3. 2. 5. 2 Ruiskutus: yksipiste/monipiste (1) Ruiskutus: jatkuva/samanaikainen/jaksoittainen (1) 3. 2. 5. 3 Ruiskutuslaitteisto 3. 2. 5. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 3. 3 Säätömahdollisuudet:. 3. 2. 5. 3. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 5. 4 Syöttöpumppu (tarvittaessa):. 3. 2. 5. 4. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 4. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 4. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 5. 5 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet):. 3. 2. 5. 5. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 5. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 5. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 6 Suoraruiskutus 3. 2. 6. 1 Ruiskutuspumppu/paineentasain (1) 3. 2. 6. 1. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 6. 1. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 6. 1. 3 Ruiskutuksen ajoitus:. 3. 2. 6. 1. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 6. 2 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 2. 6. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 6. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 6. 2. 3 Avautumispaine tai ominaiskaavio (1) (2):. 3. 2. 6. 2. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 7 Elektroninen säätöyksikkö (Electronic control unit, ECU) 3. 2. 7. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 7. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 7. 3 Säätömahdollisuudet:. 3. 2. 8 E r i t y i s l a i t t e e t m a a k a a s u a p o l t t o a i n e e n a k ä y t e t t ä e s s ä 3. 2. 8. 1 Vaihtoehto 1 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri polttoainekoostumusten osalta) 3. 2. 8. 1. 1 Polttoaineen koostumus: metaani (CH4): etaani (C2H6): propaani (C3H8): perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määritetään toleranssi. C 173/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 butaani (C4H10): perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia C5/C5+: happi (O2): perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia inertti (N2, He, jne. ): perus:. mooliprosenttia vähintään:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia 3. 2. 8. 1. 2 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 2. 8. 1. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 8. 1. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 8. 1. 3 Muita tietoja (tarvittaessa) 3. 2. 8. 2 Vaihtoehto 2 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri polttoainekoostumusten osalta) 4 4. 1 4. 2 5 5. 1 5. 2 5. 2. 1 5. 2. 2 5. 3 5. 4 5. 5 5. 5. 1 5. 5. 2 5. 5. 3 5. 6 5. 6. 1 5. 6. 2 6 Venttiilien ajoitus Venttiilien suurin nousu sekä suurimmat avautumis- ja sulkeutumiskulmat suhteessa kuolo- kohtiin tai vastaavat tiedot:. Vertailu- ja/tai asetusalueet (1):. Sytytysjärjestelmä (ainoastaan ottomoottorit) Sytytysjärjestelmän tyyppi: sytytystulpat ja yhteinen puola/sytytystulpat ja erilliset puolat/ puola tulpassa/muu (mikä) (1) Sytytyksen säätöyksikkö Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. Sytytyksen ennakkokäyrä/ennakkokartta (1) (2):. Sytytyksen ajoitus (2):. astetta ennen yläkuolokohtaa kierrosnopeudella. min−1 ja alipainesäätimen alipaineella. kPa Sytytystulpat Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. Kärkiväli:. mm Sytytyspuola(t) Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. Moottorin käyttämät laitteet Moottori on luovutettava testattavaksi kaikilla käytössä tarvittavilla apulaitteilla varustettuna (esimerkiksi tuuletin, vesipumppu) kuten direktiivin 80/1269/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/491/ETY (4), liitteessä I olevan 5. 1. 1. kohdan käyttöolo- suhteissa määritellään. (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määritetään toleranssi. (3) EYVL L 375, 31. 12. 1980, s. 46. (4) EYVL L 238, 15. 8. 1989, s. 43. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/37 6. 1 Koetta varten asennettavat apulaitteet Jos testipenkkiin ei voi asentaa apulaitteita tai testipenkki ei sovellu siihen, apulaitteiden käyttöteho on määritettävä ja vähennettävä moottorin mitatusta tehosta testisyklin (testisyk- lien) koko käyttöalueella. 6. 2 Koetta varten poistettavat apulaitteet Ainoastaan ajoneuvon käyttöä varten tarvittavat apulaitteet (esimerkiksi kompressori, ilmas- tointilaite) on poistettava koetta varten. Jos apulaitteita ei voi poistaa, niiden käyttöteho voidaan määrittää ja lisätä moottorin mitattuun tehoon testisyklin (testisyklien) koko käyttöalueella. 7 Lisätietoja testiolosuhteista 7. 1 Käytettävä voiteluaine 7. 1. 1 Merkki:. 7. 1. 2 Tyyppi:. (Ilmoitetaan öljyn osuus prosentteina seoksesta, jos voiteluaine ja polttoaine sekoitetaan):. 7. 2 Moottorin käyttämät laitteet (tarvittaessa) Apulaitteiden käyttöteho on määritettävä ainoastaan, jos — moottorin käyttöä varten tarvittavia apulaitteita ei ole asennettu moottoriin ja/tai — moottorin käyttöä varten tarpeettomia apulaitteita on asennettu moottoriin. 7. 2. 1 Numerointi- ja tunnistustiedot:. 7. 2. 2 Ilmoitetuilla moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho: Moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho (kW) Joutokäynti Alhainen nopeus Suuri nopeus Nopeus A (1) Nopeus B (1) Nopeus C (1) Vertailu- nopeus (2) Laite P(a) Moottorin käyt- töä varten tar- vittavat apulait- teet (vähenne- tään moottorin mitatusta te- hosta) ks. 6. 1 kohta P(b) Moottorin käy- tössä tarpeetto- mat apulaitteet (lisätään moot- torin mitattuun tehoon) ks. 6. 2 kohta (1) ESC-testi. (2) Ainoastaan ETC-testi. C 173/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 8 8. 1 Moottorin suorituskyky Moottorin kierrosnopeudet (1) Alhainen nopeus (nlo):. min−1 Suuri nopeus (nhi):. min−1 ESC- ja ELR-syklejä varten Joutokäynti Nopeus A:. min−1 Nopeus B:. min−1 Nopeus C:. min−1 ETC-sykliä varten Vertailunopeus:. min−1 8. 2 Moottorin teho (mitattu direktiivin 80/1269/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutet- tuna direktiivillä 89/491/ETY (3), säännösten mukaisesti), kilowatteina (kW) Moottorin kierrosnopeus Joutokäynti Nopeus A (1) Nopeus B (1) Nopeus C (1) Vertailu- nopeus (2) P(m) Testipenkissä mi- tattu teho P(a) Testiä varten asen- nettavien apulaittei- den käyttöteho (6. 1 kohta) — jos asennettu — jos ei asennettu P(b) Testiä varten pois- tettavien apulaittei- den käyttöteho (6. 2 kohta) — jos asennettu — jos ei asennettu P(n) netto- Moottorin teho = P(m) − P(a) + P(b) (1) ESC-testi. (2) Ainoastaan ETC-testi. 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 8. 3 Dynamometrin asetukset (kW) ESC- ja ELR-testien sekä ETC-testin viitesyklin dynamometrin asetusten on perustuttava 8. 2 kohdan moottorin nettotehoon P(n). On suositeltavaa asentaa moottori testipenkkiin nettoti- lassa. Tällöin P(m) ja P(n) ovat yhtä suuret. Jos moottoria ei ole mahdollista tai sopivaa käyttää nettotilassa, dynamometrin asetukset on korjattava nettotilaan yllä olevan kaavan avulla. (1) Määritetään toleranssi; poikkeama saa olla 6 3 % prosenttia valmistajan ilmoittamista arvoista. (1) EYVL L 375, 31. 12. 1980, s. 46. (2) EYVL L 238, 15. 8. 1989, s. 43. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/39 8. 3. 1 E S C - j a E L R - t e s t i t Dynamometrin asetukset on laskettava liitteen III lisäyksessä 1 olevan 1. 2 kohdan kaavan mukaisesti. Kuorma prosentteina 10 25 50 75 100 Moottorin kierrosnopeus Joutokäynti Nopeus A Nopeus B Nopeus C — — — — — 8. 3. 2 E T C - t e s t i Jos moottoria ei testata nettotilassa, moottorin valmistajan on toimitettava syklin koko käyttöalueelle teknisen tutkimuslaitoksen hyväksymä muuntokaava liitteen III lisäyksessä 2 olevassa 2 kohdassa tarkoitetun mitatun tehon tai mitatun syklityön muuntamiseksi netto- tehoksi tai nettosyklityöksi. C 173/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 2 MOOTTORIPERHEEN OLENNAISET OMINAISUUDET 1. 1. 1 1. 2 1. 3 1. 4 1. 5 1. 6 1. 7 1. 8 1. 9 Yleiset muuttujat Palamistahti:. Jäähdytysaine:. Sylinterien lukumäärä (1):. Yksittäisen sylinterin iskutilavuus:. Moottorin ilmanvaihto:. Palotilan tyyppi/rakenne:. Venttiilien ja venttiiliaukkojen järjestely, mitat ja kukumäärä:. Polttoainejärjestelmä:. Sytytysjärjestelmä (kaasumoottorit):. 1. 10 Muut ominaisuudet: — välijäähdytysjärjestelmä (1):. — pakokaasun takaisinkierrätys (1):. — veden ruiskutus/emulsio (1):. — ilman ruiskutus (1):. 1. 11 Pakokaasujen jälkikäsittely (1):. Todiste identtisestä (tai kantamoottorilla alhaisimmasta) suhteesta: järjestelmän tilavuus/ polttoaineen syöttö iskua kohti kaavion numeron (numeroiden) mukaisesti:. 2 2. 1 Moottoriperheen luettelointi Dieselmoottoriperheen nimi:. 2. 1. 1 Kyseiseen perheeseen kuuluvien moottoreiden eritelmät: Kantamoottori Moottorityyppi Sylinterien lukumäärä Nimellisnopeus (min−1) Polttoaineen syöttö iskua kohti (mm³) Nettonimellisteho (kW) Kierrosnopeus suurimmalla vääntömomentilla (min−1) Polttoaineen syöttö iskua kohti (mm³) Suurin vääntömomentti (Nm) Hidas joutokäyntinopeus (min−1) Sylinterin iskutilavuus (prosentteina kantamoottorin tilavuudesta) 100 (1) Jos ei sovellettavissa, se merkitään. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/41 2. 2 2. 2. 1 Kaasumoottoriperheen nimi:. Kyseiseen perheeseen kuuluvien moottoreiden eritelmät:. Kantamoottori Moottorityyppi Sylinterien lukumäärä Nimellisnopeus (min−1) Polttoaineen syöttö iskua kohti (mg) Nettonimellisteho (kW) Kierrosnopeus suurimmalla vääntömomentilla (min−1) Polttoaineen syöttö iskua kohti (mm³) Suurin vääntömomentti (Nm) Hidas joutokäyntinopeus (min−1) Sylinterin iskutilavuus (prosentteina kantamoottorin tilavuudesta) 100 Sytytyksen ajoitus Pakokaasujen kierrätyksen virtaama Ilmapumppu kyllä/ei Ilmapumpun todellinen virtaama C 173/42 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 MOOTTORIPERHEESEEN KUULUVAN MOOTTORIN OLENNAISET OMINAISUUDET (1) Lisäys 3 1 1. 1 1. 2 1. 3 1. 4 1. 4. 1 1. 4. 2 1. 4. 3 1. 5 1. 6 1. 7 1. 8 1. 9 Moottorin kuvaus Valmistaja:. Valmistajan merkitsemä moottorin numerotunnus:. Toimintaperiaate: nelitahtinen/kaksitahtinen (2) Sylinterien lukumäärä ja järjestely:. Halkaisija:. mm Iskunpituus:. mm Sytytysjärjestys:. Moottorin iskutilavuus:. cm³ Volumetrinen puristussuhde (3):. Piirustus (piirustukset) palotilasta ja männänpäästä:. Otto- ja poistokanavien pienin poikkileikkaus:. cm² Joutokäyntinopeus:. min−1 1. 10 Suurin nettoteho:. kW kierrosnopeudella. min−1 1. 11 1. 12 1. 13 1. 14 Moottorin suurin sallittu kierrosnopeus:. min−1 Suurin nettovääntömomentti:. Nm kierrosnopeudella. min−1 Palamisjärjestelmä: dieselmoottori/ottomoottori (2). Polttoaine: Diesel/nestekaasu/H-ryhmän maakaasu/L-ryhmän maakaasu/HL-ryhmän maa- kaasu (2). 1. 15 Jäähdytysjärjestelmä 1. 15. 1 N e s t e 1. 15. 1. 1 Nesteen tyyppi:. 1. 15. 1. 2 Kiertopumppu (kiertopumput): kyllä/ei (2) 1. 15. 1. 3 Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):. 1. 15. 1. 4 Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa):. 1. 15. 2 I l m a 1. 15. 2. 1 Puhallin: kyllä/ei (2) 1. 15. 2. 2 Ominaisuudet tai merkki (merkit) ja tyyppi (tyypit) (tarvittaessa):. 1. 15. 2. 3 Välityssuhde (välityssuhteet) (tarvittaessa):. 1. 16 Valmistajan sallima lämpötila 1. 16. 1 Nestejäähdytys: korkein ulostulolämpötila:. K 1. 16. 2 Ilmajäähdytys: Vertailupiste:. (1) Ilmoitettava perheen kunkin moottorin osalta. (2) Tarpeeton yliviivataan. (3) Määritetään toleranssi. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/43 Korkein lämpötila vertailupisteessä:. K 1. 16. 3 Ilman korkein lämpötila välijäähdyttimen ulostulokohdassa (tarvittaessa):. K 1. 16. 4 Pakokaasun korkein lämpötila pakoputken (pakoputkien) ja pakosarjan ulkolaipan (ulkolaip- pojen) tai turboahtimen (turboahtimien) liitoskohdassa:. K 1. 16. 5 Polttoaineen lämpötila: vähintään. K, enintään:. K dieselmoottoreiden osalta ruiskutuspumpun syötössä, maakaasulla toimivien kaasumoottorei- den osalta paineentasaajan viimeisessä vaiheessa 1. 16. 6 Polttoaineen paine: vähintään. kPa, enintään:. kPa paineentasaajan viimeisessä vaiheessa, ainoastaan maakaasulla toimivat kaasumoottorit 1. 16. 7 Voiteluaineen lämpötila: vähintään. K, enintään:. K 1. 17 Ahdin: kyllä/ei (1) 1. 17. 1 Merkki:. 1. 17. 2 Tyyppi:. 1. 17. 3 Järjestelmän kuvaus (esimerkiksi suurin ahtopaine, pakokaasun ohivirtausventtiili [tarvitta- essa]): 1. 17. 4 Välijäähdytin: kyllä/ei (1) 1. 18 Imujärjestelmä Suurin sallittu imun alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormi- tuksella direktiivin 80/1269/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/491/ETY (3), mukaisissa käyttöolosuhteissa:. kPa 1. 19 Pakojärjestelmä Suurin sallittu pakokaasun vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormituksella direktiivin 80/1269/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direk- tiivillä 89/491/ETY (3) mukaisissa käyttöolosuhteissa:. kPa Pakojärjestelmän tilavuus:. dm³ 2 2. 1 2. 2 Ilmansaastumisen torjumiseksi toteutetut toimenpiteet Kampikammiokaasujen kierrätyslaite (kuvaus ja piirustukset):. Muut pakokaasunpuhdistuslaiteet (jos sellaisia on eikä niitä mainita muissa kohdissa). 2. 2. 1 Katalysaattori: kyllä/ei (1) 2. 2. 1. 1 Katalysaattoreiden ja katalyyttielementtien lukumäärä:. 2. 2. 1. 2 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) mitat, muoto ja tilavuus:. 2. 2. 1. 3 Katalysaattorin toimintatapa:. 2. 2. 1. 4 Jalometallien kokonaissisältö:. 2. 2. 1. 5 Suhteellinen pitoisuus:. 2. 2. 1. 6 Substraatti (rakenne ja materiaali):. 2. 2. 1. 7 Kennotiheys:. (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) EYVL L 375, 31. 12. 1980, p. 46. (3) EYVL L 238, 15. 8. 1989, p. 43. C 173/44 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 2. 2. 1. 8 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) kotelointityyppi:. 2. 2. 1. 9 Katalysaattorin (katalysaattoreiden) sijainti (paikka ja vertailuetäisyys pakojärjestelmässä):. 2. 2. 2 Happianturi: kyllä/ei (1) 2. 2. 2. 1 Tyyppi:. 2. 2. 3 Ilman suihkutus: kyllä/ei (1) 2. 2. 3. 1 Tyyppi (ilmapulssi, ilmapumppu, jne. ). 2. 2. 4 Pakokaasun takaisinkierrätys: kyllä/ei (1) 2. 2. 4. 1 Ominaisuudet (virtaama jne. ):. 2. 2. 5 Hiukkasloukku: kyllä/ei (1) 2. 2. 5. 1 Hiukkasloukun mitat, muoto ja tilavuus:. 2. 2. 5. 2 Hiukkasloukun tyyppi ja rakenne:. 2. 2. 5. 3 Sijainti (vertailuetäisyys pakojärjestelmässä):. 2. 2. 5. 4 Talteenottomenetelmä tai -järjestelmä, kuvaus ja/tai piirustus:. 2. 2. 6 Muut järjestelmät: kyllä/ei (1) 2. 2. 6. 1 Kuvaus ja toiminta:. 3 3. 1 Polttoaineen syöttö Dieselmoottorit 3. 1. 1 Syöttöpumppu Paine (2):. kPa tai ominaiskaavio (2):. 3. 1. 2 R u i s k u t u s j ä r j e s t e l m ä 3. 1. 2. 1 Pumppu 3. 1. 2. 1. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 1. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 1. 3 Virtausmäärä:. mm³ (2) iskua kohti moottorin kierrosnopeudella. min−1 ja täydellä ruiskutuksella tai ominaiskaavio (1) (2):. Ilmoitetaan käytetty menetelmä: moottorissa/pumppupenkissä (1) Jos moottorissa on ahtopaineen säätö, ilmoitetaan polttoaineen virtausmäärän ja ahtopaineen suhde moottorin kierrosnopeuteen 3. 1. 2. 1. 4 Ruiskutusennakko. 3. 1. 2. 1. 4. 1 Ruiskutusennakon käyrä (2):. 3. 1. 2. 1. 4. 2 Ruiskutuksen staattinen ajoitus (2):. 3. 1. 2. 2 Ruiskutusputkisto 3. 1. 2. 2. 1 Pituus:. mm 3. 1. 2. 2. 2 Sisähalkaisija:. mm 3. 1. 2. 3 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 1. 2. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 3. 3 ”Avautumispaine”. kPa (2) tai ominaiskaavio (1) (2). (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määriteetän toleranssi. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/45 3. 1. 2. 4 Kierroslukusäädin 3. 1. 2. 4. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 2. 4. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 2. 4. 3 Katkaisun aloitusnopeus täydellä kuormituksella:. min−1 3. 1. 2. 4. 4 Suurin kuormittamaton nopeus:. min−1 3. 1. 2. 4. 5 Joutokäyntinopeus:. min−1 3. 1. 3 K y l m ä k ä y n n i s t y s j ä r j e s t e l m ä 3. 1. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 1. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 1. 3. 3 Kuvaus:. 3. 1. 3. 4 Apukäynnistyslaite:. 3. 1. 3. 4. 1 Merkki:. 3. 1. 3. 4. 2 Tyyppi:. 3. 2 3. 2. 1 3. 2. 2 Kaasukäyttöiset moottorit (1):. Polttoaine: maakaasu/nestekaasu (2) Paineentasain (paineentasaimet) tai höyrystin/paineentasain (paineentasaimet) (2) 3. 2. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 2. 3 Paineenalennusvaiheiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 4 Viimeisen vaiheen paine: vähintään. kPa, enintään:. kPa 3. 2. 2. 5 Pääsäätöpisteiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 6 Joutokäynnin säätöpisteiden lukumäärä:. 3. 2. 2. 7 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 3 Polttoaineen syöttö: sekoitusyksikkö/kaasuruiskutus/nesteruiskutus/suoraruiskutus (2) 3. 2. 3. 1 Seoksen säätö:. 3. 2. 3. 2 Järjestelmän kuvaus ja/tai kaavio ja piirustukset:. 3. 2. 3. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 4 Sekoitusyksikkö 3. 2. 4. 1 Numero:. 3. 2. 4. 2 Merkki (merkit):. 3. 2. 4. 3 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 4. 4 Sijainti:. 3. 2. 4. 5 Säätömahdollisuudet:. 3. 2. 4. 6 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 5 Imusarjaruiskutus 3. 2. 5. 1 Ruiskutus: yksipiste/monipiste (2): 3. 2. 5. 2 Ruiskutus: jatkuva/samanaikainen/jaksoittainen (2) 3. 2. 5. 3 Ruiskutuslaitteisto:. (1) Jos järjestelmän kokoonpano on erilainen, toimitetaan vastaavat tiedot (3. 2 kohtaa varten). (2) Tarpeeton yliviivataan. C 173/46 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 2. 5. 3. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 3. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 3. 3 Säätömahdollisuudet:. 3. 2. 5. 3. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 5. 4 Syöttöpumppu (tarvittaessa): 3. 2. 5. 4. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 4. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 4. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti: 3. 2. 5. 5 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 2. 5. 5. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 5. 5. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 5. 5. 3 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 6 Suoraruiskutus 3. 2. 6. 1 Ruiskutuspumppu/paineentasain (1) 3. 2. 6. 1. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 6. 1. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 6. 1. 3 Ruiskutuksen ajoitus:. 3. 2. 6. 1. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 6. 2 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 2. 6. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 6. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 6. 2. 3 Avautumispaine tai ominaiskaavio (2):. 3. 2. 6. 2. 4 Varmennusnumero direktiivin. /. /EY mukaisesti:. 3. 2. 7 Elektroninen säätöyksikkö (Electronic control unit, ECU) 3. 2. 7. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 7. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 7. 3 Säätömahdollisuudet:. 3. 2. 8 Erityislaitteet maakaasua polttoaineena käytettäessä 3. 2. 8. 1 Vaihtoehto 1 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri polttoainekoostumusten osalta): 3. 2. 8. 1. 1 Polttoaineen koostumus: metaani (CH4): etaani (C2H6): propaani (C3H8): butaani (C4H10): C5/C5+: happi (O2): inertti (N2, He, jne): perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia perus:. mooliprosenttia enintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia vähintään. mooliprosenttia (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määriteetän toleranssi. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/47 3. 2. 8. 1. 2 Ruiskutussuutin (ruiskutussuuttimet) 3. 2. 8. 1. 2. 1 Merkki (merkit):. 3. 2. 8. 1. 2. 2 Tyyppi (tyypit):. 3. 2. 8. 1. 3 Muita tietoja (tarvittaessa) 3. 2. 8. 2 Vaihtoehto 2 (ainoastaan, jos moottori on hyväksytty useiden eri polttoainekoostumusten osalta) Venttiilien ajoitus Venttiilien suurin nousu sekä suurimmat avautumis- ja sulkeutumiskulmat suhteessa kuolo- kohtiin tai vastaavat tiedot:. Vertailu- ja/tai asetusalueet (1):. Sytytysjärjestelmä (ainoastaan ottomoottorit) Sytytysjärjestelmän tyyppi: sytytystulpat ja yhteinen puola/sytytystulpat ja erilliset puolat/ puola tulpassa/muu (mikä) (1) Sytytyksen säätöyksikkö Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. Sytytyksen ennakkokäyrä/ennakkokartta (1) (2). Sytytyksen ajoitus (2):. astetta ennen yläkuolokohtaa kierrosnopeudella. min−1 ja alipainesäätimen alipaineella. kPa Sytytystulpat Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. Kärkiväli:. mm Sytytyspuola(t) Merkki (merkit):. Tyyppi (tyypit):. 4 4. 1 4. 2 5 5. 1 5. 2 5. 2. 1 5. 2. 2 5. 3 5. 4 5. 5 5. 5. 1 5. 5. 2 5. 5. 3 5. 6 5. 6. 1 5. 6. 2 (1) Tarpeeton yliviivataan. (2) Määriteetän toleranssi. C 173/48 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 4 MOOTTORIIN LIITTYVIEN AJONEUVON OSIEN OMINAISUUDET 1. 2. 3. 4. Imujärjestelmän alipaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormituk- sella. kPa Pakojärjestelmän vastapaine moottorin nimelliskierrosnopeudella ja 100 prosentin kuormituk- sella. kPa Pakojärjestelmän tilavuus:. cm³ Direktiivin 80/1269/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/ 491/ETY (2), liitteessä I olevan 5. 1. 1 kohdan mukaisissa käyttöolosuhteissa moottorin käyttöä varten tarvittavien apulaitteiden Moottorin eri kierrosnopeuksilla käytetty teho (kW) Jouto- käynti Alhainen nopeus Korkea nopeus Nopeus A (1) Nopeus B (1) Nopeus C (1) Vertailu- nopeus (2) Laite P(a) Moottorin käyttöä varten tarvittavat apulaitteet (vä- hennetään moottorin mita- tusta tehosta) (ks. 5. 1 kohta) (1) ESC-testi. (2) Aionastaan ETC-testi. (1) EYVL L 375, 31. 12. 1980, s. 46. (2) EYVL L 238, 15. 8. 1989, s. 43. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/49 LIITE III TESTAUSMENETTELY 1 JOHDANTO 1. 1 Tässä liitteessä kuvataan menetelmät testattavien moottoreiden kaasu-, hiukkas- ja savupääs- töjen määrittämiseksi. Liitteessä kuvataan kolme testisykliä, joita sovelletaan liitteessä I olevan 6. 2 kohdan säännösten mukaisesti: — ESC-testi, joka muodostuu kolmestatoista tasaisen moodin syklistä, — ELR-testi, joka muodostuu eri nopeuksilla suoritettavista vaihtelevista kuormitusvaiheista, jotka ovat yhden testausmenettelyn kiinteitä osia, ja ne suoritetaan samanaikaisesti, — ETC-testi, joka muodostuu sekunnittaisten siirtymätilojen sarjasta. 1. 2 Testi suoritetaan moottori testipenkkiin asennettuna ja dynamometriin kytkettynä. 1. 3 Mittausperiaate Moottorin pakokaasuista mitattaviin päästöihin kuuluvat kaasumaiset komponentit (hiilimo- noksidi, hiilivetyjen kokonaismäärä ainoastaan dieselmoottoreiden osalta ESC-testissä, metaa- nittomat hiilivedyt ainoastaan diesel- ja kaasumoottoreiden osalta ETC-testissä, metaani ainoastaan kaasumoottoreiden osalta ETC-testissä sekä typen oksidit), hiukkaset (ainoastaan dieselmoottoreiden osalta) ja savu (ainoastaan dieselmoottoreiden osalta ELR-testissä). Tämän lisäksi käytetään merkkikaasuna usein hiilidioksidia osittaisen ja täyslaimennusmene- telmän laimennussuhteen selvittämiseksi. Hyvän insinööritavan mukaisesti suositellaan hiilidi- oksidin yleistä mittausta mittausongelmien havaitsemiseksi testauskäytön aikana. 1. 3. 1 ESC-testi Yllä mainittujen pakokaasupäästöjen määrät mitataan ennalta määrätyssä lämpimän mootto- rin käyttötilannesarjassa ottamalla jatkuvasti näytteitä raakapakokaasusta. Testisykli muodos- tuu useista nopeus- ja tehotiloista, jotka kattavat dieselmoottoreiden typypillisimmät käyttö- olosuhteet. Kunkin moodin aikana määritetään teho, pakokaasun virtaus ja kunkin kaasu- päästön konsentraatio, ja mitatut arvot painotetaan. Hiukkasnäyte laimennetaan käsitellyllä ulkoilmaslla. Koko testin aikana otetaan yksi näyte, joka kerätään sopiviin suodattimiin. Kunkin päästön määrät lasketaan grammoina kilowattituntia kohti tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvatulla tavalla. Lisäksi mitataan NOx kolmessa tutkimuslaitoksen valitsemassa säätöalu- een testauspisteessä (1), ja mitattuja arvoja verrataan valitut testauspisteet sisältävistä testisyk- lin tiloista saatujen laskutoimitusten tuloksiin. NOx-tarkistuksessa varmistetaan moottorin päästöjen hallinnan tehokkuus moottorin tyypillisellä käyttöalueella. 1. 3. 2 ELR-testi Lämpimän moottorin savu määritetään ennalta määrätyssä kuormavastetestissä opasimetrin avulla. Testi muodostuu moottorin kuormittamisesta vakionopeudella 10—100 prosentin kuormalla kolmella eri moottorin kierrosnopeudella. Lisäksi suoritetaan neljäs teknisen tutkimuslaitoksen (1) valitsema kuormitusvaihe, jonka arvoa verrataan aikaisempien kuormi- tusvaiheiden tuloksiin. Savun enimmäismäärä määritetään keskiarvoalgoritmin avulla tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvatulla tavalla. (1) Testipisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. C 173/50 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 1. 3. 3 ETC-testi Edellä mainittujen pakokaasupäästöjen määrät tutkitaan ennalta määrätyssä lämpimän moot- torin siirtymäsyklissä, joka perustuu kuorma- ja linja-autoihin asennettujen moottoreiden maantiekäytön rasitusmalleihin, laimentamalla kokonaispakokaasu ensin käsitellyllä ulkoil- malla. Dynamometriltä saatavia moottorin vääntömomentin ja kierrosnopeuden signaaleja käytetään tehon integroimiseksi suhteessa syklin aikaan, jolloin tulokseksi saadaan moottorin syklin aikana tekemä työ. NOx- ja HC-konsentraatiot syklin aikana määritetään integroimalla analysaattorin signaali. CO-, CO2- ja NMHC-konsentraatiot voidaan määrittää joko integroi- malla analysaattorin signaali tai ottamalla pussinäytteitä. Hiukkaspäästöistä kerätään suhteel- linen näyte sopiviin suodattimiin. Laimennetun pakokaasun virtaus syklin aikana määritetään pilaannuttavien aineiden massapäästöarvojen laskemiseksi. Massapäästöarvot suhteutetaan moottorin työhön kunkin pilaannuttavan aineen päästön määrittämiseksi grammoina kilowat- tituntia kohti tämän liitteen lisäyksessä 2 kuvatulla tavalla. 2 TESTIOLOSUHTEET 2. 1 Moottorin testiolosuhteet 2. 1. 1 Moottorin imuilman absoluuttinen lämpötila Ta kelvineinä ja kuiva ilmanpaine kilopascaleina (kPa) mitataan, ja muuttuja F määritetään seuraavasti: a) dieselmoottorit: Luonnollinen ilmanotto ja mekaanisesti ahdetut moottorit: F =(99 298)0,7 ps) *( Ta Turboahdetut moottorit, joko imuilman jäähdytyksellä tai ilman sitä: ps)0,7 F =(99 298)1,5 *( Ta b) kaasumoottorit: ps)1,2 F =(99 298)0,6 *( Ta 2. 1. 2 Testin kelpoisuus Jotta testiä voitaisiin pitää kelpoisena, muuttujan F on oltava seuraavien edellytysten mukainen: 0,96 # F # 1,06 2. 2 Ahtoilman jäähdytyksellä varustetut moottorit Ahtoilman lämpötila kirjataan, ja sen tulee olla ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla ± 5 K:n sisällä liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 1. 16. 3 kohdassa määritetystä ahtoilman enimmäislämpötilasta. Jäähdytysväliaineen lämpötilan on oltava vähintään 293 K (20 °C). Jos käytössä on testauslaitoksen järjestelmä tai ulkoinen puhallin, ahtoilman lämpötilan tulee olla ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla ± 5 K:n sisällä liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 1. 16. 3 kohdassa määritetystä ahtoilman enimmäislämpötilasta. Edellä mainittujen edellytysten täyttämiseksi käytettyjä ahtoilman jäähdyttimen asetuksia on käytet- tävä koko testisyklin ajan. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/51 2. 3 Moottorin ilman imujärjestelmä Moottorissa on käytettävä ilman imujärjestelmää, joka rajoittaa ilman imun korkeintaan ± 300 Pa:iin moottorin ylärajasta, kun moottori toimii ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeu- della ja täydellä kuormalla. 2. 4 Moottorin pakojärjestelmä Moottorissa on käytettävä pakojärjestelmää, jonka vastapaine on korkeintaan ± 650 Pa moottorin ylärajasta, kun moottori toimii ilmoitetun enimmäistehon kierrosnopeudella ja täydellä kuormalla, ja jonka tilavuus on ± 40 prosentin tarkkuudella sama kuin valmistajan määrittämä. Testauslaitoksen järjestelmää voidaan käyttää, jos sen avulla saavutetaan moot- torin todelliset toimintaolosuhteet. Pakojärjestelmän on oltava pakokaasun näytteenottoa koskevien, liitteen III lisäyksessä 4 olevan 3. 4 kohdan ja liitteessä V olevan 2. 2. 1 kohdan, EP ja 2. 3. 1 kohdan, EP vaatimusten mukainen. Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, pakoputken halkaisijan on oltava sama kuin käytössä olevissa laitteissa vähintään 4 pakoputken halkaisijaa virtaussuuntaa vastaan jälkikäsittelylaitteen sisältävän paisuntakammion syöttöaukosta lähtien. Etäisyys pakosarjan laipasta tai turboahtimen poistoaukolta jälkikäsittelylaitteeseen on oltava sama kuin ajoneuvokokoonpanossa tai valmistajan ilmoittamien, etäisyyttä koskevien määritelmien sisällä. Pakokaasujen vastapaineen tai rajoituksen on oltava edellä mainittujen perusteiden mukainen, ja siihen voidaan asettaa venttiili. Jälkikäsittelysäiliö voidaan poistaa harjoitustes- tien ja moottorin määrityskäytön ajaksi, ja se voidaan korvata vastaavalla epäaktiivista katalysaattoritukea sisältävällä säiliöllä. 2. 5 Jäähdytysjärjestelmä Testissä on käytettävä tilavuudeltaan sellaista moottorin jäähdytysjärjestelmää, joka riittää moottorin valmistajan ilmoittaman normaalin käyntilämpötilan säilyttämiseen. 2. 6 Voiteluöljy Testissä käytettävän voiteluöljyn eritelmät on kirjattava ja esitettävä yhdessä testin tulosten kanssa kuten liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 7. 1 kohdassa määritetään. 2. 7 Polttoaine Polttoaineen on oltava liitteessä IV määritettyä vertailupolttoainetta. Valmistajan on määritettävä polttoaineen lämpötila ja mittauspiste liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 1. 16. 5 kohdassa annetuissa rajoissa. Polttoaineen lämpötilan on oltava vähintään 306 K (33 °C). Jos polttoaineen lämpötilaa ei ole määritetty, sen on oltava 311 K ± 5 K (38 °C ± 5 °C) polttoaineen syötön tuloaukolla. 2. 8 Pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmän testaus Jos moottorissa on pakokaasun jälkikäsittelyjärjestelmä, testisyklin (testisyklien) aikana mitattujen pakokaasupäästöjen on vastattava käyttöolosuhteiden päästöjä. Jos tätä ei voida saavuttaa yhdellä testisyklillä (esimerkiksi kun hiukkassuodatin on ajoittain regeneroituva), on suoritettava useita testisyklejä, joiden tuloksista otetaan keskiarvot ja/tai ne painotetaan. Moottorin valmistaja ja tekninen tutkimuslaitos sopivat hyvän insinööritavan mukaisesta tarkasta menettelytavasta. C 173/52 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 1 ESC- JA ELR-TESTISYKLIT 1 MOOTTORIN JA DYNAMOMETRIN ASETUKSET 1. 1 Moottorin kierrosnopeuksien A, B ja C määrittäminen Valmistajan on ilmoitettava moottorin kierrosnopeudet A, B ja C seuraavien säännösten mukaisesti: Suuri nopeus nhi määritetään laskemalla 70 prosenttia liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 8. 2 kohdassa määritetystä ilmoitetusta suurimmasta nettotehosta P(n). Suurin moottorin kierrosnopeus, jolla tämä tehoarvo esiintyy tehokäyrällä, määritetään kierrosno- peudeksi nhi. Alhainen nopeus nlo määritetään laskemalla 50 prosenttia liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 8. 2 kohdassa määritetystä ilmoitetusta suurimmasta nettotehosta P(n). Alhaisin moottorin kier- rosnopeus, jolla tämä tehoarvo esiintyy tehokäyrällä, määritetään kierrosnopeudeksi nlo. Moottorin kierrosnopeudet A, B ja C lasketaan seuraavasti: Nopeus A = nlo + 25 % (nhi - nlo) Nopeus B = nlo + 50 % (nhi - nlo) Nopeus C = nlo + 75 % (nhi - nlo) Nopeudet A, B ja C voidaan varmentaa jommalla kummalla seuraavista menetelmistä: a) Muut testikohdat on mitattava direktiivin 80/1269/ETY mukaisen moottorin tehon hyväksynnän aikana nopeuksien nhi ja nlo määrittämiseksi tarkasti. Suurin teho, nhi ja nlo on määritettävä tehokäyrästä, ja moottorin kierrosnopeudet A, B ja C lasketaan yllä olevien säännösten mukaisesti. b) Moottorin koko kuormituskäyrä kartoitetaan kuormittamattoman enimmäisnopeuden ja joutokäynnin välillä käyttäen vähintään viittä mittauspistettä tuhannen kierroksen käynti- nopeusalaa kohti sekä mittauspisteitä ± 50 kierroksen sisällä ilmoitetun enimmäistehon nopeudesta. Suurin teho, nhi ja nlo määritetään kyseisestä kartoituskäyrästä, ja moottorin kierrosnopeudet A, B ja C lasketaan yllä olevien säännösten mukaisesti. Jos mitatut moottorin kierrosnopeudet vaihtelevat enintään ± 3 prosenttia moottorin valmis- tajan ilmoittamista moottorin kierrosnopeuksista, päästötestissä käytetään ilmoitettuja kier- rosnopeuksia. Jos toleranssi ylittyy jollakin moottorin kierrosnopeudella, päästötestissä käyte- tään mitattuja moottorin kierrosnopeuksia. 1. 2 Dynamometrin asetusten määrittäminen Täyskuormituksen vääntömomenttikäyrä määritetään kokeellisesti eri testitilojen vääntömo- menttiarvojen laskemiseksi liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 8. 2 1 kohdassa määritetyissä netto-olosuhteissa. Mahdollisten moottorin käyttämien laitteiden käyttöteho otetaan laskuissa huomioon. Kunkin testimoodin dynamometriasetukset lasketaan seuraavan kaavan avulla: L 100 L 100 s = P(n) * s = P(n) * jossa jos testi suoritetaan netto-olosuhteissa, + (P(a) – P(b)) jos testiä ei suoriteta netto-olosuhteissa, s = dynamometrin asetus, kW P(n) = liitteen II lisäyksessä 1 olevassa 8. 2. kohdassa tarkoitettu moottorin nettoteho, kW L = 2. 7. 1 kohdassa tarkoitettu prosentuaalinen kuormitus, % P(a) = liitteen II lisäyksessä 1 olevan 6. 1 kohdan mukaisesti asennettavien apulaitteiden käyttöteho P(b) = liitteen II lisäyksessä 1 olevan 6. 2 kohdan mukaisesti poistettavien apulaitteiden käyttöteho 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/53 2 ESC-TESTIKÄYTTÖ Valmistajan pyynnöstä voidaan suorittaa harjoitustesti, jonka aikana moottori ja pakoput- kisto mukautetaan ennen mittaussykliä. 2. 1 Näytteenottosuodattimien valmisteleminen Kukin suodatin (suodatinpari) sijoitetaan vähintään tuntia ennen testiä suljettuun mutta sinetöimättömään petrimaljaan, joka asetetaan punnituskammioon vakautumaan. Vakautus- ajan lopussa kukin suodatin (suodatinpari) punnitaan ja niiden taarapaino kirjataan. Tämän jälkeen suodatin (suodatinpari) varastoidaan suljettuun petrimaljaan tai sinetöityyn suodatin- telineeseen siihen asti, kunnes sitä käytetään testauksessa. Jos suodatinta (suodatinparia) ei käytetä kahdeksan tunnin kuluessa punnituskammiosta poistamisesta, se on käsiteltävä ja punnittava uudelleen ennen käyttöä. 2. 2 Mittauslaitteiston asentaminen Instrumentaatio ja näytteenottimet asennetaan vaatimusten mukaisesti. Jos käytössä on pakokaasun laimennuksen täysvirtauslaimennusjärjestelmä, järjestelmään on liitettävä perä- putki. 2. 3 Laimennusjärjestelmän ja moottorin käynnistäminen Laimennusjärjestelmä ja moottori on käynnistettävä ja lämmitettävä valmistajan suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti, kunnes kaikki paineet ja lämpötilat ovat vakautuneet enimmäistehoon. 2. 4 Hiukkasten keräämisjärjestelmän käynnistäminen Hiukkasten keräämisjärjestelmä käynnistetään ja asetetaan ohitusasentoon. Laimennusilman hiukkasten taustataso voidaan määrittää johtamalla laimennusilmaa hiukkassuodattimien läpi. Jos käytetään suodatettua laimennusilmaa, voidaan tehdä yksi mittaus ennen testiä tai sen jälkeen. Jos laimennusilmaa ei suodateta, mittaukset voidaan tehdä ennen testiä sekä sen jälkeen ja laskea tulosten keskiarvo. 2. 5 Laimennussuhteen säätäminen Laimennusilma säädetään siten, että laimennetun pakokaasun välittömästi ennen ensisijaista suodatinta mitattu lämpötila ei missään moodissa ole suurempi kuin 325 K (52 °C). Laimennussuhteen (q) on oltava vähintään 4. Järjestelmissä, joissa laimennussuhteen säätö toteutetaan mittaamalla CO2- tai NOx-konsen- traatio, laimennusilman CO2- tai NOx-konsentraatiomittausten alku- ja loppumittausten tulokset saavat erota toisistaan enintään 100 ppm (CO2) tai 5 ppm (NOx). 2. 6 Analysaattoreiden tarkistus Päästöanalysaattorit on nollattava ja kohdistettava. 2. 7 Testisykli 2. 7. 1 Testimoottorin dynamometrikäytössä on noudatettava seuraavaa 13-moodista sykliä. C 173/54 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Moodin numero Moottorin kierrosnopeus Prosentuaalinen kuorma Painotuskerroin Moodin pituus 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Joutokäynti A B B A A A B B C C C C — 100 50 75 50 75 25 100 25 100 25 75 50 0,15 0,08 0,10 0,10 0,05 0,05 0,05 0,09 0,10 0,08 0,05 0,05 0,05 4 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2 minuuttia 2. 7. 2 Testisarja Testisarja käynnistetään. Testi suoritetaan 2. 7. 1 kohdassa asetetussa tilojen numerojärjestyk- sessä. Moottoria on käytettävä kussakin moodissa määrätty aika, ja moottorin kierrosnopeuden ja kuormituksen muutokset on tehtävä moodin 20 ensimmäisen sekunnin aikana. Määritetty kierrosnopeus on säilytettävä ± 50 kierroksen tarkkuudella, ja määritetty vääntömomentti on säilytettävä ± 2 prosentin tarkkuudella testinopeuden suurimmasta vääntömomentista. Valmistajan pyynnöstä testisarja voidaan toistaa riittävän monta kertaa suuremman hiukkas- massan keräämiseksi suodattimeen. Valmistajan on toimitettava tarkka kuvaus tietojen arvioinnista ja laskutoimituksista. Kaasupäästöt määritetään ainoastaan ensimmäisen testisyk- lin aikana. 2. 7. 3 Analysaattorin tulokset Analysaattoreiden tulokset on tallennettava nauhapiirturilla tai mitattava vastaavalla tiedon- keruujärjestelmällä pakokaasun virratessa analysaattoreiden läpi koko testisyklin ajan. 2. 7. 4 Hiukkasnäytteiden otto Koko testimenettelyn aikana käytetään yhtä suodatinparia (ensisijainen suodatin ja toissijai- nen suodatin, ks. liitteen III lisäys 4). Testisyklin menettelytavassa määritetyt moodikohtaiset painotuskertoimet on otettava huomioon ottamalla syklin kunkin yksittäisen moodin pako- kaasun massavirtaan suhteessa oleva näyte. Tämä voidaan toteuttaa säätämällä näytteen virtausta, näytteenottoaikaa ja/tai laimennussuhdetta siten, että 5. 6 kohdassa tarkoitettujen tehollisten painotuskertointen perusteet saavutetaan. Moodikohtaisen näytteenottoajan on oltava vähintään 4 sekuntia/painotuskertoimen arvo 0,01. Näyte on otettava kussakin moodissa mahdollisimman myöhään. Hiukkasten keräämi- nen on lopetettava enintään 5 sekuntia ennen moodin loppua. 2. 7. 5 Moottorin tila Kunkin moodin aikana on kirjattava moottorin kierrosnopeus ja kuormitus, imuilman lämpötila ja alipaine, pakokaasun lämpötila ja vastapaine, polttoaineen virtaus ja ilman tai pakokaasun virtaus, ahtoilman lämpötila, polttoaineen lämpötila sekä kosteus siten, että kierrosnopeus- ja kuormitusvaatimukset (ks. 2. 7. 2 kohta) täyttyvät hiukkasnäytteen oton aikana tai joka tapauksessa kunkin moodin viimeisen minuutin aikana. Muut laskutoimituksiin mahdollisesti tarvittavat tiedot on kirjattava (ks. 4 ja 5 kohta). 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/55 2. 7. 6 Valvonta-alueen NOx-tarkistus Valvonta-alueen NOx-tarkistus on suoritettava välittömästi sen jälkeen, kun moodi 13 on suoritettu. Moottoria on vakautettava moodissa 13 kolmen minuutin ajan ennen mittausten aloittamista. Valvonta-alueella on tehtävä kolme mittausta eri mittauspisteissä, jotka tekninen tutkimuslaitos valitsee (1). Kunkin mittauksen ajan on oltava kaksi minuuttia. Mittauksen menettelytapa on samanlainen kuin 13-moodisen syklin NOx-mittaus, ja se on suoritettava tämän lisäyksen 2. 7. 3, 2. 7. 5 ja 4. 1 kohdan sekä liitteen III lisäyksessä 4 olevan 3 kohdan mukaisesti. Laskutoimitukset on suoritettava 4 kohdan mukaisesti. 2. 7. 7 Analysaattorien uusintatarkistus Uusintatarkistuksessa päästötestin jälkeen on käytettävä nollakaasua ja samaa vertailukaasua. Testi katsotaan hyväksyttäväksi, jos ennen testiä ja testin jälkeen saatujen tulosten ero on alle 2 prosenttia vertailukaasun arvosta. 3 ELR-TESTIKÄYTTÖ 3. 1 Mittauslaitteiden asentaminen Opasimetri ja mahdolliset näyteanturit asennetaan äänenvaimentimen tai mahdollisesti asen- netun jälkikäsittelylaitteen jälkeen mittauslaitteiden valmistajan yleisten asennusohjeiden mukaisesti. Lisäksi ISO-normin DIS 11614 10 kohdan vaatimukset on otettava soveltuvin osin huomioon. Ennen nollauksen ja asteikon tarkistamista opasimetri on lämmitettävä ja vakautettava laitteen valmistajan suositusten mukaisesti. Jos opasimetri on varustettu puhdistusilmajärjes- telmällä mittausoptiikan nokeentumisen estämiseksi, myös tämä järjestelmä on aktivoitava ja säädettävä valmistajan suositusten mukaisesti. 3. 2 Opasimetrin tarkistaminen Nollauksen ja asteikon tarkistukset on tehtävä opasiteetin lukematilassa, sillä opasiteettiastei- kossa on kaksi helposti määritettävää kalibrointipistettä eli nollan prosentin ja sadan prosentin opasiteetti. Tämän jälkeen lasketaan oikea valonabsorptiokerroin mitatun opasitee- tin ja opasimetrin valmistajan antaman LA-arvon mukaisesti, kun laite palautetaan k- lukematilaan testausta varten. Kun opasimetrin valokiilan edessä ei ole esteitä, opasiteettiarvon lukemaksi on säädettävä arvo 0,0 % 6 1,0 %. Kun valoa estetään pääsemästä vastaanottimeen, opasiteettiarvon lukemaksi on asetettava 100,0 % 6 1,0 %. 3. 3 Testisykli 3. 3. 1 Moottorin vakioiminen Moottori ja järjestelmä on lämmitettävä enimmäisteholla moottorin muuttujien vakioimiseksi moottorin valmistajan suositusten mukaisiksi. Esivakiointivaiheen pitäisi myös estää pakokaa- sujärjestelmään aikaisemmista testeistä jääneiden kertymien vaikutus varsinaiseen mittauk- seen. Kun moottori on vakioitu, sykli on aloitettava 20 ± 2 sekunnin kuluessa esivakiointivaiheen jälkeen. Valmistajan pyynnöstä voidaan suorittaa harjoitustesti moottorin lisävakioimiseksi ennen mittaussykliä. (1) Testipisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. C 173/56 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 3. 2 Testisarja Testi koostuu kolmen kuormitusvaiheen sarjasta kullakin kolmesta moottorin kierrosnopeu- desta A (sykli 1), B (sykli 2) ja C (sykli 3), jotka on määritetty liitteessä III olevan 1. 1 kohdan mukaisesti; niiden jälkeen seuraa valvonta-alueeseen kuuluvalla nopeudella ja teknisen tutki- muslaitoksen valitsemalla 10—100 prosentin kuormituksella suoritettava sykli 4. Testimoot- torin dynamometrikäytössä on noudatettava kuvassa 3 esitettävää jaksoa. Kuva 3 ELR-testin kulku Sykli 1 Sykli 2 Sykli 3 Sykli 4 Valittu piste Nopeus C B A 100 % Kuor- mitus 10 % a) Moottoria on käytettävä nopeudella A ja 10 prosentin kuormalla 20 ± 2 sekunnin ajan. Määritetty kierrosnopeus on säilytettävä ± 20 kierroksen tarkkuudella ja määritetty vääntömomentti on säilytettävä ± 2 prosentin tarkkuudella testinopeuden enimmäisvään- tömomentista. b) Edellisen lohkon lopussa kierrosnopeuden säätövipu on siirrettävä nopeasti täysin auki -asentoon, jossa se on pidettävä 10 ± 1 sekunnin ajan. Dynamometrissä on käytettävä sopivaa kuormaa moottorin kierrosnopeuden pitämiseksi vakiona ± 150 kierroksen tarkkuudella kolmen ensimmäisen sekunnin ajan ja ± 20 kierroksen tarkkuudella lohkon loppuosan ajan. c) Kohdissa a ja b kuvattu jakso on toistettava kaksi kertaa. d) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä kierrosnopeudelle B ja 10 prosentin kuormalle 20 ± 2 sekunnin kuluessa. e) Jakso kohdasta a kohtaan c on suoritettava moottorin toimiessa kierrosnopeudella B. f) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä kierrosnopeudelle C ja 10 prosentin kuormalla 20 ± 2 sekunnin kuluessa. g) Jakso kohdasta a kohtaan c on suoritettava moottorin toimiessa kierrosnopeudella C. h) Kun kolmas kuormitusvaihe on suoritettu, moottori on säädettävä valitulle kierrosnopeu- delle ja mille tahansa yli 10 prosentin kuormalle 20 ± 2 sekunnin kuluessa. i) Jakso kohdasta a kohtaan c on suoritettava moottorin toimiessa valitulla kierrosnopeu- della. 3. 4 Syklin kelpoisuus Kunkin testinopeuden keskisavuarvojen suhteellisten vakiopoikkeamien (kunkin testinopeu- den kolmesta peräkkäisestä kuormitus vaiheesta 6. 3. 3 kohdan mukaisesti lasketut SVA, SVB, SVC) on oltava joko vähemmän kuin 15 prosenttia keskiarvosta tai vähemmän kuin 10 prosenttia liitteen I taulukossa 1 esitetystä raja-arvosta sen mukaan, kumpi on suurempi. Jos ero on suurempi, jakso on toistettava, kunnes kaikki kolme peräkkäistä kuormitusvaihetta täyttävät kelpoisuusperusteet. (1) Testipisteet on valittava hyväksyttyjen tilastollisten satunnaismenetelmien avulla. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/57 3. 5 Opasimetrin uusintatarkistus Opasimetrin testin jälkeinen nollapisteen poikkeama saa olla enintään ± 5,0 prosenttia liitteen I taulukossa 1 esitetystä raja-arvosta. 4 KAASUPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN 4. 1 Tietojen arviointi Kaasupäästöjen arvioimiseksi kunkin moodin viimeisen 30 sekunnin kaaviolukemasta on otettava keskiarvo, ja hiilivetyjen (HC), hiilimonoksidin (CO) ja typen oksidien (NOx) keskimääräiset konsentraatiot (conc) kunkin jakson aikana on määritettävä keskimääräisistä kaaviolukemista ja vastaavista kalibrointiedoista. Toista kirjaamistapaa voidaan käyttää, jos se varmistaa vastaavanlaisen tietojen hankinnan. Valvonta-alueen NOx-tarkistuksessa edellä mainittuja vaatimuksia sovelletaan ainoastaan typen oksideihin. Pakokaasun virtaus GEXHW tai laimennetun pakokaasun virtaus GTOTW, jos sitä käytetään, on määritettävä liitteen III lisäyksessä 4 olevan 2. 3 kohdan mukaisesti. 4. 2 Kuiva/kostea korjaus Mitattu konsentraatio on muunnettava kosteaksi seuraavien kaavojen avulla, jos konsentraa- tiota ei ole mitattu kosteana. conc (kostea) = Kw * conc (kuiva) Raakapakokaasun osalta: KW,r =(1 − FFH * GFUEL GAIRD) − KW2 ja FFH = 1,969 (1 + GFUEL GAIRW) Laimennetun pakokaasun osalta: KW,e,1 =(1 − HTCRAT * CO2%(kostea) 200 ) − KW1 tai KW,e,2 =( (1 − KW1) 1 + HTCRAT * CO2%(kuiva) 200 ) Laimennusilman osalta KW,d = 1 − KW1 KW1 = 1,608 * Hd 1 000 + (1,608 * Hd) Hd = 6,220 * Rd * pd pB − pd * Rd * 10−2 jossa Imuilman osalta (jos eri kuin laimennus- ilma) KW,a = 1 − KW2 KW2 = 1,608 * Ha 1 000 + (1,608 * Ha) Ha = 6,220 * Ra * pa pB − pa * Ra * 10−2 Ha, Hd = veden määrä grammoina/kg kuivaa ilmaa Rd, Ra = laimennus-/imuilman suhteellinen kosteus, % pd, pa = laimennus-/imuilman kylläisen höyryn paine, kPa pB = barometrinen kokonaispaine, kPa C 173/58 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 4. 3 Kosteuden ja lämpötilan NOx-korjaus Koska NOx-päästöt riippuvat ulkoilman olosuhteista, NOx-konsentraatioon on tehtävä seu- raavan kaavan mukaiset ulkoiman lämpötilan ja kosteuden mukaiset korjaukset: KH,D = 1 1 + A * (Ha − 10,71) + B * (Ta − 298) kun: = −0,209 GFUEL/GAIRD + 0,00954, A = 0,309 GFUEL/GAIRD − 0,0266, B Ta = ilman lämpötila, K Ha = imuilman kosteus, veden määrä grammoina/kg kuivaa ilmaa jossa Ha = 6,220 * Ra * pa (pB − pa) * Ra * 10−2 Ra = imuilman suhteellinen kosteus, % pa = imuilman kylläisen höyryn paine, kPa pB = barometrinen kokonaispaine, kPa 4. 4 Päästöjen massavirtauksien laskeminen Kunkin moodin päästöjen massavirtaus (g/h) lasketaan seuraavasti olettaen, että pakokaasun tiheys lämpötilassa 273 K (0 °C) ja 101, 3 kPa:n paineessa on 1,293 kg/m³: (1) NOx mass = 0,001587 * NOx conc * KH,D * GEXHW (2) COmass = 0,000966 * COconc * GEXHW (3) HCmass = 0,000479 * HCconc * GEXHW jossa NOx conc, COconc, HCconc (1) ovat keskimääräisiä konsentraatioita (ppm) raakapakokaa- sussa 4. 1 kohdan mukaisesti määritettynä. Jos kaasupäästöt on vaihtoehtoisesti määritetty täysvirtauslaimennusjärjestelmän avulla, on sovellettava seuraavia kaavoja: (1) NOx mass = 0,001587 * NOx conc * KH,D * GTOTW (2) COmass = 0,000966 * COconc * GTOTW (3) HCmass = 0,000479 * HCconc * GTOTW jossa NOx conc, COconc, HCconc (1) ovat kuin moodin keskimääräisiä taustakorjattuja konsen- traatioita (ppm) laimennetussa pakokaasussa tämän I liitteen III lisäyksessä 2 olevan 4. 3. 1. 1 kohdan mukaisesti määritettynä. 4. 5 Spesifisten päästöjen laskeminen Päästöt (g/kWh) on laskettava kaikille komponenteille erikseen seuraavasti: NOx = Σ NOx, mass * WFi Σ P(n)i * WFi CO = Σ COmass * WFi Σ P(n)i * WFi HC = Σ HCmass * WFi Σ P(n)i * WFi Edellä olevassa laskussa käytetyt painotuskertoimet (WF) ovat 2. 7. 1 kohdan mukaiset. (1) Perustuu C1-ekvivalenttiin. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/59 4. 6 Pinta-alan tarkistusarvojen laskeminen NOx-päästöt on mitattava ja laskettava 4. 6. 1 kohdan mukaisesti kolmessa 2. 7. 6 kohdan mukaan valitussa tarkistupisteessä, ja ne on myös määritettävä interpoloimalla vastaavaa tarkistuspistettä lähinnä olevista testisyklin moodeista 4. 6. 2 kohdan mukaisesti. Mitattuja arvoja on sitten verrattava interpoloituihin arvoihin 4. 6. 3 kohdan mukaisesti. 4. 6. 1 Spesifisen päästön laskeminen Kukin tarkistuspisteen (Z) NOx-päästöt on laskettava seuraavasti: NOx mass,Z = 0,001587 * NOx conc,Z * KH,D * GEXHW NOx,Z = NOx mass,Z/P(n)Z 4. 6. 2 Testisyklin päästöarvon määrittäminen Kunkin tarkistuspisteen NOx-päästöt on interpoloitava valitun tarkistuspisteen Z kattavan testisyklin neljästä lähimmästä moodista kuten kuvassa 4 esitetään. Kyseisissä moodeissa (R, S, T, U) sovelletaan seuraavia määritelmiä: Nopeus (R) Nopeus (S) Prosentuaalinen kuorma (R) Prosentuaalinen kuorma (T) = Nopeus (T) = nRT = Nopeus (U) = nSU = Prosentuaalinen kuorma (S) = Prosentuaalinen kuorma (U). Valitun tarkistuspisteen Z NOx-päästöt on laskettava seuraavasti: EZ = ERS + (ETU − ERS) · (MZ − MRS) / (MTU − MRS) ja: jossa: ETU = ET + (EU − ET) · (nZ − nRT) / (nSU − nRT) ERS = ER + (ES − ER) · (nZ − nRT) / (nSU − nRT) MTU = MT + (MU − MT) · (nZ − nRT) / (nSU − nRT) MRS = MR + (MS − MR) · (nZ − nRT) / (nSU − nRT) ER, ES, ET, EU = tarkistuspisteen kattavien moodien 4. 6. 1 kohdan mukaisesti lasketut spesifiset NOx-päästöt MR, MS, MT, MU = moottorin vääntömomentti tarkistuspisteen kattavissa moodeissa Kuva 4 NOx-tarkistuspisteen interpolointi Vääntömomentti Pyörimisnopeus Z C 173/60 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 4. 6. 3 NOx-päästöarvojen vertailu Tarkistuspisteen Z mitattua spesifistä NOx-päästöä Z (NOx,Z) verrataan interpoloituun arvoon (EZ) seuraavasti: NOx,diff = 100 * (NOx,z − Ez) / Ez 5 5. 1 HIUKKASPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN Tietojen arviointi Suodattimien näytteiden kokonaismassat (MSAM,i) kirjataan kussakin moodissa hiukkasten arvioimiseksi. Suodattimet on palautettava punnituskammioon, jossa niitä vakautetaan vähintään yhden ja enintään 80 tunnin ajan, jonka jälkeen ne punnitaan. Suodattimien bruttopaino kirjataan ja siitä vähennetään suodattimien taarapaino (ks. tämän lisäyksen 2. 1 kohta). Hiukkasten massa Mf on ensisijaiseen suodattimeen ja toissijaiseen suodattimeen jääneiden hiukkasten massan summa. Jos taustakorjausta käytetään, suodattimen läpi virtaavan laimennusilman massa (MDIL) ja hiukkasten massa (Md) on kirjattava. Jos mittauksia on tehty enemmän kuin yksi, kerroin Md/MDIL on laskettava kullekin yksittäiselle mittaukselle ja arvoista on otettava keskiarvo. 5. 2 Osavirtauslaimennusjärjestelmä Lopulliset, raportoitavat hiukkaspäästöjen testitulokset on määritettävä seuraavien vaiheiden avulla. Koska laimennussuhteen säädössä voi käyttää eri tapoja, arvo GEDFW voidaan laskea eri tavoin. Kaikkien laskutapojen on perustuttava näytteenottoajan yksittäisten moodien keskiarvoille. 5. 2. 1 Isokineettiset järjestelmät GEDFW,i = GEXHW,i * qi qi = GDILW,i + (GEXHW,i * r) (GEXHW,i * r) jossa r vastaa isokineettisen anturin ja pakoputken poikkileikkauksen pinta-alan arvojen suhdetta: 5. 2. 2 Järjestelmät, joissa mitataan CO2- tai NOx-konsentraatio R = Ap AT GEDFW,i = GEXHW,i * qi qi = concE,i − concA,i concD,i − concA,i jossa concE = merkkikaasun kostea konsentraatio raakapakokaasussa concD = merkkikaasun kostea konsentraatio laimennetussa pakokaasussa concA = merkkikaasun kostea konsentraatio laimennusilmassa Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi tämän lisäyksen 4. 2 kohdan mukaisesti. 5. 2. 3 Järjestelmät, joissa käytetään CO2-mittausta ja hiilitasapainomenetelmää (1) GEDFW,i = 206,5 * GP. AINE,i CO2D,i − CO2A,i jossa CO2D = laimennetun pakokaasun CO2-konsentraatio CO2A = laimennusilman CO2-konsentraatio (kostea konsentraatio, tilavuusprosentteina) (1) Arvo koskee ainoastaan liitteessä IV määritettyä vertailupolttoainetta. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/61 Tämä yhtälö perustuu hiilitasapaino-oletukseen (moottoriin johdetut hiiliatomit päästetään hiilidioksidina) ja määritetään seuraavasti: ja GEDFW,i = GEXHW,i * qi qi = 206,5 * GFUEL,i GEXHW,i * (CO2D,i − CO2A,i) 5. 2. 4 Järjestelmät, joissa käytetään virtauksen mittausta GEDFW,i = GEXHW,i * qi qi = GTOTW,i (GTOTW,i − GDILW,i) 5. 3 Täysvirtauslaimennusjärjestelmä Raportoitavat hiukkaspäästöjen testitulokset on määritettävä seuraavien vaiheiden avulla. Kaikkien laskutapojen on perustuttava näytteenottoajan yksittäisten moodien keskiarvoihin. GEDFW,i = GTOTW,i 5. 4 Hiukkasten massavirran laskeminen Hiukkasten massavirta on laskettava seuraavasti: PTmass = Mf MSAM * GEDFW 1000 jossa GEDFW = Σi = n i = 1 GEDFW,i * WFi MSAM = Σi = n i = 1 MSAM,i i = 1,. n määritettynä testisyklin ajalta laskemalla yhteen yksittäisten moodien keskiarvot näytteenotto- ajalta. Hiukkasten massavirran taustakorjaus voidaan tehdä seuraavasti: PTmass =[ Mf MSAM −( Md MDIL *( Σi = n i = 1(1 − 1 DFi) * WFi))] * GEDFW 1000 Jos mitauksia tehdään enemmän kuin yksi, (Md/MDIL) on korvattava yhtälöllä (Md/MDIL). Dfi = 13,4/(concCO2 + (concCO + concHC)*10−4) yksittäisissä moodeissa tai Dfi = 13,4/concCO2 yksittäisissä moodeissa 5. 5 Spesifisen päästön laskeminen Hiukkaspäästöt on laskettava seuraavasti: PT = PTr Σ P(n) C 173/62 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 5. 6 Tehollinen painotuskerroin Kunkin moodin tehollinen painotuskerroin WFE,i lasketaan seuraavasti WFE,i = MSAM,i * GEDFW MSAM * GEDFW,i Tehollisten painotuskertoimien arvo saa poiketa enintään ± 0,003 (± 0,005 joutokäyntitilassa) 2. 7. 1 kohdassa luetelluista painotuskertoimista. 6 6. 1 SAVUARVOJEN LASKEMINEN Besselin algoritmi Besselin algoritmia on käytettävä yhden sekunnin keskiarvojen laskemiseksi hetkellisistä savulukemista 6. 3. 1 kohdan mukaisesti muunnettuna. Algoritmi emuloi toisen kertaluvun alipäästösuodatinta, ja sen käyttö vaatii iteroituja laskutoimituksia kertoimien määrittämi- seksi. Kyseiset kertoimet ovat opasimetrijärjestelmän vasteajan ja näytteenottotaajuuden funktio. Tämän vuoksi 6. 1. 1 kohdan toimenpiteet on toistettava aina, kun vasteaika ja/tai näytteenottotaajuus muuttuu. 6. 1. 1 Suodattimen vasteajan ja Besselin vakioiden laskeminen Tarvittava Bessel-suodattimen vasteaika (tF) on liitteen III lisäyksessä 4 olevassa 5. 2. 4 kohdassa tarkoitetun opasimetrijärjestelmän fyysisen ja sähköisen vasteajan funktio, ja se on laskettava seuraavan yhtälön avulla: tF = ˛1 − (t2 e) p + t2 jossa: tp = fyysinen vasteaika, s te = sähköinen vasteaika, s Suodattimen katkaisutaajuuden (fc) arvioinnin laskut perustuvat 0—1 askelsyötteeseen ajassa , 0,01 s (ks. liite VII). Vasteaika on tämän askeltoiminnon Bessel-suodatetun lähtösignaallin 10 prosentin (t10) ja 90 prosentin (t90) välinen nousuaika. Tämä tulos on saatava iteroimalla Fc-arvo, kunnes t90−t10<tF. fc-arvon ensimmäinen iterointi saadaan seuraavasta kaavasta: fc = (cid:240) / (10 * tF) Besselin vakiot E ja K on laskettava seuraavien yhtälöiden avulla: E = 1 1 + Ω * ˛3 * D + D * Ω2 K = 2 * E * (D * Ω2 − 1) − 1 jossa: D = 0,618034, ∆t = 1 / näytteenottotaajuus Ω = 1 / [tan((cid:240) * ∆t * fc)]. 6. 1. 2 Besselin algoritmin laskeminen Besselin algoritmin avulla laskettu keskimääräinen yhden sekunnin vaste askelsyötteeseen Si on laskettava seuraavasti arvojen E ja K avulla: Yi = Yi−1 + E * (Si + 2 * Si-1 + Si−2 − 4 * Yi−2) + K * (Yi−1 − Yi−2) jossa Si−2 = Si−1 = 0 Si = 1 Yi−2 = Yi−1 = 0 Ajat t10 ja t90 on interpoloitava. Arvojen t90 ja t10 välinen aikaero määrittää fc:n tämän arvon vasteajan tF. Jos kyseinen vasteaika ei ole tarpeeksi lähellä vaadittavaa vasteaikaa, iterointia on jatkettava, kunnes todellinen vasteaika on yhden prosentin tarkkuudella sama kuin vaadittava vasteaika: x(t90 − t10) − tFx # 0,01 * tF 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/63 6. 2 Tietojen arviointi Savun mittausarvojen näytteenoton vähimmäistaajuus on 20 Hz. 6. 3 Savun määrittäminen 6. 3. 1 Tietojen muuntaminen Koska kaikkien opasimetrien perusmittayksikkö on läpäisykyky, savuarvot on muunnettava läpäistävyydestä ((cid:244)) valon absorptiokertoimeksi (k) seuraavasti: k = − 1 LA * ln (1 − N 100) N = 100 − (cid:244) ja jossa k = valon absorptiokerroin, m−1 LA = laitteen valimistajan antama optisen reitin tehollinen pituus, m N = opasiteetti, % (cid:244) = läpäistävyys, % Muunnos on tehtävä ennen tietojen käsittelemistä edelleen. 6. 3. 2 Besselin keskiarvon mukaisen savuarvon laskeminen Oikea katkaisutaajuus fc tuottaa suodattimen vaadittavan vasteajan tF. Kun tämä taajuus on määritetty 6. 1. 1 kohdan iterointiprosessin avulla, on laskettava Besselin algoritmin oikeat vakiot E ja K. Tämän jälkeen Besselin algoritmia on sovellettava hetkelliseen savujälkeen (k-arvo) 6. 1. 2 kohdan mukaisesti: Yi = Yi−1 + E * (Si + 2 * Si−1 + Si−2 −4 * Yi−2) + K * (Yi−1 − Yi−2) Besselin algoritmi on luonnostaan rekursiivinen. Tämän vuoksi algoritmin käynnistämiseen tarvitaan muutamia arvojen Si−1 ja Si−2 alkusyötearvoja sekä arvojen Yi−1 ja Yi−2 alkulähtöar- voja. Näiden voidaan olettaa olevan 0. Kolmen nopeuden A, B ja C kunkin kuormitusvaiheen suurin yhden sekunnin arvo Ymax on valittava kunkin savujäljen yksittäisistä Yi-arvoista. 6. 3. 3 Lopputulos Keskimääräiset savuarvot (SV) kustakin testisyklistä (testinopeudesta) on laskettava seuraa- vasti: Testinopeus A: Testinopeus B: Testinopeus C: jossa SVA = (Ymax1,A + Ymax2,A + Ymax3,A) / 3 SVB = (Ymax1,B + Ymax2,B + Ymax3,B) / 3 SVC = (Ymax1,C + Ymax2,C + Ymax3,C) / 3 Ymax1, Ymax2, Ymax3 = savuarvon korkein Besselin algoritmin mukainen yhden sekunnin keskiarvo kussakin kolmesta kuormitusvaiheesta Lopullinen arvo on laskettava seuraavasti: SV = (0,43 * SVA) + (0,56 * SVB) + (0,01 * SVC) C 173/64 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Lisäys 2 ETC-TESTISYKLI 1 MOOTTORIN KARTOITUSMENETTELY 1. 1 Kartoitusnopeusalueen määrittäminen ETC:n luomiseksi testisolussa moottorin kierrosnopeudet on kartoitettava ennen testisykliä kierrosnopeus/vääntömomenttikäyrän määrittämiseksi. Suurin ja pienin kartoitusnopeus mää- ritetään seuraavasti: Pienin kartoitusnopeus = joutokäynti Suurin kartoitusnopeus = nhi * 1,02 tai kierrosnopeus, jossa täyden kuormituksen vääntömo- mentti putoaa nollaan, sen mukaan, kumpi nopeus on alempi 1. 2 Moottorin tehokartoituksen tekeminen Moottori on lämmitettävä enimmäisteholla moottorin muuttujien vakioimiseksi moottorin valmistajan suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti. Kun moottori on vakioitu, moottorin kartoitus on suoritettava seuraavasti: a) Moottori irrotetaan kuormasta ja sitä käytetään joutokäyntinopeudella. b) Moottoria käytetään ruiskutuspumpun täyskuormitusasennossa alimmalla kartoitusno- peudella. c) Moottorin kierrosnopeutta nostetaan alimmasta kartoitusarvosta ylimpään kartoitusar- voon keskimäärin 8 6 1 min–1/s nopeudella. Moottorin nopeus- ja vääntömomenttipisteet on kirjattava ja näytteenottotaajuuden on oltava vähintään yksi piste sekunnissa. 1. 3 Kartoituskäyrän luominen Kaikki 1. 2 kohdassa kirjatut tietopisteet on yhdistettävä pisteiden välisen lineaarisen interpo- loinnin avulla. Tästä saatava vääntömomenttikäyrä on kartoituskäyrä, ja sen avulla moottori- syklin normalisoidut vääntömomenttiarvot muunnetaan testisyklin todellisiksi vääntömoment- tiarvoiksi, kuten 2 kohdassa kuvataan. 1. 4 Vaihtoehtoinen kartoitus Jos valmistaja uskoo, että yllä mainitut kartoitusmenetelmät eivät ole turvallisia tai ne eivät edusta jonkin moottorin ominaisuuksia, voidaan käyttää muita kartoitusmenetelmiä. Kysei- sillä vaihtoehtoisilla tekniikoilla on toteutettava eriteltyjen kartoitusmenetelmien tarkoitus suurimman käytettävissä olevan vääntömomentin määrittämiseksi kaikilla testisyklien aikana saavutettavilla kierrosnopeuksilla. Teknisen tutkimuslaitoksen on hyväksyttävä sekä poikkea- minen tässä kohdassa ilmoitetuista kartoitusmenetelmistä turvallisuus- tai sopimattomuus- syistä että vaihtoehtoisen menettelyn perustelut. Missään tapauksessa ei kuitenkaan voida hyväksyä rajoitettujen tai turboahdettujen moottoreiden osalta moottorin kierrosnopeutta jatkuvasti laskevia ajoja. 1. 5 Testien replikoiminen Moottoria ei tarvitse kartoittaa ennen jokaista testisykliä. Moottori on uudelleenkartoitettava ennen testisykliä, jos: — edellisestä kartoituksesta on kulunut kohtuuttoman pitkä aika asiantuntijan harkinnan mukaisesti tai — moottoriin on tehty fyysisiä muutoksia tai uudelleenkalibrointeja, jotka saattavat vaikut- taa moottorin suorituskykyyn. 2 VIITETESTISYKLIN MUODOSTAMINEN Siirtymätestin sykli kuvataan tämän liitteen lisäyksessä 3. Vääntömomentin ja kierrosnopeu- den normalisoidut arvot on muutettava todellisiksi arvoiksi seuraavasti, jolloin tulokseksi saadaan viitesykli. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/65 2. 1 Todellinen nopeus Nopeuden normalisointi pastetaan seuraavan kaavan avulla: Todellinen nopeus = % nopeus (viitenopeus – joutokäyntinopeus) 100 + joutokäyntinopeus Viitenopeus (nref) vastaa lisäyksen 3 moottorin dynamometrisäädöissä eriteltyjä 100 prosentin nopeusarvoja. Se määritetään seuraavasti (ks. liitteen I kuva 1): nref = nlo + 95 % * (nhi – nlo) jossa nhi ja nlo on joko eritely liitteessä I olevan 2 kohdan mukaisesti tai määritetty liitteen III lisäyksessä 1 olevan 1. 1 kohdan mukaisesti. 2. 2 Todellinen vääntömomentti Vääntömomentti normalisoidaan vastaavan kierrosnopeuden enimmäisvääntömomentiksi. Viitesyklin vääntömomenttiarvojen normalisointi on poistettava seuraavasti 1. 3 koddan mukaisesti määritetyn kartoituskäyrän avulla: Todellinen vääntömomentti = % momentti * enimmäismomenttia 100 edellä 2. 1 kohdassa määritetyn vastaavan todellisen nopeuden osalta. Käyttöpisteiden (”m”) negatiiviset vääntömomenttiarvot ohittavat viitesyklin luonnin ajaksi normalisoimattomat arvot jollakin seuraavista tavoista: — negatiivinen 40 prosenttia vastaavassa nopeuspiteessä käytettävissä olevasta positiivisesta vääntömomentista, — negatiivisen vääntömomentin kartoitus vaaditaan moottorin käyttämiseksi kartoituksen vähimmäisnopeudesta enimmäisnopeuteen, — negatiivisen vääntömomentin määrittäminen on tarpeen moottorin käyttämiseksi jouto- käynti- ja viitenopeuksilla ja näiden kahden pisteen valisellä lineaarisella interpoloinnilla. 2. 3 Esimerkki normalisoinninpoistomenettelystä Tässä esimerkissä poistetaan seuraavan testipisteen normalisointi: prosentuaalinen nopeus = 43 prosentuaalinen vääntömomentti = 82 Oletetaan seuraavat arvot: viitenopeus = 2 200 min–1 joutokäyntinopeus = 600 min–1 jolloin tulokseksi saadaan todellinen nopeus = 43 * (2 200 – 600) 100 + 600 = 1 288 min-1 todellinen vääntömomentti = 82 * 700 100 = 574 Nm jossa kartoituskäyrältä saatu enimmäisvääntömomentti moottorin kierrosnopeudella 1 288 min–1 on 700 Nm. 3 PÄÄSTÖTESTIN KULKU Valmistajan pyynnöstä voidaan ennen mittaussykliä suorittaa harjoitustesti moottorin ja pakojärjestelmän vakioimiseksi. Maa- ja nestekaasua polttoaineena käyttäville moottoreille on suoritettava totutuskäyttö ETC-testillä. Moottoria käytetään vähintään kahden ETC-syklin ajan kunnes yhden ETC- syklin aikana mitattujen CO-päästöjen taso ylittää enintään 10 prosentilla edellisen ETC- syklin aikana mitattujen CO-päästöjen tason. C 173/66 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 1 Näytteenottosuodattimien valmisteleminen (ainoastaan dieselmoottorit) Kukin suodatin (suodatinpari) sijoitetaan vähintään tuntia ennen testiä suljettuun, mutta sinetöimättömään petrimaljaan, joka asetetaan punnituskammioon vakautusta varten. Vakau- tusajan lopussa kukin suodatin (suodatinpari) punnitaan ja taarapaino kirjataan. Tämän jälkeen suodatin (suodatinpari) varastoidaan suljettuun petrimaljaan tai sinetöityyn suodatin- telineeseen siihen asti, kunnes sitä tarvitaan testauksessa. Jos suodatinta (suodatinparia) ei käytetä kahdeksan tunnin kuluessa punnituskammiosta poistamisesta, se on käsiteltävä ja punnittava uudelleen ennen käyttöä. 3. 2 Mittauslaitteiston asentaminen Instrumentaatio ja näytteenottimet asennetaan vaatimusten mukaisesti. Täysvirtauslaimennus- järjestelmään on liitettävä peräputki. 3. 3 Laimennusjärjestelmän ja moottorin käynnistäminen Laimennusjärjestelmä ja moottori on käynnistettävä ja lämmitettävä valmistajan suositusten ja hyvän insinööritavan mukaisesti, kunnes kaikki lämpötilat ja paineet ovat vakautuneet enimmäistehon kierrosnopeudella. 3. 4 Hiukkasten keräämisjärjestelmän käynnistäminen (ainoastaan dieselmoottorit) Hiukkasten keräämisjärjestelmä käynnistetään ja sitä käytetään ohituksella. Laimennusilman hiukkasten taustataso voidaan määrittää johtamalla laimennusilmaa hiukkassuodattimien läpi. Jos käytetään suodatettua laimennusilmaa, yksi mittaus voidaan tehdä ennen testiä tai sen jälkeen. Jos laimennusilmaa ei suodateta, mittaukset voidaan tehdä syklin alussa ja lopussa ja laskea tuloksista keskiarvo. 3. 5 Täysvirtauslaimennusjärjestelmän säätäminen Laimennettu kokonaispakokaasuvirtaus on säädettävä siten, että vettä ei kondensoidu järjes- telmään ja että suodattimen pinnan enimmäislämpötila on 325 K (52 °C) tai vähemmän (ks. liitteessä V oleva 2. 3. 1 kohta, DT). 3. 6 Analysaattoreiden tarkistus Päästöanalysaattorit on nollattava ja kohdistettava. Jos käytetään näytepusseja, ne on tyhjennettävä. 3. 7 Moottorin käynnistäminen Vakautettu moottori on käynnistettävä omistajan käsikirjassa valmistajan suositteleman joko tuotantokäynnistysmoottorin tai dynamometrin käynnistysmenetelmän mukaisesti avulla. Testi voidaan valinnaisesti käynnistää myös moottorin esimukautusvaiheesta mootto- ria sammuttamatta, kun moottori on saavuttanut joutokäyntinopeuden. 3. 8 Testisykli 3. 8. 1 Testijakso Testijakso on käynnistettävä, jos moottori on saavuttanut joutokäyntinopeuden. Testi on suoritettava tämän lisäyksen 2 kohdan viitesyklin mukaisesti. Moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin komentojen säätöpisteiden taajuuden on oltava 5 Hz (suositus: 10 Hz) tai suurempi. Moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentä on kirjattava testisyklin aikana vähintään kerran sekunnissa, ja signaalit voidaan suodattaa elektronisesti. 3. 8. 2 Analysaattorin vaste Jos sykli käynnistetään suoraan esimukautusvaiheesta, mittauslaitteisto on käynnistettävä samanaikaisesti moottorin tai testijakson käynnistämisen kanssa: — laimennusilman kerääminen tai analysointi on aloitettava, — laimennetun pakokaasun kerääminen tai analysointi on aloitettava, — laimennetun pakokaasun (CVS) määrän sekä tarvittavien lämpötilojen ja paineiden mittaaminen on aloitettava, — dynamometrin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentätietojen kirjaaminen on aloitettava. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/67 HC ja NOx on mitattava jatkuvasti laimennustunnelissa 2 Hz:n taajuudella. Keskimääräiset konsentraatiot on määritettävä integroimalla analysaattorin signaalit testisyklin aikana. Järjes- telmän vasteaika ei saa ylittää 20:tä sekuntia, ja se on tarvittaessa koordinoitava CVS:n virtauksen muutosten ja näytteenottoajan/testisyklin poikkeamien kanssa. CO, CO2, NMHC ja CH4 on määritettävä integroimalla tai analysoimalla syklin aikana näytepussiin keräänty- neet konsentraatiot. Laimennusilman kaasumaisten pilaannuttavien aineiden konsentraatiot on määritettävä integroimalla tai keräämällä ne taustapussiin. Kaikki muut arvot on kirjattava vähintään kerran sekunnissa (1 Hz). 3. 8. 3 Hiukkasten kerääminen (ainoastaan dieselmoottorit) Jos sykli käynnistetään suoraan esimukautusvaiheesta, hiukkasten keräämisjärjestelmä on vaihdettava ohitustilasta hiukkasten keräämistilaan samanaikaisesti moottorin tai testijakson käynnistämisen kanssa. Jos virtauksen kompensaatiota ei käytetä, näytepumppu (näytepumput) on säädettävä siten, että virtaama hiukkasten näyteanturin tai siirtoputken läpi pidetään ± 5 prosentin tarkkuu- della asetetusta virtauksesta. Jos virtauksen kompensaatiota (eli näytevirtauksen suhteellista säätöä) käytetään, on osoitettava, että päätunnelin virtauksen suhde hiukkasten näytevirtauk- seen vaihtelee enintään ± 5 prosenttia asetusarvostaan (paitsi näytteenkeruun kymmenen ensimmäisen sekunnin aikana). Huomautus: Kaksoislaimennustoiminnassa näytevirta on näytesuodattimien virtauksen ja toisen laimennuksen ilman virtauksen välinen nettoero. Kaasumittarin (kaasumittareiden) tai virtausinstrumentaation syötön keskimääräinen lämpö- tila ja paine on kirjattava. Jos asetettua virtausta ei voida säilyttää koko syklin ajan (± 5 prosentin tarkkuudella) suodattimen suuren hiukkaskuormituksen vuoksi, testi ei ole pätevä. Testi on suoritettava uudelleen käyttäen pienempää virtausta ja/tai halkaisijaltaan suurempaa suodatinta. 3. 8. 4 Moottorin pysähtyminen Jos moottori pysähtyy milloin tahansa testisyklin aikana, moottori on esimukautettava ja käynnistettävä uudelleen, ja testi on toistettava. Jos jossakin tarvittavista testilaitteista esiintyy vika testisyklin aikana, testi ei ole pätevä. 3. 8. 5 Testin jälkeiset toimet Kun testi on suoritettu kokonaan, laimennetun pakokaasun tilavuusmittaus ja kaasun virtaus näytepusseihin on lopetettava ja hiukkasten näytepumppu on pysäytettävä. Integroiduissa analysointijärjestelmissä näytteenoton on jatkuttava, kunnes järjestelmän vasteajat ovat kulu- neet umpeen. Mahdollisten keräyspussien konsentraatiot on analysoitava mahdollisimman pian, viimeistään 20 minuutin kuluessa testisyklin päättymisestä. Päästötestin jälkeen analysaattoreille tehdään uusintatarkistus nollakaasulla ja samalla vertai- lukaasulla. Testin tulos katsotaan hyväksyttäväksi, jos ennen testiä ja sen jälkeen saadut tulokset eroavat enintään kaksi prosenttia vertailukaasun arvosta. Ainoastaan dieselmoottoreiden osalta hiukkassuodattimet on palautettava punnituskammioon viimeistään tunnin kuluttua testin päättymisestä ja niitä on vakautettava suljetussa, sinetöi- mättömässä petrimaljassa vähintään tunnin, mutta enintään 80 tunnin ajan ennen punnitse- mista. 3. 9 Testikäytön verifiointi 3. 9. 1 Tietojen siirtymä Takaisinkytkennän ja viitesyklin arvojen välisen aikaviiveen aiheuttaman painotuksen mini- moimiseksi koko moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentäsignaalin sekvenssiä voidaan edistää tai jätättää ajallisesti suhteessa viitekierrosnopeuden ja -vääntömo- mentin sekvenssiin. Jos takaisinkytkentäsignaaleja siirretään, sekä kierrosnopeutta että vään- tömomenttia on siirrettävä saman verran samaan suuntaan. C 173/68 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 9. 2 Syklin työn laskeminen Syklin todellinen työ Wact (kWh) on laskettava kirjattujen moottorin kierrosnopeuden ja vääntömomentin takaisinkytkentäarvojen kunkin parin avulla. Työ on laskettava takaisinkyt- kentätietojen siirron jälkeen, jos tämä vaihtoehto valitaan. Syklin todellista työtä Wact verrataan syklin viitetyöhön Wref ja sen avulla lasketaan jarrukohtaiset päästöt (ks. 4. 4 ja 5. 2 kohta). Samaa metodia käytetään sekä moottorin todellisen että viitetehon integroimiseen. Jos arvot on määritettävä vierekkäisten viitearvojen tai vierekkäisten mittausarvojen väliin, on käytettävä lineaarista interpolointia. Syklin viitetyön ja todellisen työn integroinnissa kaikki negatiiviset vääntömomentin arvot on asetettava nollaksi ja otettava mukaan laskuihin. Jos integrointi suoritetaan viittä hertsiä pienemmällä taajuudella ja jos tiettynä ajanjaksona vääntömomentin arvo muuttuu positiivi- sesta negatiiviseksi tai negatiivisesta positiiviseksi, negatiivinen osa on laskettava ja asetettava nollaksi. Positiivinen osa on sisällytettävä integroituun arvoon. Wact-arvon on oltava -15 % - +5 % Wref-arvosta. 3. 9. 3 Testisyklin tilastollinen validointi Kierrosnopeuden, vääntömomentin ja tehon takaisinkytkentäarvot on regressoitava lineaari- sesti viitearvoihin nähden. Tämä on tehtävä takaisinkytkentätietojen siirron jälkeen, jos tämä vaihtoehto valitaan. Menetelmänä on käytettävä pienimmän neliösumman menetelmää, jossa yhtälöllä on seuraava muoto: jossa: y = mx + b y = kierrosnopeuden (min−1), vääntömomentin (Nm) tai tehon (kW) takaisinkytkennän (todellinen) arvo m = regressiolinjan kaltevuus x = kierrosnopeuden (min−1), vääntömomentin (Nm) tai tehon (kW) viitearvo b = regressiolinjan y-leikkaus Y-arvon X-arvolle asetettu estimaatin keskivirhe (SE) ja determinaatiokerroin (r²) on lasket- tava kullekin regressiolinjalle. Tämä analyysi suositellaan suoritettavaksi yhden hertsin taajuudella. Kaikki negatiiviset vääntömomentin viitearvot ja niiden takaisinkytkentäarvot on poistettava syklin vääntömo- mentin ja tehon tilastollisista validointilaskutoimituksista. Jotta testi voidaan katsoa kelpoi- seksi, taulukossa 6 esitettyjen perusteiden on täytyttävä. Taulukko 6 Regressiolinjan toleranssit Kierrosnopeus Vääntömomentti Teho Y-arvon X-arvolle ase- tettu estimaatin keski- virhe (SE) enintään 100 min−1 enintään 13 % tehon kartoituksessa saa- dusta moottorin suu- rimmasta vääntömo- mentista enintään 8 % tehon kartoituksessa saa- dusta moottorin suu- rimmasta tehosta Regressiolinjan kalte- vuus, m Determinaatiokerroin, r² 0,95—1,03 0,83—1,03 0,89—1,03 vähintään 0,9700 vähintään 0,8800 vähintään 0,9100 Regressiolinjan Y-leik- kaus, b ± 50 min−1 ± 20 Nm tai ± 2 % suurimmasta vääntö- momentista sen mu- kaan, kumpi on suu- rempi ± 4 kW tai ± 2 % suurimmasta tehosta sen mukaan, kumpi on suurempi Regressioanalyysistä saa poistaa pisteitä taulukossa 7 ilmoitetuista kohdista. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/69 Taulukko 7 Pisteet, jotka saa poistaa regressioanalyysistä Ehto Poistettavat pisteet Täysi kuormitus ja vääntömomentin takaisinkytkentä , viitevääntömomentti Momentti ja/tai teho Ei kuormitusta, ei joutokäyntipistettä ja vääntömomentin takaisinkytkentä. viitevääntömomentti Momentti ja/tai teho 4 4. 1 KAASUPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN Laimennetun pakokaasun virtauksen määrittäminen Laimennetun pakokaasun kokonaisvirta syklin aikana (kg/testi) on laskettava syklin mittaus- arvoista ja virtauksen mittauslaitteen vastaavista kalibrointitiedoista (PDP:lle V0 tai CFV:lle KV kuten liitteen III lisäyksessä 5 olevassa 2 kohdassa määritetään). Jos laimennetun pakokaasun lämpötila pidetään vakiona lämmönvaihtimen avulla koko syklin ajan (PDP- CVS:lle ± 6 K, CFV-CVS:lle 11 K, ks. liitteessä V oleva 2. 3 kohta), on sovellettava seuraavia kaavoja. PDP-CVS-järjestelmä: MTOTW = 1,293 * V0 * Np * (pB – p1) * 273 / (101,3 * T) jossa MTOTW = V0 = NP pB p1 T = = = laimennetun pakokaasun massa syklin aikana kosteana, kg testiolosuhteissa yhden kierroksen aikana pumpatun kaasun määrä, m³/kierros = pumpun kierrosten kokonaismäärä testin aikana testisolun ilmanpaine, kPa ilmanpaineen alittava alipaine pumpun syötössä, kPa laimennetun pakokaasun keskimääräinen lämpötila pumpun syötössä syklin aikana, K CFV-CVS-järjestelmä: MTOTW = 1,293 * t * Kv * pA / T0,5 jossa MTOTW = t Kv = syklin aika, s laimennetun pakokaasun massa syklin aikana kosteana, kg = kriittisen aukon virtaamaan perustuvan vakiotilavuusvirtalaitteen kalibrointiker- roin normaaliolosuhteissa pA T = absoluuttinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, kPa = absoluutinen lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syöttöpuolella, K Jos käytetään järjestelmää, jossa on virtauksen kompensaatio (eli järjestelmää, jossa ei ole lämmönvaihdinta), hetkellisten päästöjen massa on laskettava ja integroitava koko syklin ajalle. Tässä tapauksessa laimennetun pakokaasun hetkellinen massa lasketaan seuraavasti: PDP-CVS-järjestelmä: MTOTW,i = 1,293 * V0 * Np,i * (pB – p1) * 273 / (101,3 · T) jossa MTOTW,i = Np,i laimennetun pakokaasun hetkellinen massa kosteana, kg = pumpun kierrosten kokonaismäärä ajanjaksona CFV-CVS-järjestelmä: MTOTW,i = 1,293 * ∆ti * Kv * pA / T0,5 C 173/70 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 jossa MTOTW,i = ∆ti = ajanjakso, s laimennetun pakokaasun hetkellinen massa kosteana, kg Jos näyteen hiukkasmaisten (MSAM) ja kaasumaisten pilaannuttavien aineiden kokonaismassa on suurempi kuin 0,5 prosenttia CVS:n kokonaisvirtauksesta (MTOTW), CVS:n virtaus on korjattava MSAM-arvolle tai hiukkasnäyte on johdettava uudelleen CVS:n läpi ennen virtauk- sen mittauslaitetta (PDP tai CFV). 4. 2 Kosteuden NOx-korjaus Koska NOx-päästöt riippuvat ympäröivän ilman olosuhteista, NOx-konsentraatio on korjat- tava ilman kosteuden suhteen seuraavissa kaavoissa annettujen tekijöiden avulla. a) dieselmoottorit: b) kaasumoottorit: jossa KH,D = 1 1-0,0182 * (Ha − 10,71) KH,G = 1 1-0,0329 * (Ha − 10,71) Ha = imuilman kosteus, vettä/kg vettä/kg kuivaa ilmaa Ha = 6,220 * Ra * pa pB - pa * Ra * 10−2 jossa Ra = imuilman suhteellinen kosteus, % pa = kylläisen vesihöyryn paine imuilmassa, kPa pB = barometrine kokonaispaine, kPa 4. 3 Päästöjen massavirtauksen laskeminen 4. 3. 1 Vakiomassavirtausjärjestelmät Järjestelmissä, joissa on lämmönvaihdin, pilaannuttavien aineiden massa (g/testi) määritetään seuraavien yhtälöiden avulla: (1) NOx mass = 0,001587 * NOx conc * KH,D * MTOTW (dieselmoottorit) (2) NOx mass = 0,001587 * NOx conc * KH,D * MTOTW (kaasumoottorit) (3) COmass = 0,000966 * COconc * MTOTW (4) HCmass = 0,000479 * HCconc * MTOTW (dieselmoottorit) (5) HCmass = 0,000502 * HCconc * MTOTW (nestekaasumoottorit) (6) NMHCmass = 0,000516 * NMHCconc * MTOTW (maakaasumoottorit) (7) CH4 mass = 0,000552 * CH4 conc * MTOTW (maakaasumoottorit) jossa NOx conc, COconc, HCconc (1), NMHCconc = keskimääräisiä integroimalla (pakollinen NOx:lle ja HC:lle) tai pussimittauksesta saatuja syklin aikaisia taustakorjattuja konsentraatioita, ppm MTOTW = 4. 1 kohdan mukaisesti määritetty syklin aikainen laimennetun pakokaasun koko- naismassa, kg KH,D KH,G = 4. 2 kohdan mukaisesti määritetty dieselmoottoreiden kosteuden korjauskerroin = 4. 2. kohdan mukaisesti määritetty kaasumoottoreiden kosteuden korjauskerroin (1) Perustuu C1-ekvivalenttiin. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/71 Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi liitteen III lisäyk- sessä 1 olevan 4. 2 kohdan mukaisesti. NMHCconc-arvon määrittäminen riippuu käytetystä menetelmästä (ks. liitteen III lisäyksessä 4 oleva 3. 3. 4 kohta). Molemmissa tapauksissa on määritettävä CH4-konsentraatio, ja se on vähennettävä HC-konsentraatiosta seuraavasti: a) GC-menetelmä b) NMC-menetelmä NMHCconc = HCconc – CH4 conc NMHCconc = HC(w /oCutter) * (1 – CEM) – HC(wCutter) CEE – CEM jossa = HC-konsentraatio, kun näytekaasu virtaa NMC:n läpi HC(wCutter) HC(w/oCutter) = HC-konsentraatio, kun näytekaasu ohittaa NMC:n CEM = liitteen III lisäyksessä 5 olevan 1. 8. 4. 1 kohdan mukaisesti määritetty metaanitehokkuus liitteen III lisäyksessä 5 olevan 1. 8. 4. 2 kohdan mukaisesti määritetty etaanitehokkuus CEE = 4. 3. 1. 1 Taustakorjattujen konsentraatioiden määrittäminen pilaannuttavien Kaasumaisten taustakorjauskonsentraatiot laimennusilmassa on vähennettävä mitatuista konsentraatioista pilaannuttavien aineiden net- tokonsentraatioiden selvittämiseksi. Taustakonsentraatioiden keskimääräiset arvot voidaan määrittää näytepussimenetelmällä tai integroimalla jatkuva mittaus. Seuraavaa kaavaa on käytettävä: keskimääräiset aineiden conc = conce – concd * (1 – (1/DF)) jossa conc = vastaavan pilaannuttavan aineen konsentraatio laimennetussa pakokaasussa kor- jattuna laimennusilman sisältämällä vastaavan pilaannuttavan aineen määrällä, ppm conce = vastaavan pilaannuttavan aineen konsentraatio mitattuna laimennetussa pakokaa- sussa, ppm concd = vastaavan pilaannuttavan aineen konsentraatio mitattuna laimennusilmassa, DF = ppm laimennuskerroin Laimennuskerroin on laskettava seraavasti: a) dieselmoottorit ja nestekaasukäyttöiset kaasumoottorit: DF = FS CO2 conce + (HCconce + COconce) * 10−4 b) maakaasukäyttöiset kaasumoottorit: DF = FS CO2 conce + (NMHCconce + COconce) * 10−4 jossa CO2, conce HCconce NMHCconce COconce FS = CO2-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, tilavuusprosenttia = HC-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm C1 = NMHC-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm C1 = CO-konsentraatio laimennetussa pakokaasussa, ppm = stoikiometrinen kerroin Kuivana mitatut konsentraatiot on muunnettava kosteiksi konsentraatioiksi liitteen III lisäyk- sessä 1 olevan 4. 2 kohdan mukaisesti. Stoikiometrinen kerroin lasketaan seuraavasti: FS = 100 * x x + y 2 + 3,76 * (x + y 4) C 173/72 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 jossa x,y = polttoaineen koostumus CxHy. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää seuraavia stoikiometrisiä kertoimia, jos polttoaineen koostu- mus ei ole tiedossa: FS (diesel) = 13,4, FS (nestekaasu) = 11,6, FS (maakaasu) = 9,5. 4. 3. 2 Virtauskompensoidut järjestelmät Jos järjestelmässä ei ole lämmönvaihdinta, pilaannuttavien aineiden massa (g/testi) on määritettävä laskemalla hetkellisten päästöjen massa ja integroimalla hetkelliset arvot koko syklin ajalle. Myös taustakorjaus on laskettava suoraan hetkellisen konsentraation arvolle. Seuraavia kaavoja on sovellettava: (1) NOxmass = (2) NOxmass = (3) COmass = (4) HCmass = (5) HCmass = nΣ i = 1 nΣ i = 1 nΣ i = 1 nΣ i = 1 nΣ i = 1 (MTOTW,i * NOxconce,i * 0,001587 * KH,D) – (MTOTW * NOxconcd * (1–1/DF) * 0,001587 * KH,D) (dieselmoottorit) (MTOTW,i * NOxconce,i * 0,001587 * KH,G) – (MTOTW * NOxconcd * (1–1/DF) * 0,001587 * KH,G) (kaasumoottorit) (MTOTW,i * COconce,i * 0,000966) – (MTOTW * COconcd * (1–1/DF) * 0,000966) (MTOTW,i * HCconce,i * 0,000479) – (MTOTW * HCconcd * (1–1/DF) * 0,000479) (dieselmoottorit) (MTOTW,i * HCconce,i * 0,000502) – (MTOTW * HCconcd * (1–1/DF) * 0,000502) (nestekaasumoottorit) (6) NMHCmass = nΣ i = 1 (MTOTW,i * NMHCconce,i * 0,000516) – (MTOTW * NOxconcd * (1–1/DF) * 0,000516) (maakaasumoottorit) (7) CH4 mass = nΣ i = 1 jossa (MTOTW,i * CH4 conce,i * 0,000552) – (MTOTW * CH4 concd * (1–1/DF) * 0,000552) (maakaasumoottorit) conce = laimennetusta pakokaasusta mitatun vastaavan pilaannuttavan aineen konsen- traatio, ppm concd = laimennusilmasta mitatun vastaavan pilaannuttavan aineen konsentraatio, ppm MTOTW,i = laimennetun pakokaasun hetkellinen massa (ks. 4. 1 kohta), kg MTOTW = laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana (ks. 4. 1 kohta), kg KH,D KH,G DF = 4. 2 kohdan mukaisesti määritetty dieselmoottoreiden kosteuden korjauskerroin = 4. 2 kohdan mukaisesti määritetty kaasumoottoreiden kosteuden korjauskerroin = 4. 3. 1. 1 kohdan mukaisesti määritetty laimennuskerroin 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/73 4. 4 Spesifisten päästöjen laskeminen Kaikkien yksittäisten komponenttien päästöt (g/kWh) on laskettava seuraavasti: NOx = NOxmass/Wact (diesel- ja kaasumoottorit) CO = COmass/Wact (diesel- ja kaasumoottorit) HC = HCmass/Wact (dieselmoottorit ja nestekaasukäyttöiset kaasumoottorit) NMHC = NMHCmass/Wact (maakaasukäyttöiset kaasumoottorit) CH4 = CH4 mass/Wact (maakaasukäyttöiset kaasumoottorit) jossa Wact = 3. 9. 2 kohdassa määritetty syklin todellinen työ, kWh 5 HIUKKASPÄÄSTÖJEN LASKEMINEN (AINOASTAAN DIESELMOOTTORIT) 5. 1 Massavirtauksen laskeminen Hiukkasten massavirta (g/testi) on laskettava seuraavasti: PTmass = Mf MSAM * MTOTW 1000 jossa = syklin aikana kerättyjen hiukkasnäytteiden massa, mg Mf MTOTW = 4. 1 kohdassa määritetty laimennetun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana, kg MSAM = laimennustunnelista hiukkasten keräämistä varten otetun laimennetun pakokaa- sun massa, kg ja Mf Mf,p Mf,b = Mf,p + Mf,b, jos nämä on punnittu erikseen, mg = ensisijaiseen suodattimeen kerättyjen hiukkasten massa, mg = toissijaiseen suodattimeen kerättyjen hiukkasten massa, mg Jos käytössä on kaksoislaimennusjärjestelmä, toisiolaimennusilman massa on vähennettävä hiukkassuodattimien läpi johdetun kaksoislaimennetun pakokaasun kokonaismassasta. MSAM = MTOT – MSEC jossa MTOT = hiukkassuodattimien läpi johdetun kaksoislaimennetun pakokaasun massa, kg MSEC = toisiolaimennusilman massa, kg Jos laimennusilman taustahiukkastaso on määritetty 3. 4 kohdan mukaisesti, hiukkasten massaan voidaan tehdä taustakorjaus. Tässä tapauksessa hiukkasten massa (g/testi) on laskettava seuraavasti: PTmass =[ Mf MSAM −( Md MDIL * (1 − 1 DF))] * MTOTW 1000 jossa Mf, MSAM, MTOTW = ks. edellä MDIL = taustahiukkasnäyteanturin ottaman massa, kg ensimmäisen laimennusilman Md DF = ensimmäisestä laimennusilmasta kerättyjen taustahiukkasten massa, mg = 4. 3. 1. 1 kohdassa määritetty laimennuskerroin C 173/74 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 5. 2 Spesifisten päästöjen laskeminen Hiukkaspäästöt (g/kWh) om laskettava seuraavalla tavalla: PT = PTmass/Wact jossa: Wact = 3. 9. 2 kohdassa määritetty syklin todellinen työ, kWh. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/75 Lisäys 3 ETC-TESTIN DYNAMOMETRIAJO Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0,1 23,1 12,6 21,8 19,7 54,6 71,3 55,9 72 86,7 51,7 53,4 34,2 45,5 54,6 64,5 71,7 79,4 89,7 57,4 59,7 90,1 82,9 51,3 28,5 29,3 26,7 20,4 14,1 6,5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 25,5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 1,5 21,5 28,5 71 76,8 80,9 4,9 18,1 85,4 61,8 0 48,9 87,6 92,7 99,5 96,8 85,4 54,8 99,4 0 30,6 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 11,1 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 28,5 32 4 34,5 64,1 58 50,3 66,4 81,4 88,7 52,5 46,4 48,6 55,2 62,3 68,4 74,5 38 41,8 47,1 52,5 56,9 58,3 56,2 52 43,3 36,1 27,6 21,1 8 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 11,6 0 27,2 17 36 59,7 80,8 49,7 65,6 78,6 64,9 44,3 51,4 58,1 69,3 72 72,1 20,9 73,9 82,3 80,4 86 0 83,4 99,1 99,6 73,4 0 58,5 90,9 99,4 99 91,5 73,7 0 89,6 99,2 99,8 80,8 11,8 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 14,8 0 74,8 76,9 78 86 17,9 0 86 72,2 ”m” ”m” 83,4 97 99,3 20,8 ”m” 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 65,3 64 59,7 52,8 45,9 38,7 32,4 27 21,7 19,1 34,7 16,4 0 1,2 30,1 30 54,4 77,2 58,1 45 68,7 85,7 60,2 59,4 72,7 79,9 44,3 41,5 56,2 65,7 74,4 54,4 47,9 54,5 62,7 62,3 46,2 44,3 48,2 51 50 49,2 49,3 49,9 51,6 49,7 48,5 50,3 51,1 54,6 56,6 58 53,6 40,8 32,9 26,3 20,9 10 0 0 0 0 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0,4 14 48,6 11,2 2,1 19,3 73,9 74,4 55,6 0 82,1 98,1 67,2 0 98 99,6 45 0 84,4 98,2 99,1 84,7 0 89,7 99,5 96,8 0 54,2 83,2 13,3 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 72,5 84,5 64,8 76,5 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0 0 0 0 0 Aika s 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 C 173/76 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209 210 211 212 213 214 215 216 217 218 219 220 221 222 223 224 225 226 227 228 229 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239 240 241 242 243 244 245 246 247 248 249 250 251 252 253 254 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 21,2 30,8 5,9 34,6 59,9 84,3 68,7 43,6 41,5 49,9 60,8 70,2 81,1 49,2 56 56,2 61,7 69,2 74,1 72,4 71,3 71,2 67,1 65,5 64,4 62,9 62,2 62,9 58,8 56,9 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 62,7 75,1 82,7 80,3 87 86,2 ”m” ”m” 85,4 94,3 99 99,4 92,4 0 86,2 99,3 99 99,3 99,8 8,4 0 9,1 ”m” ”m” ”m” 25,6 35,6 24,4 ”m” ”m” 255 256 257 258 259 260 261 262 263 264 265 266 267 268 269 270 271 272 273 274 275 276 277 278 279 280 281 282 283 284 285 286 287 288 289 290 291 292 293 294 295 296 297 298 299 300 301 302 303 304 305 306 307 308 309 310 311 312 313 314 315 316 317 318 319 320 321 322 54,5 51,7 56,2 59,5 65,5 71,2 76,6 79 52,9 53,1 59 62,2 65 69 69,9 70,6 68,9 69,8 69,6 65,7 67,1 66,7 65,6 64,5 62,9 59,3 54,1 51,3 47,9 43,6 39,4 34,7 29,8 20,9 36,9 35,5 20,9 49,7 42,5 32 23,6 19,1 15,7 25,1 34,5 44,1 52,8 63,6 73,6 62,2 29,2 46,4 47,3 47,2 47,9 47,8 49,2 52,7 57,4 61,8 66,4 65,8 59 50,7 41,8 34,7 28,7 25,2 ”m” 17 78,7 94,7 99,1 99,5 99,9 0 97,5 99,7 99,1 99 99,1 83,1 28,4 12,5 8,4 9,1 7 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 73,4 ”m” ”m” ”m” 11,9 ”m” ”m” ”m” 0 73,5 76,8 81,4 87,4 98,6 99 99,7 ”m” ”m” 22 13,8 12,5 11,5 35,5 83,3 96,4 99,2 99 60,9 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 323 324 325 326 327 328 329 330 331 332 333 334 335 336 337 338 339 340 341 342 343 344 345 346 347 348 349 350 351 352 353 354 355 356 357 358 359 360 361 362 363 364 365 366 367 368 369 370 371 372 373 374 375 376 377 378 379 380 381 382 383 384 385 386 387 388 389 390 43 38,7 48,1 40,3 42,4 46,4 46,9 46,1 45,7 45,5 46,4 51,3 51,3 53,2 53,9 53,4 53,8 50,6 47,8 41,6 38,7 35,9 34,6 34,8 35,9 38,8 41,5 47,1 53,1 46,4 42,5 43,6 47,1 54,1 62,9 72,6 82,4 88 46,4 53,4 58,4 61,5 64,8 68,1 73,4 73,3 73,5 68,3 45,4 47,2 44,5 47,8 46,8 46,9 46,8 46,1 46,1 45,5 44,7 43,8 41 41,1 38 35,9 33,5 53,1 48,3 49,9 24,8 0 31,9 61 52,1 47,7 30,7 23,1 23,2 31,9 73,6 60,7 51,1 46,8 50 52,1 45,7 22,1 26 17,8 29,8 71,6 47,3 80,3 87,2 90,8 94,7 99,2 99,7 0 0,7 58,6 87,5 99,5 99 99,6 99,5 99,4 0 95,2 99,2 99 99 99,2 99,7 29,8 14,6 0 49,9 75,7 9 10,3 15,9 12,7 8,9 6,2 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 6,4 6,3 0,3 0 48,9 ”m” ”m” 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/77 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 391 392 393 394 395 396 397 398 399 400 401 402 403 404 405 406 407 408 409 410 411 412 413 414 415 416 417 418 419 420 421 422 423 424 425 426 427 428 429 430 431 432 433 434 435 436 437 438 439 440 441 442 443 444 445 446 447 448 449 450 451 452 453 454 455 456 457 458 48 45,3 41,6 44,3 44,3 43,4 44,3 43 42,2 42,7 45 43,6 42,2 44,8 43,4 45 42,2 61,2 56,3 59,7 62,3 67,9 69,5 73,1 77,7 79,7 82,5 85,3 86,6 89,4 62,2 52,7 50,2 49,3 52,2 51,3 51,3 51,1 51,1 51,8 51,3 51,1 51,3 52,3 52,9 53,8 51,7 53,5 52 51,7 53,2 54,2 55,2 53,8 53,1 55 57 61,5 59,4 59 57,3 64,1 70,9 58 41,5 44,1 46,8 47,2 ”m” ”m” 3,1 79 89,5 98,8 98,9 98,8 98,8 98,8 99 98,9 98,8 99 98,8 99 54,3 31,9 72,3 99,1 99 99,2 99,3 99,7 99,8 99,7 99,5 99,4 99,4 99,4 0 96,4 99,8 99,6 99,8 100 100 100 100 99,9 100 100 100 99,8 99,7 99,6 99,9 99,6 99,8 99,9 99,7 99,5 99,4 99,6 99,7 99,4 99,2 99 5,7 0 59,8 99 90,5 0 59,8 92,6 99,2 99,3 459 460 461 462 463 464 465 466 467 468 469 470 471 472 473 474 475 476 477 478 479 480 481 482 483 484 485 486 487 488 489 490 491 492 493 494 495 496 497 498 499 500 501 502 503 504 505 506 507 508 509 510 511 512 513 514 515 516 517 518 519 520 521 522 523 524 525 526 51 53,2 53,1 55,9 53,9 52,5 51,7 51,5 52,8 54,9 57,3 60,7 62,4 60,1 53,2 44 35,2 30,5 26,5 22,5 20,4 19,1 19,1 13,4 6,7 3,2 14,3 34,1 23,9 31,7 32,1 35,9 36,6 38,7 38,4 39,4 39,7 40,5 40,8 39,7 39,2 38,7 32,7 30,1 21,9 12,8 0 0 0 0 0 0 0 0 0 30,5 19,7 16,3 27,2 21,7 29,7 36,6 61,3 40,8 36,6 39,4 51,3 58,5 100 99,7 99,7 53,1 13,9 ”m” ”m” 52,2 80 95 99,2 99,1 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 63,8 0 75,7 79,2 19,4 5,8 0,8 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 25,6 56,9 45,1 4,6 1,3 28,6 73,7 59,5 0 27,8 80,4 88,9 11,1 527 528 529 530 531 532 533 534 535 536 537 538 539 540 541 542 543 544 545 546 547 548 549 550 551 552 553 554 555 556 557 558 559 560 561 562 563 564 565 566 567 568 569 570 571 572 573 574 575 576 577 578 579 580 581 582 583 584 585 586 587 588 589 590 591 592 593 594 60,7 54,5 51,3 45,5 40,8 38,9 36,6 36,1 44,8 51,6 59,1 66 75,1 81 39,1 53,8 59,7 64,8 70,6 72,6 72 68,9 67,7 66,8 64,3 64,9 63,6 63 64,4 63 63,6 63,3 60,1 61 59,7 58,7 56 53,9 52,1 49,9 46,4 43,6 40,8 37,5 27,8 17,1 12,2 11,5 8,7 8 5,3 4 3,9 0 0 0 0 0 0 0 8,7 16,2 23,6 21,1 23,6 46,2 68,4 58,7 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 72,7 78,9 91,1 99,1 99,1 99,9 8 0 89,7 99,1 99 96,1 19,6 6,3 0,1 ”m” ”m” 16,9 7 12,5 7,7 38,2 11,8 0 5 9,1 8,4 0,9 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0,6 0,9 1,1 0,5 0,9 0,2 0 0 0 0 0 0 0 0 0 22,8 49,4 56 56,1 56 68,8 61,2 ”m” C 173/78 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 595 596 597 598 599 600 601 602 603 604 605 606 607 608 609 610 611 612 613 614 615 616 617 618 619 620 621 622 623 624 625 626 627 628 629 630 631 632 633 634 635 636 637 638 639 640 641 642 643 644 645 646 647 648 649 650 651 652 653 654 655 656 657 658 659 660 661 662 31,6 19,9 32,9 43 57,4 72,1 53 48,1 56,2 65,4 72,9 67,5 39 41,9 44,1 46,8 48,7 50,5 52,5 51 50 49,1 47 43,1 39,2 40,6 41,8 44,4 48,1 53,8 58,6 63,6 68,5 72,2 77,1 57,8 60,3 61,9 63,8 64,7 65,4 65,7 65,6 49,1 50,4 50,5 51 49,4 49,2 48,6 47,5 46,5 46 45,6 47,1 46,2 47,9 49,5 50,6 51 53 54,9 55,7 56 56,1 55,6 55,4 54,9 ”m” 8,8 70,2 79 98,9 73,8 0 86 99 98,9 99,7 ”m” ”m” 38,1 80,4 99,4 99,9 99,7 90,3 1,8 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0,5 53,4 65,1 67,8 99,2 98,9 98,8 99,2 89,4 0 79,1 98,8 98,8 98,8 98,9 46,5 44,5 3,5 0 73,1 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 11,3 42,8 83 99,3 99,7 99,9 99,7 99,6 99,3 99,1 99 99 9,3 ”m” ”m” 51,3 663 664 665 666 667 668 669 670 671 672 673 674 675 676 677 678 679 680 681 682 683 684 685 686 687 688 689 690 691 692 693 694 695 696 697 698 699 700 701 702 703 704 705 706 707 708 709 710 711 712 713 714 715 716 717 718 719 720 721 722 723 724 725 726 727 728 729 730 54,9 54 53,8 52 50,4 50,6 49,3 50 50,4 51,9 53,6 54,6 56 55,8 58,4 59,9 60,9 63 64,3 64,8 65,9 66,2 65,2 65 63,6 62,4 61,8 59,8 59,2 59,7 61,2 62,2 62,8 63,5 64,7 64,7 65,4 66,1 64,3 64,3 63 62,2 61,6 62,4 62,2 61 58,7 55,5 51,7 49,2 48,8 47,9 46,2 45,6 45,6 45,5 43,8 41,9 41,3 41,4 41,2 41,8 41,8 43,2 45 44,2 43,9 38 59,8 39,3 ”m” ”m” ”m” 0 41,7 73,2 99,7 99,5 99,3 99,1 99 99 98,9 98,8 98,8 98,8 98,9 64 46,5 28,7 1,8 6,8 53,6 82,5 98,8 98,8 98,8 98,8 98,8 49,4 37,2 46,3 72,3 72,3 77,4 69,3 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 40,4 ”m” ”m” 9,8 34,5 37,1 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 17,4 29 ”m” ”m” 10,7 731 732 733 734 735 736 737 738 739 740 741 742 743 744 745 746 747 748 749 750 751 752 753 754 755 756 757 758 759 760 761 762 763 764 765 766 767 768 769 770 771 772 773 774 775 776 777 778 779 780 781 782 783 784 785 786 787 788 789 790 791 792 793 794 795 796 797 798 56,8 57,1 52 44,4 40,2 39,2 38,9 39,9 42,3 43,7 45,5 45,6 48,1 49 49,8 49,8 51,9 52,3 53,3 52,9 54,3 55,5 56,7 61,7 64,3 64,7 66,2 49,1 52,1 52,6 52,9 52,3 54,2 55,4 56,1 56,8 57,2 58,6 59,5 61,2 62,1 62,7 62,8 64 63,2 62,4 60,3 58,7 57,2 56,1 56 55,2 54,8 55,7 56,6 58 58,6 58,7 59,3 58,6 60,5 59,2 59,9 59,6 59,9 59,9 60,5 60,3 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 16,5 73,2 89,8 98,6 98,8 99,1 99,2 99,7 100 99,9 99,9 99,5 99,4 99,3 99,3 99,2 99,1 99 98,8 47,4 1,8 ”m” ”m” 46 61 0 20,4 56,7 59,8 49,2 33,7 96 98,9 98,8 98,8 98,8 98,8 98,8 98,9 46,3 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 9,3 26,3 42,8 47,1 52,4 50,3 20,6 ”m” ”m” ”m” 9,7 9,6 9,6 9,6 6,2 9,6 13,1 20,7 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/79 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 799 800 801 802 803 804 805 806 807 808 809 810 811 812 813 814 815 816 817 818 819 820 821 822 823 824 825 826 827 828 829 830 831 832 833 834 835 836 837 838 839 840 841 842 843 844 845 846 847 848 849 850 851 852 853 854 855 856 857 858 859 860 861 862 863 864 865 866 59,9 60,5 61,5 60,9 61,2 62,8 63,4 64,6 64,1 63 62,7 63,5 64,1 64,3 64,1 63,7 62,9 62,4 61,7 59,8 57,4 54,8 54,3 52,9 52,4 50,4 48,6 47,9 46,8 46,9 49,5 50,5 52,3 54,1 56,3 58,7 57,3 59 59,8 60,3 61,2 61,8 62,5 62,4 61,5 63,7 61,9 61,6 60,3 59,2 57,3 52,3 49,3 47,3 46,3 46,8 46,6 44,3 43,1 42,4 41,8 43,8 44,6 46 46,9 47,9 50,2 51,2 31 42 52,5 51,4 57,7 98,8 96,1 45,4 5 3,2 14,9 35,8 73,3 37,4 21 21 18 32,7 46,2 45,1 43,9 42,8 65,2 62,1 30,6 ”m” ”m” ”m” ”m” 9,4 41,7 37,8 20,4 30,7 41,8 26,5 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 29,7 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 38,8 35,1 ”m” ”m” ”m” 2,1 2,4 68,8 89,2 99,2 99,4 99,7 99,8 99,6 867 868 869 870 871 872 873 874 875 876 877 878 879 880 881 882 883 884 885 886 887 888 889 890 891 892 893 894 895 896 897 898 899 900 901 902 903 904 905 906 907 908 909 910 911 912 913 914 915 916 917 918 919 920 921 922 923 924 925 926 927 928 929 930 931 932 933 934 52,3 53 54,2 55,5 56,7 57,3 58 60,5 60,2 60,3 60,5 61,4 60,3 60,5 61,2 61,6 61,5 61,2 61,3 63,1 63,2 62,3 62 61,6 61,6 61,8 62 62 61,1 61,2 60,7 60,7 60,9 60,1 59,3 59,9 59,4 59,2 59,5 58,3 58,2 57,6 57,1 57 57 56,5 56,3 56,1 55,2 54,7 55,2 55,2 55,9 55,9 56,1 55,8 55,9 55,8 56,4 56,4 56,4 56,4 54 53,4 52,3 52,1 52,3 52,2 99,4 99,3 99,2 99,1 99 98,9 98,9 31,1 ”m” ”m” 6,3 19,3 1,2 2,9 34,1 13,2 16,4 16,4 ”m” ”m” 4,8 22,3 38,5 29,6 26,6 28,1 29,6 16,3 ”m” ”m” 19,2 32,5 17,8 19,2 38,2 45 32,4 23,5 40,8 ”m” ”m” ”m” ”m” 0,6 26,3 29,2 20,5 ”m” ”m” 17,5 29,2 29,2 16 26,3 36,5 19 9,2 21,9 42,8 38 11 35,1 7,3 5,4 27,6 32 33,4 34,9 935 936 937 938 939 940 941 942 943 944 945 946 947 948 949 950 951 952 953 954 955 956 957 958 959 960 961 962 963 964 965 966 967 968 969 970 971 972 973 974 975 976 977 978 979 980 981 982 983 984 985 986 987 988 989 990 991 992 993 994 995 996 997 998 999 1000 1001 1002 52,8 53,7 54 55,1 55,2 54,7 52,5 51,8 51,4 50,9 51,2 50,3 50,2 50,9 49,9 50,9 49,8 50,4 50,4 49,7 51 50,3 50,2 49,9 50,9 50 50,2 50,2 49,9 50,4 50,2 50,3 49,9 51,1 50,6 49,9 49,6 49,4 49 49,8 50,9 50,4 49,8 49,1 50,4 49,8 49,3 49,1 49,9 49,1 50,4 50,9 51,4 51,5 52,2 52,8 53,3 53,6 53,4 53,9 55,2 55,8 55,7 55,8 56,4 55,4 55,2 55,8 60,1 69,7 70,7 71,7 46 12,6 0 24,7 43,9 71,1 76,8 87,5 99,8 100 99,7 100 99,7 99,8 99,8 99,7 100 99,8 99,8 99,7 100 99,7 99,8 99,8 99,7 99,8 99,8 99,8 99,7 100 99,9 99,7 99,6 99,6 99,5 99,7 100 99,8 99,7 99,5 99,8 99,7 99,5 99,5 99,7 99,5 99,8 100 99,9 99,9 99,7 74,1 46 36,4 33,5 58,9 73,8 52,4 9,2 2,2 33,6 ”m” ”m” 26,3 C 173/80 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 1003 1004 1005 1006 1007 1008 1009 1010 1011 1012 1013 1014 1015 1016 1017 1018 1019 1020 1021 1022 1023 1024 1025 1026 1027 1028 1029 1030 1031 1032 1033 1034 1035 1036 1037 1038 1039 1040 1041 1042 1043 1044 1045 1046 1047 1048 1049 1050 1051 1052 1053 1054 1055 1056 1057 1058 1059 1060 1061 1062 1063 1064 1065 1066 1067 1068 1069 1070 55,8 56,4 57,6 58,8 59,9 62,3 63,1 63,7 63,3 48 47,9 49,9 49,9 49,6 49,9 49,3 49,7 49,1 49,4 48,3 49,4 48,5 48,7 48,7 49,1 49 49,8 48,7 48,5 49,3 49,7 48,3 49,8 49,4 49,8 50,5 50,3 51,2 50,5 50,6 50,4 49,9 49,1 47,9 48,1 47,5 46,9 47,7 46,9 46,5 48 47,2 48,7 48,7 47,8 48,8 47,4 47,3 47,3 46,9 46,7 46,8 46,9 46,7 45,5 45,5 44,2 43 23,3 50,2 68,3 90,2 98,9 98,8 74,4 49,4 9,8 0 73,5 99,7 48,8 2,3 ”m” ”m” 47,5 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 31,3 45,3 44,5 61 64,3 64,4 65,6 64,5 82,9 86 89 81,4 49,9 20,1 24 36,2 34,5 30,3 53,5 61,6 73,6 84,6 87,7 80 50,4 38,6 63,1 5 47,4 49,8 23,9 44,6 65,2 60,4 61,5 ”m” ”m” ”m” ”m” 1071 1072 1073 1074 1075 1076 1077 1078 1079 1080 1081 1082 1083 1084 1085 1086 1087 1088 1089 1090 1091 1092 1093 1094 1095 1096 1097 1098 1099 1100 1101 1102 1103 1104 1105 1106 1107 1108 1109 1110 1111 1112 1113 1114 1115 1116 1117 1118 1119 1120 1121 1122 1123 1124 1125 1126 1127 1128 1129 1130 1131 1132 1133 1134 1135 1136 1137 1138 42,5 41 39,9 39,9 40,1 39,9 39,4 43,8 52,9 52,8 53,4 54,7 56,3 57,5 59 59,8 60,1 61,8 61,8 61,7 62 62,3 62 61,3 61,1 61,2 61,1 61,1 61,3 61,3 60,4 58,8 57,7 56 54,7 53,3 52,6 53,4 53,9 54,9 55,8 57,1 56,5 58,9 58,7 59,8 61 60,7 59,4 57,9 57,6 56,3 55 53,7 52,1 51,1 49,7 49,1 48,7 48,2 48 48 47,2 47,3 46,6 47,4 46,3 45,4 ”m” ”m” ”m” 38,2 48,1 48 59,3 19,8 0 88,9 99,5 99,3 99,1 99 98,9 98,9 98,9 48,3 55,6 59,8 55,6 29,6 19,3 7,9 19,2 43 59,7 98,8 98,8 26,6 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 23,2 84,2 99,4 99,3 99,2 99 99,1 98,9 98,9 98,9 98,8 19,2 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 25,8 46,1 46,9 46,7 70 70 67,6 67,6 74,7 13 ”m” ”m” 1139 1140 1141 1142 1143 1144 1145 1146 1147 1148 1149 1150 1151 1152 1153 1154 1155 1156 1157 1158 1159 1160 1161 1162 1163 1164 1165 1166 1167 1168 1169 1170 1171 1172 1173 1174 1175 1176 1177 1178 1179 1180 1181 1182 1183 1184 1185 1186 1187 1188 1189 1190 1191 1192 1193 1194 1195 1196 1197 1198 1199 1200 1201 1202 1203 1204 1205 1206 45,5 44,8 46,6 46,3 48,5 49,9 49,1 49,1 51 51,5 50,9 51,6 52,1 50,9 52,2 51,5 51,5 50,8 50,3 50,3 49,3 48,8 47,8 48,1 48,4 49,6 51 51,6 53,3 55,2 55,7 56,4 56,8 57 57,6 56,9 56,4 57 56,4 57 57,7 58,6 58,9 59,4 58,8 60,1 60,6 60,7 60,7 60 60,2 59,7 59,8 59,8 59,8 60 59,5 59,9 59,8 59 58,9 59,1 58,9 58,4 58,7 58,3 57,5 57,2 24,8 73,8 99 98,9 99,4 99,7 99,5 99,5 100 99,9 100 99,9 99,7 100 99,7 98,3 47,2 78,4 83 31,7 31,3 21,5 59,4 77,1 87,6 87,5 81,4 66,7 63,2 62 43,9 30,7 23,4 ”m” ”m” ”m” 4 23,4 41,7 49,2 56,6 56,6 64 68,2 71,4 71,3 79,1 83,3 77,1 73,5 55,5 54,4 73,3 77,9 73,9 76,5 82,3 82,8 65,8 48,6 62,2 70,4 62,1 67,4 58,9 57,7 57,8 57,6 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/81 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 1207 1208 1209 1210 1211 1212 1213 1214 1215 1216 1217 1218 1219 1220 1221 1222 1223 1224 1225 1226 1227 1228 1229 1230 1231 1232 1233 1234 1235 1236 1237 1238 1239 1240 1241 1242 1243 1244 1245 1246 1247 1248 1249 1250 1251 1252 1253 1254 1255 1256 1257 1258 1259 1260 1261 1262 1263 1264 1265 1266 1267 1268 1269 1270 1271 1272 1273 1274 57,1 57 56,4 56,7 55,9 56,3 56,7 56 56 56,4 56,7 56,9 57 57,7 57,5 58,4 58,7 58,2 58,5 58,8 59 58,2 57,6 57,1 57,2 57 56,7 56,8 56,9 57 57,4 57,3 57,7 57,5 58,6 58,2 58,8 58,3 58,7 59,1 58,6 58,8 58,8 58,7 59,1 59,1 59,4 60,6 59,6 60,1 60,6 59,6 60,7 60,5 59,7 59,6 59,8 59,6 60,1 59,9 59,7 59,6 59,7 59,8 59,9 60,6 60,5 60,2 42,6 70,1 59,6 39 68,1 79,1 89,7 89,4 93,1 93,1 94,4 94,8 94,1 94,3 93,7 93,2 93,2 93,7 93,1 86,2 72,9 59,9 8,5 47,6 74,4 79,1 67,2 69,1 71,3 77,3 78,2 70,6 64 55,6 49,6 41,1 40,6 21,1 24,9 24,8 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 2,6 ”m” ”m” ”m” 4,1 7,1 ”m” ”m” ”m” ”m” 4,9 5,9 6,1 ”m” ”m” 22 10,3 10 6,2 7,3 14,8 1275 1276 1277 1278 1279 1280 1281 1282 1283 1284 1285 1286 1287 1288 1289 1290 1291 1292 1293 1294 1295 1296 1297 1298 1299 1300 1301 1302 1303 1304 1305 1306 1307 1308 1309 1310 1311 1312 1313 1314 1315 1316 1317 1318 1319 1320 1321 1322 1323 1324 1325 1326 1327 1328 1329 1330 1331 1332 1333 1334 1335 1336 1337 1338 1339 1340 1341 1342 60,6 60,6 61 61 61,3 61,2 61,5 61 61,1 60,5 60,2 60,2 60,2 59,9 59,4 59,6 59,3 58,9 58,8 58,9 58,9 58,9 58,7 58,7 59,3 60,1 60,5 59,5 59,7 59,7 60,1 60,8 60,9 61,3 61,8 62 62,2 62,6 62,7 62,9 63,1 63,5 63,6 64,3 63,7 63,8 63,6 63,4 63,2 63,3 62,9 63 63,1 61,8 61,6 61 61,2 60,8 61,1 60,7 60,6 60,5 60,6 60,9 60,9 61,4 61,3 61,5 8,2 5,5 14,3 12 34,2 17,1 15,7 9,5 9,2 4,3 7,8 5,9 5,3 4,6 21,5 15,8 10,1 9,4 9 35,4 30,7 25,9 22,9 24,4 61 56 50,6 16,2 50 31,4 43,1 38,4 40,2 49,7 45,9 45,9 45,8 46,8 44,3 44,4 43,7 46,1 40,7 49,5 27 15 18,7 8,4 8,7 21,6 19,7 22,1 20,3 19,1 17,1 0 22 40,3 34,3 16,1 16,6 18,5 29,8 19,5 22,3 35,8 42,9 31 1343 1344 1345 1346 1347 1348 1349 1350 1351 1352 1353 1354 1355 1356 1357 1358 1359 1360 1361 1362 1363 1364 1365 1366 1367 1368 1369 1370 1371 1372 1373 1374 1375 1376 1377 1378 1379 1380 1381 1382 1383 1384 1385 1386 1387 1388 1389 1390 1391 1392 1393 1394 1395 1396 1397 1398 1399 1400 1401 1402 1403 1404 1405 1406 1407 1408 1409 1410 61,3 61 60,8 60,9 61,2 60,9 60,7 60,9 60,7 59,6 59,6 59,4 59,3 58,9 59,1 59 59 59 58,8 58,9 58,9 59,3 58,9 59,3 59,4 59,6 59,4 59,3 59,4 59,4 58,8 59,1 58,5 58,8 58,5 58,7 59,1 59,1 59,1 59,4 59,7 60,7 59,8 60,2 59,9 61 60,6 60,6 59,6 59,6 60,6 59,8 60 60,5 60,9 61,3 61,2 61,4 61,3 61,4 61,1 61,5 61 61,1 61,4 61,6 61,7 61,8 19,2 9,3 44,2 55,3 56 60,1 59,1 56,8 58,1 78,4 84,6 66,6 75,5 49,6 75,8 77,6 67,8 56,7 54,2 59,6 60,8 56,1 48,5 42,9 41,4 38,9 32,9 30,6 30 25,3 18,6 18 10,6 10,5 8,2 13,7 7,8 6 6 13,1 22,3 10,5 9,8 8,8 8,7 9,1 28,2 22 23,2 19 38,4 41,6 47,3 55,4 58,7 37,9 38,3 58,7 51,3 71,1 51 56,6 60,6 75,4 69,4 69,9 59,6 54,8 C 173/82 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 1411 1412 1413 1414 1415 1416 1417 1418 1419 1420 1421 1422 1423 1424 1425 1426 1427 1428 1429 1430 1431 1432 1433 1434 1435 1436 1437 1438 1439 1440 1441 1442 1443 1444 1445 1446 1447 1448 1449 1450 1451 1452 1453 1454 1455 1456 1457 1458 1459 1460 1461 1462 1463 1464 1465 1466 1467 1468 1469 1470 1471 1472 1473 1474 1475 1476 1477 1478 61,6 61,3 61,3 61,2 61,3 61,2 61,2 61 60,9 61 60,7 60,7 60,8 61 61 61,3 61,7 62,3 62,3 62,3 62,8 62,8 62,9 62,9 62,8 62,7 61,5 61,9 61,5 61 60,9 60,6 60,3 60,8 60,2 60,5 60,2 60,7 60,9 59,6 60,2 59,5 59,8 59,6 59,3 59 58,8 58,7 59,2 59,7 60,4 60,2 60,4 59,9 59,9 59,6 59,4 59,4 60,4 59,5 59,3 60,9 60,7 60,9 61 60,6 60,9 60,8 53,6 53,5 52,9 54,1 53,2 52,2 52,3 48 41,5 32,2 22 23,3 38,8 40,7 30,6 62,6 55,9 43,4 37,4 35,7 34,4 31,5 31,7 29,9 29,4 28,7 14,7 17,2 6,1 9,9 4,8 11,1 6,9 7 9,2 21,7 22,4 31,6 28,9 21,7 18 16,7 15,7 15,7 15,7 7,5 7,1 16,5 50,7 60,2 44 35,3 17,1 13,5 12,8 14,8 15,9 22 38,4 38,8 31,9 40,8 39 30,1 29,3 28,4 36,3 30,5 1479 1480 1481 1482 1483 1484 1485 1486 1487 1488 1489 1490 1491 1492 1493 1494 1495 1496 1497 1498 1499 1500 1501 1502 1503 1504 1505 1506 1507 1508 1509 1510 1511 1512 1513 1514 1515 1516 1517 1518 1519 1520 1521 1522 1523 1524 1525 1526 1527 1528 1529 1530 1531 1532 1533 1534 1535 1536 1537 1538 1539 1540 1541 1542 1543 1544 1545 1546 60,7 60,1 59,9 60,4 60,7 59,9 59,7 59,5 59,2 58,8 58,7 58,7 57,9 58,2 57,6 58,3 57,2 57,4 58,3 58,3 58,8 58,8 59,4 59,1 59,1 59 59,5 59,4 59,4 59,4 59,4 58,9 59 58,8 58,9 58,8 58,9 59,1 58,8 59 58,7 57,9 58 57,1 56,7 56,7 56,6 56,8 56,3 56,3 56 56,7 56,6 56,9 56,9 57,4 57,4 58,3 58,5 59,1 59,4 59,6 59,5 59,6 59,3 59,4 59,1 59 26,7 4,7 0 36,2 32,5 3,1 ”m” ”m” ”m” 0,6 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 9,5 6 27,3 59,9 7,3 21,7 38,9 26,2 25,5 26 39,1 52,3 31 27 29,8 23,1 16 31,5 25,9 40,2 28,4 38,9 35,3 30,3 19 3 0 2,4 ”m” ”m” 5,3 2,1 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 3,8 ”m” ”m” ”m” ”m” 13,9 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 0,5 9,2 11,2 26,8 11,7 1547 1548 1549 1550 1551 1552 1553 1554 1555 1556 1557 1558 1559 1560 1561 1562 1563 1564 1565 1566 1567 1568 1569 1570 1571 1572 1573 1574 1575 1576 1577 1578 1579 1580 1581 1582 1583 1584 1585 1586 1587 1588 1589 1590 1591 1592 1593 1594 1595 1596 1597 1598 1599 1600 1601 1602 1603 1604 1605 1606 1607 1608 1609 1610 1611 1612 1613 1614 58,8 58,7 57,5 57,4 57,1 57,1 57 57,1 57,3 57,3 58,2 58,7 58,3 58,6 59 59,8 59,3 59,7 60,1 60,7 60,7 60,7 60,7 61,1 61,1 60,8 60,1 60,7 60,4 60 59,9 60,8 60,4 60,2 59,6 59,9 59,8 59,6 59,4 60,1 59,5 59,8 60,6 59,3 59,3 59,4 58,7 58,8 59,1 59,7 59,5 59,6 59,6 59,4 59,6 59,9 60,5 59,6 59,7 60,9 60,1 59,9 60,8 60,6 60,9 61,1 61,2 61,4 6,4 5 ”m” ”m” 1,1 0 4,5 3,7 3,3 16,8 29,3 12,5 12,2 12,7 13,6 21,9 20,9 19,2 15,9 16,7 18,1 40,6 59,7 66,8 58,8 64,7 63,6 83,2 82,2 80,5 78,7 67,9 57,7 60,6 72,7 73,6 74,1 84,6 76,1 76,9 84,6 77,5 67,9 47,3 43,1 38,3 38,2 39,2 67,9 60,5 32,9 20 34,4 23,9 15,7 41 26,3 14 21,2 19,6 34,3 27 25,6 26,3 26,1 38 31,6 30,6 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/83 Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % Aika s Normaalino- peus % Normaalimo- mentti % 1615 1616 1617 1618 1619 1620 1621 1622 1623 1624 1625 1626 1627 1628 1629 1630 1631 1632 1633 1634 1635 1636 1637 1638 1639 1640 1641 1642 1643 1644 1645 1646 1647 1648 1649 1650 1651 1652 1653 1654 1655 1656 1657 1658 1659 1660 1661 1662 1663 1664 1665 1666 1667 1668 1669 1670 1671 1672 1673 1674 1675 1676 61,7 61,5 61,7 62,2 61,4 61,8 61,8 61,6 61,7 61,7 61,7 61,2 61,9 61,4 61,7 62,4 62,8 62,2 62,5 62,3 62,6 62,3 62,7 62,2 61,9 62,5 61,7 61,7 61,6 61,4 60,8 60,7 61 60,4 61 60,7 60,5 60,8 61,2 60,9 61,1 60,7 61,3 60,9 61,4 61,7 61,8 61,7 61,7 61,5 61,3 61,5 61,1 61,4 61,4 61,3 61 61,5 61 60,9 60,9 60,6 ”m” = käyttö. 29,6 28,8 27,8 20,3 19,6 19,7 18,7 17,7 8,7 1,4 5,9 8,1 45,8 31,5 22,3 21,7 21,9 22,2 31 31,3 31,7 22,8 12,6 15,2 32,6 23,1 19,4 10,8 10,2 ”m” ”m” ”m” 12,4 5,3 13,1 29,6 28,9 27,1 27,3 20,6 13,9 13,4 26,1 23,7 32,1 33,5 34,1 17 2,5 5,9 14,9 17,2 ”m” ”m” 8,8 8,8 18 13 3,7 3,1 4,7 4,1 1677 1678 1679 1680 1681 1682 1683 1684 1685 1686 1687 1688 1689 1690 1691 1692 1693 1694 1695 1696 1697 1698 1699 1700 1701 1702 1703 1704 1705 1706 1707 1708 1709 1710 1711 1712 1713 1714 1715 1716 1717 1718 1719 1720 1721 1722 1723 1724 1725 1726 1727 1728 1729 1730 1731 1732 1733 1734 1735 1736 1737 1738 60,6 60,6 60,7 60,6 60,1 60,5 60,4 59,9 59,6 59,6 59,9 59,9 59,8 59,4 59,5 59,6 59,4 60,9 60,5 60,1 60,1 60,5 60 60 60 60,1 59,9 59,4 59,5 59,5 59,5 59,4 59,6 59,5 60,1 59,4 59,8 59,9 60,1 59,6 59,6 59,4 59,6 60,1 60,2 59,4 60,3 59,9 60,2 60,3 60,4 60,6 60,8 60,9 60,9 60,7 60,9 61,1 61,1 61 61 60,6 6,7 12,8 11,9 12,4 12,4 12 11,8 12,4 12,4 9,1 0 20,4 4,4 3,1 26,3 20,1 35 22,1 12,2 11 8,2 6,7 5,1 5,1 9 5,7 8,5 6 5,5 14,2 6,2 10,3 13,8 13,9 18,9 13,1 5,4 2,9 7,1 12 4,9 22,7 22 17,4 16,6 28,6 22,4 20 18,6 11,9 11,6 10,6 16 17 16,1 11,4 11,3 11,2 25,6 14,6 10,4 ”m” 1739 1740 1741 1742 1743 1744 1745 1746 1747 1748 1749 1750 1751 1752 1753 1754 1755 1756 1757 1758 1759 1760 1761 1762 1763 1764 1765 1766 1767 1768 1769 1770 1771 1772 1773 1774 1775 1776 1777 1778 1779 1780 1781 1782 1783 1784 1785 1786 1787 1788 1789 1790 1791 1792 1793 1794 1795 1796 1797 1798 1799 1800 60,9 60,8 59,9 59,8 59,1 58,8 58,8 58,2 58,5 57,5 57,9 57,8 58,3 57,8 57,5 58,4 58,1 58,8 58,3 58,3 59 58,2 57,9 58,5 57,4 58,2 58,2 57,3 58 57,5 57,4 58,8 57,7 58,4 58,4 59 59 58,8 58,8 59,1 59,4 59,6 50 40 30 20 10 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 ”m” 4,8 ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” ”m” 14,3 4,4 0 20,9 9,2 8,2 15,3 38 15,4 11,8 8,1 5,5 4,1 4,9 10,1 7,5 7 6,7 6,6 17,3 11,4 47,4 28,8 24,3 25,5 35,5 29,3 33,8 18,7 9,8 23,9 48,2 37,2 29,1 25 20 15 10 5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 C 173/84 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Kuvassa 5 esitetään ETC-testin dynamometriajo graafisesti. Kuva 5 ETC-testin dynamometriajo Nopeus (prosenttia) ETC Kaupunkiajo Taajaman ulkopuolinen maantie Moottoritie Momentti (prosenttia) Aika (sek. ) 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/85 LISÄYS 4 MITTAUS- JA NÄYTTEENOTTOMENETTELYT 1 JOHDANTO Testattavaksi luovutetun moottorin päästöjen kaasumaiset komponentit sekä hiukkas- ja savupäästöt on mitattava liitteessä V kuvattujen menetelmien avulla. Liitteen V vastaavissa kohdissa kuvataan suositeltuja analyysijärjestelmiä kaasupäästöille (1 kohta), suositeltuja hiukkasten laimennus- ja näytteenottojärjestelmiä (2 kohta) ja suositeltuja savunmittausopasi- metrejä (3 kohta). ESC-testissä kaasumaiset komponentit on määritettävä raakapakokaasusta. Ne voidaan määrittää myös laimennetusta pakokaasusta, jos hiukkasmäärityksessä käytetään täysvirtaus- laimennusjärjestelmää. Hiukkaset on määritettävä joko osa- tai täysvirtauslaimennusjärjestel- män avulla. ETC-testissä on käytettävä ainoastaan täysvirtauslaimennusjärjestelmää kaasu- ja hiukkas- päästöjen määrittämiseksi, ja sen katsotaan olevan viitejärjestelmä. Tekninen tutkimuslaitos voi kuitenkin hyväksyä osavirtauslaimennusjärjestelmät, jos niiden liitteessä I olevan 6. 2 kohdan mukainen vastaavuus on osoitettu ja jos tekniselle tutkimuslaitokselle annetaan yksityiskohtainen kuvaus tietojen arviointi- ja laskemismenettelyistä. 2 DYNAMOMETRI JA TESTISOLUN LAITTEET Seuraavia laitteita on käytettävä testattaessa moottoreiden päästöjä moottoridynamomet- rissä: 2. 1 Moottoridynamometri Käytettävän moottoridynamometrin ominaisuuksien on oltava riittävät tämän liitteen lisäyk- sissä 1 ja 2 kuvattujen testisyklien suorittamiseen. Nopeudenmittausjärjestelmän tarkkuuden on oltava 6 2 prosenttia lukemasta. Vääntömomentin mittausjärjestelmän tarkkuuden on oltava 6 3 prosenttia lukemasta asteikon 20 prosenttia ylittävällä osalla ja 6 0,6 prosenttia koko asteikosta asteikon 20 prosenttia alittavalla osalla. 2. 2. Muut laitteet Polttoaineen ja ilman kulutuksen, jäähdytysväliaineen ja voiteluaineen lämpötilan, pakokaa- sun paineen ja imuilman alipaineen, pakokaasun ja imuilman lämpötilan, ilmanpaineen, kosteuden ja polttoaineen lämpötilan mittauslaitteita on käytettävä tarpeen mukaan. Kyseis- ten laitteiden on oltava taulukossa 8 esitettyjen vaatimusten mukaiset: Taulukko Mittauslaitteiden tarkkuus Mittauslaite Tarkkuus Polttoaineen kulutus ± 2 prosenttia moottorin suurimmasta arvosta Ilman kulutus Lämpötilat # 600 K (327 °C) Lämpötilat. 600 K (327 °C) Ilmanpaine Pakokaasun paine Imuilman alipaine Muut paineet Suhteellinen kosteus Absoluuttinen kosteus ± 2 prosenttia moottorin suurimmasta arvosta ± 2 K absoluuttinen ± 1 prosentti lukemasta ± 0,1 kPa absoluuttinen ± 0,2 kPa absoluuttinen ± 0,05 kPa absoluuttinen ± 0,1 kPa absoluuttinen ± 3 prosenttia absoluuttinen ± 5 prosenttia lukemasta C 173/86 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 2. 3 Pakokaasun virtaus Raakapakokaasun päästöjen laskemiseksi on tiedettävä pakokaasun virtaus (ks. lisäyksessä 1 oleva 4. 4 kohta). Pakokaasun virtauksen määrittämiseen voidaan käyttää toista seuraavista menetelmistä: a) pakokaasun virtauksen suora mittaus virtaussuuttimen tai vastaavan laitteen avulla, b) ilman ja polttoaineen virtauksen mittaus sopivilla mittausjärjestelmillä ja pakokaasun virtauksen laskeminen seuraavan yhtälön avulla: GEXHW = GAIRW + GFUEL (pakokaasun kostea massa) Pakokaasun virtauksen määrittämisen tarkkuuden on oltava vähintään 6 2,5 prosenttia lukemasta tai parempi. 2. 4 Laimennetun pakokaasun virtaus Laimennetun pakokaasun sisältämien päästöjen laskemiseksi täysvirtauslaimennusjärjestelmän (pakollinen ETC-testissä) avulla on tiedettävä laimennetun pakokaasun virtaus (ks. lisäyksessä 2 oleva 4. 3 kohta). Laimennetun pakokaasun massan kokonaisvirtaus (GTOTW) tai laimenne- tun pakokaasun kokonaismassa syklin aikana (MTOTW) on mitattava PDP:n tai CFV:n avulla (liitteessä V oleva 2. 3. 1 kohta). Tarkkuuden on oltava vähintään 6 2 prosenttia lukemasta, ja se on määritettävä liitteen III lisäyksessä 5 olevan 2. 4 kohdan säännösten mukaisesti. 3 KAASUMAISTEN KOMPONENTTIEN MÄÄRITTÄMINEN 3. 1 Analysaattorin yleiset eritelmät Analysaattorin mittausalueen on sovelluttava pakokaasun komponenttien konsentraatioiden mittauksessa vaadittavalle tarkkuudelle (3. 1. 1 kohta). On suositeltavaa käyttää analysaatto- reita siten, että mitattu konsentraatio on koko asteikon 15—100 prosentin välillä. Jos tulostusjärjestelmä (tietokone, tietojenkoontiyksikkö) voi tuotta riittävän tarkan ja erottelukykyisen tuloksen myös koko asteikon 15 prosenttia alittavalla osalla, myös kyseisen alueen mittaukset voidaan hyväksyä. Tässä tapauksessa on suoritettava lisäkalibrointi vähin- tään neljässä ei-nollakohtaisessa nimellisesti vakioetäisyyksin sijaitsevassa pisteessä kalibroin- tikäyrien tarkkuuden varmistamiseksi liitteen III lisäyksessä 5 olevan 1. 5. 5. 2 kohdan mukai- sesti. Laitteiston sähkömagneettisen yhteensopivuuden (EMC) on oltava sellaisella tasolla, että sillä minimoidaan lisävirheiden mahdollisuus. 3. 1. 1 Mittausvirhe Mittauksen kokonaisvirhe, mukaan lukien ristiherkkyys muille kaasuille (ks. liitteen III lisäyksessä 5 oleva 1. 9 kohta), ei saa ylittää 6 5:tä prosenttia lukemasta tai 6 3,5:tä prosenttia koko asteikosta sen mukaan, kumpi näistä on pienempi. Jos konsentraatio on alle 100 ppm, mittausvirhe saa olla enintään 6 4 ppm. 3. 1. 2 Toistettavuus Toistettavuuden, joka on määrityksen mukaisesti 2,5 kertaa kymmenen peräkkäisen kali- brointi- tai vertailukaasun vasteen vakiopoikkeama, on oltava enintään 6 1 prosenttia koko asteikon konsentraatiosta kullekin 155 ppm (tai ppmC) ylittävälle alueelle tai 6 2 prosenttia kullekin 155 ppm (tai ppmC) alittavalle alueelle. 3. 1. 3 Kohina Analysaattorin huipusta huippuun -vaste nolla- ja kalibrointi- tai vertailukaasulle minä tahansa kymmenen sekunnin jaksona ei saa ylittää kahta prosenttia kaikkien käytettävien alueiden koko asteikosta. 3. 1. 4 Nollapisteen poikkeama Nollapisteen poikkeaman on oltava tunnin aikana alle 2 prosenttia alimman käytettävän alueen koko asteikosta. Nollavaste on määritetty nollakaasun keskivasteeksi 30 sekunnin aikana kohina mukaan lukien. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/87 3. 1. 5 Asteikon poikkeama Asteikon poikkeaman on oltava tunnin aikana alle 2 prosenttia alimman käytettävän alueen koko asteikosta. Asteikko on määritetty asteikkovasteen ja nollavasteen väliseksi eroksi. Asteikkovaste on määritetty vertailukaasun keskivasteeksi 30 sekunnin aikana kohina mukaan lukien. 3. 2 Kaasun kuivaaminen Mahdollisen kaasun kuivauslaitteen vaikutuksen mitattavien kaasujen konsentraatioon on oltava mahdollisimman pieni. Kemiallisia kuivauslaitteita ei saa käyttää veden poistamiseen näytteestä. 3. 3 Analysaattorit Käytettävät mittausperiaatteet kuvtaan 3. 3. 1—3. 3. 4 kohdissa. Liitteessä V annetaan yksityis- kohtainen kuvaus mittausjärjestelmistä. Mitattavat kaasut on analysoitava seuraavien laittei- den avulla. Epälineaarisissa analysaattoreissa saa käyttää linearisointipiirejä. 3. 3. 1 Hiilimonoksidin (CO) analyysi Hiilimonoksidianalysaattorin on oltava tyypiltään ei-dispersiivinen infrapuna-absorptioanaly- saattori (NDIR). 3. 3. 2 Hiilidioksidin (CO2) analyysi Hiilidioksidianalysaattorin on oltava tyypiltään ei-dispersiivinen infrapuna-absorptioanaly- saattori (NDIR). 3. 3. 3 Hiilivetyjen (HC) analyysi Diesel- ja nestekaasumoottoreiden hiilivetyanalysaattorin on oltava tyypiltään lämmitetty liekki-ionianalysaattori (HFID), jonka ilmaisimen, venttiilien, putkistojen ja muiden lämmitet- tyjen osien avulla voidaan pitää kaasun lämpötilana 463K 6 10K (190 6 10 °C). Maakaasumoottoreiden hiilivetyanalysaattori voi olla tyypiltään lämmittämätön liekki- ionianalysaattori (FID) käytettävän menetelmän mukaan (ks. liitteessä V oleva 1. 3 kohta). 3. 3. 4 Metaanittomien hiilivetyjen (NMHC) analyysi (ainoastaan maakaasukäyttöiset kaasumootto- rit) Metaanittomat hiilivedyt on määritettävä toisella seuraavista menetelmistä: 3. 3. 4. 1 Kaasukromatografiamenetelmä (GC) Metaanittomat hiilivedyt on määritettävä vähentämällä kaasukromatografilla (GC) 423 K:n (150 °C:n) lämpötilassa analysoitu metaani 3. 3. 3 kohdan mukaisesti mitatuista hiilivedyistä. 3. 3. 4. 2 Metaanierotin-menetelmä (NMC) Metaaniton jae on määritettävä lämmitetyn, FID:n kanssa sarjassa käytetyn NMC:n avulla 3. 3. 3 kohdan mukaisesti vähentämällä metaani hiilivedyistä. 3. 3. 5 Typen oksidien (NOx) analyysi Typen oksidien analysaattorin on oltava tyypiltään kemiluminisenssianalysaattori (CLD) tai lämmitetty kemiluminisenssianalysaattori (HCLD), jossa on NO2/NO-muunnin, jos mittaus tehdään kuivana. Jos mittaus tehdään kosteana, on käytettävä HCLD-analysaattoria, jonka muuntimen lämpötilan on oltava yli 328 K (55 °C), jos vesijäähdytyskokeen (ks. liitteen III lisäyksessä 5 oleva 1. 9. 2. 2 kohta) tulos on tyydyttävä. 3. 4 Näytteiden ottaminen kaasupäästöistä 3. 4. 1 Raakapakokaasu (ainoastaan ESC-testi) Kaasupäästöjen näytteenottimet on sijoitettava mahdollisimman etäälle virtaussuuntaa vas- taan pakojärjestelmän pakoaukosta, joko vähintään 0,5 metrin tai kolme kertaa pakoputken halkaisijan päähän, sen mukaan, kumpi on suurempi, ja niin lähelle moottoria, että pakokaasun lämpötila anturin kohdalla on vähintään 343 K (70 °C). C 173/88 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Jos monisylinterisessä moottorissa on monihaarainen pakosarja, näytteenottimen imuaukko on sijoitettava niin kauas virtaussuuntaan, että näyte edustaa kaikkien sylintereiden keskimää- räisiä päästöjä. Jos monisylinterisessä moottorissa, esimerkiksi V-moottorissa, on selkeästi toisistaan erillään olevat pakosarjat, näyte voidaan ottaa kustakin ryhmästä erikseen ja laskea pakokaasun keskimääräiset päästöt. Myös muita menetelmiä, joiden on osoitettu korreloivan yllä kuvattujen menetelmien kanssa, voidaan käyttää. Pakokaasun päästöjen laskemisessa on käytettävä pakokaasun kokonaismassavirtaa. Jos moottorissa on pakokaasujen jälkikäsittelyjärjestelmä, pakokaasunäyte on otettava pako- kaasujen jälkikäsittelyjärjestelmän jälkeen. 3. 4. 2 Laimennettu pakokaasu (palkollinen ETC-testissä, valinnainen ESC-testissä) Moottorin ja täysvirtauslaimennusjärjestelmän välisen pakoputken on oltava liitteessä IV olevan 2. 3. 1 kohdan, EP, mukainen. Kaasupäästöjen näytteenotin (näytteenottimet) on asennettava laimennustunneliin hiukkasten näytteenottimen lähelle kohtaan, jossa laimennusilma ja pakokaasu ovat hyvin sekoittuneet. ETC-testissä näytteenotto voidaan yleensä tehdä kahdella tavalla: — pilaannuttavat aineet kerätään näytepussiin koko syklin ajan ja mitataan testin päätyt- tyä, — pilaannuttavia aineita kerätään jatkuvasti ja ne integroidaan koko syklin ajalle; tämä menetelmä on pakollinen HC:n ja NOx:n osalta. 4 HIUKKASTEN MÄÄRITTÄMINEN Hiukkasten määrittämiseen tarvitaan laimennusjärjestelmä. Laimentaminen voidaan toteuttaa joko osavirtauslaimennuksena (ainoastaan (ESC-testi) tai täysvirtauslaimennuksena (pakolli- nen ETC-testissä). Laimennusjärjestelmän virtauskapasiteetin on oltava riittävä estämään täysin veden kondensoituminen laimennus- ja näytteenottojärjestelmiin ja pitämään laimenne- tun pakokaasun lämpötila enintään 325 K:ssa (52 °C) suodattimien telineistä välittömästi virtaussuuntaa vastaan. Laimennusilmasta saa poistaa kosteuden ennen sen johtamista laimennusjärjestelmään, ja se on erityisen hyödyllistä, jos laimennusilma on hyvin kosteata. Laimennusilman lämpötilan on oltava 298 K 6 5 K (25 °C 6 5 °C). Jos ulkoilman lämpötila on alle 293 K (20 °C), laimennusilma on suositeltavaa esilämmittää lämpötilan ylärajan 303 K (30 °C) yläpuolelle. Laimennusilman lämpötila saa kuitenkin olla enintään 325 K (52 °C) ennen pakokaasun johtamista laimennustunneliin. Osavirtauslaimennusjärjestelmä on suunniteltava siten, että pakokaasuvirta jaetaan kahteen jakeeseen, joista pienempi laimennetaan ilmalla ja jota näin ollen käytetään hiukkasten mittaamiseen. Tämän vuoksi on olennaisen tärkeää määrittää laimennussuhde erittäin tar- kasti. Pakokaasuvirta voidaan jakaa eri menetelmillä, jolloin käytettävä jakomenetelmä määrää käytettävät näytteenottolaitteet ja -menettelyt varsin pitkälle (liitteessä V oleva 2. 2 kohta). Hiukkasten näytteenotin on asennettava kaasupäästöjen näytteenottimen läheisyyteen, ja asennuksen on oltava 3. 4. 1 kohdan säännösten mukainen. Hiukkasten massan määrittämiseksi vaaditaan hiukkasten näytteenottojärjestelmä, hiukkasten näytteenottosuodattimet, mikrogrammavaaka ja punnituskammio, jonka lämpötila ja kosteus on säädelty. Hiukkasten näytteenotossa on käytettävä yksisuodatinmenetelmää, jossa käytetään yhtä suodatinparia (ks. 4. 1. 3 kohta) koko testisyklin ajan. ESC-testissä on seurattava näytteenotto- aikoja ja -virtauksia erittäin tarkoin testin näytteenottovaiheen aikana. 4. 1 Hiukkasnäytesuodattimet 4. 1. 1 Suodattimen eritelmä Suodattimina on käytettävä fluorohiilipäällystettyjä lasikuitusuodattimia tai fluorohiilipohjai- sia kalvosuodattimia. Kaikkien tyyppien 0,3 µm-DOP (dioktyylifalaatti) -keräystehokkuuden on oltava vähintään 95 prosenttia kaasun pintanopeudella 35—80 cm/s. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/89 4. 1. 2 Suodattimen koko Hiukkassuodattimen pienin halkaisija on 47 mm (tahran halkaisija 37 mm). Myös halkaisijal- taan suurempia suodattimia voidaan käyttää (4. 1. 5 kohta). 4. 1. 3 Ensisijaiset suodattimet ja toissijaiset suodattimet Laimennetusta pakokaasusta on otettava testijakson ajan näytteet sarjaan sijoitetun suodatin- parin avulla (yksi ensisijainen suodatin ja yksi toissijainen suodatin). Toissijainen suodatin saa sijaita enintään 100 mm virtaussuuntaan ensisijaisesta suodattimesta, eikä se saa koskettaa ensisijaista suodatinta. Suodattimet voi punnita erikseen tai parina siten, että suodattimien tahrapuolet ovat vierekkäin. 4. 1. 4 Suodattimen pintanopeus Kaasun pintanopeuden suodattimen läpi on oltava 35—80 cm/s. Paineen putoamisen kasvu testin alun ja lopun välillä saa olla enintään 25 kPa. 4. 1. 5 Suodattimen kuormitus Suodattimen suositeltu vähimmäiskuormitus on 0,5 mg/1 075 mm2:n tahra-alue. Taulukossa 8 esitetään yleisimmän kokoisten suodattimien arvot. Taulukko 9 Suositellut suodattimen kuormitukset Suodattimen halkaisija (mm) Suositeltu tahran halkaisija (mm) Suositeltu vähimmäiskuormitus (mg) 47 70 90 110 37 60 80 100 0,5 1,3 2,3 3,6 4. 2 Punnituskammion ja analyysivaa’an eritelmät 4. 2. 1 Punnituskammion olosuhteet Punnituskammio (tai punnitushuone), jossa hiukkassuodattimia vakautetaan ja jossa suodatti- met punnitaan, on pidettävä suodattimien vakautus- ja punnitusaikana 295 K 6 3 K:n lämpötilassa (22 °C 6 3 °C). Kosteus on pidettävä 282,5 K 6 3 K:n (9,5 °C 6 3 °C) kastepisteessä ja suhteellisen kosteuden on oltava 45 prosenttia 6 8 prosenttia. 4. 2. 2 Viitesuodattimen punnitseminen Kammiossa (tai huoneessa) ei saa olla epäpuhtauksia (kuten pölyä), joka voisi laskeutua hiukkassuodattimille niiden vakautuksen aikana. Punnitushuoneen olot saavat poiketa 4. 2. 1 kohdassa eritellyistä, jos poikkeama kestää enintään 30 minuuttia. Punnitushuoneen pitäisi olla vaatimusten mukainen ennen henkilöstön menemistä huoneeseen. Näytesuodattimen (näytesuodatinparin) kanssa on punnittava mielellään samanaikaisesti tai enintään neljän tunnin sisällä vähintään kaksi käyttämätöntä viitesuodatinta (viitesuodatinparia). Viitesuodat- timien (viitesuodatinparien) on oltava saman kokoisia ja samasta materiaalista kuin näytesuo- dattimien. Jos viitesuodattamien (viitesuodatinparien) keskipaino muuttuu näytesuodattimien punnituk- sen välillä enemmän kuin 6 5 prosenttia (vastaavasti 6 7,5 prosenttia suodatinparin osalta) suositellusta suodattimen vähimmäiskuormituksesta (4. 1. 5 kohta), kaikki näytesuodattimet on hävitettävä ja päästötesti on uusittava. Jos punnitushuoneen 4. 2. 1 kohdassa määritellyt vakausperusteet eivät täyty, mutta viitesuo- dattimien (viitesuodatinparien) punnitukset ovat kyseisten perusteiden mukaisia, moottorin valmistaja voi valita, hyväksyykö hän näytesuodattimien painot vai hylkääkö hän testin, korjauttaa punnitushuoneen säätöjärjestelmän ja suorituttaa testin uudelleen. C 173/90 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 4. 2. 3 Analyysivaaka Kaikkien suodattimien painojen määrittämisen käytettävän analyysivaa’an tarkkuuden (vakio- poikkeaman) on oltava 20 µg ja erotuskyvyn 10 µg (1 numero = 10 µg). Jos suodattimen halkaisija on alle 70 mm, tarkkuuden on oltava 2 µg ja erotuskyvyn 1 µg. 4. 2. 4 Staattisen sähkön vaikutusten poistaminen Staattisen sähkön vaikutukset on poistettava neutraloimalla suodattimet ennen testiä esimer- kiksi poloniumneutraloijalla tai muulla samanlaisen vaikutuksen omaavalla laitteella. 4. 3 Hiukkasten mittauksen lisäeritelmät Kaikki laimennusjärjestelmän ja näytteenottojärjestelmän raaka- ja laimennetun pakokaasun kanssa kosketuksiin joutuvat osat pakoputkesta suodatintelineeseen on suunniteltava siten, että hiukkasten kerääntyminen tai muuttuminen on mahdollisimman vähäistä. Kaikki osat on valmistettava sähköä johtavista materiaaleista, jotka eivät reagoi pakokaasun komponenttien kanssa, ja ne on maadoitettava sähköisesti sähköstaattisten vaikutusten estämiseksi. 5 SAVUN MÄÄRITYS Tässä osassa annetaan vaadittavien ja valinnaisien ELR-testissä käytettävien laitteiden eritel- mät. Savun mittauksessa on käytettävä opasimetriä, jossa on opasiteetin ja valon absorptio- kertoimen lukutilat. Opasiteetin lukutilaa on käytettävä ainoastaan kalibrointiin ja opasimer- trin tarkistamiseen. Testisyklin savuarvot on mitattava valon absorptiokertoimen lukutilassa. 5. 1 Yleiset vaatimukset ELR-testissä on käytettävä kolme toiminnallista yksikköä sisältävää savun mittaus- ja tietojenkäsittelyjärjestelmää. Nämä yksiköt voidaan intergroida yhdeksi komponentiksi tai niitä voidaan käsitellä toisiinsa yhteydessä olevien komponenttien järjestelmänä. Toiminnalli- set yksiköt ovat seuraavat: — liitteessä V olevan 3 kohdan eritelmien mukainen opasimetri, — liitteen III lisäyksessä 1 olevan 6 ja 6. 4 kohdan mukaisten funktioiden suorittamiseen pystyvä tietojenkäsittely-yksikkö, — kirjoitin ja/tai sähköinen tallennusväline liitteen III lisäyksessä 1 olevassa 6. 3 kohdassa määritettyjen vaadittavien savuarvojen kirjaamiseen ja tulostamiseen. 5. 2 Erityiset vaatimukset 5. 2. 1 Lineaarisuus Lineaarisuuden on oltava 6 2 prosenttia opasiteetista. 5. 2. 2 Nollapisteen poikkeama Nollapisteen poikkeama ei saa ylittää 6 1:tä prosenttia opasiteetista yhden tunnin mittaisen jakson aikana. 5. 2. 3 Opasimetrin näyttö ja alue Opasiteetin näyttöasteikon on oltava 0—100 prosentin opasiteetti ja luettavuuden 0,1 prosentin opasiteetti. Valon absorptiokertoimen näyttöasteikon on oltava 0—30 m-1 valon absorptiokerroin ja luettavuuden 0,01 m-1 valon absorptiokerroin. 5. 2. 4 Laitteen vasteaika Opasimetrin fyysinen vasteaika saa olla enintään 0,2 sekuntia. Fyysinen vasteaika on aika, joka kuluu nopeavasteisen vastaanottimen tulosteen muuttumiseen 10:stä 90 prosenttiin kokonaispoikkeamasta silloin, kun mitattavan kaasun opasiteetti muuttuu alle 0,1 sekun- nissa. Opasimetrin sähköinen vasteaika saa olla enintään 0,05 sekuntia. Sähköinen vasteaika on aika, joka kuluu opasimetrin tulosteen muuttumiseen 10:stä 90 prosenttiin koko asteikolla silloin, kun valonlähde keskeytetään tai sammutetaan kokonaan alle 0,01 sekunnissa. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/91 5. 2. 5 Harmaasuodattimet Opasimetrin kalibrointiin, lineaarisuuden mittauksiin tai asteikon säätämiseen käytettävän harmaasuodattimen opasiteetin arvo on tunnettava 1,0 prosentin tarkkuudella. Suodattimen nimellisarvon tarkkuus on tarkistettava vähintään kerran vuodessa kansallisen tai kansainvä- lisen standardin viitteen avulla. Harmaasuodattimet ovat herkkiä laitteita, ja ne vahingoittuvat helposti käytössä. Niitä on käsiteltävä ainoastaan tarvittaessa ja silloinkin huolellisesti suodattimen naarmuuntumisen tai likaantumisen välttämiseksi. C 173/92 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 LISÄYS 5 KALIBROINTIMENETTELY 1 1. 1 ANALYYSILAITTEIDEN KALIBROINTI Johdanto Kaikki analysaattorit on kalibroitava niin usein kuin se on tarpeen tämän direktiivin tarkkuusvaatimusten täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen III lisäyksessä 4 olevassa 3 kohdassa ja liitteessä V olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen analysaattoreiden kalibroimiseen käytettävät menetelmät. 1. 2 Kalibrointikaasut Kaikkien kalibrointikaasujen pisimmät säilytysajat on otettava huomioon. Valmistajan ilmoittama kalibrointikaasujen viimeinen käyttöpäivä on kirjattava. 1. 2. 1 Puhtaat kaasut Kaasuilta vaadittava puhtaus on määritetty jäljempänä esitetyillä epäpuhtauksien raja- arvoilla. Seuraavien kaasujen on oltava käytettävissä: Puhdistettu typpi (Epäpuhtaudet # 1 ppm C1, # 1 ppm CO, # 400 ppm CO2, # 0,1 ppm NO) Puhdistettu happi (Puhtaus. 99,5 tilavuusprosenttia O2) Vety-helium-seos (40 6 2 % vetyä, loput heliumia) (Epäpuhtaudet # 1 ppm C1, # 400 ppm CO2) Puhdistettu synteettinen ilma (Epäpuhtaudet # 1 ppm C1, # 1 ppm CO, # 400 ppm CO2, # 0,1 ppm NO) (Happipitoisuus 18—21 tilavuusprosenttia) Puhdistettua propaania tai hiilimonoksidia (CO) CVS-tarkistukseen 1. 2. 2 Kalibrointi- ja vertailukaasut Kemialliselta koostumukseltaan seuraavat kaasujen sekoitukset on oltava käytettävissä: C3H8 ja puhdistettua synteettistä ilmaa (ks. 1. 2. 1 kohta), CO ja puhdistettua typpeä, NOx ja puhdistettua typpeä (tämän kalibrointikaasun NO2-pitoisuus saa olla enintään 5 prosenttia NO-pitoisuudesta), CO2 ja puhdistettua typpeä, CH4 ja puhdistettua synteettistä ilmaa, C2H6 ja puhdistettua synteettistä ilmaa. Huomautus: Muita kaasujen yhdistelmiä saa käyttää, jos kaasut eivät reagoi keskenään. Kalibrointi- ja vertailukaasun todellisen konsentraation on oltava 6 2 prosentin tarkkuu- della sama kuin nimellisarvon. Kalibrointikaasun kaikki konsentraatiot on annettava tila- vuuspohjaisina (tilavuusprosentteina tai tilavuus-ppm-arvoina). Kalibrointi- ja vertailukaasut voidaan tuottaa myös kaasunjakajan avulla, jolloin kaasu laimennetaan puhdistetulla typellä (N2) tai puhdistetulla synteettisellä ilmalla. Sekoituslait- teen tarkkuuden on oltava riittävä, jotta laimennettujen kalibrointikaasujen tarkkuus voi- daan määrittää 6 2 prosentin tarkkuudella. 1. 3 Analysaattoreiden ja näytteenottojärjestelmän käyttö Analysaattoreita on käytettävä laitteen valmistajan käynnistys- ja käyttöohjeiden mukaisesti. Jäljempänä 1. 4—1. 9 kohdissa esitetyt vähimmäisvaatimukset on otettava huomioon. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/93 1. 4 Vuototesti Järjestelmälle on tehtävä vuototesti. Näytteenotin on irrotettava pakojärjestelmästä ja pako- järjestelmän pää on tukittava. Analysaattorin pumppu on käynnistettävä. Alun vakautusjak- son jälkeen kaikkien virtausmittareiden lukeman on oltava nolla. Jos lukema ei ole nolla, näytteenottolinjat on tarkistettava ja vika on korjattava. Tyhjiöpuolen suurin sallittu vuotomäärä on 0,5 prosenttia tarkistettavan järjestelmän osan käytön aikaisesta virtauksesta. Analysaattorin ja ohituksen virtoja voidaan käyttää käytön aikaisten virtausten arvioimiseen. Toinen tapa on aiheuttaa konsentraation askelmuutos näytteenottolinjan alussa vaihtamalla nollakaasusta vertailukaasuun. Alkukonsentraatiosta riittävän ajan kuluessa laskenut konsen- traatio viittaa kalibroinnin tai tiiviyden häiriöihin. 1. 5 Kalibrointimenettely 1. 5. 1 Instrumentit Instrumentit on kalibroitava ja kalibronitikäyriä on verrattava vakiokaasuihin. Kalibroinnissa on käytettävä samoja kaasun virtauksia kuin pakokaasunäytteiden otossa. 1. 5. 2 Lämmitysaika Lämmitysajan on oltava valmistajan suositusten mukainen. Jos lämmitysaikaa ei ole määri- tetty, on suositeltavaa lämmittää analysaattoreita kahden tunnin ajan. 1. 5. 3 NDIR- ja HFID-analysaattorit NDIR-analysaattori on viritettävä tarpeen mukaisesti ja HFID-analysaattorin liekki on optimoitava (1. 8. 1 kohta). 1. 5. 4 Kalibrointi Kaikki tavallisesti käytettävät käyttöalueet on kalibroitava. CO-, CO2-, NOx- ja HC-analysaattorit on nollattava puhdistetun synteettisen ilman (tai typen) avulla. Analysaattoreihin on johdettava oikeat kalibrointikaasut, arvot on kirjattava, ja kalibrointi- käyrä on määritettävä 1. 5. 5 kohdan mukaisesti. Nollaus on tarkistettava uudelleen ja kalibrointimenettely tarvittaessa toistettava. 1. 5. 5 Kalibrointikäyrän määrittäminen 1. 5. 5. 1 Y l e i s e t o h j e e t Analysaattorin kalibrointikäyrä on määritettävä vähintään viiden mahdollisimman tasaisesti sijoitetun kalibrointipisteen (ei nollan) avulla. Suurimman nimelliskonsentraation on oltava vähintään 90 prosenttia koko asteikosta. Kalibrointikäyrä on laskettava pienimmän neliösumman menetelmällä. Jos tuloksen polyno- minen aste on suurempi kuin 3, kalibrointipisteiden määrän (nolla mukaan lukien) on oltava vähintään yhtä suuri kuin tämä polynominen aste 62. Kalibrointikäyrä saa poiketa enintään 62 prosenttia kunkin kalibrointipisteen nimellisarvosta ja enintään 61 prosenttia kokonaisasteikosta nollan kohdalla. Kalibrointikäyrästä ja kalibrointipisteistä voi varmistaa, että kalibrointi on suoritettu oikein. Analysaattorin erilaiset ominaismuuttujat on ilmoitettava, erityisesti seuraavat: — mittausalue — herkkyys — kalibroinnin suorituspäivämäärä. C 173/94 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 1. 5. 5. 2 K a l i b r o i n t i a l l e 1 5 p r o s e n t t i a k o k o n a i s a s t e i k o s t a o l e v a l l a a l u e e l l a Analysaattorin kalibrointikäyrä on muodostettava vähintään neljän nimellisen tasaisesti kokonaisasteikon 15 prosentin alle sijoitetun lisäkalibrointipisteen (ei nollan) avulla. Kalibrointikäyrä on laskettava pienimmän neliösumman menetelmällä. Kalibrointikäyrä saa poiketa enintään 64 prosenttia kunkin kalibrointipisteen nimellisarvosta ja enintään 61 prosenttia kokonaisasteikosta nollan kohdalla. 1. 5. 5. 3 V a i h t o e h t o i s e t m e n e t e l m ä t Jos jonkin muun menetelmän (esimerkiksi tietokoneen, elektronisesti säädetyn katkaisimen) voidaan osoittaa tuottavan vastaavan tarkkuuden, sitä voi käyttää. 1. 6 Kalibroinnin verifiointi Kukin normaalisti käytettävä toiminta-alue on tarkistettava ennen kutakin analyysiä seuraa- van menettelyn mukaisesti. Kalibrointi on tarkistettava nollakaasun ja nimellisarvoltaan yli 80 prosenttia koko mittausas- teikosta olevan vertailukaasun avulla. Jos kahden testattavan pisteen mittausarvot eroavat enintään 64 prosenttia ilmoitetun viitearvon koko asteikosta, säätömuuttujia saa muuttaa. Jos erot ovat suuremmat, on muodostettava uusi kalibrointikäyrä 1. 5. 5 kohdan mukaisesti. 1. 7 NOx-muuntimen tehokkuustesti NO2:n muuntamisessa NO:ksi käytettävän muuntimen tehokkuus on testtava 1. 7. 1—1. 7. 8 kohtien ohjeiden mukaisesti (kuva 6). 1. 7. 1 Testin asetukset Muuntimien tehokkuus voidaan testata otsonaattoria käyttäen kuvassa 6 esitetyn testilaitteis- ton (ks. myös liitteen III lisäyksessä 4 oleva 3. 3. 5 kohta) ja jäljempänä kuvatun menettelyn avulla. 1. 7. 2 Kalibrointi CLD ja HCLD on kalibroitava yleisimmälle käyttöalueelle valmistajan ohjeiden mukaisesti nolla- ja vertailukaasun (jonka NO-pitoisuuden on oltava suunnilleen 80 prosenttia käyttö- alueesta ja kaasuseoksen NO2-tilassa, jotta vertailukaasu ei läpäise muunninta. Ilmoitettu konsentraatio on kirjattava. 1. 7. 3 Laskeminen NOx-muuntimen tehokkuus lasketaan seuraavasti: Tehokkuus (%) =(1 + a – b c – d)* 100 jossa a on 1. 7. 6 kohdan mukainen NOx-konsentraatio b on 1. 7. 7 kohdan mukainen NOx-konsentraatio c on 1. 7. 4 kohdan mukainen NO-konsentraatio d on 1. 7. 5 kohdan mukainen NO-konsentraatio 1. 7. 4 Hapen lisääminen Happea tai nollailmaa lisätään T-liittimen avulla jatkuvasti kaasuvirtaan, kunnes ilmoitettu konsentraatio on noin 20 prosenttia pienempi kuin 1. 7. 2 kohdassa annettu ilmoitettu kalibrointikonsentraatio (analysaattori NO-tilassa). Ilmoitettu konsentraatio c on kirjattava. Otsonaattori ei saa olla aktivoituna prosessin aikana. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/95 1. 7. 5 Otsonaattorin aktivoiminen Otsonaattori on nyt aktivoitu tuottamaan niin paljon otsonia, että NO-konsentraatio laskee noin 20 prosenttiin (vähmmäisarvo 10 prosenttia) 1. 7. 2 kohdassa annetusta kalibrointikon- sentraatiosta. Ilmoitettu konsentraatio d on kirjattava (analysaattori NO-tilassa). 1. 7. 6 NOx-tila Seuraavaksi NO-analysaattori kytketään NOx-tilaan, jolloin (NO:sta, NO2:sta, O2:sta ja N2:sta koostuva) kaasuseos virtaa muuntimen läpi. Ilmoitettu konsentraatio a on kirjattava (analysaattori NOx-tilassa). 1. 7. 7 Otsonaattorin aktivoinnin poistaminen Otsonaattorin aktivointi on nyt poistettu. Edellä 1. 7. 6 kohdassa kuvattu kaasuseos virtaa muuntimen läpi ilmaisimeen. Ilmoitettu konsentraatio b on kirjattava analysaattori NOx- tilassa). 1. 7. 8 NO-tila Kun otsonaattori on aktivoimattomassa tilassa ja laite on kytketty NO-tilaan, myös hapen tai synteettisen ilman virtaus katkaistaan. Analysaattorin NOx-lukema saa poiketa enintään ±5 prosenttia. 1. 7. 2 kohdan mukaisesti mitatusta arvosta (analysaattori NO-tilassa). 1. 7. 9 Testin aikaväli Muuntimen tehokkuus on testattava ennen jokaista NOx-analysaattorin kalibrointia. 1. 7. 10 Tehokkuusvaatimukset Muuntimen vähimmäistehokkuus on 90 prosenttia, mutta tehokkuudeltaan yli 95 prosenttia oleva muunnin on erittäin suositeltava. Huomautus: Jos otsonaattori ei voi 1. 7. 5 kohdan mukaisesti vähentää konsentraatiota 80 prosentista 20 prosenttiin analysaattorin yleisimmällä alueella, on käytettävä suurinta aluetta, jolla vähennys saavutetaan. Kuva 6 Kaavio NO2-muuntimen tehokkuuden mittauslaitteesta Solenoidiventtiili O2 AC NO/N2 Variac Otsonaattori analysaattoriin 1. 8 FID:n säätäminen 1. 8. 1 Ilmaisimen vasteen optimointi FID on säädettävä laitteen valmistajan ohjeiden mukaisesti. Tavallisimman käyttöalueen vasteen optimointiin on käytettävä propaania ilmavertailukaasussa. C 173/96 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Kun polttoaineen ja ilman virtaukset on asetettu valmistajan suositusten mukaisiksi, analy- saattoriin on johdettava 350 6 75 ppm C-vertailukaasua. Vaste tietyllä polttoainevirtauksella on määritettävä vertailukaasun vasteen ja nollakaasun vasteen välisestä erosta. Polttoaineen virtaus on säädettävä asteittain sekä valmistajan suosittelemaa suuremmaksi että sitä pienem- mäksi. Vertailu- ja nollakaasujen vasteet on kirjattava näillä polttoainevirtauksilla. Vertailu- ja nollakaasujen vasteiden välinen ero on piirrettävä ja polttoaineen virtaus on säädettävä käyrän rikkaammalle puolelle. 1. 8. 2 Hiilivetyvastekertoimet Analysaattori on kalibroitava käyttämällä ilman propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman sekoitusta 1. 5 kohdan mukaisesti. Vasteen kertoimet on määritettävä otettaessa analysaattori käyttöön ja suurten huoltojen yhteydessä. Tietyn hiilivetylajin vastekerroin (Rf) on FID:n Cl-lukeman suhde kaasun konsen- traatioon sylinterissä ppm Cl-arvona ilmaistuna. Testikaasun konsentraation on oltava riittävä tuottamaan noin koko asteikon 80 prosentin suuruinen vaste. Konsentraatio on tunnettava 62 prosentin tarkkuudella käyttäen viitteenä tilavuutena ilmaistua gravimetristä vakiota. Tämän lisäksi kaasusylinteriä on esivakautettava 24 tunnin ajan 298 K:n 6 5 K:n (25° C:n 6 5° C:n) lämpötilassa. Käytettävät testikaasut ja suositellut suhteelliset vastekerroinalueet ovat seuraavat: Metaani ja puhdistettu synteettinen ilma 1,00 # Rf # 1,15 Propyleeni ja puhdistettu synteettinen ilma 0,90 # Rf # 1,1 Tolueeni ja puhdistettu synteettinen ilma 0,90 # Rf # 1,10 Kyseiset arvot ovat suhteessa propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman vastekertoimen (Rf) arvoon 1,00. 1. 8. 3 Happi-interferenssitesti Happi-interferenssitarkistus on tehtävä analysaattorin käyttöönoton ja suurten huoltojen yhteydessä. Testissä on määritettävä vastekerroin 1. 8. 2 kohdan mukaisesti. Käytettävä testikaasu ja suositeltu suhteellinen vastekerroinalue on seuraava: Propaani ja typpi 0,95 # Rf # 1,05 Kyseinen arvo on suhteessa propaanin ja puhdistetun synteettisen ilman vastekertoimen (Rf) arvoon 1,00. FID-polttimen ilman happikonsentraation on oltava 61 mooliprosentin tarkkuudella sama kuin viimeisimmässä happi-intereferenssitestissä käytetyn polttimen ilman happpikonsentraa- tio. Jos ero on suurempi, happi-intereferenssi on tarkistettava ja analysaattori on säädettävä tarvittaessa uudelleen. 1. 8. 4 NMC:n tehokkuus (ainoastaan maakaasukäyttöisten kaasumoottoreiden osalta) NMC:tä käytetään ei-metaanisten hiilivetyjen poistamiseen kaasunäytteestä hapettamalla metaania lukuun ottamatta muut hiilivedyt. Ihanteellisesti metaanin muunnos on 0 prosenttia, ja muiden hiilivetyjen muunnos etaanina on 100 prosenttia. NMHC:n mittaamiseksi tarkasti nämä kaksi tehokkuutta on määritettävä ja niitä on käytettävä NMHC-päästön massavir- tauksen laskemiseksi (ks. liitteen III lisäyksessä 2 oleva 4. 3 kohta). 1. 8. 4. 1 M e t a a n i t e h o k k u u s Metaanikalibrointikaasua on johdettava FID:n läpi sekä NMC ohittaen että sitä ohittamatta, ja saadut kaksi konsentraatiota on kirjattava. Tehokkuus om määritettävä seuraavasti: CEM = 1 − concw concw/o jossa concw = HC-konsentraatio, kun CH4 virtaa NMC:n läpi concw/o = HC-konsentraatio, kun CH4 ohittaa NMC:n 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/97 1. 8. 4. 2 E t a a n i t e h o k k u u s Etaanin kalibrointikaasu on johdettava FID:n läpi sekä NMC ohittaen että sitä ohittamatta, ja saadut kaksi konsentraatiota on kirjattava. Tehokkuus on määritettävä seuraavasti: CEE = 1 − concw concw/o jossa concw = HC-konsentraatio, kun C2H6 virtaa NMC:n läpi concw/o = HC-konsentraatio, kun C2H6 ohittaa NMC:n 1. 9 CO-, CO2- ja NOx-analysaattoreiden interferenssit Muiden kuin analysoitavien kaasujen läsnäolo pakokaasussa saattaa vaikuttaa lukemaan monin eri tavoin. NDIR-instrumenteissa esiintyy positiivista interferenssiä, kun interferoiva kaasu vaikuttaa samoin kuin mitattava kaasu, mutta vähäisemmässä määrin. NDIR- instrumenttien negatiivista interferenssiä esiintyy, kun interferoiva kaasu laajentaa mitattavan kaasun absorptioaluetta, ja CLD-instrumenteissa esiintyy negatiivistä interferenssiä, kun interferoiva kaasu vaimentaa säteilyä. Interferenssitarkistukset 1. 9. 1 ja 1. 9. 2 kohdassa on tehtävä ennen analysaattorin alkukäyttöönottoa ja suurten huoltojen yhteydessä. 1. 9. 1 CO-analysaattorin interferenssitarkistus Vesi ja CO2 saattavat vaikuttaa CO-analysaattorin suorituskykyyn. Tämän vuoksi huoneen- lämpöisen veden läpi on kuplitettava CO2-vertailukaasua, jonka konsentraatio on 80—100 prosenttia testauksessa käytettävän suurimman alueen koko asteikosta, ja analysaattorin vaste on kirjattava. Analysaattorin vaste saa olla enintään yksi prosentti koko asteikosta, kun alue on 300 ppm tai sitä suurempi, tai yli 3 ppm, jos alue on alle 300 ppm. 1. 9. 2 NOx-analysaattorin vaimennustarkistukset CLD- (ja HCLD-) analysaattoreihin vaikuttavat kaksi kaasua ovat CO2 ja vesihöyry. Näiden kaasujen vaimennusvasteet ovat suhteessa niiden konsentraatioihin, ja sen vuoksi niiden vaimennus suurimmilla testauksessa odotettavissa olevilla konsentraatioilla on määritettävä testaamalla. 1. 9. 2. 1 C O 2 - v a i m e n n u k s e n t a r k i s t u s NDIR-analysaattorin läpi on johdettava CO2-vertailukaasua, jonka konsentraatio on 80—100 prosenttia suurimmasta käyttöalueesta, ja CO2-arvo on kirjattava arvona A. Tämän jälkeen vertailukaasua laimennetaan noin 50 prosenttia NO-vertailukaasulla, ja se johdetaan NDIR- ja (H)CLD-analysaattorin läpi, jolloin CO2- ja NO-arvot kirjataan vastaavasti arvoina B ja C. Tämän jälkeen CO2-virtaus katkaistaan ja (H)CLD-analysaattorin läpi johdetaan pelkästään NO-vertailukaasua, ja NO-arvo kirjataan arvona D. Vaimennus, joka saa olla enintään 3 prosenttia koko asteikosta, lasketaan seuraavasti: % vaimennus =[1 – ( (C * A) (D * A)–(D * B))]* 100 jossa A on NDIR-analysaattorin avulla mitattu laimentamaton CO2-konsentraatio prosentteina B on NDIR-analysaattorin avulla mitattu laimennettu CO2-konsentraatio prosentteina C on (H)CLD-analysaattorin avulla mitattu laimennettu NO-konsentraatio, ppm D on (H)CLD-analysaattorin avulla mitattu laimentamaton NO-konsentraatio, ppm CO2- ja NO-vertailukaasujen arvojen laimentamiseksi ja määrän määrittämiseksi voidaan myös käyttää muita menetelmiä, esimerkiksi dynaamista sekoitusta. 1. 9. 2. 2 V e d e n v a i m e n n u s t e s t i Tätä tarkistusta käytetään ainoastaan kostean kaasun konsentraatiomittauksiin. Veden vai- mennuksen laskemisessa on otettava huomioon NO-vertailukaasun laimentaminen vesihöy- ryllä ja seoksen vesihöyrykonsentraation määrittäminen testauksen aikana odotettuun arvoon. C 173/98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 (H)CLD-analysaattorin läpi johdetaan NO-vertailukaasua, jonka konsentraatio on 80—100 prosenttia tavallisen käyttöalueen koko asteikosta, ja NO-arvo kirjataan arvona D. NO- vertailukaasu kuplitetaan tämän jälkeen huoneenlämpöisen veden läpi ja johdetaan (H)CLD- analysaattorin läpi, jonka jälkeen NO-arvo kirjataan arvona C. Analysaattorin absoluuttinen käyttöpaine ja veden lämpötila on määritettävä ja kirjattava vastaavasti arvoina E ja F. Seoksen kylläisen vesihöyryn paine, joka vastaa kuplitusveden lämpötilaa F, on määritettävä ja kirjattava arvona G. Seoksen vesihöyrykonsentraatio (H, prosentteina) lasketaan seuraa- vasti: H = 100 * (G/E) Odotettu laimennetun NO-vertailukaasun (vesihöyryssä) konsentraatio (De) lasketaan seuraa- vasti: DE = D * (1- H/100) Dieselmoottorin pakokaasuissa pakokaasujen suurin testauksen aikana odotettu vesihöyry- konsentraatio (Hm, prosentteina) on arvioitava laimentamattoman CO2-vertailukaasun kon- sentraatiosta (A, mitattu 1. 9. 2. 1 kohdan mukaisesti) seuraavasti olettaen, että polttoaineen atomien H/C-suhde on 1,8:1: Hm = 0,9 * A Veden vaimennus, joka saa olla enintään 3 prosenttia, on laskettava seuraavasti: % vaimennus = 100 * ( ( De - C )/De) * (Hm/H) jossa DE on oletettu laimennetun NO:n konsentraatio, ppm C on laimennetun NO:n konsentraatio, ppm Hm on vesihöyryn suurin konsentraatio, prosentteina H on vesihöyryn todellinen konsentraatio, prosentteina Huomautus: On tärkeää, että NO-vertailukaasun NO2-konsentraatio on tämän tarkistuksen aikana erittäin pieni, sillä veden NO2-absorptiota ei ole otettu huomioon vaimennuslaskuissa. 1. 10 Kalibrointivälit Analysaattorit on kalibroitava 1. 5 kohdan mukaisesti vähintään kolmen kuukauden välein tai aina, kun järjestelmää on korjattu tai muutettu siten, että se saattaa vaikuttaa kalibrointiin. 2 CVS-JÄRJESTELMÄN KALIBROINTI 2. 1 Yleistä CVS-järjestelmä on kalibroitava tarkan, kansallisten tai kansainvälisten standardien mukaisen virtausmittarin ja rajoituslaitteen avulla. Virtaus järjestelmän läpi on mitattava eri rajoitusase- tuksilla, ja järjestelmän säätömuutujat on mitattava ja suhteutettava virtaukseen. Kalibroinnissa voi käyttää erityyppisiä virtausmittareita, esimerkiksi kalibroitua vakiotilavuus- virtalaitetta, kalibroitua laminaarista virtausmittaria tai kalibroitua turbiinimittaria. 2. 2 Vakiotilavuusvirtapumpun (PDP) kalibrointi Kaikki pumppuun liittyvät muuttujat on mitattava samanaikaisesti pumpun kanssa sarjaan kytketyn virtausmittarin muuttujien kanssa. Laskettu virtaus (m3/min pumpun syötössä, absoluuttinen paine ja lämpötila) on piirrettävä yhdessä korrelaatiofunktion, joka on pumpun muuttujien määrätyn yhdistelmän arvo, kanssa. Tämän jälkeen on määritettävä lineaarinen funktio, joka suhteuttaa pumpun virtauksen ja korrelaatiofunktion. Jos CVS:n käyttö on moninopeuksinen, kaikki käytettävät alueet on kalibroitava. Lämpötila on pidettävä vakaana kalibroinnin aikana. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/99 2. 2. 1 Tietojen analysointi Ilman virtaus (Qs) kullakin rajoitusasetuksella (vähintään 6 asetusta) on laskettava virtausmit- tarin tiedoista valmistajan määrittämän menetelmän avulla vakio-oloissa m3/min-arvona. Ilman virtaus on tämän jälkeen muunnettava pumpun virtaukseksi (V0) kuutiometreinä pumpun kierrosta kohti (m3/kierros) pumpun syötön absoluuttisessa paineessa ja lämpötilassa seuraavasti: V0 = Qs n * T 273 * 101,3 pA jossa Qs = ilman virtaus vakio-oloissa (101,3 kPa, 273 K), m3/s T = lämpötila pumpun syötössä, K pA = absoluuttinen paine pumpun syötössä (pB–p1), kPa n = pumpun kierrosnopeus, kierrosta/s Jotta paineen vaihtelut pumpussa ja pumpun jättämä voidaan ottaa huomioon, on laskettava pumpun nopeuden, pumpun syötön ja lähdön välisen paine-eron ja absoluuttisen pumpun lähtöpaineen välinen korrelaatiokerroin (X0) seuraavasti: *˛∆pp pp 1 n X0 = jossa ∆pp = pumpun syötön ja lähdön välinen paine-ero, kPa pA = absoluuttinen lähtöpaine pumpun lähdössä, kPa Kalibrointiyhtälö on luotava tekemällä lineaarinen pienimmän neliösumman sovitus seruaa- vasti: V0 = D0 – m * (X0) D0 ja m ovat vastaavasti leikkauspiste- ja kulmakerroinvakiot, jotka kuvaavat regressiolin- joja. Jos CVS-järjestelmä on moninopeuksinen, pumpun eri virtausalueille luotujen kalibrointikäy- rien on oltava lähes samansuuntaisia, ja leikkauspistearvojen (D0) on suurennuttava, kun pumpun virtausalue pienenee. Yhtälöstä laskettujen arvojen on oltava 60,5 prosentin tarkkuudella samat kuin mittausarvon V0. m:n arvot vaihtelevat pumpusta riippuen. Hiukkas- ten vaikutus vähentää ajan myötä pumpun jättämää, mitä pienentyneet m:n arvot esittävät. Tämän vuoksi kalibrointi on suoritettava pumpun käynnistyksen yhteydessä ja suurempien huoltojen jälkeen, ja jos koko järjestelmän verifiointi (2. 4 kohta) ilmaisee pumpun jättämän muuttuneen. 2. 3 Kriittisen aukon virtaamaan perustuvan vakiotilavuusvirtalaitteen (CFV) kalibrointi CFV:n kalibrointi prustuu kriittisen vakiotilavuusvirtalaitteen virtausyhtälöön. Kaasun virtaus on syöttöpaineen ja -lämpötilan funktio jäljempänä esitetyn yhtälön mukaisesti: Qs = Kv * pA ˛__ T jossa Kv = kalibrointikerroin pA = absoluutinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, kPA T = lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, K 2. 3. 1 Tietojen analysointi Ilman virtaus (Qs) kullakin rajoitusasetuksella (vähintään 8 asetusta) on laskettava virtausmit- tarin tiedoista valmistajan määrittämän menetelmän avulla vakio-oloissa arvona m3/min. Kalibrointikerroin on laskettava kunkin asetuksen kalibrointitiedoista seuraavasti: C 173/100 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 ˛__ T Kv = Qs * pA jossa Qs = ilman virtaus vakio-oloissa (101,3 kPa, 273 K), m3/s, T = lämpötila vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, K pA = absoluuttinen paine vakiotilavuusvirtalaitteen syötössä, kPa Kriittisen virtauksen alueen määrittämiseksi Kv on piirrettävä vakiotilavuusvirtalaitteen syöt- töpaineen funktiona. Kriittisellä (kuristetulla) virtauksella Kv:n arvo on verrattain vakio. Paineen alentuessa (alipaine kasvaa) vakiotilavuusvirtalaitteen kuristus poistuu ja Kv pienenee, mikä ilmaisee, että CFV toimii luvallisen alueen ulkopuolella. Keskimääräinen Kv ja vakiopoikkeama on laskettava vähintään kahdeksassa piseessä kriittisen virtauksen alueella. Vakiopoikkeama saa olla enintään 60,3 prosenttia Kv:n keskimääräisestä arvosta. 2. 4 Järjestelmän kokonaisverifiointi CVS-näytteenottojärjestelmän ja analysointijärjestelmän kokonaistarkkuus on määritettävä johtamalla tunnettu massa pilaannuttavaa kaasua järjestelmään sen toimiessa normaalisti. Pilaannuttava aine analysoidaan ja massa lasketaan liitteen III lisäyksessä 2 olevan 4. 3 kohdan mukaisesti lukuun ottamatta propaania, jolle on käytettävä kerrointa 0,000472 HC:n kertoimen 0,000479 sijasta. Tähän voidaan käyttää jompaa kumpaa seuraavista teknii- koista. 2. 4. 1 Mittaaminen kriittisen virtausaukon avulla CVS-järjestelmään on johdettava tunnettu määrä puhdasta kaasua (hiilimonoksidia tai propaania) kalibroidun kriittisen aukon kautta. Jos syöttöpaine on riittävän suuri, kriittisen virtausaukon avulla säädettävä virtaus ei riipu aukon lähtöpaineesta (= kriittisestä virtauk- sesta). CVS-järjestelmää on käytettävä samoin kuin tavallisessa pakokaasujen päästötestissä noin 5—10 minuutin ajan. Kaasunäyte on analysoitava tavallisen laitteiston (näytepussi- tai integrointimenetelmä) avulla, ja kaasun massa on laskettava. Näin määritetyn massan on oltava 63 prosentin tarkkuudella sama kuin syötetyn kaasun tunnetun massan. 2. 4. 2 Mittaaminen gravimetrisen tekniikan avulla Pienen, hiilimonoksidilla tai propaanilla täytetyn sylinterin paino on määritettävä 60,01 gramman tarkuudella. CVS-järjestelmää on käytettävä samoin kuin tavallisessa pakokaasujen päästötestissä noin 5—10 minuutin ajan samalla, kun järjestelmään syötetään hiilimonoksidia tai propaania. Syötetyn puhtaan kaasun määrä määritetään painoerot punnitsemalla. Kaasu- näyte on analysoitava tavallisen laitteiston (näytepussi tai integrointimenetelmä) avulla, ja kaasun massa on laskettava. Näin määritetyn massan on oltava 63 prosentin tarkkuudella sama kuin syötetyn kaasun tunnetun massan. 3 HIUKKASTEN MITTAUSJÄRJESTELMÄN KALIBROINTI 3. 1 Johdanto Kaikki komponentit on kalibroitava aina, kun se on tarpeen tämän direktiivin tarkkuusvaati- muksien täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen III lisäyksessä 4 olevassa 4 kohdassa ja liitteessä V olevassa 2 kohdassa tarkoitettujen komponenttien kalibrointimenetelmät. 3. 2 Virtauksen mittaus Kaasun virtausmittarien tai virtauksen mittausinsrumenttien kalibroinnin on oltava kansain- välisten ja/tai kansallisten standardien mukainen. Mitatun arvon enimmäisvirhe saa olla enintään 62 prosenttia lukemasta. Jos kaasuvirtaus on määritetty virtauserojen mittauksella, eron suurimman virheen on oltava niin pieni, että GEDF:n tarkkuus on 64 prosenttia (ks. myös liitteessä V oleva 2. 2. 1 kohta, EGA). Se voidaan laskea ottamalla kunkin instrumentin virheistä neliöllinen keskiarvo. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/101 3. 3 Osittaisen virtauksen olojen tarkistaminen Pakokaasun nopeusalue ja paineenvaihtelut on tarkistettava ja säädettävä tarvittaessa liit- teessä V olevan 2. 2. 1 kohdan, EP, vaatimusten mukaisiksi. 3. 4 Kalibrointivälit Virtauksen mittausinstrumentit on kalibroitava vähintään kolmen kuukauden välein tai aina, kun järjestelmään tehdään korjauksia tai muutoksia, jotka saattavat vaikuttaa kalibrointiin. 4 4. 1 SAVUNMITTAUSLAITTEISTON KALIBROINTI Johdanto Opasimetri on kalibroitava aina, kun se on tarpeellista tämän direktiivin tarkkuusvaatimusten täyttämiseksi. Tässä osassa kuvataan liitteen III lisäyksessä 4 olevassa 5 kohdassa ja liitteessä V olevassa 3 kohdassa tarkoitettujen komponenttien kalibrointimenetelmät. 4. 2 Kalibrointi 4. 2. 1 Lämmitysaika Opasimetri on lämmitettävä ja vakautettava valmistajan suositusten mukaisesti. Jos opasimet- ri on varustettu huuhteluilmajärjestelmällä laitteen optiikan nokeentumisen estämiseksi, myös kyseinen järjestelmä on aktivoitava ja säädettävä valmistajan suositusten mukaisesti. 4. 2. 2 Lineaarisuusvasteen muodostaminen Opasimetrin lineaarisuus on tarkistettava opasiteetin lukutilassa valmistajan suositusten mukaisesti. Opasimetrin eteen on tuotava kolme valonläpäisykyvyltään tunnettua harmaasuo- datinta, joiden on oltava liitteen III lisäyksessä 4 olevan 5. 2. 5 kohdan mukaisia, ja arvot on kirjattava. Harmaasuodattimien nimellisopasiteteettien on oltava noin 10, 20 ja 40 prosent- tia. Lineaarisuus saa erota enintään 62 prosenttia harmaasuodattimen nimellisopasiteetista. Edellä mainitun arvon mahdollisesti ylittävä epälineaarisuus on korjattava ennen testiä. 4. 3 Kalibrointivälit Opasimetri on kalibroitava 4. 2. 2 kohdan mukaisesti vähintään kolmen kuukauden välein tai aina, kun järjestelmään tehdään korjauksia tai muutoksia, jotka saattavat vaikuttaa kalibroin- tiin. C 173/102 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 LIITE IV HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VARMISTAMISESSA KÄYTETTÄVIEN VERTAILUPOLTTOAINEIDEN TEKNISET OMINAISUUDET 1. DIESELPOLTTOAINE (1) Muuttuja Yksikkö Testimenetelmä (3) Vähintään Enintään Raja-arvot (2) Setaaniluku (4) Tiheys lämpötilassa 15 °C Tislaus (5): — 50 %:n piste — 95 %:n piste — lopullinen kiehumispiste Leimahduspiste CFPP Viskositeetti, 40 °C Polysykliset aromaattiset hiili- vedyt Rikkipitoisuus Kuparikorroosio Conradsonin hiilijäännös (10 % DR) Tuhkapitoisuus Vesipitoisuus Neutralointiluku (vahva happo) Hapettumisvakaus (6) kg/m³ °C °C °C °C °C mm²/s % m/m % m/m % m/m % m/m % m/m KOH/g mg/100 ml 52 833 245 345 — 55 — 2,5 3,0 — — — — — — — 54 837 350 370 — − 5 3,5 6,0 0,03 1 0,2 0,01 0,05 0,20 2,5 ISO 5163 ISO 3675 ISO 3405 ISO 3405 ISO 3405 ASTM D 93 EN 116 ASTM D 445 pr IP 391 ISO 8754 ASTM D 130 ASTM D 189 ASTM D 482 ASTM D 95/D 1744 ASTM D 2274 (1) Jos moottorin tai ajoneuvon lämpöhyötysuhde on laskettava, polttoaineen lämpöarvo voidaan laskea seuraavasti: Spesifinen energia (lämpöarvo) (netto), MJ/kg = (46,423 − 8,792d² + 3,170d) (1 − (x + y + s)) + 9,420s − 2,499x jossa d = x = suhde veden massaan nähden (% jaettuna sadalla) y = suhde tuhkan massaan nähden (% jaettuna sadalla) s = suhde rikin massaan nähden (% jaettuna sadalla). tiheys 15 °C:n lämpötilassa (2) Eritelmän arvot ovat ”todellisia arvoja”. Raja-arvojen määrittämisessä on käytetty ISO 4259 -standardia Petroleum products — Determination and application of precision data in relation to methods of test, ja vähimmäisarvon määrittämisessä on käytetty 2R:n vähimmäispoikkeamaa nollasta ylöspäin; suurimman ja pienimmän arvon määrittämisessä pienin poikkeama on 4R (R-toistettavuus). Näistä tilastollisten syiden takia välttämättömistä määrityksistä huolimatta polttoaineen valmistajan pitäisi kuitenkin pyrkiä nolla-arvoon niissä kohdin, missä pakollinen yläraja on 2R, ja ylä- ja alarajojen kohdalla keskiarvoon. Jos polttoaineen vastaavuutta eritelmän vaatimusten kanssa joudutaan selvittämään, on sovellettava ISO 4259 -standardin ehtoja. (3) Kaikkien edellä lueteltujen ominaisuuksien osalta on käytettävä vastaavia ISO-menetelmiä, kun ne annetaan. (4) Setaanilukuvaatimus ei ole 4R-vähimmäisvaatimuksen mukainen. Polttoaineen toimittajan ja käyttäjän välisten riitatapausten ratkaisemiseksi voidaan kuitenkin käyttää ISO 4259 -standardin ehtoja, jos yksittäisten määritysten sijasta tehdään tarvittavan tarkkuuden saavuttamiseksi riittävän suuri määrä uusintamittauksia. (5) Luvut osoittavat haihtumisen kokonaismäärät (talteenotettu prosentuaalinen osuus + prosentuaalinen hävikki). (6) Vaikka hapettumisvakautta säädellään, säilytysaika on todennäköisesti rajallinen. Säilytysolosuhteista ja säilytys- ajasta on tarvittaessa kysyttävä neuvoa tuotteen toimittajalta. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/103 2. MAAKAASU (NG) Euroopassa on kaupan kahta eri polttoainelajia: — H-ryhmä, jonka äärimmäiset vertailupolttoaineet ovat G20 ja G23, — L-ryhmä, jonka äärimmäiset vertailupolttoaineet ovat G23 ja G25. Jäljempänä esitetään yhteenveto G20-, G23- ja G25-vertailupolttoaineiden ominaisuuksista. Vertailupolttoaine G20 Ominaisuudet Yksiköt Perusta Testimenetelmä Alaraja Yläraja Raja-arvot Koostumus: Metaani Tasapaino [Inertit + C2/C2+] N2 mooli% 100 — 99 — 100 1 ISO 6974 Rikkipitoisuus mg/m³(*) — — 50 ISO 6326-5 (*) Arvo määritettävä vakio-olosuhteissa 293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa. Vertailupolttoaine G23 Ominaisuudet Yksiköt Perusta Testimenetelmä Alaraja Yläraja Raja-arvot Koostumus: Metaani Tasapaino [Inerti + C2/C2+] N2 mooli% Rikkipitoisuus mg/m³(*) 92,5 — 7,5 — 91,5 — 6,5 — 93,5 1 8,5 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Arvo määritettävä vakio-olosuhteissa 293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa. Vertailupolttoaine G25 Ominaisuudet Yksiköt Perusta Testimenetelmä Alaraja Yläraja Raja-arvot Koostumus: Metaani Tasapaino [Inertit + C2/C2+] N2 mooli% Rikkipitoisuus mg/m³(*) 86 — 14 — 84 — 12 — 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Arvo määritettävä vakio-olosuhteissa 293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa. C 173/104 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. NESTEKAASU (LPG) Muuttuja Yksikkö Raja-arvot Polttoaine A Raja-arvot Polttoaine B Alaraja Yläraja Alaraja Yläraja 93,5 93,5 Moottorin ok- taaniluku Koostumus C3-pitoisuus C4-pitoisuus Olefiinit Haihdutusjään- nös Rikin kokonais- määrä Rikkidioksidi Kuparinauha- korroosio Vesi lämpöti- lassa 0 °C 48 48 0 tilavuus % tilavuus % tilavuus % mg/kg paino-ppm (1) — Luokitus 52 52 12 50 50 Ei rajaa Luokka 1 Vapaa 83 13 9 87 17 15 50 50 Ei rajaa Luokka 1 ISO 8819 ISO 6251 (2) Vapaa Silmämääräinen tarkistus (1) Arvo määritettävä vakio-olosuhteissa 293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa. (2) Tällä menetelmällä ei voi tarkasti määrittää korroosiota aiheuttavien aineiden läsnäoloa, jos näyte sisältää korroosionestoaineita tai muita kemikaaleja, jotka vähentävät näytteen kuparinauhakorroosiota. Tämän vuoksi kyseisten aineiden lisääminen ainoastaan testituloksiin vaikuttamiseksi on kiellettyä. Testimenetelmä EN 589 — liite B ISO 7941 NFM 41-015 EN 24260 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/105 LIITE V NÄYTTEENOTTO- JA ANALYSOINTIJÄRJESTELMÄT 1 KAASUPÄÄSTÖJEN MÄÄRITTÄMINEN 1. 1 Johdanto Jäljempänä 1. 2 kohdassa ja kuvissa 7 ja 8 on yksityiskohtaiset kuvaukset suositelluista näytteenotto- ja analysointijärjestelmistä. Koska eri kokoonpanot saattavat tuottaa vastaavia tuloksia, laitteistojen ei tarvitse olla täysin kuvien 7 ja 8 mukaiset. Mittareiden, venttiilien, solenoidien, pumppujen ja kytkinten kaltaisia osia voi käyttää lisätietojen hankkimiseen ja järjestelmien toiminnan koordinoimiseen. Jos joitakin osia ei joissakin järjestelmissä tarvita tarkkuuden varmistamiseen, ne voi poistaa, jos se on hyvän insinööritavan mukaista. Raakapakokaasun CO-, CO2-, NOx- ja HC-analysointijärjestelmän vuokaavio Ainoastaan ESC-testi Kuva 7 nollakaasu nollakaasu nollakaasu vertailukaasu Vaihtoehtoiset 2 näytteenotinta huohotin huohotin nolla- kaasu nolla- kaasu vertailukaasu nollakaasu huohotin huohotin ilma Poltto- aine huohotin vertailukaasu huohotin vertailukaasu huohotin 1. 2 Analysointijärjestelmän kuvaus Seuraavassa on kuvattu raakapakokaasun (kuva 7, ainoastaan ESC-testi) tai laimennetun (kuva 8, ETC- ja ESC-testi) pakokaasun kaasupäästöjen analysointijärjestelmä, joka perus- tuu — HFID-analysaattorin käyttöön hiilivetyjen mittaamisessa, — NDIR-analysaattoreiden käyttöön hiilimonoksidin ja hiilidioksidin mittaamisessa, — HCLD-analysaattorin tai vastaavan käyttöön typen oksidien mittaamisessa. Kaikkien tutkittavien komponenttien näyte voidaan ottaa yhdellä näytteenottimella tai kahdella lähekkäin sijaitsevalla näytteenottimella, jolloin näyte jaetaan sisäisesti eri analysaat- toreihin. Pakokaasun komponenttien (mukaan lukien vesi ja rikkihappo) kondensoituminen analysointijärjestelmän laitteisiin missä tahansa pisteessä on estettävä. C 173/106 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Laimennetun pakokaasun CO-, CO2-, NOx- ja HC-analysointijärjestelmän vuokaavio ETC-testi, valinnainen ESC-testiin Kuva 8 PSS:lle, ks. kuva 21 sama taso ks. kuva 21 nollakaasu ks. kuva 20 nollakaasu vertailukaasu huohotin huohotin lima poltto- aine nollakaasu huohotin vertailukaasu nollakaasu huohotin nollakaasu vertailukaasu vertailukaasu huohotin huohotin huohotin 1. 2. 1 Kuvien 7 ja 8 osat EP Pakoputki SP1 Pakokaasunäytteenotin (ainoastaan kuva 7) Päästä suljettu, monireikäinen ja suora ruostumattomasta teräksestä valmistettu näytteenotin on suositeltava. Sisähalkaisija ei saa olla näytteenottolinjan sisähalkaisijaa suurempi. Näytteenottimen seinämän paksuus saa olla enintään 1 mm. Näytteenottimessa on oltava vähintään kolme reikää kolmessa eri säteittäisessä tasossa näytteiden ottamiseksi lähes samasta virtauksesta. Näytteenottimen on peitettävä vähintään 80 prosenttia pakoputken halkaisijasta. Näytteenottoon voidaan käyttää yhtä tai kahta näytteenotinta. SP2 Laimennetun pakokaasun HC-näytteenotin (ainoastaan kuva 8) Näytteenottimen on oltava: — määritetty lämmitetyn näytteenottolinjan HSL1 ensimmäisen 254—762 millimetrin alu- eelle, — sisähalkaisijaltaan vähintään viisi millimetriä, — asennettu laimennustunnelin DT (ks. 2. 3 kohta, kuva 20) kohtaan, jossa laimennusilma ja pakokaasu ovat sekoittuneet hyvin (noin 10 tunnelin halkaisijaa virtaussuuntaan koh- dasta, jossa pakokaasu tulee laimennustunneliin), — (säteittäisesti) riittävän kaukana muista antureista ja tunnelin seinämistä pyörteilyn haitallisten vaikutusten välttämiseksi, — lämmitetty siten, että kaasunlämpötila näytteenottimen poistoaukolla on 463 K 6 10 K (190 °C 6 10 °C). SP3 Laimennetun pakokaasun CO-, CO2- ja NOx-näytteenotin (ainoastaan kuva 8) Näytteenottimen on oltava: — samassa tasossa kuin SP 2, — (säteittäisesti) riittävän kaukana muista antureista ja tunnelin seinämistä pyörteilyn haitallisten vaikutusten välttämiseksi, — lämmitetty sekä eristetty koko pituudeltaan veden tiivistymisen estämiseksi siten, että alin lämpötila on 328 K (55 °C). 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/107 HSL1 Lämmitetty näytteenottolinja Näytteenottolinjasta otetaan kaasunäyte yhdellä näytteenottimella jakopisteeseen (jakopistei- siin) ja hiilivetyanalysaattoriin. Näytteenottolinjan: — sisähalkaisijan on oltava vähintään 5 millimetriä ja enintään 13,5 millimetriä, — on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorieteenistä (PTFE), — on pidettävä seinämä lämpötilassa 463 K 6 10 K (190 °C 6 10 °C) mitattuna kustakin erikseen säädetystä lämmitetystä osasta, jos pakokaasun lämpötila näytteenottimessa on enintään 463 K (190 °C), — seinämän lämpötilan on oltava yli 463 K (190 °C), jos pakokaasun lämpötila näytteenot- timessa on yli 463 K (190 °C), — kaasun lämpötilan on oltava 463 K 6 10 K (190 °C 6 10 °C) välittömästi ennen lämmitettyä suodatinta F2 ja HFID-anturia. HSL2 Lämmitetty NOx-näytteenottolinja Näytteenottolinjan: — seinämän lämpötilan on oltava 328 K — 473 K (55 °C — 200 °C) muuntimeen C saakka, kun käytetään jäähdytyskylpyä B, ja analysaattoriin saakka, kun jäähdytyskylpyä B ei käytetä, — on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorieteenistä (PTFE). SL CO- ja CO2-näytteenottolinja Näytteenottolinjan on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä tai polytetrafluorietee- nistä (PTFE). Se voi olla lämmitetty tai lämmittämätön. BK Taustapussi (valinnainen, ainoastaan kuva 8) Taustailman konsentraatioiden mittaamista varten. BG Näytepussi (valinnainen; kuva 8, ainoastaan CO ja CO2) Näytekonsentraatioiden mittaamista varten. F1 Lämmitetty esisuodatin (valinnainen) Lämpötilan on oltava sama kuin pisteessä HSL1. F2 Lämmitetty suodatin Suodattimen on poistettava kaasunäytteestä kaikki kiinteät hiukkaset ennen analysaattoria. Lämpötilan on oltava sama kuin pisteessä HSL 1. Suodatin on vaihdettava tarvittaessa. P Lämmitetty näytteenottopumppu Pumppu on lämmitettävä samaan lämpötilaan kuin HSL1. HC Lämmitetty liekki-ionianalysaattori (HFID) hiilivetyjen määrittämiseksi. Lämpötila on pidet- tävä välillä 453 K — 473 K (180 °C — 200 °C). CO, CO2 NDIR-analysaattorit hiilimonoksidin ja hiilidioksidin määrittämistä varten (valinnainen hiuk- kasmittauksen laimennussuhteen määrittämistä varten). NO CLD- tai HCLD-analysaattori typen oksidien määrittämistä varten. Jos HCLD-analysaattoria käytetään, sen lämpötila on pidettävä välillä 328 K — 473 K (55 °C — 200 °C). C Muunnin NO2 on pelkistettävä muuntimen avulla katalyyttisesti NO:ksi ennen analysointia CLD- tai HCLD-analysaattorissa. C 173/108 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 B Jäähdytyskylpy (valinnainen) Veden jäähdyttämistä ja pakokaasunäytteestä lauhduttamista varten. Kylpy on pidettävä lämpötilassa 273 K — 277 K (0 °C — 4 °C) jään tai jäähdytyslaitteiston avulla. Kylpy on valinnainen, jos vesihöyry ei häiritse analysaattoria liitteen III lisäyksessä 5 olevan 1. 9. 1 ja 1. 9. 2 kohdan mukaisesti. Jos vesi poistetaan kondensoimalla, näytekaasun lämpötilaa tai kastepistettä on tarkkailtava joko vesiloukussa tai siitä virtaussuuntaan. Näytekaasun lämpö- tila tai kastepiste ei saa ylittää lämpötilaa 280 K (7 °C). Näytteestä ei saa poistaa vettä kemiallisten kuivaimien avulla. T1, T2, T3 Lämpötila-anturi Kaasuvirran lämpötilan seuraamista varten. T4 Lämpötila-anturi NO2 — NO-muuntimen lämpötilan seuraamista varten. T5 Lämpötila-anturi Jäähdytyskylvyn lämpötilan seuraamista varten. G1, G2, G3 Painemittari Näytteenottolinjojen paineen mittaamista varten. R1, R2 Paineen säädin Vastaavasti HFID-analysaattorin ilman ja polttoaineen paineen säätämistä varten. R3, R4, R5 Paineen säädin Näytteenottolinjojen paineen ja analysaattoreihin menevän virtauksen säätämistä varten. FL1, FL2, FL3 Virtausmittari Näytteen ohitusvirtauksen tarkkailemista varten. FL4—FL6 Virtausmittari (valinnainen) Analysaattoreiden läpi kulkevan virtauksen tarkkailemista varten. V1—V5 Valitsinventtiili Näytteen, vertailukaasun tai ilmakaasun virran valitsemiseksi analysaattoreille. V6, V7 Solenoidiventtiili NO2 — NO-muuntimen ohittamista varten. V8 Neulaventtiili NO2 — NO-muuntimen C ja ohituksen kautta ohjattavien virtausten tasapainottamista varten. V9, V10 Neulaventtiili Analysaattoreille menevien virtausten tasaamista varten. V11, V12 Poistoventtiili (valinnainen) Lauhteen poistamiseksi kylystä B. 1. 3 NMHC-analyysi (ainoastaan maakaasukäyttöiset kaasumoottorit) 1. 3. 1 Kaasukromatografimenetelmä (GC, kuva 9) Kaasukromatografimenetelmää käytettäessä näytettä syötetään pieni, mitattu määrä analyysi- kolonniin, jonka läpi se kuljetetaan inertin kantokaasun avulla. Kolonnissa erotetaan eri komponentit toisistaan niiden kiehumispisteiden mukaisesti siten, että ne poistuvat kolonnista eri aikoina. Tämän jälkeen komponentit johdetaan analysaattorin läpi, joka lähettää kompo- nentin konsentraatiosta riippuvan sähköisen signaalin. Koska tämä ei ole jatkuva analyysime- netelmä, sitä voi käyttää ainoastaan liitteen III lisäyksessä 4 olevassa 3. 4. 2 kohdassa kuvatun pussinäytteenoton kanssa. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/109 NMHC-analyysissä on käytettävä automaattista kaasukromatografia, jossa on FID-analysaat- tori. Pakokaasunäyte on kerättävä näytepussiin, josta siitä otetaan osa kaasukromatografiin johdettavaksi. Näyte erotetaan kahdeksi osaksi (CH4/ilma/CO ja NMHC/CO2/H2O) Porapak- kolonnissa. Molekyyliseulakolonnissa erotetaan metaani (CH4) ilmasta ja hiilimonoksidista (CO), ennen kuin se johdetaan FID-analysaattoriin, jossa metaanikonsentraatio mitataan. Koko sykli yhden näytteen johtamisesta seuraavan näytteen johtamiseen voidaan suorittaa 30 sekunnissa. NMHC määritetään vähentämällä CH4-konsentraatio hiilivetyjen kokonaiskon- sentraatiosta (katso liitteen III lisäyksessä 2 oleva 4. 3. 1 kohta). Kuvassa 9 esitetään tavanomainen kaasukromatografi metaanin (CH4) rutiinimääritystä varten. Myös muita hyvän insinööritavan mukaisia kaasukromatografimenetelmiä voidaan käyttää. Kuva 9 Metaanianalyysin vuokaavio (kaasukromatografimenetelmä) y x:lle polttoaineen syöttö ilman syöttö huohotin x y:lle uuni näyte huohotin vertailukaasu Kuvan 9 osat PC Porapak-kolonni Analyysissa on käytettävä Porapak N -kolonnia, jonka mitat ovat 180/300 µm (50/80 verkko), 610 mm (pituus) x 2,16 mm (sisähalkaisija). Kolonnia on vakioitava kantokaasun avulla ennen ensimmäistä käyttöä vähintään 12 tunnin ajan lämpötilassa 423 K (150 °C). MSC Molekyyliseulakolonni Analyysissa on käytettävä tyyppi 13X-kolonnia, jonka mitat ovat 250/350 µm (45/60 verkko), 1220 mm (pituus) x 2,16 mm (sisähalkaisija). Kolonnia on vakioitava kantokaasun avulla ennen ensimmäistä käyttöä vähintään 12 tunnin ajan lämpötilassa 423 K (150 °C). OV Uuni Kolonnien ja venttiilien pitämiseksi analysaattorin toiminnan vaatimassa tasaisessa lämpöti- lassa ja kolonnien käyttölämpötilaansa 423 K (150 °C) vakioimista varten. SLP Näytesilmukka Ruostumattomasta teräksestä tehtyä putkea, jonka pituus riittää noin 1 kuutiosenttimetrin tilavuuden muodostamiseen. C 173/110 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 P Pumppu Näytteen kaasukromatografiin johtamista varten. D Kuivain Kantokaasussa mahdollisesti olevan veden ja muiden epäpuhtauksien poistamiseen on käytet- tävä molekyyliseulan sisältävää kuivainta. HC Liekki-ionisaatioanalysaattori (FID) metaanikonsentraation mittaamista varten. V1 Näytteensyöttöventtiili Näytepussista kuvan 8 näytteenottolinjan SL kautta otetun näytteen syöttämistä varten. Venttiilin on oltava kuolleelta tilavuudeltaan vähäinen, kaasutiivis ja lämmitettävissä lämpöti- laan 423 K (150 °C). V3 Valintaventtiili Vertailukaasun, näytteen tai virtaamattoman tilan valitsemista varten. V2, V4, V5, V6, V7, V8 Neulaventtiili Järjestelmän virtausten asettamista varten. R1, R2, R3 Paineen säädin Vastaavasti polttoaineen (= kantokaasun), näytteen ja ilman virtausten säätämistä varten. FC Virtauskapillaari FID-analysaattorille menevän ilman virtauksen säätämistä varten. G1, G2, G3 Painemittari Vastaavasti polttoaineen (= kantokaasun), näytteen ja ilman virtausten säätämistä varten. F1, F2, F3, F4, F5 Suodatin Sintrattuja metallisuodattimia, joiden avulla estetään kiinteiden epäpuhtauksien pääseminen pumppuun tai mittauslaitteeseen. FL 1 Näytteen ohitusvirtauksen mittaamista varten. 1. 3. 2 Metaanierotinmenetelmä (NMC, kuva 10) Erotin hapettaa metaania (CH4) lukuun ottamatta kaikki hiilivedyt hiilidioksidiksi (CO2) ja vedeksi, joten kun näyte on johdettu NMC:n läpi, FID-analysaattori havaitsee ainoastaan metaanin. Jos näytteet otetaan pusseihin, näytteenottolinjalle SL on asennettava virran poikkeutusjärjestelmä (ks. 1. 2 kohta, kuva 8), jonka avulla virtaus voidaan vaihtoehtoisesti johtaa erottimen läpi tai sen ohitse kuvan 10 yläosan mukaisesti. NMHC-mittauksen yhteydessä molempia arvoja (HC ja CH4) on tarkkailtava FID-analysaattorissa ja ne on kirjattava. Integrointimenetelmää käytettäessä on HSL1-linjalle asennettava rinnakkain tavallisen FID- analysaattorin kanssa NMC-laite sarjaan toisen FID-analysaattorin kanssa (ks. 1. 2 kohta, kuva 8) kuvan 10 alaosan mukaisesti. NMHC-mittausta varten kahden FID-analysaattorin arvoja (HC ja CH4) on tarkkailtava ja arvot on kirjattava. Erottimen CH4- ja C2H6-katalysointiominaisuudet pakokaasuvirran olosuhteita vastaavassa vesipitoisuudessa 600 K:n (327 °C) lämpötilassa tai sen yläpuolella on selvitettävä ennen testauksia. Näytteeksi otetun pakokaasuvirran kastepiste ja O2-taso on tunnettava. FID- analysaattorin suhteellinen CH4-vaste on kirjattava (katso liitteen III lisäyksessä 5 oleva 1. 8. 2 kohta). 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/111 Metaanierottimen (NMC) avulla tehtävän metaanianalyysin vuokaavio Kuva 10 nolla vertailu näyte (katso kuva 8) Näytepussimenetelmä nolla vertailu näyte huohotin huohotin huohotin (katso kuva 8) Integrointimenetelmä Kuvan 10 osat NMC Metaanierotin Muiden hiilivetyjen paitsi metaanin hapettamista varten. HC Lämmitetty liekki-ionisaationanalysaattori (HFID) hiilivety- ja metaanikonsentraation mittaa- miseen. Lämpötila on pidettävä välillä 453 K — 473 K (180 °C — 200 °C). V1 Valitsinventtiili Näytteen, nollakaasun tai vertailukaasun virran valitsemista varten. V1 on identtinen kuvan 8 venttiilin V2 kanssa. V2, V3 Solenoidiventtiili NMC:n ohittamista varten. V4 Neulaventtiili NMC:n ja ohituksen läpi kulkevien virtausten tasapainottamista varten. R1 Paineen säädin Näytteenottolinjan paineen ja HFID:n virtauksen säätämistä varten. R1 on identtinen kuvan 8 venttiilin R3 kanssa. FL1 Virtausmittari Näytteen ohituksen virtauksen mittaamista varten. FL1 on identtinen kuvan 8 mittarin FL 1 kanssa. C 173/112 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 2 2. 1 PAKOKAASUN LAIMENTAMINEN JA HIUKKASTEN MÄÄRITTÄMINEN Johdanto Jäljempänä 2. 2, 2. 3 ja 2. 4 kohdassa sekä kuvissa 11—22 esitetään suositellut laimennus- ja näytteenottojärjestelmät yksityiskohtaisesti. Koska erilaiset kokoonpanot voivat tuottaa vas- taavia tuloksia, käytettävän laitteiston ei tarvitse olla täysin näiden kuvien mukainen. Lisätietojen tuottamiseen sekä järjestelmien toimintojen koordinointiin voi käyttää lisäosia, esimerkiksi mittalaitteita, venttiilejä, solenoideja, pumppuja ja katkaisimia. Jos joissakin järjestelmissä ei tarvita joitakin osia tarkkuuden säilyttämiseen, ne voidaan jättää pois, jos se on hyvän insinööritavan mukaista. 2. 2 Osavirtauslaimennusjärjestelmä Kuvissa 11—19 esitetään laimennusjärjestelmä, joka perustuu pakokaasuvirran osan laimen- tamiseen. Pakokaasuvirran jakaminen ja sen jälkeinen laimennusprosessi voidaan toteuttaa eri laimennusjärjestelmätyyppien avulla. Hiukkasten keräämistä varten hiukkasten keräilyjärjes- telmään johdetaan joko laimennettu pakokaasu kokonaisuudessaan tai ainoastaan osa siitä (2. 4 kohta, kuva 21). Ensimmäinen menetelmä on kokonaisnäytteenottomenetelmä, jälkim- mäinen taas jakeittainen näytteenottomenetelmä. Laimennussuhteen laskeminen riippuu käytetystä järjestelmätyypistä. Seuraavia tyyppejä suo- sitellaan: Isokineettiset järjestelmät (kuvat 11, 12) Näissä järjestelmissä siirtoputkeen tuleva virtaus sovitetaan kokonaispakokaasuvirtaan kaa- sun nopeuden ja/tai paineen suhteen, mikä vaatii häiriöttömän ja tasaisen pakokaasuvirran näytteenottimen kohdalla. Tämä saadaan yleensä aikaan käyttämällä resonaattoria ja suoraa lähestymisputkea näytteenottokohdasta virtaussuuntaa vastaan. Jakosuhde lasketaan sen jälkeen helposti mitattavista arvoista, kuten putken läpimitoista. On huomattava, että isokineesiä käytetään ainoastaan virtausolosuhteiden yhteen sovittamiseen eikä kokojakau- man yhteen sovittamiseen. Jälkimmäinen ei ole tavallisesti välttämätöntä, koska hiukkaset ovat riittävän pieniä seuraamaannesteen virtausviivoja. Virtausohjatut järjestelmät ja konsentraatiomittaus (kuvat 13—17) Näissä järjestelmissä näyte otetaan kokonaispakokaasuvirrasta säätämällä laimennusilmavir- taa ja kokonaislaimennuspakokaasuvirtaa. Laimennussuhde määritetään merkkikaasupitoi- suuksista, esimerkiksi CO2:sta tai NOx:stä, joita esiintyy luonnostaan moottorin pakokaa- sussa. Konsentraatiot laimennuspakokaasussa ja laimennusilmassa mitataan, kun taas konsen- traation raakapakokaasussa voi joko mitata suoraan tai määrittää polttoainevirran ja hiilitasapainon yhtälöstä, jos polttoaineen koostumus tunnetaan. Järjestelmiä voi ohjata lasketulla laimennussuhteella (kuvat 13 ja 14) tai virtauksella siirtoputkeen (kuvat 12, 13 ja 14). Virtausohjatut järjestelmät ja virtausmittaus (kuvat 18 ja 19) Näissä järjestelmissä näyte otetaan kokonaispakokaasuvirrasta säätämällä laimennusilmavirta ja laimennetun pakokaasun kokonaisvirta. Laimennussuhde määritetään näiden kahden virtauksen erosta. Virtausmittarien tarkka kalibrointi toisiinsa nähden on välttämätöntä, koska näiden kahden virtauksen suhteellinen suuruus voi johtaa merkittäviin virheisiin suuria laimennussuhteita käytettäessä (15 ja sitä suuremmat). Virtauksen ohjaus tapahtuu hyvin yksinkertaisesti pitämällä laimennuspakokaasuvirran nopeus vakiona ja vaihtelemalla tarvitta- essa laimennusilmavirran nopeutta. Osavirtauslaimennusjärjestelmiä käytettäessä on kiinnitettävä huomiota siihen, että vältetään hiukkasten hävikkiin siirtoputkessa liittyvät mahdolliset ongelmat, ja siihen, että varmistetaan edustavan näytteen ottaminen moottorin pakokaasusta, sekä jakosuhteen määrittämiseen. Kuvatuissa järjestelmissä kiinnitetään huomiota näihin kriittisiin alueisiin. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/113 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja näytteenotto jakeittain (SB-ohjaus) Kuva 11 ilma huohotin katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään pakokaasu Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta isokineettisellä näytteenottimella ISP. Pakokaasun paine-ero pakoputken ja näytteenottimen sisääntulon välillä mitataan paineanturilla DPT. Tämä signaali lähetetään virtauksen ohjai- melle FC1, joka ohjaa imupuhallinta SB pitämään yllä nollapaine-eroa näytteenottimen kärjessä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssa ja ISP:ssä ovat samat, ja virtaus ISP:n ja TT:n kautta on vakio-osuus (jako-osa) pakokaasuvirrasta. Jakosuhde määritetään EP:n ja ISP:n poikkileikkauspinta-aloista. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mit- tauslaitteella FM1. Laimennussuhde lasketaan laimennusilman virtauksesta ja jakosuhteesta. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä isokineettinen näytteenotin ja näytteenotto jakeittain (PB-ohjaus) Kuva 12 ilma huohotin katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään pakokaasu Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta isokineettisellä näytteenottimella ISP. Pakokaasun paine-ero pakoputken ja näytteenottimen sisääntulon välillä mitataan paineanturilla DPT. Tämä signaali lähetetään virtauksen ohjai- melle FC1, joka ohjaa painepuhallinta PB pitämään yllä nollapaine-eroa näytteenottimen kärjessä. Tämä tapahtuu ottamalla pieni osa laimennusilmasta, jonka virtausnopeus on jo mitattu virtauksen mittauslaitteella FM1, ja syöttämällä se TT:hen paineilma-aukon avulla. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja ISP:ssä ovat samat, ja virtaus ISP:n ja TT:n kautta on vakio-osuus (jako-osa) pakokaasuvirrasta. Jakosuhde määritetään EP:n ja C 173/114 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 ISP:n poikkileikkauspinta-aloista. Laimennusilma imetään DT:n läpi imupuhaltimella SB, ja virtausnopeus mitataan FM1:llä DT:n sisääntulon kohdalla. Laimennussuhde lasketaan lai- mennusilman virtauksesta ja jakosuhteesta. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO2- tai NOx-konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain Kuva 13 valinnainen PB :lle tai SB:lle ilma huohotin katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään pakokaasu Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. Merkkikaasupitoisuudet (CO2 tai NOx) mitataan raakapakokaasusta ja laimennetusta pakokaasusta sekä laimennusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. Nämä signaalit lähetetään virtauksen ohjaimelle FC2, joka ohjaa joko painepuhallinta PB tai imupuhallinta SB pitämään yllä haluttu pakokaasun jako ja laimennussuhde DT:ssä. Laimen- nussuhde lasketaan raakapakokaasun, laimennetun pakokaasun ja laimennusilman merkki- kaasupitoisuuksista. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä CO2-konsentraation mittaus, hiilitasapaino ja kokonaisnäytteenotto Kuva 14 valinnainen, P:lle ilma valinnainen, FC2:lta Ilisätietoja, ks. kuva 21 pakokaasu 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/115 Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. CO2-konsentraatiot mitataan laimennetusta pakokaasusta ja laimen- nusilmasta pakokaasuanalysaattor(e)illa EGA. CO2- ja polttoainevirran GFUEL-signaalit lähete- tään joko virtauksen ohjaimeen FC2 tai hiukkasnäytteenottojärjestelmän virtauksen ohjai- meen FC3 (ks. kuva 21). FC2 ohjaa painepuhallinta PB, kun taas FC3 ohjaa näytteenotto- pumppua P (ks. kuva 21) säätäen virrat järjestelmään ja siitä ulos siten, että pidetään yllä haluttu pakokaasun jako ja laimennussuhde DT:ssä. Laimennussuhde lasketaan CO2-konsen- traatioista ja GFUEL-arvosta hiilitasapaino-oletuksen avulla. Osavirtauslaimennusjärjestelmä yhden kurkun avulla, konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain Kuva 15 ilma huohotin katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään pakokaasu Raakapakokaasu siirtyy pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta kurkun VN DT:ssä aikaansaaman alipaineen ansiosta. Kaasun virtaus TT:n läpi riippuu liikemäärän vaihdosta kurkun vyöhykkeellä, ja siksi siihen vaikuttaa kaasun absoluuttinen lämpötila TT:n ulostulon kohdalla. Tämän seurauksena pakokaasun jako tietyn tunnelin virtauksen osalta ei ole vakio, ja laimennussuhde pienellä kuormituksella on jonkin verran alhaisempi kuin suurella kuormituksella. Merkkikaasukonsentraatiot (CO2 tai NOx) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta pakokaasusta ja laimennetusta ilmasta pakokaa- suanalysaattor(e)illa EGA ja laimennussuhde lasketaan näin mitatuista arvoista. C 173/116 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä kaksoiskurkku tai kaksoisaukko, konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain Kuva 16 katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään huohotin ilma pakokaasu Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta aukko- tai kurkkusarjan sisältävän virtauksen jakajan avulla. Ensim- mäinen (FD1) sijaitsee EP:ssä ja toinen (FD2) TT:ssä. Lisäksi kaksi paineenohjausventtiiliä (PCV1 ja PCV2) tarvitaan ylläpitämään jatkuvaa pakokaasun jakoa ohjaamalla EP:n vastap- ainetta ja DT:n painetta. PCV1 sijaitsee EP:ssä SP:stä virtaussuuntaan, ja PCV2 sijaitsee painepuhaltimen PB ja DT:n välissä. Merkkikaasukonsentraatiot (CO2 tai NOx) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta pakokaasusta ja laimennusilmasta pakokaasuanalysaatto- r(e)illa EGA. Ne ovat tarpeen pakokaasujaon tarkistamista varten, ja niitä voidaan käyttää säätämään PCV1:tä ja PCV2:ta tarkkaa jako-ohjausta varten. Laimennussuhde lasketaan merkkikaasukonsentraatioista. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/117 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä moniputkijako, konsentraatiomittaus ja näytteenotto jakeittain Kuva 17 ilma tuoreilmaruiskutus katso kuva 21 hiukkasten keräily- järjestelmään huohotin ilma Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT siirtoputken TT kautta virtauksen jakajalla FD3, joka koostuu useista pakoputkeen EP asennetuista putkista, joiden mitat ovat samat (sama läpimitta, pituus ja pohjan säde). Näistä putkista yhden läpi tuleva pakokaasu johdetaan DT:hen, ja jäljellä olevien putkien läpi tuleva pakokaasu johdetaan vaimennustilan DC läpi. Pakokaasun jako määräytyy täten putkien kokonaislukumäärän perusteella. Jatkuva jaonohjaus vaatii nollapaine-eron DC:n ja TT:n ulostulon välillä, joka mitataan paine-eroanturilla DPT. Nollapaine-ero saadaan aikaan ruiskuttamalla raitista ilmaa DT:hen TT:n ulostulon kohdalla. Merkkikaasukonsentraatiot (CO2 tai NOx) mitataan raakapakokaasusta, laimennetusta pakokaasusta ja laimennusilmasta pakokaasuanalysaatto- r(e)illa EGA. Ne ovat tarpeen pakokaasun jaon tarkistamista varten, ja niitä voi käyttää ohjaamaan ruiskutusilman virtausta tarkkaa jako-ohjausta varten. Laimennussuhde lasketaan merkkikaasukonsentraatioista. C 173/118 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjaus ja kokonaisnäytteenotto Kuva 18 valinnainen P:lle (PSS) ar GEXH tai GAIR tai GFUEL pakokaasu huo- hotin (lisätietoja kuvassa 21) Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. Tunnelin läpi kulkevaa kokonaisvirtaa säädetään virtauksen ohjai- mella FC3 ja hiukkasnäytteenottojärjestelmän näytteenottopumpulla P (ks. kuva 18). Laimen- nusilmavirtaa ohjataan virtauksen ohjaimella FC2, joka voi käyttää GEXHW-, GAIRW- tai GFUEL-arvoja komentosignaaleina haluttua pakokaasun jakoa varten. Näytteen virta DT:hen on kokonaisvirran ja laimennusilmavirran välinen ero. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mittauslaitteella FM1, ja kokonaisvirtaus hiukkasnäytteenottojärjestelmän virtauk- sen mittauslaitteella FM3 (ks. kuva 21). Laimennussuhde lasketaan näistä kahdesta virtausno- peudesta. Osavirtauslaimennusjärjestelmä sekä virtauksen ohjaus ja näytteenotto jakeittain Kuva 19 PB:lle tai SB:lle ilma GEXH tai GAIR tai GFUEL katso kuva 21 Hiukkasten keräilyjärjestel- mään (katso kuva 21) pakokaasu huohotin 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/119 Raakapakokaasu siirretään pakoputkesta EP laimennustunneliin DT näytteenottimen SP ja siirtoputken TT kautta. Pakokaasun jakoa sekä virtausta DT:hen ohjataan virtauksen ohjaimella FC2, joka säätää painepuhaltimen PB ja imupuhaltimen SB virtaukset (tai nopeudet). Tämä on mahdollista, koska hiukkasnäytteenottojärjestelmällä otettu näyte palau- tetaan DT:hen. GEXHW-, GAIRW- tai GFUEL-arvoja voidaan käyttää FC2:n komentosignaaleina. Laimennusilman virtaus mitataan virtauksen mittauslaitteella FM1 ja kokonaisvirta virtauk- sen mittauslaitteella FM2. Laimennussuhde lasketaan näistä kahdesta virtauksesta. 2. 2. 1 Kuvien 11—19 osat EP Pakoputki Pakoputki voi olla eristetty. Pakoputken lämpöinertian vähentämiseksi suositellaan paksuu- den ja halkaisijan väliseksi suhteeksi 0,015 tai vähemmän. Joustavien osien käyttö on rajoitettava pituuden ja halkaisijan väliseen suhteeseen 12 tai vähemmän. Mutkat minimoi- daan inertiakerrostumisen vähentämiseksi. Jos järjestelmään kuuluu testialustan äänenvaimen- nin, äänenvaimennin voi myös olla eristetty. Isokineettisen järjestelmän osalta pakoputkessa ei saa olla kulmia, mutkia ja äkillisiä halkaisijan muutoksia ainakaan kuuden putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaa vastaan ja kolmen putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaan. Kaasun nopeuden näytteenottovyöhykkeellä on oltava yli 10 m/s, paitsi joutokäyntimoodin aikana. Pakokaasun paineen heilahtelut eivät saa ylittää keskimäärin arvoa 6 500 Pa. Mikään toimenpide paineen heilahtelujen vähentämiseksi, paitsi alustatyyp- pisen pakokaasujärjestelmän (mukaan lukien äänenvaimennin ja jälkikäsittelylaitteet) käyttö, ei saa muuttaa moottorin suoritusarvoja eikä aiheuttaa hiukkasten kertymistä. Sellaisten järjestelmien osalta, joissa ei ole isokineettisiä näytteenottimia, suositellaan suoraa putkea kuuden putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaa vastaan ja kolmen putken halkaisijan matkalla näytteenottimen kärjestä virtaussuuntaan. SP Näytteenotin (kuvat 10, 14, 15, 16, 18, 19) Pienimmän sisähalkaisijan on oltava 4 mm. Pienimmän halkaisijan suhteen pakoputken ja näytteenottimen välillä on oltava 4. Näytteenottimen on oltava avoin putki, joka osoittaa virtaussuuntaa vastaan pakoputken keskiviivan kohdalla, tai monireikäinen näytteenotin, kuten otsakkeen SP1 alla kuvataan 1. 2. 1. kohdan kuvassa 5. ISP Isokineettinen näytteenotin (kuvat 11, 12) Isokineettinen näytteenotin on asennettava virtaussuuntaa vastaan suunnattuna pakoputken keskiviivalle kohtaan, jossa osan EP virtausolosuhteet täyttyvät, ja se on suunniteltava antamaan suhteellinen näyte raakapakokaasusta. Pienimmän sisähalkaisijan on oltava 12 mm. Isokineettistä pakokaasun jakoa varten tarvitaan ohjausjärjestelmä pitämään yllä nollapaine- eroa EP:n ja ISP:n välillä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja ISP:ssä ovat samat, ja massavirta ISP:n läpi on vakio-osuus pakokaasuvirrasta. ISP on liitettävä paine- eroanturiin DPT. Ohjaus nollapaine-eron aikaansaamiseksi EP:n ja ISP:n välillä toteutetaan virtauksen ohjaimella FC1. FD1, FD2 Virtauksen jakaja (kuva 16) Sarja kurkkuja tai aukkoja asennetaan vastaavasti pakoputkeen EP ja siirtoputkeen TT suhteellisen näytteen saamiseksi raakapakokaasusta. Ohjausjärjestelmä, joka koostuu kah- desta paineenohjausventtiilistä PCV1 ja PCV2, on tarpeen suhteellista jakoa varten ohjaa- malla paineita EP:ssä ja DT:ssä. FD3 Virtauksen jakaja (kuva 17) Sarja putkia (moniputkiyksikkö) asennetaan pakoputkeen EP ottamaan suhteellinen näyte raakapakokaasusta. Yksi putkista syöttää pakokaasua laimennustunneliin DT, kun taas toiset putket poistavat pakokaasua vaimennustilaan DC. Putkilla on oltava samat mitat (sama halkaisija, pituus, taivutussäde) siten, että pakokaasun jako riippuu putkien kokonaismää- C 173/120 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 rästä. Suhteellista jakoa varten on oltava myös ohjausjärjestelmä, jonka avulla nollapaine-eroa pidetään yllä moniputkiyksikön DC:hen johtavan ulostulon ja TT:n ulostulon välillä. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeudet EP:ssä ja FD3:ssa ovat suhteessa toisiinsa, ja virtaus TT on vakio-osuus pakokaasuvirrasta. Nämä kaksi pistettä on liitettävä paine-eroanturiin DPT. Ohjaus nollapaine-eron aikaansaamiseksi toteutetaan virtauksen ohjaimella FC1. EGA Pakokaasuanalysaattori (kuvat 13, 14, 15, 16, 17) CO2- tai NOx-analysaattoreita voidaan käyttää (hiilitasapainomenetelmää käytettäessä vain CO2). Analysaattorit on kalibroitava kuten kaasupäästöjen mittaukseen käytettävät analysaat- torit. Konsentraatioerojen määrittämiseksi voidaan käyttää yhtä tai useampaa analysaattoria. Mittausjärjestelmien tarkkuuden on oltava sellainen, että GEDFW,i:n tarkkuus on 6 4 prosent- tia. TT Siirtoputki (kuvat 11 — 19) Siirtoputken on oltava — mahdollisimman lyhyt, kuitenkin enintään 5 metriä pitkä, — halkaisijaltaan samankokoinen tai suurempi kuin näytteenotin, ei kuitenkaan suurempi kuin 25 mm, — laimennustunnelin keskiviivan kohdalla ulostuleva ja virtaussuuntaan suuntautuva. Jos putkenpituus on 1 metri tai vähemmän, se on eristettävä aineella, jonka suurin lämmönjohtavuus on 0,05 W/m * K, säteittäissuuntaisen eristyksen paksuuden vastatessa näytteenottimen halkaisijaa. Jos putken pituus on enemmän kuin 1 metri, se on eristettävä ja seinämä lämmitettävä vähimmäislämpötilaan 523 K (250 °C). DPT Paine-eroanturi (kuvat 11, 12 ja 17) Paine-eroanturin toiminta-alueen on oltava 6 500 Pa tai pienempi. FC1 Virtauksen ohjain (kuvat 11, 12 ja 17) Isokineettisen järjestelmien (kuvat 11 ja 12) osalta virtauksen ohjain on tarpeen nollapaine- eron ylläpitämiseksi EP:n ja ISP:n välillä. Säätö voi tapahtua: a) ohjaamalla imupuhaltimen (SB) nopeutta tai virtausta ja pitämällä painepuhaltimen (PB) nopeus tai virtaus vakiona kunkin toimintatavan aikana (kuva 11) tai b) säätämällä imupuhallin (SB) laimennetun pakokaasun tasaiselle massavirralle ja ohjaa- malla painepuhaltimen PB virtausta ja siten myös pakokaasunäytevirtaa siirtoputken (TT) pään alueella (kuva 12). Jos järjestelmä on paineohjattu, jäännösvirhe säätöpiirissä saa olla enintään 6 3 Pa. Paineen heilahtelut laimennustunnelissa saavat olla keskimäärin enintään kuin 6 250 Pa. Moniputkijärjestelmässä (kuva 17) virtauksen ohjain on tarpeen pakokaasun suhteellista jakoa varten, jotta voidaan pitää yllä nollapaine-ero moniputkiyksikön ulostulon ja TT:n ulostulon välillä. Säätö tapahtuu ohjaamalla DT:hen ruiskutettavan ilmavirran nopeutta TT:n ulostulon kohdalla. PCV1, PCV2 Paineensäätöventtiili (kuva 16) Kaksoiskurkku-/kaksoisaukkojärjestelmässä tarvitaan kaksi paineensäätöventtiiliä virran suh- teellista jakoa vartenohjaamalla EP:n vasta painetta ja DT:ssä olevaa painetta. Venttiilit on sijoitettava SP:stä virtaussuuntaan EP:ssä ja PB:n ja DT:n väliin. DC Vaimennustila (kuva 17) Vaimennustila on asennettava moniputkiyksikön ulostulon kohdalle minimoimaan painevaih- telut pakoputkessa EP. VN Kurkku (kuva 15) Kurkku asennetaan laimennustunneliin DT alipaineen synnyttämiseksi siirtoputken TT:n ulostulon alueella. Kaasuvirtaus TT:n läpi määräytyy liikemäärän vaihdosta kurkkuvyöhyk- keellä, ja se on periaatteessa suhteessa painepuhaltimen PB virtaukseen, mikä johtaa vakiolai- 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/121 mennussuhteeseen. Koska liikemäärän vaihtoon vaikuttaa TT:n ulostulossa vallitseva lämpö- tila ja paine-ero EP:n ja DT:n välillä, todellinen laimennussuhde on hieman pienempi pienellä kuormituksella kuin suurella kuormituksella. FC2 Virtauksen ohjain (kuvat 13, 14, 18 ja 19; valinnainen) Virtauksen ohjainta voidaan käyttää ohjaamaan painepuhaltimen PB ja/tai imupuhaltimen SV virtausta. Sen voi liittää pakokaasu-, imuilma- tai polttoainevirtasignaaleihin ja/tai CO2:n tai NOx:n erotussignaaleihin. Kun käytetään paineilmasyöttöä (kuva 18), FC2 ohjaa suoraan ilmavirtaa. FM1 Virtauksen mittauslaite (kuvat 11, 12, 18 ja 19) Kaasumittari tai muu virtausmittausvälineistö laimennusilmavirran mittaamista varten. FM1 on valinnainen, jos painepuhallin PB on kalibroitu mittaamaan virtausta. FM2 Virtauksen mittauslaite (kuva 19) Kaasumittari tai muu virtausmittausvälineistö laimennetun pakokaasuvirran mittaamista varten. FM2 on valinnainen, jos imupuhallin SB on kalibroitu mittaamaan virtausta. PB Painepuhallin (kuvat 11, 12, 13, 14, 15, 16 ja 19) PB voidaan liittää virtauksen ohjaimeen FC1 tai FC2 laimennusilman virtauksen säätämistä varten. PB:tä ei tarvita käytettäessä läppäventtiiliä. PB:tä voidaan käyttää mittaamaan laimennusilmavirtaa, jos se on kalibroitu. SB Imupuhallin (kuvat 11, 12, 13, 16, 17 ja 19) Ainoastaan jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa soveltavia järjestelmiä varten. SB:tä voidaan käyttää mittaamaan laimennettua pakokaasuvirtaa, jos se on kalibroitu. DAF Laimennusilmasuodatin (kuvat 11—19) Taustahiilivetyjen eliminoimiseksi suositellaan, että laimennusilma suodatetaan ja esipuhdiste- taan puuhiilellä. Valmistajan pyynnöstä laimennusilmanäyte on otettava hyvän insinööritavan mukaisesti taustahiukkastasojen määrittämiseksi, ja nämä voidaan sen jälkeen vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatuista arvoista. DT Laimennustunneli (kuvat 11—19) Laimennustunnelin: — on oltava riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti pyörrevirtausolosuhteissa, — on oltava valmistettu ruostumattomasta teräksestä, ja sen — paksuuden ja halkaisijan suhteen on oltava 0,025 tai vähemmän sellaisten laimennus- tunneleiden osalta, joiden sisähalkaisija on yli 75 mm, — seinämän nimellispaksuuden on oltava vähintään 1,5 mm sellaisten laimennustunnelei- den osalta, joiden sisähalkaisija on 75 mm tai sitä pienempi, — halkaisijan on oltava ainakin 75 mm jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa varten, — halkaisijaksi kokonaisnäytteenottoa varten suositellaan ainakin 25 mm — seinämän voi lämmittää korkeintaan 325 K:n (42 °C:n) lämpötilaan suoralla lämmityk- sellä tai laimennusilman esilämmityksellä edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun syöttämistä laimennustunneliin, — voi eristää. Moottorin pakokaasun on sekoituttava perusteellisesti laimennusilman kanssa. Jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa soveltavissa järjestelmissä sekoituksen laatu on tarkastettava käyt- töönoton jälkeen tunnelin CO2-profiililla moottorin käydessä (ainakin neljästä toisistaan samalla etäisyydellä olevasta mittauskohdasta). Tarvittaessa voidaan käyttää sekoitussuu- tinta. C 173/122 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Huomautus: Jos ympäristön lämpötila laimennustunnelin (DT) läheisyydessä on alle 293 K (20 °C), on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin, ettei menetettäisi hiukkasia laimen- nustunnelin viileisiin seinämiin. Sen vuoksi suositellaan tunnelin lämmittämistä ja/tai eristämistä edellä esitettyjen rajoitusten mukaisesti. Suurilla moottorin kuormituksilla tunneli voidaan jäähdyttää sitä vahingoittamattomalla menetelmällä kuten kierrätyspuhaltimella, kunhan jäähdytysaineen lämpötila on vähintään 293 K (20 °C). HE Lämmönvaihdin (kuvat 16 ja 17) Lämmönvaihtimen tehon on oltava riittävä pitämään lämpötila imupuhaltimen SB sisääntulon kohdalla 6 11 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta. 2. 3 Täysvirtauslaimennusjärjestelmä Kuvassa 20 esitetään kokonaispakokaasun laimennukseen perustuva laimennusjärjestelmä, jossa käytetään vakiokeräysjärjestelmää (CVS). Pakokaasun ja laimennusilman seoksen koko tilavuus on mitattava. Käytössä voi olla joko PDP- tai CFV-järjestelmä. Tämän jälkeen tapahtuvaa hiukkasten keruuta varten näyte laimennetusta pakokaasusta ohjataan hiukkasnäytteenottojärjestelmään (2. 4 kohta, kuvat 21 ja 22). Jos tämä tehdään suoraan, tästä käytetään nimitystä yksinkertainen laimennus. Jos näyte laimennetaan vielä kerran toisessa laimennustunnelissa, tästä käytetään nimitystä kaksinkertainen laimennus. Tämä on hyödyllistä, jos suodattimen etupinnan lämpötilavaatimusta ei pystytä täyttämään yhdellä laimennuksella. Vaikka kaksinkertainen laimennusjärjestelmä onkin osittain laimen- nusjärjestelmä, se kuvataan hiukkasnäytteenottojärjestelmän muunnoksena 2. 4 kohdassa kuvassa 22, koska useimmat sen osat ovat samoja kuin tyypillisessä hiukkasnäytteenottojär- jestelmässä. Kuva 20 Täysvirtauslaimennusjärjestelmä taustasuodattimelle valinnainen valinnainen ilma pakokaasu ks. kuva 21 hiukkasten keräilyjärjestelmään tai DDS:ään, ks. kuva 22 jos EFC on käytössä huohotin huohotin Raakapakokaasun kokonaismäärä sekoitetaan laimennusilmaan laimennustunnelissa DT. Lai- mennetun pakokaasun virtaus mitataan joko vakiotilavuusvirtapumpulla PDP tai kriittisen aukon virtaamaan perustuvalla vakiotilavuusvirtalaitteella CFV. Suhteelliseen hiukkasnäyt- teenottoon ja virtauksen määritykseen voidaan käyttää lämmönvaihdinta HE tai sähköistä virtauksen kompensointia EFC. Koska hiukkasten massan määritys perustuu laimennetun pakokaasun kokonaisvirtaukseen, laimennussuhdetta ei tarvitse laskea. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/123 2. 3. 1 Kuvan 20 osat EP Pakoputki Pakoputken pituus moottorin pakosarjan ulostulon, turboahtimen ulostulon tai jälkikäsittely- laitteen kohdalta laimennustunneliin ei saa olla yli 10 metriä. Jos pakoputken pituus virtaussuuntaan moottorin pakosarjasta, turboahtimen ulostulosta tai jälkikäsittelylaitteesta on yli 4 metriä, kaikki yli 4 metriä pitkät putket on eristettävä lukuun ottamatta linjassa olevaa savumittaria, jos sellainen on käytössä. Eristyksen säteittäisen paksuuden on oltava vähintään 25 mm. Eristysaineen lämmönjohtavuusarvo ei saa olla suurempi kuin 0,1 W/mK lämpötilassa 673 K mitattuna. Pakoputken lämpöinertian vähentämiseksi suositellaan paksuu- den ja halkaisijan väliseksi suhteeksi 0,015 tai vähemmän. Joustavien osien käyttö on rajoitettava pituuden ja halkaisijan väliseen suhteeseen 12 tai vähemmän. PDP Vakiotilavuusvirtapumppu PDP mittaa laimennetun pakokaasun kokonaisvirran pumpun kierrosten lukumäärän ja pumpun iskutilavuuden perusteella. Pakokaasujärjestelmän vastapainetta ei saa alentaa keino- tekoisesti PDP:n tai laimennusilman sisääntulojärjestelmän avulla. Staattisen pakokaasun vastapaineen, joka on mitattu PDP-järjestelmän ollessa käynnissä, on oltava 6 1,5 kPa:n sisällä staattisesta paineesta, joka on mitattu ilman yhteyttä PDP:hen samalla moottorin käyntinopeudella ja kuormituksella. Kaasuseoksen lämpötilan välittömästä PDP:n edellä on oltava 6 6 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta, kun virtauksen kompensointia ei käytetä. Virtauksen kompensointia voi käyttää ainoastaan, jos lämpötila PDP:n sisääntulon kohdalla ei ole yli 323 K (50 °C). CFV Kriittisen aukon virtaamaan perustuva vakiotilavuusvirtalaite CFV mittaa laimennetun kokonaispakokaasuvirran pitämällä yllä virtausta kuristetussa oloti- lassa (kriittinen virtaus). Staattisen pakokaasun vastapaineen, joka on mitattu CFV-järjestel- män ollessa käynnissä, on oltava 6 1,5 kPa:n sisällä staattisesta paineesta, joka on mitattu ilman yhteyttä CFV:hen samalla moottorin käyntinopeudella ja kuormituksella. Kaasuseoksen lämpötilan välittömästi CFV:n edellä on oltava 6 11 K:n sisällä kokeen aikana noudatetusta keskimääräisestä käyttölämpötilasta, kun virtauksen kompensointia ei käytetä. HE Lämmönvaihdin (valinnainen, jos EFC on käytössä) Lämmönvaihtimen tehon on oltava riittävä pitämään lämpötila edellä vaadittujen rajojen sisällä. EFC Elektroninen virtauksen kompensointi (valinnainen, jos HE on käytössä) Jos lämpötilaa joko PDP:n tai CFV:n sisääntulon kohdalla ei pidetä edellä mainittujen rajojen sisällä, on otettava käyttöön virtauksen kompensointijärjestelmä virtauksen yhtäjaksoista mittaamista ja hiukkasjärjestelmän suhteellisen näytteenoton ohjausta varten. Tätä tarkoitusta varten jatkuvasti mitattuja virtaussignaaleja käytetään korjaamaan vastaavasti näytteenotto- virtausta hiukkasnäytteenottojärjestelmän hiukkassuodattimien läpi (ks. 2. 4 kohta, kuvat 21 ja 22). DT Laimennustunneli Laimennustunnelin: — on oltava halkaisijaltaan riittävän pieni pyörteisen virtauksen synnyttämistä varten (Rey- noldsin luvun on oltava suurempi kuin 4 000) ja riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti; sekoitussuutinta voidaan käyttää, — on oltava halkaisijaltaan ainakin 460 mm, kun käytetään yksinkertaista laimennusjärjes- telmää, — on oltava halkaisijaltaan ainakin 210 mm, kun käytetään kaksinkertaista laimennusjärjes- telmää, — voi eristää. Moottorin pakokaasu on johdettava virtaussuuntaan kohdassa, jossa se tulee laimennustunne- liin, ja se on sekoitettava perusteellisesti. C 173/124 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Kun käytetään yksinkertaista laimennusta, laimennustunnelista otettu näyte siirretään hiuk- kasnäytteen ottojärjestelmään (2. 4. kohta, kuva 21). PDP:n tai CFV:n virtauskapasiteetin on oltava riittävä säilyttämään laimennetun pakokaasun lämpötila 325 K:ssa (52 °C:ssa) tai sitä alemmassa lämpötilassa välittömästi ennen ensisijaista hiukkassuodatinta. Kun käytetään kaksoislaimennusta, laimennustunnelista otettu näyte siirretään toiseen laimen- nustunneliin, jossa sitä laimennetaan edelleen, ja johdetaan sen jälkeen näytteenottosuodatti- mien läpi (2. 4. kohta, kuva 22). PDP:n tai CFV:n virtauskapasiteetin on oltava riittävä pitämään DT:ssä olevan laimennetun pakokaasuvirran lämpötila 464 K:ssä (191 °C:ssa) tai sitä alemmassa lämpötilassa näytteenottovyöhykkeellä. Toisen laimennusjärjestelmän on tuo- tettava riittävästi toisiolaimennusilmaa pitämään kaksoislaimennettu pakokaasuvirta lämpöti- lassa 325 K (52 °C) tai sitä alemmassa lämpötilassa välittömästi ennen ensisijaista hiukkasuo- datinta. DAF Laimennusilmasuodatin Taustahiilivetyjen poistamiseksi suositellaan, että laimennusilma suodatetaan ja esipuhdiste- taan puuhiilellä. Moottorin valmistajan pyynnöstä laimennusilmanäytteet on otettava hyvän insinööritavan mukaisesti taustahiukkastasojen määrittämiseksi. Laimennusilmanäytteiden arvot voi tämän jälkeen vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatuista arvoista. PSP Hiukkasnäytteenotin Näytteenotin on PTT:n johto-osa, ja: — se on asennettava virtaussuuntaa vastaan suunnattuna kohtaan, jossa laimennusilma ja pakokaasu ovat hyvin sekoittuneet, eli laimennustunnelin DT keskiviivalle suunnilleen 10 tunnelin halkaisijan päähän virtaussuuntaan siitä kohdasta, jossa pakokaasu tulee sisään laimennustunneliin, — sen sisähalkaisijan on oltava vähintään 12 mm, — sen seinämä voidaan lämmittää korkeintaan 325 K:n (52 °C:n) lämpötilaan suoralla lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä, jos ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun tuloa laimennustunneliin, — se voidaan eristää. 2. 4 Hiukkasnäytteenottojärjestelmä Hiukkasnäytteenottojärjestelmä tarvitaan hiukkasten keräämiseksi hiukkassuodattimesta. Kun kyseessä on osavirtauslaimennuksen kokonaisnäytteenotto, jossa koko laimennettu pakokaa- sunäyte johdetaan suodattimien läpi, laimennus- (2. 2 kohta, kuvat 14 ja 18) ja näytteenotto- järjestelmä muodostavat yleensä yhtenäisen kokonaisuuden. Kun kyseessä on osavirtauslai- mennuksen tai täysvirtauslaimennuksen jakeittain tapahtuva näytteenotto, jossa vain osa laimennetusta pakokaasusta ohjataan suodattimien läpi, laimennus- (2. 2 kohta, kuvat 11, 12, 13, 15, 16, 17 ja 19 sekä 2. 3 kohta, kuva 20) ja näytteenottojärjestelmät muodostavat yleensä eri kokonaisuudet. Tässä direktiivissä täysvirtauslaimennusjärjestelmän kaksoislaimennusjärjestelmää (kuva 22) pidetään tyypillisen, kuvassa 21 esitetyn hiukkasnäytteenottojärjestelmän erityismuunnoksena. Kaksoislaimennusjärjestelmä sisältää kaikki hiukkasnäytteenottojärjestelmän tärkeät osat, kuten suodatintelineet ja näytteenottopumpun, sekä lisäksi joitakin laimennuslaitteita, kuten laimennusilman syöttölaitteet ja toisen laimennustunnelin. Säätöpiireihin kohdistuvien vaikutusten välttämiseksi suositellaan, että näytteenottopumppua käytetään koko testausmenettelyn ajan. Yhtä suodatinta käyttävässä menetelmässä on käytet- tävä ohitusjärjestelmää näytteen ohjaamiseksi näytteenottosuodattimien läpi haluttuina aikoina. Kytkentätoiminnan häiriöt säätöpiireihin on minimoitava. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/125 Kuva 21 Hiukkasnäytteenottojärjestelmä laimennustunnelista DT ks. kuvat 11–20 valinnainen tai tai tai EGA:lta PDP:ltä CFV:ltä GFUEL:lta Näyte laimennetusta pakokaasusta otetaan osavirtaus- tai täysvirtauslaimennusjärjestelmän laimennustunnelista DT hiukkasnäytteenottimen PSP ja hiukkasten siirtoputken PTT kautta näytteenottopumpun P avulla. Näyte johdetaan hiukkasnäytteenottosuodattimet sisältävän (sisältävien) suodattimenpitim(i)en FH läpi. Näytteen virtausta ohjataan virtauksen ohjaimella FC3. Jos käytetään elektronista virtauksen kompensointia EFC (ks. kuva 20), laimennettua pakokaasuvirtaa käytetään komentosignaalina FC3:lle. Kaksoislaimennusjärjestelmä (ainoastaan täysvirtausjärjestelmä) Kuva 22 laimennus- tunnelista DT ks. kuva 20 valinnainen PDP tai CFV huohotin Näyte laimennetusta pakokaasusta siirretään täysvirtauslaimennusjärjestelmän laimennustun- nelista DT hiukkasnäytteenottimen PSP ja hiukkasten siirtoputken PTT kautta toiseen laimennustunneliin SDT, jossa se laimennetaan vielä kerran. Sen jälkeen näyte johdetaan hiukkasnäytteenottosuodattimet sisältävän (sisältävien) suodattimenpitim(i)en FH läpi. Lai- mennusilman virtaus on tavallisesti vakio, kun taas näytteen virtausta ohjataan virtauksen ohjaimella FC3. Jos käytetään elektronista virtauksen kompensointia EFC (ks. kuva 20), laimennettua kokonaispakokaasuvirtaa käytetään komentosignaalina FC3:lle. C 173/126 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 2. 4. 1 Kuvien 21 ja 22 osat PTT Hiukkasten siirtoputki (kuvat 21 ja 22) Hiukkasten siirtoputken pituus ei saa olla yli 1020 mm, ja sen pituus on pidettävä mahdollisimman pienenä aina, kun se on mahdollista. Mahdollisten näytteenottimien (esimer- kiksi niissä osavirtauslaimennusjärjestelmissä, joissa näytteenotto tapahtuu jakeittain, ja täysvirtauslaimennusjärjestelmissä) pituus on otettava mukaan (SP, ISP ja PSI, ks. 2. 2 ja 2. 3 kohta). Kyseiset mitat koskevat: — osavirtauslaimennuksen jakeittain tapahtuvaa näytteenottoa ja yksinkertaista täysvirtaus- laimennusjärjestelmää näytteenottimen (SP, ISP ja PSP) kärjestä suodatintelineeseen, — osavirtauslaimennuksen kokonaisnäytteenottoa laimennustunnelin päästä suodatintelinee- seen, — täysvirtauskaksoislaimennusjärjestelmää näytteenottimen (PSP) kärjestä toiseen laimennus- tunneliin. Siirtoputki — voidaan lämmittää suoralla lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä siten, että seinämän lämpötila on enintään 325 K (52 °C) edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun tuloa laimennustunneliin, — voidaan eristää. SDT Toinen laimennustunneli (kuva 22) Toisen laimennustunnelin vähimmäishalkaisija on 75 mm, ja sen pituuden on oltava riittävä tuottamaan kaksoislaimennetulle näytteelle vähintään 0,25 sekunnin viipymisaika. Ensisijaisen suodattimen telineen FH on oltava 300 mm:n päässä SDT:n ulostulosta. Toinen laimennustunneli: — voidaan lämmittää suoralla lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä siten, että seinämän lämpötila on enintään 325 K (52 °C) edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun tuloa laimennustunneliin, — voidaan eristää. FH Suodatinteline(et) (kuvat 21 ja 22) Ensisijaiselle ja toissijaiselle suodattimelle voidaan käyttää yhtä suodatinkoteloa tai erillisiä suodatinkoteloita. Liitteen III lisäyksessä 4 olevan 4. 1. 3 kohdan vaatimukset on täytettävä. Suodatinteline(et): — voidaan lämmittää suoralla lämmityksellä tai laimennusilman esilämmityksellä siten, että seinämän lämpötila on enintään 325 K (52 °C) edellyttäen, että ilman lämpötila ei ole yli 325 K (52 °C) ennen pakokaasun tuloa laimennustunneliin, — voidaan eristää. P Näytteenottopumppu (kuvat 21 ja 22) Hiukkasnäytteenottopumpun on sijaittava riittävän kaukana tunnelista siten, että sisääntulo- kaasun lämpötila pysyy vakiona (6 3 K), jos virtauksen korjausta FC3:n avulla ei käytetä. DP Laimennusilmapumppu (kuva 22) Laimennusilmapumppu on sijoitettava siten, että toisiolaimennusilmaa syötetään lämpötilassa 298 K 6 5 K (25 °C 6 5 °C), jos laimennusilmaa ei esilämmitetä. FC3 Virtauksen ohjain (kuvat 21 ja 22) Virtauksen ohjainta on käytettävä kompensoimaan hiukkasnäytteen virtaus lämpötilan ja vastapaineen vaihteluiden osalta näytteen kulkureitillä, jos muita välineitä ei ole käytettävissä. Virtauksen ohjain vaaditaan, jos käytetään elektronista virtauksen kompensaatiota EFC (ks. kuva 20). 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/127 FM3 Virtauksen mittauslaite (kuvat 21 ja 22) Hiukkasnäytevirran kaasumittari tai virtausmittari on sijoitettava riittävän kauas näytteenot- topumpusta P siten, että sisääntulokaasun lämpötila pysyy vakiona (6 3 K), jos virtauksen korjausta FC3:n avulla ei käytetä. FM4 Virtauksen mittauslaite (kuva 22) Laimennusilmavirran kaasumittari tai virtausmittari on sijoitettava siten, että sisääntulokaa- sun lämpötila on yhtäjaksoisesti 298 K 6 5 K (25 °C 6 5 °C). BV Palloventtiili (valinnainen) Palloventtiilin sisähalkaisija ei saa olla pienempi kuin hiukkassiirtoputken PTT sisähalkaisija, ja sen kytkentäajan on oltava alle 0,5 sekuntia. Huomautus: Jos ympäristön lämpötila PSP:n, PTT:n, SDT:n ja FH:n läheisyydessä on alle 293 K (20 °C), on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin, ettei hiukkasia menetettäisi kyseisten osienviileisiin seinämiin. Sen vuoksi suositellaan kyseisten osien läm- mittämistä ja/tai eristämistä vastaavissa kuvauksissa annettujen rajoitusten mukaisesti. Samoin suositellaan, ettei suodattimen etupinnan lämpötila olisi näytteenoton aikana alle 293 K (20 °C). Suurilla moottorin kuormituksilla edellä mainitut osat voidaan jäähdyttää niitä vahingoitta- mattomalla menetelmällä kuten kierrätyspuhaltimella, kunhan jäähdytysaineen lämpötila on vähintään 293 K (20 °C). 3 3. 1 SAVUN MÄÄRITYS Johdanto Jäljempänä 3. 2 ja 3. 3 kohdassa ja kuvissa 23 ja 24 esitetään yksityiskohtaiset kuvaukset suositelluista opasimetrijärjestelmistä. Koska eri kokoonpanot saattavat tuottaa samoja tulok- sia, laitteistojen ei tarvitse olla täysin kuvien 23 ja 24 mukaiset. Mittareiden, venttiilien, solenoidien, pumppujen ja kytkimien kaltaisia komponentteja voi käyttää lisätietojen hankki- miseen ja komponenttijärjestelmien toiminnan koordinoimiseen. Jos joitakin komponentteja ei joissakin järjestelmissä tarvita tarkkuuden varmistamiseen, ne voi poistaa, jos se on hyvän insinööritavan mukaista. Mittausperiaatteena on, että valoa johdetaan tietty matka mitattavan savun lävitse ja että lähetetyn ja vastaanottimen saavuttavan valon välisen suhteen avulla arvioidaan väliaineen valonhimmennysominaisuudet. Savun mittaus riippuu laitteen mallista, ja mittaus voidaan tehdään tehdä pakoputkessa (täysvirtausopasimetri linjassa), pakoputken päässä (täysvirtaus- opasimetri linjan päässä) tai ottamalla näyte pakoputkesta (osavirtausopasimetri). Jotta opasiteettisignaalista voidaan määrittää valon absorptiokerroin, laitteen valmistajan on ilmoi- tettava laitteen optisen reitin pituus. 3. 2 Täysvirtausopasimetri Kahta täysvirtausopasimetrin yleistä tyyppiä voidaan käyttää (kuva 23). Linjaopasimetrin avulla mitataan koko pakokaasuvirran opasiteetti pakoputkessa. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on opasimetrin mallin funktio. Linjan päähän asennettavan opasimetrin avulla koko pakokaasuvirran opasiteetti mitataan pakokaasun poistuessa pakoputkesta. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on pakoputken mallin ja pakoputken pään sekä opasimetrin välisen etäisyyden funktio. C 173/128 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Kuva 23 Täysvirtausopasimetri (valinnainen) 3. 2. 1 Kuvan 23 osat EP Pakoputki Linjaopasimetriä käytettäessä pakoputken halkaisijan on oltava vakio kolmen pakoputken halkaisijan verran mittausvyöhykkeestä virtaussuuntaa vastaan ja virtaussuuntaan. Jos mit- tausvyöhykkeen halkaisija on suurempi kuin pakoputken halkaisija, suositellaan käytettäväksi putkea, joka asteittain kapenee ennen mittausvyöhykettä. Linjan päähän asennettavaa opasimetriä käytettäessä pakoputken on oltava viimeisen 0,6 metrin pituudelta poikkileikkaukseltaan ympyränmuotoinen eikä siinä saa olla kulmia tai mutkia. Pakoputken pään on oltava suora. Opasimetri on asennettava keskelle pakokaasuvir- taa 25 6 5 mm:n päähän pakoputken päästä. OPL Optisen reitin pituus Savun himmentämän optisen reitin pituus opasimetrin valonlähteestä vastaanottimeen, tiheys- vaihteluista ja katveista johtuvat epäyhtenäisyydet tarvittaessa korjattuina. Laitteen valmista- jan on ilmoitettava optisen reitin pituus ottaen samalla huomioon nokeentumisenestotoimet (esimerkiksi huuhteluilma). Jos optisen reitin pituus ei ole käytettävissä, se on määritettävä ISO IDS 11614 -standardin 11. 6. 5 kohdan mukaisesti. Optisen reitin pituuden määrittämi- seksi oikein kaasun vähimmäisnopeuden on oltava 20 m/s. LS Valonlähde Valonlähteen on oltava joko hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2800—3250 K tai vihreää valoa lähettävä diodi (LED), jonka spektrihuippu on välillä 550—570 nm. Valonlähteen on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen. LD Valoanturi Anturin on oltava joko valokenno tai valodiodi (tarvittaessa suodattimella varustettu). Jos valonlähde on hehkulamppu, anturin spektrivasteen huipun on oltava sama kuin ihmissilmän fototooppisen käyrän (suurin vaste) alueella 550—570 nm, alle 4 prosentin tarkkuudella alle 430 nm:n ja yli 680 nm:n alueiden suurimmasta vasteesta. Valoanturin on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/129 CL Kollimaatiolinssi Valonlähteen on oltava kollimoitu siten, että valokeilan suurin halkaisija on 30 mm. Valokeilan säteiden on oltava 3 asteen tarkkuudella samansuuntaisia optiseen akseliin nähden. T1 Lämpötila-anturi (valinnainen) Pakokaasun lämpötilaa voidaan tarkkailla testin aikana. 3. 3 Osavirtausopasimetri Osavirtausopasimetriä käytettäessä (kuva 24) pakoputkesta otetaan edustava pakokaasu- näyte, joka johdetaan siirtolinjaa pitkin mittauskammioon. Tämän tyyppisessä opasimetrissä optisen reitin tehollinen pituus on opasimetrin mallin funktio. Seuraavassa kohdassa tarkoi- tettuja vasteaikoja sovelletaan laitteen valmistajan ilmoittamaan opasimetrin vähimmäisvir- taukseen. Kuva 24 Osavirtausopasimetri Pakokaasu (valinnainen) 3. 3. 1 Kuvan 24 osat EP Pakoputki Pakoputken on oltava suora putki ainakin 6 putken halkaisijan verran virtaussuuntaa vastaan ja 3 putken halkaisijan verran virtaussuuntaan näytteenottimen kärjestä. SP Näytteenotin Näytteenottimen on oltava avoin putki, joka osoittaa virtaussuuntaa vastaan pakoputken keskiviivan tai suunnilleen pakoputken keskiviivan kohdalla. Näytteenottimen on oltava vähintään 5 mm:n päässä pakoputken seinämistä. Näytteenottimen halkaisijan on oltava riittävän suuri varmistamaan edustavan näytteen otto ja riittävä virtaus opasimetrin läpi. TT Siirtoputki Siirtoputken — on oltava mahdollisimman lyhyt, ja sillä on varmistettava pakokaasun lämpötila 373 6 30 K (100 °C 6 30 °C) mittauskammion sisäänmenossa, — seinämälämpötilan on oltava riittävästi pakokaasun kastepistettä korkeampi, jotta estettäi- siin kondensaatio, — halkaisijan on oltava koko pituudelta sama kuin näytteenottimen halkaisijan, C 173/130 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 — vasteajajan on oltava alle 0,05 sekuntia välineistön vähimmäisvirtauksella liitteen III lisäyksessä 4 olevan 5. 2. 4 kohdan mukaisesti määritettynä, — vaikutus savuhuippuun ei saa olla merkittävä. FM Virtauksen mittauslaite Välineistö, jonka avulla mitataan oikea virtaus mittauskammioon. Välineistön valmistajan on ilmoitettava pienin ja suurin virtaus, ja niiden on oltava sellaiset, että TT:n vasteaikavaatimus ja optisen reitin pituutta koskevat määritelmät täyttyvät. Virtauksen mittauslaite saa sijaita mahdollisen näytteenottopumpun P läheisyydessä. MC Mittauskammio Mittauskammion sisäpinnan on oltava heijastamaton tai optisen ympäristön vastaava. Diffuu- sion aiheuttaman hajavalon heijastumisen anturiin on oltava mahdollisimman vähäistä. Mittauskammion kaasun paine ei saa erota ilmanpaineesta enempää kuin 0,75 kPa. Jos laitteen malli ei mahdollista tätä, opasimetrin lukema on muunnettava ilmanpaineeseen perustuvaksi. Mittauskammion seinämän lämpötilan on oltava 6 5 K:n tarkkuudella 343 K (70 °C) — 373 K (100 °C), mutta joka tapauksessa niin paljon pakokaasun kastepisteen yläpuolella, että kondensaatiota ei esiinny. Mittauskammio on varustettava tarkoituksenmukaisilla lämpötilan mittauslaitteilla. OPL Optisen reitin pituus Savun himmentämän optisen reitin pituus opasimetrin valonlähteestä vastaanottimeen, tiheys- vaihteluista ja katveista johtuvat epäyhtenäisyydet tarvittaessa korjattuina. Laitteen valmista- jan on ilmoitettava optisen reitin pituus ottaen samalla huomioon nokeentumisenestotoimet (esimerkiksi huuhteluilma). Jos optisen reitin pituus ei ole käytettävissä, se on määritettävä ISO IDS 11614 -standardin 11. 6. 5 kohdan mukaisesti. LS LS Valonlähde Valonlähteen on oltava joko hehkulamppu, jonka värilämpötila on 2800—3250 K tai vihreää valoa lähettävä diodi (LED), jonka spektrihuippu on välillä 550—570 nm. Valonlähteen on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen. LD Valoanturi Anturin on oltava joko valokenno tai valodiodi (tarvittaessa suodattimella varustettu). Jos valonlähde on hehkulamppu, anturin spektrivasteen huipun on oltava sama kuin ihmissilmän fototooppisen käyrän (suurin vaste) alueella 550—570 nm, alle 4 prosentin tarkkuudella alle 430 nm:n ja yli 680 nm:n alueiden suurimmasta vasteesta. Valoanturin on oltava suojattu nokeentumiselta siten, että optisen reitin pituus on valmistajan suositusten mukainen. CL Kollimaatiolinssi Valonlähteen on oltava kollimoitu siten, että valokeilan suurin halkaisija on 30 mm. Valokeilan säteiden on oltava 3 asteen tarkkuudella samansuuntaisia optiseen akseliin nähden. T1 Lämpötila-anturi Pakokaasun lämpötilan tarkkailemiseksi kohdassa, jossa pakokaasu tulee sisään mittauskam- mioon. P Näytteenottopumppu (valinnainen) Mittauskammiosta virtaussuuntaan voidaan asentaa näytteenottopumppu siirtämään näyte- kaasu mittauskammion läpi. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/131 LIITE VI EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS Ilmoitus ajoneuvotyypin/erillisen teknisen yksikön tyypin (moottorityyppi/moottoriperhe)/osatyypin (1): — tyyppihyväksynnästä (1), — tyyppihyväksynnän laajennuksesta (1) direktiivin 88/77/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä. /. /EY, mukaisesti. EY-tyyppihyväksyntänumero. Laajennuksen numero:. I JAKSO 0 0. 1 0. 2 0. 3 0. 4 0. 5 0. 6 0. 7 II JAKSO 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Yleistä Ajoneuvon/erillisen teknisen yksikön/osan merkki (1):. Valmistajan nimitys ajoneuvotyypille/erilliselle tekniselle yksikölle (moottorityyppi/moottori- perhe)/osalle (1):. Valmistajan tyyppikoodi sellaisena kuin se on merkittynä ajoneuvoon/erilliseen tekniseen yksikköön (moottorityyppi/moottoriperhe)/osaan (1):. Ajoneuvoluokka:. Moottoriluokka: diesel/maakaasukäyttöinen/nestekaasukäyttöinen (1). Valmistajan nimi ja osoite:. Valmistajan valtuutetun edustajan (jos sellainen on) nimi ja osoite:. Lyhyt kuvaus (tarvittaessa): ks. liite I. Testien suorittamisesta vastaava tekninen laitos:. Testausselosteen päivämäärä:. Testausselosteen numero:. Tyyppihyväksynnän laajennuksen perustelu(t) (tarvittaessa):. Huomautukset (jos sellaisia on): ks. liite I. Paikka:. Päiväys:. Allekirjoitus:. Liitteenä on luettelo tyyppihyväksynnän myöntäneelle hallintoviranomaiselle luovutetuista tyyppihyväksyntäasiakirjoista, jotka ovat pyynnöstä saatavissa. (1) Tarpeeton yliviivataan. C 173/132 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 EY-tyyppihyväksyntätodistukseen N:o. , ajoneuvon/erillisen teknisen yksikön/osan (1) tyyppihyväksyn- nästä direktiivin 97/. /EY mukaisesti Lisäys 1 1. 1 1. 1. 1 1. 1. 2 1. 1. 3 1. 1. 4 1. 1. 5 1. 1. 6 1. 1. 7 1. 2 1. 2. 1 1. 3 1. 3. 1 1. 3. 2 1. 3. 3 1. 3. 4 Lyhyt kuvaus Täytettävät yksityiskohtaiset tiedot ajoneuvon, johon on asennettu moottori, tyyppihyväksyn- tää varten:. Moottorin merkki (yrityksen nimi):. Tyyppi ja kaupallinen kuvaus (mainitaan kaikki vaihtoehdot):. Valmistajan koodi sellaisena kuin se on merkittynä moottoriin:. Ajoneuvoluokka (tarvittaessa):. Moottoriluokka: diesel/maakaasukäyttöinen/nestekaasukäyttöinen (1):. Valmistajan nimi ja osoite:. Valmistajan valtuutetun edustajan (jos sellainen on) nimi ja osoite:. Jos edellä 1. 1 kohdassa tarkoitettu moottori on tyyppihyväksytty erillisenä teknisenä yksik- könä: Moottorin/moottoriperheen tyyppihyväksyntänumero (1):. Täytettävät yksityiskohtaiset tiedot moottorin/moottoriperheen (1) tyyppihyväksyntää varten erillisenä teknisenä yksikkönä (noudatettavat ehdot moottoria ajoneuvoon asennettaessa):. Suurin ja/tai pienin alipaine imusarjassa:. kPa Suurin sallittu pakoputkiston vastapaine:. kPa Pakojärjestelmän tilavuus:. cm³ Moottorin käyttöön tarvittavien apulaitteiden käyttöteho: 1. 3. 4. 1 Joutokäynti:. kW Alhainen kierrosnopeus:. kW Suuri kierrosnopeus:. kW 1. 3. 5 1. 4 1. 4. 1 1. 4. 2 1. 4. 3 Nopeus A:. kW Nopeus B:. kW Nopeus C:. kW Vertailunopeus:. kW Käyttörajoitukset (jos sellaisia on):. Moottorin/kantamoottorin (1) päästötasot: ESC-testi (tarvittaessa): CO:. g/kWh HC:. g/kWh NOx:. g/kWh PT:. g/kWh ELR-testi (tarvittaessa): Savuarvo:. m−1 ETC-testi (tarvittaessa): CO:. g/kWh HC:. g/kWh (1) NMHC:. g/kWh (1) CH4:. g/kWh (1) NOx:. g/kWh PT:. g/kWh (1) (1) Tarpeeton yliviivataan. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/133 LIITE VII ESIMERKKEJÄ LASKUTOIMITUKSISTA 1 ESC-TESTI 1. 1 Kaasupäästöt Yksittäisen moodin tulosten laskemiseen tarvittavat tiedot esitetään jäljempänä. Tässä esimer- kissä CO ja NOx on mitattu kuivana, HC kosteana. HC-konsentraatio on ilmoitettu propaanivastaavuutena (C3), ja C1-vastaavuus saadaan kertomalla se kolmella. Laskutoimitus suoritetaan samoin muissa moodeissa. P (kW) Ta (K) Ha (g/kg) GEXH (kg) GAIRW (kg) GFUEL (kg) HC (ppm) CO (ppm) NOx (ppm) 82,9 294,8 7,81 563,38 545,29 18,09 6,3 41,2 495 Kuiva/kostea korjaustekijän KW,r laskeminen (liite III, lisäys 1, 4. 2 kohta): FFH = 1,969 (1 + 18,09 545,29) = 1,9058 ja KW2 = 1,608 * 7,81 1 000 + (1,608 * 7,81) = 0,0124 KW,r =(1 − 1,9058 * 18,09 541,06) − 0,0124 = 0,9239 Kostean konsentraation laskeminen: CO = 41,2 * 0,9239 = 38,1 ppm NOx = 495 * 0,9239 = 457 ppm NOx:n kosteuskorjaustekijän KH,D laskeminen (liite III, lisäys 1, 4. 3 kohta): A = 0,309 * 18,09/541,06 − 0,0266 = − 0,0163 B = − 0,209 * 18,09/541,06 + 0,00954 = 0,0026 KH,D = 1 1 − 0,0163 * (7,81 − 10,71) + 0,0026 * (294,8 − 298) = 0,9625 Päästöjen massavirtausten laskeminen (liite III, lisäys 1, 4. 4 kohta) NOx = 0,001587 * 457 * 0,9625 * 563,38 = 393,27 g/h CO = 0,000966 * 38,1 * 563,38 = 20,735 g/h HC = 0,000479 * 6,3 * 3 * 563,38 = 5,100 g/h Spesifisten päästöjen laskeminen (liite III, lisäys 1, 4. 5 kohta): Seuraavan esimerkinomaisen laskutoimituksen avulla lasketaan CO-arvot; muiden kompo- nenttien laskutoimitukset ovat samanlaisia. Yksittäisten moodien päästöjen massavirtaukset kerrotaan vastaavilla painotuskertoimilla liitteen III lisäyksessä 1 olevan 2. 7. 1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen päästöjen massavirtauksen laskemiseksi: C 173/134 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 CO = (6,7 * 0,15) + (24,6 * 0,08) + (20,5 * 0,10) + (20,7 *0,10) + (20,6 * 0,05) + (15,0 * 0,05) + (19,7 * 0,05) + (74,5 * 0,09) + (31,5 * 0,10) + (81,9 * 0,08) + (34,8 * 0,05) + (30,8 * 0,05) + (27,3 * 0,05) = 30,91 g/h Yksittäisten moodien moottorin teho kerrotaan vastaavilla painotuskertoimilla liitteen III lisäyksessä 1 olevan 2. 7. 1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen tehon laskemiseksi: P(n) = (0,1 * 0,15) + (96,8 * 0,08) + (55,2 * 0,10) + (82,9 * 0,10) + (46,8 * 0,05) + (70,1 * 0,05) + (23,0 * 0,05) + (114,3 * 0,09) + (27,0 * 0,10) + (122,0 * 0,08) + (28,6 * 0,05) + (87,4 * 0,05) + (87,4 * 0,05) + (57,9 * 0,05) = 60,006 kW CO = 30,91 60,006 = 0,515 g/kWh Satunnaisen pisteen NOx-päästön laskeminen (liite III, lisäys 1, 4. 6. 1 kohta) Oletetaan, että satunnaisessa pisteessä on määritetty seuraavat arvot: = 1 600 min−1 = 495 Nm nZ MZ NOx mass. Z = 487,9 g/h (edellisten kaavojen mukaan laskettuna) P(n)Z NOx,Z = 83 kW = 487,9/83 = 5,878 g/kWh Päästöarvon laskeminen testisyklistä (liite III, lisäys 1, 4. 6. 2 kohta) Oletetaan, että neljän ympäröivän ESC-testin moodin arvot ovat seuraavat: nRT nSU ER ES ET EU MR MS MT MU 1 368 1 785 5,943 5,565 5,889 4,973 515 460 681 610 ETU = 5,889 + (4,973 − 5,889) * (1 600 − 1 368) / (1 785 − 1 368) = 5,377 g/kWh ERS = 5,943 + (5,565 − 5,943) * (1 600 − 1 368) / (1 785 − 1 368) = 5,732 g/kWh MTU = 681 + (601 − 681) * (1 600 − 1 368) / (1 785 − 1 368) = 641,3 Nm MRS = 515 + (460 − 515) * (1 600 − 1 368) / (1 785 − 1 368) = 484,3 Nm EZ = 5,732 + (5,377 − 5,732) * (495 − 484,3) / (641,3 − 484,3) = 5,708 g/kWh NOx-päästöarvojen vertaileminen (liite III, lisäys 1, 4. 6. 3 kohta): NOx diff = 100 * (5,878 − 5,708) / 5,708 = 2,98 % 1. 2 Hiukkaspäästöt Hiukkasten mittaus perustuu hiukkasten keräämiseen koko syklin ajalta, mutta näytteen ja virtauksen arvot (MSAM ja GEDF) määritetään yksittäisten moodien aikana. GEDF:n laskeminen riippuu käytettävästä järjestelmästä. Seuraavissa esimerkeissä käytetään järjestelmää, jossa on CO2-mittaus ja hiilitasapainomenetelmä sekä järjestelmää, jossa käytetään virtauksen mit- tausta. Täysvirtauslaimennusjärjestelmää käytettäessä GEDF mitataan suoraan CVS-laitteiston avulla. GEDF:n laskeminen (liite III, lisäys 1, 5. 2. 3 ja 5. 2. 4 kohta) Oletetaan, että moodista 4 on saatu seuraavat mittaustiedot. Laskutoimitus suoritetaan samoin muissa moodeissa. GEXH (kg/h) GFUEL (kg/h) GDILW (kg/h) GTOTW (kg/h) CO2D (%) CO2A (%) 334,02 10,76 5,4435 6,0 0,657 0,040 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/135 a) hiilitasapainomenetelmä GEDFW = 206,5 * 10,76 0,657 − 0,040 = 3 601,2 kg/h b) virtauksen mittaus -menetelmä q = 6,0 (6,0 − 5,4435) = 10,78 GEDFW = 334,02 * 10,78 = 3 600,7 kg/h Massavirtauksen laskeminen (liite III, lisäys 1, 5. 4 kohta) Yksittäisten moodien GEDFW-virtaukset kerrotaan vastaavilla painotuskertoimilla liitteen III lisäyksessä 1 olevan 2. 7. 1 kohdan mukaisesti ja ne lasketaan yhteen syklin keskimääräisen GEDFW:n laskemiseksi. Näytteen kokonaismäärä MSAM lasketaan yhteen yksittäisten moodien näytteiden määristä. GEDFW = + (3 592 * 0,08) + (3 600 * 0,05) + (3 601 * 0,08) + (3 611 * 0,10) + (3 640 * 0,05) + (3 639 * 0,05) + (3 600 * 0,10) (3 614 * 0,09) (3 582 * 0,05) (3 567 * 0,15) + + + (3 635 * 0,05) (3 618 * 0,05) + (3 620 * 0,10) + = 3 604,6 kg/h MSAM = 0,226 + 0,122 + 0,151 + 0,152 + 0,076 + 0,076 + 0,076 + 0,136 + 0,151 + 0,121 + 0,076 + 0,076 + 0,075 = 1,515 kg Jos suodattimissa olevien hiukkasten massa on 2,5 mg, saadaan seuraava tulos: PTmass = 2,5 1,515 * 3 604,6 1 000 = 5,948 g/h Taustakorjaus (valinnainen) Oletetaan, että on tehty yksi taustamittaus, josta on saatu seuraavat arvot. Laimennuskertoi- men DF laskutoimitus suoritetaan tämän liitteen 3. 1 kohdassa kuvatulla tavalla, eikä sitä esitetä tässä. Md = 0,1 mg; MDIL = 1,5 kg DF:n summa = [(1−1/14,75) * 0,10] [(1−1/8,89) * 0,08] + [(1−1/119,15) * 0,15] + + [(1−1/10,10) * 0,10] + [(1−1/18,02) * 0,05] + [(1−1/12,33) * 0,05] + [(1−1/32,18) * 0,05] + [(1−1/6,94) * 0,09] + [(1−1/25,19) * 0,10] + [(1−1/6,12) * 0,08] + [(1−1/20,87) * 0,05] + [(1−1/8,77) * 0,05] + [(1−1/12,59) * 0,05] = 0,923 PTmass = 2,5 1,515 − (0,1 1,5 * 0,923) * 3 604,6 1 000 = 5,726 g/h Spesifisten päästöjen laskeminen (liite III, lisäys 1, 5. 5 kohta): P(n) = (0,1 * 0,15) + (96,8 * 0,08) + (55,2 * 0,10) + (82,9 * 0,10) + (46,8 * 0,05) + (70,1 * 0,05) + (23,0 * 0,05) + (114,3 * 0,09) + (27,0 * 0,10) + (122,0 * 0,08) + (28,6 * 0,05) + (87,4 * 0,05) + (57,9 * 0,05) = 60,006 kW PT = 5,948 60,006 = 0,099 g/kWh, jos taustakorjattu PT = 5,726 60,006 = 0,095 g/kWh C 173/136 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Spesifisen painotuskertoimen laskeminen (liite III, lisäys 1, 5. 6 kohta): Oletetaan yllä moodille 4 lasketut arvot, jolloin: WFE,i = 0,152 * 3 604,6 1,515 * 3 600,7 = 0,1004 Kyseinen arvo on vaadittavan arvon 0,10 ± 0,003 sisällä. 2 ELR-TESTI Koska Bessel-suodatus on aivan uusi keskiarvonmääritysmentelmä eurooppalaisessa pakokaa- sulainsäädännössä, alla selitetään Bessel-suodatin, esitetään esimerkki Besselin algoritmista ja esitetään esimerkki lopullisten savuarvojen laskemisesta. Besselin algoritmin vakiot riippuvat ainoastaan opasimetrin mallista ja tietojenhankintalaitteiston näytteenottotaajuudesta. On suositeltavaa, että opasimetrin valmistaja ilmoittaa lopulliset Besselin suodatinvakiot eri näytteenottotaajuuksille ja että asiakas käyttää näitä vakioita Besselin algoritmin muodosta- miseen ja savuarvoien laskemiseen. 2. 1 Yleisiä tietoja Bessel-suodattimesta Käsittelemättömässä opasiteettisignaalissa on yleensä erittäin hajanaisia arvoja suurtaajuisten vaihtelujen vuoksi. ELR-testissä nämä suurtaajuiset vaihtelut poistetaan Bessel-suodattimen avulla. Bessel-suodatin on rekursiivinen toisen kertaluvun alipäästösuodatin, joka mahdollis- taa signaalin nopeimman nousun ilman ylitystä. Jos oletetaan, että pakoputkessa on reaaliaikainen raakapakokaasuvirta, kaikki opasimetrit näyttävät viivästyneen ja eri tavoin mitatun opasiteettijäljen. Mitatun opasiteettijäljen viive ja suuruus riippuvat pääasiallisesti opasimetrin mittauskammion, myös pakokaasun näytteenot- tolinjojen, geometriasta ja ajasta, joka opasimetrin elektroniikalta kuluu signaalin käsittelemi- seen. Näitä kahta vaikutusta kuvaavia arvoja kutsutaan fyysiseksi ja sähköiseksi vasteajaksi, jotka vastaavat kunkin opasimetrityypin yhtä suodatinta. Bessel-suodattimen käyttämisen tarkoituksena on taata koko opasimetrijärjestelmässä saman- laiset suodatinominaisuudet, jotka koostuvat seuraavista: — opasimetrin fyysinen vasteaika (tp), — opasimetrin sähköinen vasteaika (te), — käytettävän Bessel-suodattimen suodatinvasteaika (tF), Tulokseksi saatava järjestelmän kokonaisvasteaika tAver saadaan seuraavasti: tAver = ˛tF 2 + tp 2 + te 2, ja kaikentyyppisten opasimetrien kokonaisvasteajan on oltava yhtä suuri saman savuarvon tuottamiseksi. Tämän vuoksi Bessel-suodatin on muodostettava siten, että suodattimen vasteajan (tF) on yhdessä yksittäisen opasimetrin fyysisen (tp) ja sähköisen (te) vasteajan kanssa tuotettava tarvittava kokonaisvasteaika (tAver). Koska tp ja te ovat yksittäisten opasimetrien kiinteitä arvoja, ja tässä direktiivissä tAver on 1,0 sekuntia, tF voidaan laskea seuraavasti: tF = ˛tAver 2 − tp 2 − te 2 Määrityksen mukaisesti suodattimen vasteaika tF on suodatetun lähtösignaalin 10 ja 90 prosentin välinen nousuaika askelsyötesignaalilla. Tämän vuoksi Bessel-suodattimen leikkaus- taajuus on iteroitava siten, että Bessel-suodattimen vasteaika sopii vaadittavaan nousuai- kaan. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/137 Kuva a Askelsyötesignaalin jälki ja suodatettu lähtösignaali Askelsyötesignaali Bessel-suodatettu lähtösignaali 1,2 1 0,8 0,6 0,4 0,2 ] - [ i l a a n g i S 0 – 0,50 0,00 0,50 1,00 Aika [s] 1,50 2,00 2,50 Kuvassa a esitetään askelsyötesignaalin jälki, Bessel-suodatettu lähtösignaali ja Bessel-suodat- timen vasteaika (tF). C 173/138 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Bessel-suodattimen lopullisen algoritmin muodostaminen on monivaiheinen prosessi, joka vaatii useita iterointivaiheita. Iterointimenettelyn kaavio esitetään jäljempänä. Opasimetrin ominaisuudet tp, te [s] Säätely tAver [s] Tietojenhankinta- järjestelmän näyt- teenottotaajuus [Hz] Bessel-suodattimen vaadittava koko- naisvasteaika Vaihe 1 fc = fcnew Bessel-suodattimen algoritmin muodostaminen fc, E, K Vaihe 2 Bessel-suodattimen käyttäminen askelsyötteeseen Vaihe 3 t(10 %), t(90 %) Iteroidun suodattimen vasteajan laskeminen tFiter = t(90 %)– t(10 %) Vaihe 4 tF:n ja tFiter:n välinen poikkeama delta = tFiter – tF tF Vaihe 5 Katkaisutaajuuden säätäminen fcnew = fc * (1 + delta) Iterointi ei Vaihe 6 Iterointiperusteiden tarkistaminen kyllä Lopulliset Bessel-suodattimen vakiot ja algoritmi Yi =. Vaihe 7 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/139 2. 2. Besselin algoritmin laskeminen Tässä esimerkissä Besselin algoritmi muodostetaan useissa vaihessa edellä olevan liitteen III lisäyksessä 1 olevaan 6. 1 kohtaan perustuvan iterointimenettelyn mukaisesti. Opasimetrin ja tietojenhankintalaitteiston ominaisuuksien oletetaa olevan seuraavat: — fyysinen vasteaika tp: 0,15 s — sähköinen vasteaika te: 0,05 s — kokonaisvasteaika tAver: 1,00 s (tämän direktiivin määrityksen mukaisesti) — näytteenottotaajuus: 150 Hz. Vaihe 1 Bessel-suodattimen tarvittava vasteaika tF: tF = ˛12 − (0,152 + 0,052) = 0,987421 s Vaihe 2 mäistä iterointia varten: Katkaisutaajuuden arvioiminen ja Besselin vakioiden E ja K laskeminen ensim- fc = 3,1415/(10 * 0,987421) = 0,318152 Hz ∆t = 1/150 = 0,006667 s Ω = 1/[tan (3,1415 * 0,006667 * 0,318152)] = 150,076644 E = 1 1 + 150,076644 * ˛3 * 0,618034 + 0,618034 * 150,0766442 = 7,07948 E-5 K = 2 * 7,07948 E-5 * (0,618034 * 150,0766442−1) − 1 = 0,970783 Tästä saadaan Besselin algritmi: Yi = Yi − 1 + 7,07948 E-5 * (Si + 2 * Si − 1 + Si − 2 − 4 * Yi–2) + 0,970783 * (Yi–1 − Yi–2) jossa Si vastaa askelsyötesignaalien arvoja (joko ”0” tai ”1”) ja Yi lähtösignaalin suodatettuja arvoja. Vaihe 3 Bessel-suodattimen käyttäminen askelsyötteeseen: Bessel-suodattimen vasteaika tF määritetään suodatetun lähtösignaalin 10 ja 90 prosentin väliseksi nousuajaksi askelsyötesignaalilla. Lähtösignaalin aikojen 10 % (t10) ja 90 % (t90) määrittämiseksi askelsyötteeseen on käytettävä Bessel-suodatinta yllä mainittujen arvojen fc, E ja K avulla. Taulukossa B esitetään indeksiluvut, aika ja askelsyötesignaalin arvot sekä tulokseksi saatavat suodatetun lähtösignaalin arvot ensimmäistä ja toista iterointia varten. t10:n ja t90:n viereiset pisteet on merkitty lihavoiduin numeroin. Taulukon B ensimmäisessä iteroinnissa 10 prosentin arvo esiintyy indeksilukujen 30 ja 31 välissä ja 90 prosentin arvo esiintyy indeksilukujen 191 ja 192 välissä. tF,iter-arvo laskemista varten t10:n ja t90:n tarkat arvot määritetään viereisten mittauspisteiden välisen lineaarisen interpoloinnin avulla seuraavasti: t10 = tlower + ∆t * (0,1-outlower) / (outupper − outlower) t90 = tlower + ∆t * (0,9-outlower) / (outupper − outlower) jossa outupper ja outlower ovat vastaavasti Bessel-suodatetun lähtösigaalin viereiset pisteet ja jossa tlower on viereisen aikapisteen aika taulukossa B esitetyn mukaisesti. t10 = 0,200000 + 0,006667 * (0,1 − 0,099208) / (0,104794 − 0,099208) = 0,200945 s t90 = 1,273333 + 0,006667 * (0,9 − 0,899147) / (0,901168 − 0,899147) = 1,276147 s Vaihe 4 Ensimmäisen iterointikierroksen suodattimen vasteaika tF,iter = 1,276147 − 0,200945 = 1,075202 s C 173/140 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Vaihe 5 Vaaditun ja saadun suodattimen vasteajan ero ensimmäisellä iterointikierroksella ∆ = (1,075202 − 0,987421) / 0,987421 = 0,081641 Iterointiperusteiden tarkistaminen Vaihe 6 x∆x < 0,01 vaaditaan. Koska 0,081641. 0,01, iterointiperuste ei täyty ja toinen iterointikier- ros on aloitettava. Tällä iterointikieroksella lasketaan uusi katkaisutaajuus Fc:n ja ∆:n avulla seuraavasti: fc,new = 0,318152 * (1 + 0,081641) = 0,344126 Hz Tätä uutta katkasiutaajuutta käytetään toisella iterointikierroksella alkaen jälleen vaiheesta 2. Iterointi on toistettava, kunnes iterointiperusteet täyttyvät. Taulukossa A esitetään ensimmäi- sen ja toisen iterointikierroksen tulokset. Taulukko A Ensimmäisen ja toisen iteroinnin arvot Muuttuja (Hz) 1. iterointi 0,318152 2. iterointi 0,344126 fc E K t10 t90 tF,iter ∆ (−) (−) (s) (s) (s) (−) fc,new (Hz) 7,07948 E-5 8,272777 E-5 0,970783 0,200945 1,276147 1,075202 0,081641 0,344126 0,968410 0,185523 1,179562 0,994039 0,006657 0,346417 Vaihe 7 Lopullinen Besselin algoritmi: Kun iterointiperusteet on saavutettu, lopulliset Bessel-suodattimen vakiot ja lopullinen Besse- lin algoritmi lasketaan vaiheen 2 mukaisesti. Tässä esimerkissä iterointiperusteet on saavu- tettu toisen iteroinnin jälkeen (∆ = 0,006657 # 0,01). Tämän jälkeen käytetään lopullista algoritmia keskimääräisten savuarvojen määrittämiseen (ks. seuraava 3. 3 kohta). Yi = Yi − 1 + 8,272777 E-5 * (Si + 2 * Si–1 + Si–2−4 * Yi−2) + 0,968410 * (Yi − 1−Yi − 2) 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/141 Askelsyötesignaalin ja Bessel-suodatetun lähtösignaalin arvot ensimmäisellä ja toisella iterointikierroksella Taulukko B Indeksi i [-] Aika [s] Askelsyötesignaali Si [-] Suodatettu lähtösignaali Yi [-] 1. iterointi 2. iterointi − 2 − 1 0 1 2 3 4 5 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 − 0,013333 − 0,006667 0,000000 0,006667 0,013333 0,020000 0,026667 0,033333 0,160000 0,166667 0,173333 0,180000 0,186667 0,193333 0,200000 0,206667 0,213333 0,220000 0,226667 0,233333 0,240000 0,246667 1,166667 1,173333 1,180000 1,186667 1,193333 1,200000 1,206667 1,213333 1,220000 1,226667 1,233333 1,240000 1,246667 1,253333 1,260000 1,266667 1,273333 1,280000 1,286667 1,293333 1,300000 0 0 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 0,000000 0,000000 0,000071 0,000352 0,000908 0,001731 0,002813 0,004145 0,067877 0,072816 0,077874 0,083047 0,088331 0,093719 0,099208 0,104794 0,110471 0,116236 0,122085 0,128013 0,134016 0,140091 0,862416 0,864968 0,867484 0,869964 0,872410 0,874821 0,877197 0,879540 0,881849 0,884125 0,886367 0,888577 0,890755 0,892900 0,895014 0,897096 0,899147 0,901168 0,903158 0,905117 0,907047 0,000000 0,000000 0,000083 0,000411 0,001060 0,002019 0,003278 0,004828 0,077876 0,083476 0,089205 0,095056 0,101024 0,107102 0,113286 0,119570 0,125949 0,132418 0,138972 0,145605 0,152314 0,159094 0,895701 0,897941 0,900145 0,902312 0,904445 0,906542 0,908605 0,910633 0,912628 0,914589 0,916517 0,918412 0,920276 0,922107 0,923907 0,925676 0,927414 0,929121 0,930799 0,932448 0,934067 C 173/142 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 2. 3. Savuarvojen laskeminen Seuraavassa kaaviossa esitetään yleinen menettelytapa lopullisen savuarvon määrittämiseksi. Nopeus A Kuormitus- vaihe 1 Nopeus B Kuormitus- vaihe 1 Nopeus C Kuormitus- vaihe 1 Nopeus A Kuormitus- vaihe 2 Nopeus A Kuormitus- vaihe 3 Nopeus B Kuormitus- vaihe 2 Nopeus B Kuormitus- vaihe 3 Nopeus C Kuormitus- vaihe 2 Nopeus C Kuormitus- vaihe 3 Raakaopasiteettiarvot N [%] Muuntaminen valon absorptiokertoimeksi k [1/m] k = – (1/LA) * ln(1– N/100) Suodattaminen Bessel- suodattimen avulla Kunkin nopeuden ja kuormitusvaiheen suurimman k-arvon (huip- pu) valinta Ymax1A Ymax2A Ymax3A Ymax1B Ymax2B Ymax3B Ymax1C Ymax2C Ymax3C Syklin validointi kullekin nopeudelle Kunkin nopeuden keskimääräisen savuarvon laskeminen SVA = (Ymax1A + Ymax2A + Ymax 3A)/3 SVB = (Ymax1B + Ymax2B + Ymax 3B)/3 SVC = (Ymax1C + Ymax2C + Ymax 3C)/3 Lopullisen savuarvon laskeminen SV = 0,43 * SVA + 0,56 * SVB + 0,01 * SVC 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/143 Kuvassa b esitetään ELR-testin ensimmäisessä kuormitusvaihessa mitatun raakaopasiteettisig- naalin ja sekä suodatetun että suodattamattoman valon absorptiokertoimen (k-arvo) jäljet. Suodatetun k-jäljen suurin arvo Ymax1,A on osoitettu. Taulukko C sisältää vastaavasti indeksin i, ajan (näytteenottoaajuus 150 Hz), raakaopasiteetin sekä suodattamattoman ja suodatetun k-arvon numeeriset arvot. Suodatus on tehty tämän liiteen 2. 2 osassa muodostetun Besselin algoritmin vakioiden avulla. Suuren tietomäärän vuoksi taulukoissa on esitetty ainoastaan savujäljen alun ja suurimman arvon alueet. Mitatun opasiteetin N, suodattamattoman savun k ja suodatetun savun k jäljet Kuva b 30 25 20 15 10 5 0 ] % [ N i t t e e t i s a p o suurin arvo = 0,5424 m –1 opasiteetti N suodattamoton savu k suodatettu savu k 1. 00 0. 80 0. 60 0. 40 0. 20 0. 00 ] m / 1 [ k u v a s 0. 0 1. 0 2. 0 3. 0 4. 0 5. 0 6. 0 aika [s] 7. 0 8. 0 9. 0 10. 0 11. 0 Suurin arvo (i = 272) lasketaan seuraavien taulukon C oletettujen tietojen avulla. Kaikki muut yksittäiset savuarvot lasketaan samalla tavoin. Algoritmin aluksi S−1-, S−2-, Y−1- ja Y−2-arvot asetetaan nollaksi. LA (m) Indeksi i 0,430 272 N (%) 16,783 S271 (m−1) 0,427392 S270 (m−1) 0,427532 Y271 (m−1) 0,542383 Y270 (m−1) 0,542337 K-arvon laskeminen (liite III, lisäys 1, 6. 3. 1 kohta): k = − 1 0,430 * ln (1 − 16,783 100 ) = 0,427252 m−1 Tämä arvo vastaa seuraavan yhtälön arvoa S272. Savun Bessel-keskiarvon laskeminen (liite III, lisäys 1, 6. 3. 2 kohta): Seuraavassa yhtälössä käytetään edellisen 2. 2 kohdan Besselin vakioita. Edellä lasketun mukaisesti todellinen suodattamaton k-arvo vastaa arvoa S272 (Si). S271 (Si−1) ja S270 (Si−2) ovat kaksi edellistä suodattamatonta k-arvoa, Y271 (Yi−1) ja Y270 (Yi−2) ovat kaksi edellistä suodatettua k-arvoa. C 173/144 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Y272 = 0,542383 + 8,272777 E-5 * (0,427252 + 2 * 0,427392 + 0,427532 − 4 * 0,542337) + 0,968410 * (0,542383 − 0,542337) = 0,542389 m−1 Tämä arvo vastaa seuraavan yhtälön arvoa Ymax1,A. Lopullisen savuarvon laskeminen (liite III, lisäys 1, 6. 3. 3 kohta): Kustakin savujäljestä otetaan suurin suodatettu k-arvo lisälaskutoimituksia varten. Oletetaan seuraavat arvot: Nopeus A B C Sykli 1 0,5424 0,5596 0,4912 Ymax (m−1) Sykli 2 0,5435 0,5400 0,5207 Sykli 3 0,5587 0,5389 0,5177 SVA = (0,5424 + 0,5435 + 0,5587) / 3 = 0,5482 m−1 SVB = (0,5596 + 0,5400 + 0,5389) / 3 = 0,5462 m−1 SVC = (0,4912 + 0,5207 + 0,5177) / 3 = 0,5099 m−1 SV = (0,43 * 0,5482) + (0,56 * 0,5462) + (0,01 * 0,5099) = 0,5467 m−1 Syklin kelpoisuus (liite III, lisäys 1, 3. 4 kohta) Ennen savuarvon SV laskemista on todettava syklin kelpoisuus laskemalla kolmen syklin savun suhteelliset vakiopoikkeamat kullekin nopeudelle. Nopeus Keskimääräinen savuarvo SV (m−1) Absoluuttinen vakiopoikkeama (m−1) Suhteellinen vakiopoikkeama (%) A B C 0,5482 0,5462 0,5099 0,0091 0,0116 0,0162 1,7 2,1 3,2 Tässä esimerkissä 15 prosentin kelpoisuusperuste täyttyy kaikille nopeuksille. 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/145 Opasiteetin N arvot, suodattamaton ja suodatettu k-arvo kuormitusvaiheen alussa Taulukko C Indeksi i [-] − 2 − 1 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 Aika [s] Opasiteetti N [%] Suodattamaton k-arvo [m−1] Suodatettu k-arvo [m−1] 0,000000 0,000000 0,000000 0,006667 0,013333 0,020000 0,026667 0,033333 0,040000 0,046667 0,053333 0,060000 0,066667 0,073333 0,080000 0,086667 0,093333 0,100000 0,106667 0,113333 0,120000 0,126667 0,133333 0,140000 0,146667 0,153333 0,160000 0,166667 0,173333 0,180000 0,186667 0,193333 0,200000 0,206667 0,213333 0,220000 0,226667 0,233333 0,240000 0,246667 0,253333 0,260000 0,266667 0,000000 0,000000 0,000000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,192000 0,212000 0,212000 0,212000 0,343000 0,566000 0,889000 0,929000 0,929000 1,263000 1,455000 1,697000 2,030000 2,081000 2,081000 2,424000 2,475000 2,475000 2,808000 3,010000 3,253000 3,606000 3,960000 4,455000 4,818000 5,020000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,004469 0,004935 0,004935 0,004935 0,007990 0,013200 0,020767 0,021706 0,021706 0,029559 0,034086 0,039804 0,047695 0,048906 0,048906 0,057067 0,058282 0,058282 0,066237 0,071075 0,076909 0,085410 0,093966 0,105983 0,114836 0,119776 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000001 0,000002 0,000002 0,000003 0,000004 0,000005 0,000006 0,000008 0,000009 0,000011 0,000012 0,000014 0,000018 0,000022 0,000028 0,000036 0,000047 0,000061 0,000082 0,000109 0,000143 0,000185 0,000237 0,000301 0,000378 0,000469 0,000573 0,000693 0,000827 0,000977 0,001144 0,001328 0,001533 0,001758 0,002007 0,002283 0,002587 C 173/146 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 Opasiteetin N arvot, suodattamaton ja suodatettu k-arvo arvon Ymaxl,A läheisyydessä. (; suurin arvo, esitetty lihavoituna) Taulukko C jatkoa Indeksi i [-] Aika [s] Opasiteetti N [%] Suodattamaton k-arvo [m−1] Suodatettu k-arvo [m−1] 259 260 261 262 263 264 265 266 267 268 269 270 271 272 273 274 275 276 277 278 279 280 281 282 283 284 285 286 287 288 289 290 291 292 293 294 295 296 297 298 299 300 1,726667 1,733333 1,740000 1,746667 1,753333 1,760000 1,766667 1,773333 1,780000 1,786667 1,793333 1,800000 1,806667 1,813333 1,820000 1,826667 1,833333 1,840000 1,846667 1,853333 1,860000 1,866667 1,873333 1,880000 1,886667 1,893333 1,900000 1,906667 1,913333 1,920000 1,926667 1,933333 1,940000 1,946667 1,953333 1,960000 1,966667 1,973333 1,980000 1,986667 1,993333 2,000000 17,182000 16,949000 16,788000 16,798000 16,788000 16,798000 16,798000 16,788000 16,788000 16,798000 16,798000 16,793000 16,788000 16,783000 16,780000 16,798000 16,778000 16,808000 16,768000 16,010000 16,010000 16,000000 16,010000 16,000000 16,010000 16,394000 16,394000 16,404000 16,394000 16,394000 16,384000 16,010000 16,010000 16,000000 16,010000 16,212000 16,394000 16,394000 16,192000 16,000000 16,000000 16,000000 0,438429 0,431896 0,427392 0,427671 0,427392 0,427671 0,427671 0,427392 0,427392 0,427671 0,427671 0,427532 0,427392 0,427252 0,427168 0,427671 0,427112 0,427951 0,426833 0,405750 0,405750 0,405473 0,405750 0,405473 0,405750 0,416406 0,416406 0,416685 0,416406 0,416406 0,416128 0,405750 0,405750 0,405473 0,405750 0,411349 0,416406 0,416406 0,410794 0,405473 0,405473 0,405473 0,538856 0,539423 0,539936 0,540396 0,540805 0,541163 0,541473 0,541735 0,541951 0,542123 0,542251 0,542337 0,542383 0,542389 0,542357 0,542288 0,542183 0,542043 0,541870 0,541662 0,541418 0,541136 0,540819 0,540466 0,540080 0,539663 0,539216 0,538744 0,538245 0,537722 0,537175 0,536604 0,536009 0,535389 0,534745 0,534079 0,533394 0,532691 0,531971 0,531233 0,530477 0,529704 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/147 3 ETC-TESTI 3. 1 Kaasupäästöt (dieselmoottori) Oletetaan seuraavat PDP-CVS -järjestelmän testitulokset: V0 (m³/kierr) Np (kierr) pB (kPa) p1 (kPa) T (K) Ha (g/kg) NOx conce (ppm) NOx concd (ppm) COconce (ppm) COconcd (ppm) HCconce (ppm) HCconcd (ppm) CO2,conce (%) Wact (kWh) 0,1776 23073 98,0 2,3 322,5 12,8 53,7 0,4 38,9 1,0 9,00 3,02 0,723 62,72 Laimennetun pakokaasun virtauksen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 1 kohta): MTOTW = 1,293 * 0,1776 * 23073 * (98,0 − 2,3) * 273 / (101,3 * 322,5) = 4237,2 kg NOx-korjauskertoimen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 2 kohta): KH, D = 1 1 − 0,0182 * (12,8 − 10,71) = 1,039 Taustakorjattujen konsentraatioiden laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 3. 1. 1 kohta): Oletetaan, että dieselpolttoaineen koostumus on C1H1,8 FS = 100 * 1 1 + (1,8 / 2) + (3,76 * (1 + (1,8 / 4))) = 13,6 DF = 13,6 0,723 + (9,00 + 38,9) * 10−4 = 18,69 NOx conc = 53,7 − 0,4 * (1 − (1/18,69)) = 53,3 ppm COconc HCconc = 38,9 − 1,0 * (1 − (1/18,69)) = 37,9 ppm = 9,00 − 3,02 * (1 − (1/18,69)) = 6,14 ppm Päästöjen massavirran laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 3. 1 kohta): NOx mass = 0,001587 * 53,3 * 1,039 * 4237,2 = 372,391 g COmass = 0,000966 * 37,9 * 4237,2 = 155,129 g HCmass = 0,000479 * 6,14 * 4237,2 = 12,462 g Spesifisten päästöjen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 4 kohta): NOx = 372,391 / 62,72 = 5,94 g/kWh CO = 155,129 / 62,72 = 2,47 g/kWh HC = 12,462 / 62,72 = 0,199 g/kWh C 173/148 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 3. 2 Hiukkaspäästöt (dieselmoottori) Oletetaan seuraavat testitulokset kaksoislaimennusta käyttävässä PDP-CVS -järjestelmässä: MTOTW (kg) 4237,2 Mf,p (mg) Mf,b (mg) MTOT (kg) MSEC (kg) Md (mg) MDIL (kg) DF Wact (kWh) 3,030 0,044 2,159 0,909 0,341 1,245 18,69 62,72 Päästön massan laskeminen (liite III, lisäys 2, 5. 1 kohta): Mf = 3,030 + 0,044 MSAM = 2,159 + 0,909 = 3,074 mg = 1,250 kg PTmass = 3,074 1,250 * 4237,2 1000 = 10,42 g Taustakorjatun päästön massan laskeminen (liite III, lisäys 2, 5. 1 kohta): PTmass = [3,074 1,250 − (0,341 1,245 * (1 − 1 18,69))] * 4237,2 1000 = 9,32 g Spesifisen päästön laskeminen (liite III, lisäys 2, 5. 2 kohta): PT = 10,42 / 62,72 = 0,166 g/kWh PT = 9,32 / 62,72 = 0,149 g/kWh, jos taustakorjattu 3. 3 Kaasupäästöt [paineistettua maakaasua (CNG) käyttävä moottori] Oletetaan seuraavat testitulokset kaksoislaimennusta käyttävässä PDP-CVS -järjestelmässä: MTOTW (kg) Ha (g/kg) NOx conce (ppm) NOx concd (ppm) COconce (ppm) COconcd (ppm) HCconce (ppm) HCconcd (ppm) CH4 conce (ppm) CH4 concd (ppm) CO2,conce (%) Wact (kWh) 4237,2 12,8 17,2 0,4 44,3 1,0 27,0 3,02 18,0 1,7 0,723 62,72 NOx-korjauskertoimen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 2 kohta): KH,G = 1 1 − 0,0329 * (12,8 − 10,71) = 1,074 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/149 NMHC-konsentraation laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 3. 1. kohta): a) GC-menetelmä NMHCconce = 27,0 − 18,0 = 9,0 ppm b) NMC-menetelmä Oletetaan, että metaanitehokkuursarvo on 0,04 ja etaanitehokkuusarvo 0,98 (ks. liitteen III lisäyksessä 5 oleva 1. 8. 4 kohta): NMHCconce = 27,0 * (1 − 0,04) − 18,0 0,98 − 0,04 = 8,4 ppm Taustakorjattujen konsentraatioiden laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 3. 1. 1 kohta): Jos käytetään G20-vertailupoltoainetta (100-prosenttista metaania), jonka koostumus on C1H4: FS = 100 * 1 1 + (4 / 2) + (3,76 * (1 + (1 + 4 / 4))) = 9,5 DF = 9,5 0,723 + (27,00 + 44,3) * 10−4 = 13,01 NMHC:n taustakonsentraatio on HCconcd:n ja CH4 concd:n välinen ero. NOx conc COconc NMHCconc = CH4 conc = 17,2 − 0,4 * (1 − (1/13,01)) = 16,8 ppm = 44,3 − 1,0 * (1 − (1/13,01)) = 43,4 ppm 8,4 − 1,32 * (1 − (1/13,01)) = 7,2 ppm = 18,0 − 1,7 * (1 − (1/13,01)) = 16,4 ppm Päästöjen massavirtauksen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 3. 1 kohta): NOx mass = 0,001587 * 16,8 * 1,074 * 4 237,2 = 121,330 g = 0,000966 * 43,4 * 4 237,2 = 177,642 g COmass NMHCmass = 0,000502 * 7,2 * 4 237,2 = 0,000554 * 16,4 * 4 237,2 CH4 mass = 15,315 g = 38,498 g Spesifisten päästöjen laskeminen (liite III, lisäys 2, 4. 4 kohta): NOx CO NMHC CH4 = 121,330/62,72 = 1,93 g/kWh = 177,642/62,72 = 2,83 g/kWh = = 15,315/62,72 = 0,244 g/kWh 38,498/62,72 = 0,614 g/kWH λ-MUUTOSKERROIN (Sλ) λ-muutoskertoimen (Sλ) (1) laskeminen 4 4. 1 Sλ = 2 (1 − inertti % 100 )(n + m 4 ) − O2 * 100 jossa: Sλ inertti % O2* n ja m λ-muutoskerroin, inerttien kaasujen (eli N2, CO2, He, jne. ) määrä polttoaineessa tilavuusprosent- teina, alkuperäisen hapen määrä polttoaineessa tilavuusprosentteina, viittaavat polttoaineen hiilivetyjä edustavaan keskimääräiseen CnHm-arvoon, eli: (1) Auton moottoreiden polttoaineiden stoikiometriset ilman ja polttoaineen väliset suhteet — SAE J1829, kesäkuu 1987. John B. Heywood, Internal Combustion Engine Fundamentals, McGraw-Hill, 1988, kappale 3. 4 ”Combustion stoichiometry” (sivut 68–72). C 173/150 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8. 6. 98 1 ×[CH4% 100 ]+ 2 ×[C2% 100]+ 3 ×[C3% 100]+ 4 ×[C4% 100]+ 5 ×[C5% 100]+. 1 − laimennus % 100 n = 4 ×[CH4% 100 ]+ 4 ×[C2H4% 100 ]+ 6 ×[C2H6% 100 ]+. 8 ×[C3H8% 100 ]+. m = 1 − laimennus % 100 jossa: CH4 C2 C3 C4 C5 metaanin määrä polttoaineessa tilavuusprosentteina, kaikkien C2-hiilivetyjen (eli C2H6, C2H4, jne. ) määrä polttoaineessa tilavuuspro- sentteina, kaikkien C3-hiilivetyjen (eli C3H8, C3H6, jne. ) määrä polttoaineessa tilavuuspro- sentteina, kaikkien C4-hiilivetyjen (eli C4H10, C4H8, jne. ) määrä polttoaineessa tilavuuspro- sentteina, kaikkien C5-hiilivetyjen (eli C5H12, C5H10, jne. ) määrä polttoaineessa tilavuuspro- sentteina, laimennus laimennuskaasujen (eli O2*, N2, CO2, He, jne. ) määrä polttoaineessa tialvuuspro- sentteina. 4. 2. Esimerkkejä λ — Sλ laskemisesta: Esimerkki 1: G25: CH4 = 86 %, N2 = 14 % (tilavuusprosentteina) 1 ×[CH4% 100 ]+ 2 ×[C2% 100]+. n = 1 − laimennus % 100 = 1 × 0,86 1 − 14 100 = 0,86 0,86 = 1 4 ×[CH4% 100 ]+ 4 ×[C2H4% 100 ]+. m = 1 − laimennus % 100 = 4 × 0,86 0,86 = 4 Sλ = 2 (1 − inertti % 100 )(n + m 4 ) − O2 * 100 = 2 (1 − 14 100) ×(n + 4 4) = 1,16 Esimerkki 2: Gxy: CH4 = 87 %, C2H6 = 13 % (tilavuusprosentteina) 1 ×[CH4% 100 ]+ 2 ×[C2% 100]+. n = 1 − laimennus % 100 1 × 0,87 + 2 × 0,13 = 1 − 0 100 = 1,13 1 = 1,13 4 ×[CH4% 100 ]+ 6 ×[C2H6% 100 ]+. m = 1 − laimennus % 100 = 4 × 0,87 + 6 × 0,13 1 = 4,26 8. 6. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 173/151 Sλ = 2 (1 − inertti % 100 )(n + m 4 ) − O2 * 100 = 2 (1 − 0 100) ×(1,13 + 4,26 4 ) = 0,911 Esimerkki 3: USA: CH4 = 89 %, C2H6 = 4,5 %, C3H8 = 2,3 %, C6H14 = 0,2 %, O2 = 0,6 %, N2 = 4 % 1 ×[CH4% 100 ]+ 2 ×[C2% 100]+. n = 1 × 0,89 + 2 × 0,045 + 3 × 0,023 + 4 × 0,002 = = 1,11 1 − laimennus % 100 1 − (0,64 + 4) 100 m = = Sλ = 4 ×[CH4% 100 ]+ 4 ×[C2H4% 100 ]+ 6 ×[C2H6% 100 ]+. 8 ×[C3H8% 100 ]+. = 1 − laimennus % 100 4 × 0,89 + 4 × 0,045 + 8 × 0,023 + 14 × 0,002 1 − 0,6 + 4 100 2 (1 − inertti % 100 )(n + m 4 ) − O2 * 100 = = 4,24 2 (1 − 4 100) ×(1,11 + 4,24 4 ) − 0,6 100 = 0,96