eurovoc_concepts:
EU policy
European social policy
association
collective activities
voluntary organisation

text: C 73/92 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 Gruppen ser positivt på Kommissionens analyse. Den støtter generelt de foreslåede aktioner og håber, at de vil kunne hjælpe medlemsstaterne med at løse problemerne. Gruppen mener, at følgende aspekter bør underkastes en grundig undersøgelse: — Støttesystemets struktur og forholdet mellem de forskellige ydelser, — målretning af ydelserne mod de mest trængende grupper, — hjælp til personer på varig hjælp med at kvalificere sig til arbejdsmarkedet, — samspillet mellem sociale ydelser og beskatning for de lavtlønnede med henblik på at skabe incitamenter til at arbejde, — styrkelse af individets ansvar, — gradvis ændring til langsigtet finansiering af i det mindste en del af pensionsydelserne, — styrket partnerskab mellem det offentlige og det private med henblik på finansieringen. Endelig ser gruppen meget positivt på Kommissionens bestræbelser på at fjerne hindringerne for fri bevægelighed i forbindelse med den sociale beskyttelse. « ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORGAN, NOORDWAL, RAVOET, REGNELL, REITE- RER, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Samarbejde med velfærdsorganisationerne som økonomisk og samfundsmæssigt vigtige aktører på det sociale område« (98/C 73/23) Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 20. marts 1997 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om »Samarbejde med velfærdsorganisa- tionerne som økonomisk og samfundsmæssigt vigtige aktører på det sociale område«. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Soscha zu Eulenburg til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. oktober 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 10. december 1997, med 75 stemmer for, 6 imod og 7 hverken for eller imod, følgende udtalelse. SAMARBEJDE MED VELFÆRDSORGANISATIO- NERNE SOM ØKONOMISKE OG SAMFUNDS- MÆSSIGE AKTØRER europæiske lande holdt staten sig derimod tilbage og greb først ind ret sent, svarende til de sociale beskyttelsessystemers forskellige udvikling i de enkelte lande. Præambel Velfærdsorganisationernes arbejde er et væsentligt ele- ment i de europæiske velfærdsstater. Deres mangeartede tjenester og institutioner har historiske rødder. Jævnsi- des med det økonomiske fremskridt skete der også ting, som førte til social ulighed og forarmelse. Industrialise- ringen i det 19. århundrede medførte dybtgående ændrin- ger af folks dagligliv. Kirkerne og deres religiøse sam- fund, velhavende borgere og adelen samt samfundsmæs- sige organisationer af stærkt forskellig art som f. eks. arbejdersammenslutninger gjorde en social indsats. De oprettede sociale tjenester og institutioner. I mange Velfærdsorganisationerne driver ikke blot sociale tjene- ster og institutioner; de motiverer også mennesker til frivillig indsats for almenvellet, og de opfatter sig selv som talsmænd for mennesker, der trænger til hjælp. Heri lader de sig lede af tanken om social retfærdighed. Velfærdsorganisationerne er en del af »den tredje sek- tor«, som spiller en stor rolle for de europæiske økonomier og er et yderst mangesidet fænomen, der ikke lader sig afgrænse entydigt og endegyldigt. Forskellige 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/93 nationale kulturer, forskellige aktionsniveauer og navn- lig indbyrdes helt afvigende interesser (som borgerlige velgørenhedsbestræbelser, kirkernes karitative aktivite- ter og arbejderbevægelsens selvhjælpsorganer) har bi- draget til at gøre »den tredje sektor« til et ligefrem broget fænomen. Men netop denne mangeartethed gør den til et typisk europæisk fænomen. Den europæiske velfærdsstat får sit særlige præg af »den tredje sektor«. »Den tredje sektor« er også den del af økonomien, hvor borgernes deltagelse ytrer sig umiddelbart, dvs. uden erhvervsøkonomisk eller statslig indblanding. I alle medlemsstater findes der i almindelighed »personlige selskaber«, som er kendetegnet ved personligt, frit og frivilligt medlemskab uden bidrag til en selskabskapital og uden individuelt profitstræb. Man skelner blandt disse selskaber mellem 3 slags, nemlig kooperativer, forsikringsselskaber og foreninger. I de to førstnævnte giver medlemskab ret til forskellige tjenester og ydelser. Det er ikke uden videre tilfældet med foreningerne, som også kan lade deres virksomhed omfatte personer, der ikke er medlemmer. Velfærdsorganisationernes indsats retter sig principielt mod et generelt publikum. Ydelsernes modtagere er mennesker, der er ramt af bestemte sociale problemer/ borgere, der i kortere eller længere tid har brug for social hjælp. Ydelserne leveres uegennyttigt (»non profit«), og udvælgelse efter markedsøkonomiske betragtninger kommer derfor ikke på tale. Den aktuelle udfordring for de almennyttige foreninger ligger i den systematiske kommercialisering af dækningen af de sociale behov. Hvis de almennyttige foreninger fuldt ud og uden nogen form for lovgivningsmæssige begrænsninger var prisgivet konkurrencen med profitorienterede udbydere, ville sidstnævnte i overensstemmelse med deres formål kun engagere sig i de overskudsgivende dele af den sociale bistand. Velfærdsorganisationerne ville så få svært ved at løse den opgave at opretholde den generelle sociale forsorg, alene på grund af de dermed forbundne omkostninger. Men velfærdsorganisationerne er ikke kun udbydere af sociale tjenesteydelser. Netop i det samarbejde med frivillige, der er så karakteristisk for velfærdsorganisatio- nerne, viser deres tilknytning til »dialogen med borgerne« sig. For at opbygge og udbygge det sociale samfund er det nødvendigt, at så mange borgere som muligt yder en frivillig social indsats. Under forskellige former — selvhjælpsgrupper, nabohjælp, lægmandshjælp, ulønnet arbejde, borgerengagement, i menigheder og verdslige foreninger — fyldes subsidiaritetstanken med indhold. Velfærdsorganisationerne er samlingspunkt for dette engagement. Uden at se bort fra lighederne med de øvrige »personlige selskaber« begrænser nærværende initiativudtalelse sig til velfærdsorganisationerne, forstået som organisatio- ner, der har til formål at udøve social solidaritet, og som defineret herunder. Der vil i den forbindelse blive taget hensyn til den mangfoldighed af juridiske former, under hvilke det sociale arbejde udføres. 1. Indledning 1. 1. Der findes velfærdsorganisationer i alle EU’s medlemsstater. I reglen opfatter de sig selv som vigtige aktører inden for den sociale beskyttelse, nærmere bestemt som: — forsvarere af sociale rettigheder, — talsmænd for forfordelte og udstødte, — fortalere for frivilligt socialt engagement, — fora for socialpolitisk fremskridt, — formidlere af innovationer til udvikling af den sociale bistand, — repræsentative demokratiske sammenslutninger af medlemmer i foreninger og organisationer med tilsvarende retsstatus, — almennyttige, ikke-profitorienterede initiativtagere til sociale institutioner og tjenesteydelser. 1. 2. De behov, de imødekommer (hjælp i tilfælde af sociale og sundhedsmæssige problemer, ensomhed, udstødelse, handicap o. l. ), tager stadig til og antager nye former. Med deres foranstaltninger påvirker de kvaliteten af hjælpen inden for den offentlige forsorg og bidrager til en bredere udvælgelse af klientellet i den profitorienterede sektor. Også dermed repræsenterer de solidaritet og ansvarlighed i samfundet. 1. 3. Et væsentligt element i velfærdsorganisationer- nes arbejde er anvendelse af frivillige. Deres arbejde er altid et supplement og ikke et alternativ til betalt arbejde, som er garant for kontinuitet og faglighed. Frivilligt, ulønnet arbejde er aldrig en erstatningsydelse, men er borgernes medvirken til samfundets opbygning. Frivilli- ge præger selv deres arbejde ud fra personlige forestilling- er. Det er et af de instrumenter, hvormed sammenhængen mellem frihed og ansvar i et demokratisk samfund kommer til udtryk. 1. 4. Velfærdsorganisationernes betydning for den samlede økonomi undervurderes ofte. De indtager en mellemstilling mellem den statslige sektor og markeds- sektoren. Som ikke-statslige organisationer er de ikke lovmæssigt forpligtede til deres arbejde, men gør det frivilligt. Til forskel fra markedssektoren er de ikke profitorienterede på samme måde som private virksom- heder. Også Europa-Domstolen har for nylig anerkendt denne sektors særlige stilling, hvorefter det ifølge fælles- skabsretten står enhver stat frit for at give institutioner i denne sektor fortrinsret frem for erhvervsorienterede virksomheder (sag nr. C-70/95 — Sodemare/Regione C 73/94 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 Lombardia). Som detaljeret beskrevet i bilag 1 har velfærdsorganisationerne nået en betragtelig størrelse. Desuden er velfærdsorganisationerne også i 1. 4. 1. stand til i et vist omfang at bidrage til at skabe nye arbejdspladser, selv på stagnerende eller langsomt voksende arbejdsmarkeder. De midler, velfærdsorgani- sationerne anvender, har høj nytteværdi, eftersom: — de anvendes særdeles målrettet på de steder, hvor de sociale problemer er størst, — de anvendes til at støtte et stort antal frivillige hjælperes indsats, — de suppleres af gaver fra befolkningen. Velfærdsorganisationerne er anerkendt som soci- 1. 5. alpolitiske aktører af EU (se bilag 2). I Maastricht- traktatens slutakt findes følgende erklæring nr. 23: »Konferencen understreger den betydning, som et samar- bejde mellem Det Europæiske Fællesskab og organisatio- ner inden for det velfærdsmæssige og det sociale område samt fonde i deres egenskab af institutioner med ansvar for sociale foretagender og tjenester har med henblik på forfølgelsen af målene i artikel 117 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. « Erklæringen anerkendes for så vidt af Amsterdam-traktaten, som der henvises til den socialpolitiske grundforskrift i EF-traktatens artikel 117, der har fået ny og mere varig betydning, da Socialprotokollen er inddraget i selve traktaten. 1. 6. Som noget nyt er der i Amsterdam-traktaten tilføjet en erklæring om frivilligt arbejde, der dog ikke udelukkende omfatter socialt arbejde. Den lyder som følger: »Konferencen anerkender det betydelige bidrag, frivilligt arbejde yder til udviklingen af solidaritet i samfundet. Fællesskabet vil fremme den europæiske dimension af frivillige organisationer med særlig vægt på udveksling af oplysninger og erfaringer samt på unges og ældres deltagelse i frivilligt arbejde. « 2. Formålet med ØSU’s initiativudtalelse 2. 1. Formålet med initiativudtalelsen er for det første at styrke bevidstheden om velfærdsorganisationernes økonomiske og samfundsmæssige betydning og om deres rolle som vigtige aktører på forskellige socialpolitiske områder. For det andet fremsættes der konkrete forslag om foranstaltninger til institutionel forankring og syste- matisering af samarbejdet med velfærdsorganisatio- nerne. 2. 2. Udgangspunktet for initiativudtalelsen er erklæ- ring nr. 23 i Maastricht-traktatens slutakt om »samarbej- det med velfærdsorganisationer m. v. «. Denne erklæring omfatter samarbejdet med alle socialt aktive organisatio- ner — hvad der også enstemmigt blev givet udtryk for på studiegruppens høring af disse organisationer. De »sociale foretagender og tjenester« i erklæring nr. 23, som velfærdsorganisationerne har ansvaret for, skal forstås bredt. Der sigtes til alle organisationer, der med vedvarende virkning for øje træffer langsigtede foranstaltninger til gavn for personer, der er henvist til social hjælp af enhver art (se bilag 2 angående enkeltheder vedrørende de forskelligt organiserede velfærdsorgani- sationer). 2. 3. Kun en sådan udlægning af erklæringen sikrer, at der i den europæiske integrationsproces kan tages hensyn til velfærdsorganisationernes forskellige stilling i medlemsstaterne. Afhængigt af det enkelte lands socialpolitik og sociale traditioner spænder velfærdsor- ganisationernes indsats fra aktivering af mennesker, så de sættes i stand til at hjælpe sig selv og andre, til drift af almennyttige foretagender, der leverer sociale tjenesteydelser. Det fælles mål for alle foranstaltninger er at yde mennesker den hjælp, de har brug for i bestemte livssituationer. Kun således får erklæring nr. 23 den tilsigtede europæiske dimension. Det skal bemærkes, at begrebet »velfærdsorgani- 2. 4. sationer« på alle officielle EU-sprog har fået sin særlige udformning, dikteret af hvert lands sproglige traditioner. Begrebet kan nemlig ikke uden videre bringes i overens- stemmelse med den i hvert land gængse forståelse af velfærdsorganisationerne, hvis position helt afhænger af landets politiske og retlige forhold. Men hvad angår betydningen inden for EU er der tale om et særegent EU-retligt begreb, der løbende må fortolkes i Fællesskab- et og i medlemsstaterne. At bidrage til det er et af formålene med ØSU’s initiativudtalelse. 3. Årsager til at styrke EU’s samarbejde med velfærds- organisationerne 3. 1. Solidaritet og subsidiaritet må nødvendigvis være vigtige principper for enhver socialpolitik. Men når det gælder velfærdsorganisationerne som socialbeskyttel- sesaktører — og forkæmpere for solidaritet og social samhørighed — i forhold til de statslige aktører på området, er der langt igen, før disse principper er anerkendt fuldt ud. Fx gælder subsidiaritetsprincippet i EU-traktaten foreløbig kun forholdet mellem Fæl- lesskabet og medlemsstaterne. Hvad angår velfærdsor- ganisationerne og deres arbejdes ligeværdighed i forhold til statslige, kommunale eller private, kommercielt drev- ne institutioners arbejde er der i hvert fald på EF-plan stadig en hel række åbne spørgsmål. Dog er der tilløb til at tage hensyn til disse principper, fx i den allerede omtalte erklæring nr. 23 om samarbejdet med velfærds- organisationerne, som ikke ville give megen mening uden denne politiske baggrund i diskussionen om de to nævnte principper. 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/95 3. 2. Både i medlemsstaternes socialbeskyttelsessyste- mer og på EU-plan er velfærdsorganisationerne en vigtig gruppe, såvel økonomisk som socialt. For ØSU er dette grund nok til at byde velfærdsorganisationerne velkomne. Med en rimelig repræsentation af denne kategori i ØSU lader den tilstræbte »dialog med borger- ne« sig lettere realisere. 3. 3. Trods forskellene mellem socialbeskyttelses- systemerne er der i medlemsstaterne stadig større enighed om, at det har vist sig hensigtsmæssigt, at staten regner velfærdsorganisationernes tilbud med til socialbeskyttel- sen som en del af den offentlige hjælp, uden derved at begrænse deres selvstændighed. Velfærdsorganisatio- nernes arbejde og ydelser supplerer den offentlige social- politik, men erstatter den ikke. For det første går man ud fra, at de statslige organer ikke alene kan stille den nødvendige hjælp til rådighed, og at de nødvendige ressourcer kun kan skaffes i et samspil mellem offentlig og privat social forsorg. For det andet er den erkendelse trængt igennem, at velfærdsorganisationerne hyppigt kan levere sociale tjenesteydelser både billigere og på en måde, der stemmer bedre med klienternes behov. 3. 4. Velfærdsorganisationerne accepterer konkurren- cen med private og kommercielle institutioner. Dette gælder navnlig, hvor konkurrence kan bidrage til at øge effektiviteten og forbedre bistandsinstrumenter og -metoder, og hvor den bygger på fælles kvalitetsnormer for de sociale tjenesteydelser og klart definerede, ensarte- de behov. Men indførelse af markedsøkonomiske kom- ponenter må principielt afvises, når de er til skade for klienterne. Den rent markedsøkonomiske model, som sigter på profitmaksimering, slår ikke til som generelt princip på det sociale område. Bag denne initiativudtalelse ligger — som det 3. 5. også fremgik af høringen af de organisationer, der var indbudt til studiegruppens første møde — den fælles politiske erkendelse af, at de organisationer, der, som velfærdsorganisationerne, driver sociale institutioner og tjenester i medlemsstaterne, spiller en afgørende rolle i bestræbelserne på så vidt muligt at inddrage alle borgere i den sociale fred og stille de sociale ydelser til rådighed, som der faktisk er brug for. 3. 5. 1. En af farerne ved den tendens til at lægge økonomiske betragtninger til grund for alle samfunds- mæssige funktioner, der kan konstateres både i og uden for Europa, er udsigten til, at flere og flere mennesker udelukkes fra disse ydelser. Denne udelukkelse truer deres menneskelige værdighed, som kun kan oprethol- des, hvis de garanteres et mindstemål af bistand. Men solidaritetsprincipet bør være et vejledende princip for hele samfundsudviklingen. 4. Forslag 4. 1. Det er en vigtig opgave for velfærdsorganisatio- nerne at inddrage udstødte menneskers synspunkter i den offentlige debat og i lovgivningsprocessen, da de ikke er repræsenteret offentligt i tilstrækkeligt omfang. Derfor: — må velfærdsorganisationerne konsulteres og høres på EU-plan, — må deres særlige betydning som forsvarere af sociale rettigheder og udbydere af sociale tjenesteydelser anerkendes, — må velfærdsorganisationernes indbyrdes samarbejde i Europa såvel som deres samarbejde med EU fremmes. Det er i den forbindelse afgørende, at samarbejdet med velfærdsorganisationerne ikke bør bestemmes af den interne organisatoriske struktur i Kommissionens for- skellige generaldirektorater. Det er en kendsgerning, at der hidtil ikke i Kommissionen er truffet særlige institutionelle foranstaltninger, der udtrykkeligt har relation til erklæring nr. 23 og det deri omtalte område af socialpolitikken. På den baggrund fremsættes neden- stående forslag, som blot skal give ideer til, hvordan erklæring nr. 23 kan efterleves. 4. 2. Kommissionen kunne passende fastlægge klarere kompetenceområder, fx under Generaldirektorat V »Be- skæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale Anlig- gender«, for dermed at tage hensyn til behovet for at koordinere og videreudvikle Fællesskabets samarbejde med velfærdsorganisationerne. Velfærdsorganisationer- nes forskellige rolle i de enkelte medlemsstater skal studeres, nærmere bestemt ud fra deres forskellige opgaver på de forskellige områder af socialt arbejde. En af opgaverne vil være at indhente mere præcis statistisk information om velfærdsorganisationerne som sam- fundsmæssigt fænomen i EU, herunder navnlig om det frivillige arbejde. Kommissionen bedes her undersøge, om den råder over de nødvendige instrumenter til at udføre disse opgaver, eller om disse instrumenter først skal tilvejebringes. Det samme bør gælde for administrative foran- 4. 3. staltninger i Generaldirektorat XXIII »Erhvervspolitik, Handel, Turisme og Erhvervsdrivende Foreninger«, såfremt man her på baggrund af Kommissionens medde- lelse om »Almennyttige foreninger« træffer sådanne — som også passende kunne tage hensyn til velfærdsorgani- sationernes særlige forhold som ansvarshavende for sociale institutioner og tjenester. Men det må sikres, at de frie velfærdsorganisationers socialpolitiske profil ikke udelukkende anskues ud fra økonomiske og virk- somhedsmæssige synspunkter 4. 4. Kommissionen bør i sin støttepraksis tage hensyn til velfærdsorganisationernes særlige situation. Licita- tionsreglerne bør udformes sådan, at de ikke hindrer C 73/96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 eller hæmmer velfærdsorganisationernes deltagelse. I forbindelse med medfinansiering bør alle velfærdsorga- nisationernes normale finansieringskilder anerkendes, herunder frivillig og ulønnet arbejdsindsats. mulige former for samarbejde (»best practices«) mellem velfærdsorganisationerne om fremskaffelse af de særlige ressourcer, der er typiske for dem, navnlig for så vidt angår samarbejdet med frivillige. 4. 5. Det ville være af stor betydning, om der med henblik på en konsolidering af støttepolitikken i tilslut- ning til de løbende pilotprojekter vedrørende samarbejde med velfærdsorganisationerne ved rådsbeslutning blev indført et særligt støtteprogram for samarbejde med velfærdsorganisationerne, forsynet med rimelige finan- sielle midler. 4. 5. 1. En målsætning, der bør prioriteres højt, er udveksling af informationer og synspunkter om de bedst 4. 5. 2. Dette kunne også kædes sammen med praktiske gennemførelsesforanstaltninger til fremme af frivilligt arbejde i Europa, som omtalt i den nye erklæring i Amsterdam-traktaten. 4. 6. Om tre år bør det i en ny initiativudtalelse undersøges, hvilke af forslagene i nærværende initiativ- udtalelse der er blevet virkeliggjort, og hvilke nye forslag og initiativer der på den baggrund er basis for. Bruxelles, den 10. december 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg BILAG I Statistiske oplysninger om velfærdsorganisationernes økonomiske betydning Der foreligger kun få brugbare statistikker om velfærdsorganisationerne i Europa (det samme gælder den tredje sektor som helhed). Hovedproblemet i forbindelse med statistikker om den tredje sektor og om velfærdsorganisationerne er, at forholdene er forskellige i de forskellige lande. De forskellige forhold skyldes indbyrdes afvigende historisk, politisk, religiøs og kulturel udvikling. Mangelen på sammenlignelige tal er en medvirkende årsag til, at velfærdsorganisationernes samfundsmæssige og økonomiske betydning i EU er blevet undervurderet. Nedenstående tre tabeller bygger i hovedsagen på: Salamon, Laster M. ; Anheier, Helmut K. ; Sokolowski, S. Wojciech m. fl. : The Emerging Sector: A Statistical Supplement. — The John Hopkins University Institute for Policy Studies, Baltimore 1996. Til sammenligning inddrages et statistisk arbejde fra Kommissionen, nemlig: European Communities — Commission (DG XXIII): The cooperative, mutual and non-profit sector in the European Union — Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg 1997. Ingen af de benyttede tal stammer fra en officiel statistik eller en statistik, hvis indsamlingsmetode er aftalt mellem medlemsstaterne. For at gøre det muligt at bedømme de tre tabellers værdi følger herunder en redegørelse for den undersøgelse, der først og fremmest bygges på. Redegørelse for undersøgelsen For at fremskaffe et internationalt sammenligneligt statistisk grundlag har John Hopkins Institute for Policy Studies i Baltimore taget initiativ til et forskningsprogram i flere forskellige lande, hvoriblandt også fem af EU’s medlemsstater. Undersøgelsen har til formål statistisk at beskrive den tredje sektors samfundsmæssige og økonomiske betydning. Ved fastlæggelsen af undersøgelsesmetoden blev der lagt stor vægt på, at det indsamlede statistiske materiale fra de forskellige undersøgte lande skulle kunne sammenlignes indbyrdes. I John Hopkins-undersøgelsen undersøges efter en og samme metode hele tredjesektoren i fem af EU’s medlemsstater, nemlig Frankrig, Tyskland, Italien, Sverige og England (samt i bl. a. Ungarn, Japan og USA). Undersøgelsen omfatter almennyttige organisationer, der — ikke er profitorienterede, — har formel struktur, 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/97 — er organisatorisk uafhængige af staten, — administreres selvstændigt, — ikke er tvangsorganisationer (med tvungent medlemskab). Følgende organisationer er udtrykkeligt ikke omfattet: — offentlige virksomheder og institutioner (herunder såkaldte »regivirksomheder«), — organisationer med primært religiøse formål (f. eks. kirkeorganisationer, trossamfund, kulter), — organisationer med primært politiske formål (f. eks. politiske partier), — kooperativer (f. eks. produktions- og forbrugerkooperativer), — gensidige selskaber (f. eks. forsikringsselskaber). Ved hjælp af en fælles klassifikationsprocedure (International Classification of Non-Profit-Organizations; forkortet ICNPO) blev organisationerne inddelt i tolv grupper: 1) Kultur og rekreation. 2) Uddannelse og forskning. 3) Sundhedsvæsen (sygehuse o. l. , plejehjem o. l. , psykiatriske sygehuse o. l. , andre institutioner under sundhedsvæsenet). 4) Socialvæsen (sociale tjenester og institutioner, katastrofeforebyggelse og -hjælp, økonomisk hjælp og bistand). 5) Miljø. 6) Udvikling, bygge- og boligvæsen og beskæftigelse (udvikling, »Gemeinwesenarbeit« (socialt arbejde i lokalsamfundet), bygge- og boligvæsen, beskæftigelse og erhvervsuddannelse). 7) Retsvæsen, borger- og forbrugerinteresser, politik. 8) Fonde, gaver, frivilligt og ulønnet arbejde. 9) Internationale aktiviteter. 10) Religion. 11) Brancheorganisationer, faglige organisationer, fagforeninger. 12) Andet. Ved hjælp af den beskrevne klassifikation kan velfærdsorganisationernes aktiviteter uddrages af det indsamlede talmateriale. I kraft af deres aktivitetsprofil engagerer velfærdsorganisationerne sig særligt i grupperne 3/sundhedsvæsen og 4/socialvæsen, med forgreninger også til gruppe 6/udvikling, bygge- og boligvæsen og beskæftigelse. Under gruppe 9/internationale aktiviteter hører visse former for udviklingssamarbejde ligeledes til velfærdsorganisationernes arbejdsfelter, ligesom der er udløbere til gruppe 2/uddannelse og forskning, til gruppe 7/retsvæsen, borger- og forbrugerinteresser og politik og til gruppe 8/fonde m. m. Som repræsentative for velfærdsorganisationernes aktiviteter kan man i det store og hele tage de statistiske oplysninger vedrørende grupperne sundhedsvæsen (ICNPO 3) og socialvæsen (ICNPO 4), men også gruppen udvikling, bygge- og boligvæsen og beskæftigelse (ICNPO 6) og gruppen internationale aktiviteter (ICNPO 9). Generelt må der tages visse forbehold: (a) De store forskelle mellem forholdene i de forskellige lande er der allerede gjort opmærksom på. (b) John Hopkins-instituttets undersøgelse har til formål at belyse hele tredjesektoren og ikke primært at beskrive velfærdsorganisationerne. Deraf følger, at oplysningerne om velfærdsorganisationerne må fremskaffes indirekte via den tematiske klassificering (de ovennævnte ICNPO-grupper), med deraf følgende unøjagtigheder. (c) Det tredje forbehold er af mere principiel art: I stærkt komplekse samfund er der klassificeringsproblemer i forbindelse med mange organisationer, hvoraf følger yderligere unøjagtigheder. John Hopkins-undersøgelsen er indtil videre den eneste, der kan danne grundlag for internationale sammenligninger; trods kritik af detaljer er den videnskabeligt anerkendt og citeres også nu og da af Kommissionen, således f. eks. i »Meddelelse fra Kommissionen om fremme af foreninger og fonde i Europa« (KOM(97) 241 endelig udg. ). C 73/98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 Kommissionen offentliggjorde i 1997 en undersøgelse af kooperativer, gensidige selskaber og non- profitsektoren i EU (jf. ovenfor). De statistiske oplysninger blev indhentet hos lokale og nationale paraplyorganisationer ved hjælp af spørgeskemaer. Statistikkerne, særlig dem om non-profitsektoren, er stærkt generaliserende, kun groft strukturerede og på ingen måde fuldstændige. John Hopkins- undersøgelsen er mere udtømmende og tematisk langt finere struktureret end Kommissionens undersø- gelse. Sammenligninger mellem de to undersøgelser er kun mulige for Frankrigs, Tysklands og Englands vedkommende (angående Italien citerer Kommissionens undersøgelse John Hopkins-undersøgelsens angivelser). Hvad angår disse tre lande kan angivelserne vedrørende området »health and social work« sammenlignes med John Hopkins-undersøgelsens angivelser om ICNPO 3/sundhedsvæsen og ICNPO 4/socialvæsen. Omregner man udgifterne under »sundheds- og socialvæsen« til procent af bruttonational- produktet, kommer John Hopkins-undersøgelsen for Frankrigs vedkommende til 1,45 %, mens Kommissionens undersøgelse viser 1,39 %; de tilsvarende tal er for Tyskland 2,07 % mod 1,92 % og for England ifølge begge undersøgelser 0,72 %. Trods de metodiske forskelle mellem de to undersøgelser stemmer de statistiske angivelser godt overens: Begge undersøgelser understreger velfærdsorganisationer- nes økonomiske betydning. TABEL 1 Arbejdspladser (fuldtids) i den tredje sektor og i velfærdsorganisationerne i 1990 Den tredje sektors procentvise andel af samtlige arbejds- pladser (1) Arbejdspladser (1) i velfærdsorganisationerne (2), i % Arbejdspladser i alt i 1 000’er i % Procentdel af tjene- steydelses- sektorens arbejds- pladser Procent- del af den tredje sektors arbejds- pladser 4,20 3,70 1,80 2,50 4,00 487,5 720,9 223,7 24,7 245,7 2,57 2,79 0,96 0,75 1,21 6,15 7,75 2,93 1,55 2,92 61,2 74,6 53,4 29,9 30,2 Stat Frankrig Tyskland (Vest) Italien Sverige England (1) = Omregnet til heltid (2) = ICNPO 3, 4, 6 og 9 TABEL 2 Den tredje sektors og velfærdsorganisationernes økonomiske resultater (udgifter) i 1990 Stat Frankrig Tyskland (Vest) Italien Sverige England (1) = ICNPO 3, 4, 6 og 9 Den tredje sektors andel af BNP, i % 3,34 3,58 1,99 3,95 4,80 Velfærdsorganisationernes (1) andel af BNP, i % % af BNP 1,70 2,65 0,84 1,03 1,27 Procentdel af den tredje sektor 50,9 73,9 41,3 25,9 26,5 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/99 TABEL 3 Udviklingen i antallet af arbejdspladser i den tredje sektor, i velfærdsorganisationerne og i økonomien som helhed i Frankrig og Tyskland (fra 1980/1981 til 1990/1991) Stat Tidsrum Ændring i antallet af arbejdspladser, i % Den tredje sektor Velfærds- organisationerne Økonomien som helhed Frankrig Tyskland (Vest) 1981-1991 1980-1990 + 40 + 36 + 67 (1) + 30 (2) + 3,1 + 5,3 (3) (1) Gælder kun ICNPO 3 og 4. (2) Egen beregning på grundlag af statistiske oplysninger for velfærdsorganisationerne i Tyskland (»Gesamtstatistik der Einrichtungen der Freien Wohlfahrtspflege«, Bonn 1994). (3) Statistisches Bundesamt 1996 (»Lange Reihen zur Wirtschaftsentwicklung«). BILAG II Velfærdsorganisationerne i EU EUROPA-PARLAMENTET Erklæring nr. 23, budgetpost B3-4101 Europa-Parlamentet har til en begyndelse taget hensyn til erklæring nr. 23 ved, at der siden 1993 på budgettet har været afsat midler til »Samarbejde med velfærdsorganisationer«, senest 2 mio. ecu i 1996. I budgettet for 1997 er der oprettet en ny budgetpost B3-4101 »Samarbejde med velfærdsorganisationer samt ikke-statslige organisationer og sammenslutninger, der beskæftiger sig med ældre mennesker« med en bevilling på 4 mio. ecu. Et forslag fra formanden for Europa-Parlamentets socialudvalg, Stephen Hughes, om i budgetåret 1997 at oprette en ny budgetpost benævnt »Dialog med borgerne« blev ikke accepteret af Europa-Parlamentet. For 1998 har Kommissionen på ny foreslået en selvstændig budgetpost — dog under den forenklede overskrift »Samarbejde med velfærdsorganisationerne« — denne gang på 4,5 mio. ecu, hvad Parlamentet må forventes at acceptere. Kommissionen har anvendt ovennævnte budgetposter til en række foranstaltninger i form af projekter, der er blevet gennemført af forskellige organisationer. Samarbejdet med ngo’erne og velfærdsorganisationerne har flere gange givet anledning til spørgsmål fra EP-medlemmer, senest fra John Iversen (se EFT C 60 af 26. 2. 1997, s. 101). EUROPA-KOMMISSIONEN Europæisk Forum om Socialpolitik, de ikke-statslige organisationers rolle Erklæring nr. 23 blev for første gang genstand for Kommissionens opmærksomhed i »Socialt handlingsprogram på mellemlang sigt 1995-1997« (KOM(95) 134 endelig udg. ). Under udtrykkelig henvisning til denne erklæring varsles der heri bl. a. et »Europæisk forum for social- og arbejdsmarkedspoli- tik« med den begrundelse, at »almennyttige foreninger«, »repræsentative organisationer« og »berørte kredse« bør høres om en lang række sociale spørgsmål. Dette forum blev afviklet i marts 1996 og affødte stærkt forskellige reaktioner. Henvisningen til foreningerne osv. genfindes også i den såkaldte »Vismandsrapport«, der blev udarbejdet forud for dette forum i 1996. Deri hedder det: »Det er nødvendigt, at de almennyttige organisationer og stiftelser, og i det hele taget de kollektive aktører i inddrages i den socialpolitiske beslutningsproces. En særlig plads tilkommer det civile samfund, velfærdsorganisationerne, der kæmper mod udstødelse og fattigdom og kan optræde som talerør for marginaliserede arbejdsløse« (Vismandsrapporten, del V, nr. 1, Bruxelles 1995 — februar 1996). I sin seneste socialpolitiske meddelelse »Modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse i Den Europæiske Union« (KOM(97) 102 endelig udg. ) opfordrer Kommissionen, ud over EU-institutionerne og medlemsstaterne, kun arbejdsmarkedets parter til at fremkomme med udtalelser og tillægger ikke de C 73/100 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 3. 98 ikke-statslige organisationer anden rolle end at deltage i Det Andet Europæiske Socialpolitiske Forum i 1998. Velfærdsorganisationerne nævnes overhovedet ikke og anerkendes dermed ikke som selvstændige socialbeskyttelsesaktører. Socialøkonomi, europæisk foreningsvedtægt Kommissionen har også beskæftiget sig med foreningerne under et andet aspekt. Den har nemlig forelagt udkast til retsformer for andelsselskaber, gensidige selskaber og foreninger — ikke bare foreninger, der er aktive på det sociale område — hvormed disse organisationer, der arbejder sammen under betegnelsen »socialøkonomi«, skal sikres en europæisk retlig status for deres aktiviteter. Dermed anerkendes et sammenfald af mål og praktiske aspekter, uanset organisationernes forskellige juridiske vedtægter. Vedtægterne skal fortrinsvis anvendes i henhold til medlemsstaternes lovgivning. For så vidt angår de personrelaterede selskaber (»sociétés de personnes«) under europæisk ret har Kommissionen foreslået at skabe overgange mellem de tre organisationstyper (andelsselskaber, gensidige selskaber og foreninger). Der er imidlertid endnu ikke udsigt til, at forslaget vedtages af Rådet, bl. a. fordi de samtidigt forelagte direktiver om samarbejdsudvalg i virksomheder af denne art pustede liv i den kontroversielle europæiske medbestemmelsesdebat. Af forskellige grunde har heller ikke de flerårige programmer til fremme af »den sociale økonomi«, som Kommissionen har forelagt, endnu opnået tilslutning i Rådet. Blokeringen af disse forslag skyldes bl. a. utilstrækkelig hensyntagen til i medlemsstaterne. Men ved hjælp af de midler, der allerede var afsat hertil på de forskellige budgetter, har Kommissionen allerede gennemført visse foranstaltninger. I øvrigt eksisterer der under Kommissionen i Bruxelles et såkaldt rådgivende udvalg med repræsentanter for de nævnte organisationer fra alle medlemsstater. Den 6. juni 1997 forelagde Kommissionen en meddelelse om »Fremme af foreninger og fonde i Europa« (KOM(97) 241 endelig udg. ), der bl. a. refererer til ovennævnte erklæring nr. 23, men omhandler alle almennyttige organisationer (inden for sport, kultur osv. ) og indholdsmæssigt bl. a. griber tilbage til en »Hvidbog om foreninger osv. «, der allerede har foreligget i længere tid, men uformelt. forskellene mellem foreningsvæsenet EUROPÆISK SAMARBEJDE MELLEM VELFÆRDSORGANISATIONERNE Under udtrykkelig henvisning til erklæring nr. 23 dannedes i 1992 den »Europæiske Rundbordskonference for Velfærdsorganisationer« (European Round Table of Charitable Social Welfare Associations — ETWelfare), der siden 1996 har haft status som Europæisk økonomisk firmagruppe (EØFG) uden gevinstøjemed. ETWelfare har med støtte fra Kommissionen f. eks. gennemført to pilotprojekter finansieret via de ovennævnte budgetposter, bl. a. gående ud på at forbedre samarbejdet med velfærdsorganisationerne ved at udveksle konsulenter mellem organisationerne i alle medlemsstaterne. Til forberedelse af Forum om Socialpolitik 1996 dannede de socialt aktive ngo’er en såkaldt »Platform of Social NGOs«, hvis ordfører ved slutarrangementet var medlem af ØSU Soscha Gräfin zu Eulenburg. Der kan skelnes mellem sektorielt og intersektorielt eller tværfagligt aktive sammenslutninger. Et godt eksempel på dette sektorielt relaterede arbejde er aktionssammenslutningerne mod fattigdom og udstødelse på EU-plan og i medlemsstaterne (Europæisk Fattigdomsnetværk og Europæisk Centralfor- bund mod Hjemløshed) og de sammenslutninger af berørte persongrupper og ansvarlige for relevante tjenester og institutioner, der samarbejder i Europæisk Handicapforum og Ungdomsforum. De har til opgave at forsvare de personers rettigheder og interesser, som er ramt af bestemte nøds-, konflikt- eller andre vanskelige livssituationer og har sluttet sig sammen for afhjælpe disse. Det har på ingen måde udelukket vigtige fælles aktioner i forbindelse med generelle socialpolitiske krav. Det gælder f. eks. den »platform for socialt aktive ngo’er«, der blev skabt til forberedelse af Forum om Socialpolitik 1996 og det tilsvarende planlagte forum i 1998. De to fora drejer sig navnlig om dialogen med arbejdsmarkedets parter, hvilket stiller krav om samarbejde og koordination mellem de socialt aktive ngo’er. Derfra må skelnes de organisationer, der som velfærdsorganisationer og stiftelser repræsenterer tværfaglige sociale tjenester og institutioner og sammen med disse tilbyder sociale tjenesteydelser og forsvarer de berørtes sociale rettigheder (jf. f. eks. European Round Table of Charitable Social Welfare Associations — ETWelfare, hvor centralorganisationer for sådanne institutioner og tjenester fra for øjeblikket 14 medlemsstater samarbejder). 9. 3. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 73/101 BILAG III til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Nedenstående ændringsforslag blev forkastet under debatten, men fik over c af de afgivne stemmer: Punkt 3. 2 Formuleres således: »Både inden for medlemsstaternes sociale solidaritetsarbejde og på EU-plan er velfærdsorganisationerne en vigtig gruppe, såvel økonomisk som socialt. ØSU glæder sig over at tælle repræsentanter for velfærdsorganisationerne blandt sine medlemmer. Med dette velbegrundede islæt er ØSU den mest omfattende repræsentant for det civile samfund og kan derfor iværksætte “dialogen med borgerne” og tolke dens udsagn. Med sin nuværende sammensætning er det således i stand til at løse de opgaver, der er pålagt det. « Begrundelse Angående »social solidaritet«: se begrundelsen til punkt 3. 1. Selv om artikel 3. 2 formelt er ændret i korrigendummet, er indholdet det samme. Det er problematisk og yderst farligt for ØSU — der dermed ville rette et slag mod sin egen autoritet og seriøsitet og mod sit arbejdes og sine nuværende medlemmers troværdighed — at hævde, som det sker i dette punkt: — at dets medlemsskare ikke er tilstrækkelig repræsentativ, siden velfærdsorganisationerne bør have en »rimelig repræsentation« (underforstået: det har de altså ikke i dag!) — at det som følge af denne mangelfulde repræsentation er vanskeligt for det at realisere den tilstræbte »dialog med borgerne« (i korrigendummet hedder det jo i pkt. 3. 2: »Med en rimelig repræsentation af denne kategori i ØSU lader den tilstræbte dialog med borgerne sig lettere realisere«). Modsat det nuværende punkt 3. 2 giver ændringsforslaget udtryk for et positivt syn på velfærdsorganisatio- nernes aktuelle repræsentation i ØSU, idet det siges, at ØSU takket være denne repræsentation har en passende sammensætning og derfor kan repræsentere det civile samfund og være dets talerør. Afstemningsresultat For: 36, imod: 47, hverken for eller imod: 9. Punkt 3. 3 Sidste sætning udgår (»For det andet er den erkendelse trængt igennem, at velfærdsorganisationerne hyppigt kan levere sociale tjenesteydelser både billigere og på en måde, der stemmer bedre med klienternes behov«). Begrundelse Det er en urimelig påstand, idet det jo vil være umuligt for de frivillige velfærdsorganisationer f. eks. at overtage hjemmehjælp eller madudbringning til ældre mennesker. Afstemningsresultat For: 38, imod: 40, hverken for eller imod: 13


title: Πρόταση απόφασης του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για την τροποποίηση της απόφασης αριθ. 1692/96/ΕΚ, όσον αφορά τους θαλάσσιους λιμένες, τους λιμένες εσωτερικής ναυσιπλοΐας και τους τερματικούς σταθμούς συνδυασμένων μεταφορών, καθώς και το σχέδιο αριθ. 8 στο παράρτημα ΙΙΙ

eurovoc_concepts:
combined transport
harbour installation
project evaluation
trans-European network
transport network

formats: html pdf print

text: C (cid:216)120/14 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn 18. 4. 98 II (Proparaskeyastik~w pr‘jeiw) EPITROPH Pr(cid:246)tash ap(cid:246)fashw toy Eyrvpaıko(cid:255) Koinoboyl(cid:242)oy kai toy Symboyl(cid:242)oy gia thn tropopo(cid:242)hsh thw ap(cid:246)fashw ariq. 1692/96/EK, (cid:246)son afor‘ toyw qal‘ssioyw lim~new, toyw lim~new esvterik(cid:254)w naysi(cid:220) plo(cid:148)(cid:224)aw kai toyw termatiko(cid:255)w staqmo(cid:255)w syndyasm~nvn metafor(cid:215)n, kaq(cid:215)w kai to sx~dio ariq. 8 sto par‘rthma III (98/C 120/08) (Ke(cid:242)meno poy paroysi‘zei endiaf~ron gia ton EOX) COM(97) 681 telik(cid:246) - 97/0358(COD) (Ypobl(cid:254)qhkan ap(cid:246) thn Epitrop(cid:254) stiw 4 Mart(cid:242)oy 1998) TO EYRVPA(cid:231)KO KOINOBOYLIO KAI TO SYMBOYLIO THS EYRVPA(cid:231)KHS ENVSHS, (cid:190)Exontaw yp(cid:246)ch: th synq(cid:254)kh gia thn (cid:242)drysh thw Eyrvpaık(cid:254)w Koin(cid:246)thtaw, kai id(cid:242)vw to ‘rqro 129(cid:216)D pr(cid:215)to ed‘fio, thn pr(cid:246)tash thw Epitrop(cid:254)w, th gn(cid:215)mh thw Oikonomik(cid:254)w kai Koinvnik(cid:254)w Epitrop(cid:254)w, th gn(cid:215)mh thw Epitrop(cid:254)w tvn Periferei(cid:215)n, apofas(cid:242)zontaw s(cid:255)mfvna me th diadikas(cid:242)a toy ‘rqroy 189(cid:216)B thw synq(cid:254)khw, Ektim(cid:215)ntaw: (1)(cid:217)(cid:246)ti h ap(cid:246)fash ariq. 1692/96/EK toy Eyrvpaıko(cid:255) Koi(cid:220) noboyl(cid:242)oy kai toy Symboyl(cid:242)oy, thw 23hw Ioyl(cid:242)oy 1996, per(cid:242) tvn koinotik(cid:215)n prosanatolism(cid:215)n gia thn an‘(cid:220) ptyjh toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy metafor(cid:215)n(cid:216)(˛) synist‘ genik(cid:246) pla(cid:242)sio anafor‘w, to opo(cid:242)o kal(cid:255)ptei toyw st(cid:246)xoyw, tiw proterai(cid:246)thtew kai tiw genik~w gramm~w dr‘shw, kaq(cid:215)w kai ta sx~dia koino(cid:255) endiaf~rontow ston tom~a toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy metafor(cid:215)n(cid:221) (2)(cid:217)(cid:246)ti h dhmioyrg(cid:242)a kai h an‘ptyjh toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy metafor(cid:215)n symb‘llei sthn omal(cid:254) leitoyrg(cid:242)a thw esvterik(cid:254)w agor‘w, sthn en(cid:242)sxysh thw oikonomik(cid:254)w kai koinvnik(cid:254)w synox(cid:254)w, kaq(cid:215)w kai sth synex(cid:254) kinhti(cid:220) k(cid:246)thta at(cid:246)mvn kai emporeym‘tvn(cid:221) (3)(cid:217)(cid:246)ti, prokeim~noy na epiteyxqo(cid:255)n oi st(cid:246)xoi ayto(cid:242), to dieyrvpaık(cid:246) d(cid:242)ktyo metafor(cid:215)n proor(cid:242)zetai na apote(cid:220) l~sei ~na d(cid:242)ktyo ypodom(cid:215)n pollapl(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn, sto opo(cid:242)o syndy‘zontai kai ensvmat(cid:215)nontai ta di‘fora metaforik‘ m~sa(cid:221) (4)(cid:217)(cid:246)ti ta shme(cid:242)a dias(cid:255)ndeshw, sta opo(cid:242)a symperilamb‘(cid:220) nontai oi qal‘ssioi lim~new, oi lim~new esvterik(cid:254)w nay(cid:220) siplo(cid:148)(cid:224)aw kai oi termatiko(cid:242) staqmo(cid:242) syndyasm~nvn metafor(cid:215)n, apotelo(cid:255)n pro\p(cid:246)qesh gia thn ensvm‘(cid:220) tvsh tvn diaf(cid:246)rvn metaforik(cid:215)n m~svn se ~na d(cid:242)ktyo(cid:220) polapl(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn(cid:221) (5)(cid:217)(cid:246)ti ta sxediagr‘mmata toy dikt(cid:255)oy, poy perilamb‘(cid:220) nontai sto par‘rthma thw ap(cid:246)fashw ariq. 1692/96/EK, syn(cid:242)stantai basik‘ se mia seir‘ ze(cid:255)jevn, en(cid:215) ta di‘fora shme(cid:242)a dias(cid:255)ndeshw, me thn eja(cid:242)resh tvn aerolim~nvn, den epishma(cid:242)nontai sta sxediagr‘m(cid:220) mata(cid:221) I (6)(cid:217)(cid:246)ti, throym~nhw thw arx(cid:254)w thw epikoyrik(cid:246)thtaw, sta sxediagr‘mmata toy dikt(cid:255)oy gia toyw lim~new esvte(cid:220) rik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw kai toyw termatiko(cid:255)w staqmo(cid:255)w syn(cid:220) dyasm~nvn metafor(cid:215)n den pr~pei na prosdior(cid:242)zontai epakribe(cid:242)w topoqes(cid:242)ew(cid:221) oi termatiko(cid:242) staqmo(cid:242) se mega(cid:220) l(cid:255)tera astik‘ sygkrot(cid:254)mata qa pr~pei na omadopoi(cid:220) o(cid:255)ntai vw mia z(cid:215)nh metaf(cid:246)rtvshw(cid:221) (7)(cid:217)(cid:246)ti, s(cid:255)mfvna me thn pr(cid:246)qesh thw Epitrop(cid:254)w na pro(cid:220) vq(cid:254)sei thn taxe(cid:242)a dhmioyrg(cid:242)a orism~nvn (cid:133)dieyrv(cid:220) (freeways) meta(cid:220) paık(cid:215)n sidhrodromik(cid:215)n arthri(cid:215)n for‘w(cid:176), (cid:246)pvw synoc(cid:242)zetai sthn anako(cid:242)nvs(cid:254) thw, thw 29hw Ma(cid:148)(cid:224)oy 1997(cid:216)(ˇ), h epis(cid:254)mansh termatik(cid:215)n staqm(cid:215)n (zvn(cid:215)n metaf(cid:246)rtvshw) pr~pei na synton(cid:242)zetai me thn an‘ptyjh diasynoriak(cid:215)n sidhrodromik(cid:215)n diadr(cid:246)mvn anoikt(cid:254)w pr(cid:246)sbashw(cid:221) (8)(cid:217)(cid:246)ti to Eyrvpaık(cid:246) Symbo(cid:255)lio toy Doybl(cid:242)noy, stiw 13 kai 14 Dekembr(cid:242)oy 1996, apof‘sise (cid:246)ti to sx~dio ariq. 8 ston kat‘logo ap(cid:246) to Eyrvpaık(cid:246) Symbo(cid:255)lio toy (cid:190)Essen pr~pei na kataste(cid:242) h ze(cid:255)jh pollapl(cid:215)n metafo(cid:220) rik(cid:215)n m~svn Portogal(cid:242)aw/Ispan(cid:242)aw me thn yp(cid:246)loiph Eyr(cid:215)ph(cid:221) (9)(cid:217)(cid:246)ti qa pr~pei, vw ek to(cid:255)toy, na tropopoihqe(cid:242) h ap(cid:246)(cid:220) fash ariq. 1692/96/EK, EJEDVSAN THN PAROYSA APOFASH: (cid:190)Arqro 1 H ap(cid:246)fash ariq. 1692/96/EK tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: (˛) EE L (cid:216)228 thw 9. 9. 1996, s. 1. (ˇ) COM(97) 242 telik(cid:246). 18. 4. 98 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)120/15 1. (cid:218)(cid:217)Sto ‘rqro 10 par‘grafow 4 prost(cid:242)qetai h ak(cid:246)loyqh per(cid:242)ptvsh: (cid:133)-(cid:217)symb‘llei sthn perait~rv an‘ptyjh n~vn sidhrodro(cid:220) mik(cid:215)n yphresi(cid:215)n, idia(cid:242)tera me b‘sh tiw ""dieyrvpaık~w sidhrodromik~w arthr(cid:242)ew (freeways)’’, oi opo(cid:242)ew e(cid:242)nai diasynoriako(cid:242) sidhrodromiko(cid:242) di‘dromoi emporeyma(cid:220) tik(cid:215)n metafor(cid:215)n anoikt(cid:254)w pr(cid:246)sbashw. (cid:176) 2. (cid:218)(cid:217)To ‘rqro 11 tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: a)(cid:217)h par‘grafow 3 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)3. (cid:218)(cid:217)Oi lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw, id(cid:242)vw me thn idi(cid:246)thta shme(cid:242)vn dias(cid:255)ndeshw metaj(cid:255) tvn plvt(cid:215)n od(cid:215)n, poy anaf~rontai sthn par‘grafo 2 kai sto ‘rqro 14, kai tvn loip(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn, apotelo(cid:255)n stoixe(cid:242)a toy dikt(cid:255)oy. (cid:176) b) paremb‘lletai h ak(cid:246)loyqh par‘grafow 3a: (cid:133)3a. (cid:218)(cid:217)Oi lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw poy perilam(cid:220) b‘nontai sto d(cid:242)ktyo: a)(cid:217)e(cid:242)nai anoikto(cid:242) se ol(cid:246)klhrh thn emporik(cid:254) kyklo(cid:220) for(cid:242)a, b) br(cid:242)skontai ep‘nv sto d(cid:242)ktyo esvterik(cid:215)n plvt(cid:215)n od(cid:215)n, (cid:246)pvw emfa(cid:242)netai sto sxedi‘gramma sto tm(cid:254)ma 4 toy parart(cid:254)matow I, g) diasynd~ontai me ‘lloyw dieyrvpaıko(cid:255)w ‘jonew meta(cid:220) for(cid:215)n, (cid:246)pvw emfa(cid:242)netai sto par‘rthma I, d) e(cid:242)nai ejoplism~noi me egkatast‘seiw metaf(cid:246)rtvshw gia syndyasm~new metafor~w. (cid:176) 3. (cid:218)(cid:217)To ‘rqro 12 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)(cid:190)Arqro 12 1. (cid:218)(cid:217)Stoyw qal‘ssioyw lim~new sto dieyrvpaık(cid:246) d(cid:242)ktyo metafor(cid:215)n perilamb‘nontai qal‘ssioi lim~new oi opo(cid:242)oi e(cid:242)nai anoikto(cid:242) se ol(cid:246)klhrh thn emporik(cid:254) kyklofor(cid:242)a kai oi opo(cid:242)oi epishma(cid:242)nontai sta sxediagr‘mmata toy tm(cid:254)(cid:220) matow 5 toy parart(cid:254)matow I. Kaqisto(cid:255)n dynat(cid:254) thn an‘(cid:220) ptyjh tvn qal‘ssivn metafor(cid:215)n kai apotelo(cid:255)n ta shme(cid:242)a ejyphr~thshw tvn nhsi(cid:215)n dia qal‘sshw kai dias(cid:255)ndeshw metaj(cid:255) tvn qal‘ssivn kai tvn loip(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn. Prosf~royn ejoplism(cid:246) kai yphres(cid:242)ew stoyw metafore(cid:242)w. H ypodom(cid:254) toyw prosf~rei mia seir‘ yphresi(cid:215)n gia th meta(cid:220) for‘ epibat(cid:215)n kai emporeym‘tvn, symperilambanom~nvn tvn yphresi(cid:215)n porqme(cid:242)oy kai naysiplo(cid:148)(cid:224)aw mikr(cid:215)n kai meg‘lvn apost‘sevn, perilambanom~nhw thw aktoplo(cid:148)(cid:224)aw, sto esvterik(cid:246) thw Koin(cid:246)thtaw, kaq(cid:215)w kai metaj(cid:255) ayt(cid:254)w kai tvn tr(cid:242)tvn xvr(cid:215)n. 2. (cid:218)(cid:217)Oi qal‘ssioi lim~new poy perilamb‘nontai sto d(cid:242)ktyo plhro(cid:255)n ta ak(cid:246)loyqa krit(cid:254)ria: a)(cid:217)synolik(cid:246) et(cid:254)sio (cid:246)gko diak(cid:242)nhshw fort(cid:242)oy toyl‘xiston 1 ekatom. t(cid:246)nnoyw(cid:221) (cid:254) b) synolik(cid:246) et(cid:254)sio (cid:246)gko diak(cid:242)nhshw dieqn(cid:215)n epibat(cid:215)n toy(cid:220) l‘xiston 200(cid:216)000 (taj(cid:242)dia metaj(cid:255) lim~nvn se d(cid:255)o diafo(cid:220) retik~w x(cid:215)rew). Sthn per(cid:242)ptvsh tvn n(cid:254)svn toy Aiga(cid:242)oy kai toy Ion(cid:242)oy pel‘goyw, o el‘xistow apaito(cid:255)menow (cid:246)gkow diak(cid:242)nhshw epibat(cid:215)n d(cid:255)natai na perilamb‘nei ep(cid:242)shw esvterik(cid:254) dia(cid:220) k(cid:242)nhsh, yp(cid:246) ton (cid:246)ro (cid:246)ti h ap(cid:246)stash metaj(cid:255) tvn lim~nvn e(cid:242)nai megal(cid:255)terh ap(cid:246) 5(cid:216)xlm(cid:221) (cid:254) g) na prosf~rei synd~seiw metaj(cid:255) xersa(cid:242)vn ze(cid:255)jevn toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy, ejasfal(cid:242)zontaw, me ton tr(cid:246)po ayt(cid:246)n, thn edafik(cid:254) syn~xeia thw Koin(cid:246)thtaw. 3. (cid:218)(cid:217)Epipl~on tvn krithr(cid:242)vn poy kaqor(cid:242)zontai sto ‘rqro 7, ta limenik‘ kai synaf(cid:254) sx~dia koino(cid:255) endiaf~rontow plhro(cid:255)n ta krit(cid:254)ria kai tiw prodiagraf~w toy parart(cid:254)(cid:220) matow II. (cid:176) 4. (cid:218)(cid:217)To ‘rqro 14 tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: a)(cid:217)sthn par‘grafo 2, h de(cid:255)terh per(cid:242)ptvsh antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) to ak(cid:246)loyqo ke(cid:242)meno: (cid:133)-(cid:217)toyw termatiko(cid:255)w staqmo(cid:255)w oi opo(cid:242)oi prosf~royn egkatast‘seiw metaf(cid:246)rtvshw syndyasm~nvn meta(cid:220) for(cid:215)n ap(cid:246) sidhrodr(cid:246)moyw se esvterik~w plvt~w odo(cid:255)w kai esvteriko(cid:255)w dr(cid:246)moyw kai oi opo(cid:242)oi epi(cid:220) shma(cid:242)nontai sta sxediagr‘mmata toy parart(cid:254)(cid:220) matow I(cid:221)(cid:176) b) prost(cid:242)qentai oi ak(cid:246)loyqew par‘grafoi 2 kai 3: (cid:133)2. (cid:217)Oi termatiko(cid:242) staqmo(cid:242) poy perilamb‘nontai sto d(cid:242)ktyo: -(cid:217)e(cid:242)nai anoikto(cid:242) se ol(cid:246)klhrh thn emporik(cid:254) kyklo(cid:220) for(cid:242)a(cid:221) -(cid:217)br(cid:242)skontai ep‘nv se ~nan ap(cid:246) toyw sidhrodromi(cid:220) ko(cid:255)w diadr(cid:246)moyw poy prosdior(cid:242)zontai sto sxe(cid:220) di‘gramma ariq. 7. 1 sto par‘rthma I (cid:254) synd~(cid:220) ontai me ayt(cid:246)n. Termatiko(cid:242) staqmo(cid:242) se megal(cid:255)(cid:220) tera astik‘ sygkrot(cid:254)mata omadopoio(cid:255)ntai vw m(cid:242)a z(cid:215)nh metaf(cid:246)rtvshw(cid:221) -(cid:217)e(cid:242)nai ejoplism~noi me egkatast‘seiw metaf(cid:246)r(cid:220) tvshw gia syndyasm~new metafor~w. 3. Ekpipl~on tvn krithr(cid:242)vn poy kaqor(cid:242)zontai sto ‘rqro 7, ta sx~dia koino(cid:255) endiaf~rontow poy afo(cid:220) ro(cid:255)n to d(cid:242)ktyo syndyasm~nvn metafor(cid:215)n plhro(cid:255)n ta krit(cid:254)ria kai tiw prodiagraf~w toy parart(cid:254)matow II. (cid:176) 5. (cid:218)(cid:217)To ‘rqro 19 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)(cid:190)Arqro 19 Eidik‘ sx~dia Sto par‘rthma III, parat(cid:242)qentai endeiktik‘ ta sx~dia poy prosdior(cid:242)zontai sta parart(cid:254)mata I kai II kai stiw loip~w diat‘jeiw thw paro(cid:255)saw ap(cid:246)fashw, sta opo(cid:242)a ap~dvsan idia(cid:242)terh shmas(cid:242)a ta Eyrvpaık‘ Symbo(cid:255)lia toy (cid:190)Essen kai toy Doybl(cid:242)noy. (cid:176) 6. (cid:218)(cid:217)Ta parart(cid:254)mata I, II kai III tropopoio(cid:255)ntai s(cid:255)mfvna me to par‘rthma thw paro(cid:255)saw ap(cid:246)fashw. (cid:190)Arqro 2 H paro(cid:255)sa ap(cid:246)fash arx(cid:242)zei na isx(cid:255)ei thn tr(cid:242)th hm~ra ap(cid:246) th dhmos(cid:242)eys(cid:254) thw sthn Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrv(cid:220) paık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn. (cid:190)Arqro 3 H paro(cid:255)sa ap(cid:246)fash apeyq(cid:255)netai sta kr‘th m~lh. C (cid:216)120/16 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn 18. 4. 98 PARARTHMA 1)(cid:217)To par‘rthma I tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: a)(cid:217)ston p(cid:242)naka periexom~nvn, to ke(cid:242)meno sto tm(cid:254)ma 5 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)5. 0. (cid:218)Eyr(cid:215)ph 5. 1. Baltik(cid:254) Q‘lassa 5. 2. B(cid:246)reiow Q‘lassa 5. 3. Atlantik(cid:246)w Vkean(cid:246)w 5. 4. Mes(cid:246)geiow Q‘lassa - Dytik(cid:246) m~row 5. 5. Mes(cid:246)geiow Q‘lassa - Anatolik(cid:246) m~row(cid:176) b) ston p(cid:242)naka periexom~nvn to ke(cid:242)meno sto tm(cid:254)ma 7 antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)Sidhrodromiko(cid:242) di‘dromoi kai termatiko(cid:242) staqmo(cid:242) 7. 1. 0. (cid:218)Eyr(cid:215)ph 7. 1. 1. (cid:218)B~lgio/German(cid:242)a/Gall(cid:242)a/Loyjembo(cid:255)rgo/K‘tv X(cid:215)rew/Aystr(cid:242)a 7. 1. 2. (cid:218)Ispan(cid:242)a/Portogal(cid:242)a/Irland(cid:242)a/Hnvm~no Bas(cid:242)leio 7. 1. 3. (cid:218)Dan(cid:242)a/Finland(cid:242)a/Soyhd(cid:242)a 7. 1. 4. (cid:218)Ell‘da/Ital(cid:242)a 7. 2. Esvterik~w plvt~w odo(cid:242) kai lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw(cid:176) g) Paremb‘llontai ta sxediagr‘mmata ariq. 5. 0 ~vw 5. 5 (Qal‘ssioi lim~new) kai ta sxediagr‘mmata ariq. 7. 1(cid:220)A (Sidhrodromiko(cid:242) di‘dromoi syndyasm~nvn metafor(cid:215)n), 7. 1(cid:220)B (Sidhr(cid:246)dromow meg‘lhw kl(cid:242)makaw) kai 7. 2 (Syndyasm~new metafor~w - esvterik~w plvt~w odo(cid:242)) antikaq(cid:242)stantai ap(cid:246) ta sxediagr‘mmata 7. 1. 0 ~vw 7. 1. 4 (Di‘dromoi syndyasm~nvn metafor(cid:215)n kai termatiko(cid:242) staqmo(cid:242)/z(cid:215)new metaf(cid:246)rtvshw) kai 7. 2 (Esvterik~w plvt~w odo(cid:242) kai lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw). Ta en l(cid:246)gv sxediagr‘mmata parat(cid:242)qentai sto Pros‘rthma. 2)(cid:217)To par‘rthma II tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: a)(cid:217)Sto tm(cid:254)ma 3, prost(cid:242)qetai h ak(cid:246)loyqh tr(cid:242)th per(cid:242)ptvsh: (cid:133)- n~ew sidhrodromik~w yphres(cid:242)ew poy pr(cid:246)keitai na anaptyxqo(cid:255)n, idia(cid:242)tera me b‘sh tiw dieyrvpaık~w sidhrodromik~w arthr(cid:242)ew (freeways). (cid:176) b) Sto tm(cid:254)ma 4 to pr(cid:215)to ed‘fio antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)Lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw. Ekt(cid:246)w ap(cid:246) ta sx~dia poy anaf~rontai stiw synd~seiw kai stoyw lim~new esvterik(cid:254)w naysiplo(cid:148)(cid:224)aw toy parart(cid:254)matow I, qevre(cid:242)tai vw sx~dio koino(cid:255) endiaf~rontow k‘qe sx~dio ypodom(cid:254)w poy emp(cid:242)ptei se m(cid:242)a (cid:254) periss(cid:246)terew ap(cid:246) tiw ak(cid:246)loyqew kathgor(cid:242)ew: 1. (cid:217)pr(cid:246)sbash ston lim~na ap(cid:246) esvterik~w plvt~w odo(cid:255)w(cid:221) 2. (cid:217)limenik(cid:254) ypodom(cid:254) ent(cid:246)w thw limenik(cid:254)w z(cid:215)nhw(cid:221) 3. (cid:217)‘llh ypodom(cid:254) metafor(cid:215)n ent(cid:246)w thw limenik(cid:254)w z(cid:215)nhw(cid:221) 4. (cid:217)‘llh ypodom(cid:254) metafor(cid:215)n, h opo(cid:242)a synd~ei ton lim~na me ‘lla stoixe(cid:242)a toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy metafor(cid:215)n. (cid:176) g) To tm(cid:254)ma 5 (Qal‘ssioi lim~new) tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: i) H par‘grafow 1 g(cid:242)netai par‘grafow 2 kai antikaq(cid:242)statai vw ej(cid:254)w: (cid:133)2. (cid:217)Kathgor(cid:242)ew limenik(cid:215)n kai synaf(cid:215)n sxed(cid:242)vn koino(cid:255) endiaf~rontow: Ta limenik‘ kai synaf(cid:254) sx~dia koino(cid:255) endiaf~rontow pr~pei na emp(cid:242)ptoyn se m(cid:242)a (cid:254) periss(cid:246)terew ap(cid:246) tiw ak(cid:246)loyqew kathgor(cid:242)ew: A. (cid:217)pr(cid:246)sbash ston lim~na ap(cid:246) th q‘lassa (cid:254) esvterik~w plvt~w odo(cid:255)w(cid:221) perilamb‘netai kai to k(cid:246)stow gia thn ekt~lesh pagoqraystik(cid:215)n ergasi(cid:215)n kat‘ th di‘rkeia toy xeim(cid:215)na(cid:221) B. ypodom(cid:254) ent(cid:246)w thw limenik(cid:254)w z(cid:215)nhw(cid:221) G. ypodom(cid:254) metafor(cid:215)n prow thn endox(cid:215)ra, h opo(cid:242)a synd~ei ton lim~na me ‘lla stoixe(cid:242)a toy dieyrvpaıko(cid:255) dikt(cid:255)oy metafor(cid:215)n. (cid:176) 18. 4. 98 EL Ep(cid:242)shmh Efhmer(cid:242)da tvn Eyrvpaık(cid:215)n Koinot(cid:254)tvn C (cid:216)120/17 ii) H par‘grafow 2 g(cid:242)netai par‘grafow 1 kai o t(cid:242)tlow antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ton ak(cid:246)loyqo t(cid:242)tlo: (cid:133)1. (cid:217)St(cid:246)xoi tvn limenik(cid:215)n kai synaf(cid:215)n sxed(cid:242)vn koino(cid:255) endiaf~rontow(cid:176) iii) H par‘grafow 3 antikaq(cid:242)statai vw ej(cid:254)w: (cid:133)3. (cid:217)T(cid:255)poi limenik(cid:215)n kai synaf(cid:215)n sxed(cid:242)vn koino(cid:255) endiaf~rontow Qa doqe(cid:242) idia(cid:242)terh prosox(cid:254) stoyw ak(cid:246)loyqoyw t(cid:255)poyw sxed(cid:242)vn, kai idia(cid:242)tera: -(cid:217)sthn an‘ptyjh naysiplo(cid:148)(cid:224)aw mikr(cid:215)n apost‘sevn kai qal‘sshw - potam(cid:215)n, symperilambanom~nhw thw anagka(cid:242)aw ypodom(cid:254)w(cid:221) -(cid:217)sthn anab‘qmish thw limenik(cid:254)w ypodom(cid:254)w, id(cid:242)vw se lim~new n(cid:254)svn kai se perifereiak~w periox~w(cid:221) -(cid:217)sth dhmioyrg(cid:242)a (cid:254) belt(cid:242)vsh thw pr(cid:246)sbashw sthn endox(cid:215)ra, id(cid:242)vw m~sv sidhrodromik(cid:215)n kai esvte(cid:220) rik(cid:215)n plvt(cid:215)n synd~sevn(cid:221) -(cid:217)sthn an‘ptyjh kai egkat‘stash systhm‘tvn diaxe(cid:242)rishw kai plhrofori(cid:215)n, (cid:246)pvw to EDI (hle(cid:220) ktronik(cid:254) antallag(cid:254) dedom~nvn). (cid:176) iv) Prost(cid:242)qetai n~a par‘grafow 4: (cid:133)4. (cid:217)Eidik~w pro\poq~seiw Oi epend(cid:255)seiw se ypodom(cid:254) ent(cid:246)w thw limenik(cid:254)w z(cid:215)nhw (ejairoym~noy toy EDI) den e(cid:242)nai epil~jimew gia xrhmatodotik(cid:254) en(cid:242)sxysh ap(cid:246) thn Koin(cid:246)thta ston tom~a tvn dieyrvpaık(cid:215)n dikt(cid:255)vn, ekt(cid:246)w ap(cid:246) thn per(cid:242)ptvsh sxed(cid:242)vn koino(cid:255) endiaf~rontow poy aforo(cid:255)n syndyasm~new metafor~w se limenik~w z(cid:215)new, (cid:246)pvw prosdior(cid:242)zetai sto par‘rthma II tm(cid:254)ma 7. Se epil~jimew perif~reiew, oi epend(cid:255)seiw se ypodom(cid:254) mporo(cid:255)n na xrhmatodothqo(cid:255)n ap(cid:246) to Tame(cid:242)o Synox(cid:254)w kai ta Diarqrvtik‘ Tame(cid:242)a. Ta sx~dia pr~pei na symb‘lloyn: -(cid:217)sthn ensvm‘tvsh thw kyklofor(cid:242)aw se dieyrvpaık(cid:246) d(cid:242)ktyo (cid:254) se alys(cid:242)da pollapl(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn, -(cid:217)sthn an‘ptyjh thw xr(cid:254)shw metaforik(cid:215)n m~svn poy den rypa(cid:242)noyn to perib‘llon. (cid:176) d) Sto tm(cid:254)ma 7 h tr(cid:242)th per(cid:242)ptvsh antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)- th dieyq~thsh tvn limenik(cid:215)n zvn(cid:215)n gia thn an‘ptyjh (cid:254) th belt(cid:242)vsh thw metafor‘w emporeymatoki(cid:220) bvt(cid:242)vn metaj(cid:255) qal‘ssiaw odo(cid:255) kai sidhrodr(cid:246)moy kai esvterik(cid:215)n plvt(cid:215)n od(cid:215)n se syndyasm~nh metafor‘,(cid:176) 3)(cid:217)To par‘rthma III tropopoie(cid:242)tai vw ej(cid:254)w: a)(cid:217)o t(cid:242)tlow antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)Kat‘logow tvn dekatess‘rvn ~rgvn poy en~krinan ta Eyrvpaık‘ Symbo(cid:255)lia toy (cid:190)Essen kai toy Doy(cid:220) bl(cid:242)noy(cid:176) b) H onomas(cid:242)a sto ariq. 8 ((cid:133)Aytokinht(cid:246)dromow Lissab(cid:246)naw(cid:220)Valladolid(cid:176)) antikaq(cid:242)statai ap(cid:246) ta ak(cid:246)loyqa: (cid:133)Ze(cid:255)jh pollapl(cid:215)n metaforik(cid:215)n m~svn Portogal(cid:242)aw/Ispan(cid:242)aw me thn yp(cid:246)loiph Eyr(cid:215)ph(cid:176)


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2459/97 DELLA COMMISSIONE del 10 dicembre 1997 che fissa i dazi all'importazione nel settore del riso

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice


title: Voorstel voor een beschikking van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Beschikking nr. 1692/96/EG ten aanzien van zeehavens, binnenhavens en intermodale terminals alsmede ten aanzien van project nr. 8 in bijlage III

text: C 120/14 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 18. 4. 98 II (Voorbereidende besluiten) COMMISSIE Voorstel voor een Beschikking van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Beschikking nr. 1692/96/EG ten aanzien van zeehavens, binnenhavens en intermodale terminals alsmede ten aanzien van project nr. 8 in bijlage III (98/C 120/08) (Voor de EER relevante tekst) COM(97) 681 def. - 97/0358(COD) (Door de Commissie ingediend op 4 maart 1998) HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, de integratie van de verschillende vervoerstakken in een multimodaal net een absolute vereiste zijn; Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 129(cid:216)D, eerste alinea, Gezien het voorstel van de Commisie, Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comit~, Gezien het advies van het Comit~ van de Regio’s, Volgens de procedure van artikel 189 B van het Verdrag, (1)(cid:217)Overwegende dat Beschikking nr. 1692/96/EG van het Europees Parlement en de Raad van 23 juli 1996 betreffende communautaire richtsnoeren voor de ontwikkeling van een transeuropees vervoersnet(cid:216)(˛) een algemeen referentiekader biedt dat zowel de doelstellingen, prioriteiten en grote lijnen van de voorgenomen maatregelen als de projecten van ge(cid:220) meenschappelijk belang in de context van het trans(cid:220) europees vervoersnet bestrijkt; (2)(cid:217)Overwegende dat de opbouw en ontwikkeling van het transeuropees vervoersnet bijdraagt tot het soepel functioneren van de interne markt, de versterking van de economische en sociale samenhang en de duurzame mobiliteit van personen en goederen; (3)(cid:217)Overwegende dat met het oog op de verwezenlijking van deze doelstellingen het transeuropeers vervoers(cid:220) net bedoeld is als een multimodaal infrastructuurnet dat ertoe dient de verschillende vervoerstakken te combineren en te integreren; (4)(cid:217)Overwegende dat verbindingspunten waaronder zee(cid:220) havens, binnenhavens en intermodale terminals voor (5)(cid:217)Overwegende dat de netschema’s in bijlage I van Be(cid:220) schikking nr. 1692/96/EG in hoofdzaak uit een aan(cid:220) tal verbindingen bestaan, terwijl de verschillende ver(cid:220) bindingspunten, met uitzondering van luchthavens, niet in deze schema’s worden gespecificeerd; (6)(cid:217)Overwegende dat met het oog op het subsidiariteits(cid:220) beginsel in de netschema’s voor binnenhavens en in(cid:220) termodale terminals geen exacte locaties dienen te in de grotere worden aangegeven; dat terminals combinaties in ~~n overslaggebied dienen te worden gegroepeerd; ,,transeuropese (7)(cid:217)Overwegende dat overeenkomstig het voornemen van de Commissie om te bevorderen dat spoedig een aantal in haar Mededeling van 29 mei 1997(cid:216)(ˇ) ge(cid:220) schetste goederen(cid:220)snelspoortrajec(cid:220) ten’’ worden gecræerd, de specificatie van terminals (overslaggebieden) met de ontwikkeling van grens(cid:220) overschrijdende, vrij toegankelijke spoorwegcorri(cid:220) dors voor het vrachtvervoer dient te worden geco‰r(cid:220) dineerd; (8)(cid:217)Overwegende dat tijdens de Europese Raad in Du(cid:220) blin op 13 en 14 december 1996 is overeengekomen dat project nr. 8 op de lijst van de Europese Raad van Essen de multimodale verbinding tussen Portu(cid:220) gal/Spanje en overig Europa dient te worden; (9)(cid:217)Overwegende dat Beschikking nr. 1692/96/EG bij(cid:220) gevolg dient te worden gewijzigd, HEBBEN DE VOLGENDE BESCHIKKING VASTGESTELD: Artikel 1 Beschikking nr. 1692/96/EG wordt als volgt gewijzigd: (˛)(cid:217)PB L 228 van 9. 9. 1996, blz. 1. (ˇ)(cid:217)COM(97) 242 def. 18. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 120/15 1. (cid:218)(cid:217)In artikel 10, lid 4, wordt het volgende streepje toe(cid:220) gevoegd: ,,-(cid:217)draagt bij tot de verdere ontwikkeling van nieuwe spoorwegdiensten, met name op basis van ,,trans(cid:220) europese zijnde grensoverschrijdende vrij toegankelijke spoorweg(cid:220) corridors voor het vrachtvervoer’’ goederen(cid:220)snelspoortrajecten’’ 2. (cid:218)(cid:217)Artikel 11 wordt als volgt gewijzigd: a)(cid:217)Lid 3 komt te luiden: ,,3. (cid:218)(cid:217)De binnenhavens maken deel uit van het net, met name als verbindingspunten tussen de in het on(cid:220) derhavige artikel lid 2, en in artikel 14 bedoelde wa(cid:220) terwegen en de overige takken van vervoer. ’’ b) Het volgende lid 3 bis wordt ingevoegd: ,,3(cid:216)bis(cid:218)(cid:217)De in het net opgenomen binnenhavens: a)(cid:217)staan open voor alle commerciæel verkeer, b) zijn gelegen aan het waterwegennet zoals aange(cid:220) geven op de schematische kaart van het waterwe(cid:220) gennet in bijlage I, afdeling 4, c) zijn verbonden met andere transeuropese vervoers(cid:220) routes zoals aangegeven in bijlage I, d) zijn uitgerust met overslaginstallaties voor inter(cid:220) modaal vervoer. ’’ 3. (cid:218)(cid:217)Artikel 12 komt als volgt te luiden: ,,Artikel 12 1. (cid:218)(cid:217)Zeehavens in het transeuropees vervoersnet omvat(cid:220) ten zeehavens die openstaan voor alle commercieel ver(cid:220) keer en die op de schematische kaarten in bijlage I, afde(cid:220) ling 5, zijn gespecificeerd. Zij maken de ontwikkeling van het zeevervoer mogelijk, bieden scheepvaartverbin(cid:220) dingen met eilanden en vormen de verbindingspunten tussen zeevervoer en andere takken van vervoer. Zij ver(cid:220) schaffen de vervoerders uitrusting en diensten. De infra(cid:220) structuur ervan biedt een gamma van diensten voor het vervoer van reizigers en goederen, waaronder veerdien(cid:220) sten, scheepvaartdiensten over korte en lange afstand met inbegrip van kustvaart, binnen de Gemeenschap en tussen deze en derde landen. 2. (cid:218)(cid:217)De in het opgenomen zeehavens voldoen aan de volgende criteria: a)(cid:217)een jaarlijks verkeersvolume van ten minste 1 miljoen ton vracht of b) een jaarlijks verkeersvolume van ten minste 200(cid:216)000 internationale passagiers (reizen tussen havens in twee verschillende landen). Voor de eilanden in de Egeısche en in de Ionische zee wordt voor het minimaal vereiste volume van het passagierverkeer ook het binnenlands verkeer meere(cid:220) gekend, mits de afstand tussen de havens groter dan 5(cid:216)km is, of c) verschaffing van aansluitingen tussen verbindingen over land van het transeuropese net, zodat de territo(cid:220) riale continuıteit van de Gemeenschap wordt gewaar(cid:220) borgd. 3. (cid:218)(cid:217)Naast de in artikel 7 vermelde criteria voldoen zee(cid:220) havenprojecten en met zeehavens samenhangende pro(cid:220) jecten van gemeenschappelijk belang tevens aan de crite(cid:220) ria en specificaties in bijlage II. ’’ 4. (cid:218)(cid:217)Artikel 14 wordt als volgt gewijzigd: a)(cid:217)lid 1, tweede streepje, komt te luiden: ,,-(cid:217)terminals die installaties bieden voor de intermo(cid:220) dale overslag van spoorwegen naar binnenwate(cid:220) ren en naar wegen en die in de schematische kaarten in bijlage I worden gespecificeerd,’’ b) De volgende leden 2 en 3 worden toegevoegd: ,,2. (cid:217)De in het net opgenomen terminals: -(cid:217)staan open voor alle commercieel verkeer; -(cid:217)zijn gelegen aan of verbonden met een van de spoorwegcorridors zoals aangegeven op sche(cid:220) matische kaart 7. 1 in bijlage I; terminals in grotere conurbaties worden in ~~n overslagge(cid:220) bied gegroepeerd; -(cid:217)zijn uitgerust met overslaginstallaties voor in(cid:220) termodaal vervoer. 3. Naast de in artikel 7 vermelde criteria voldoen projecten van gemeenschappelijk belang die met het net voor gecombineerd vervoer verband hou(cid:220) den, tevens aan de criteria en specificaties in bij(cid:220) lage II. ’’ 5. (cid:218)(cid:217)Artikel 19 komt te luiden: ,,Artikel 19 Bijzondere projecten Bijlage III bevat een indicatieve opsomming van de in de bijlagen I en II en in de andere bepalingen van deze be(cid:220) schikking gespecificeerde projecten waaraan de Europese Raad in zijn te Essen en te Dublin gehouden bijeenkom(cid:220) sten bijzonder belang heeft toegekend. ’’ 6. (cid:218)(cid:217)Bijlagen I, II en III worden gewijzigd overeenkom(cid:220) stig de bijlage bij de onderhavige beschikking. Artikel 2 Deze beschikking treedt in werking op de derde dag vol(cid:220) gende op die van haar bekendmaking in het Publicatie(cid:220) blad van de Europese Gemeenschappen. Artikel 3 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. C 120/16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 18. 4. 98 BIJLAGE 1. (cid:217)Bijlage I wordt als volgt gewijzigd: a)(cid:217)In de inhoudsopgave wordt de tekst voor afdeling 5 vervangen door de volgende tekst: ,,5. 0. (cid:218)Europa 5. 1. Oostzee 5. 2. Noordzee 5. 3. Atlantische Oceaan 5. 4. Middellandse Zee - westelijk deel 5. 5. Middellandse Zee - oostelijk deel’’ b) In de inhoudsopgave wordt de tekst voor afdeling 7 vervangen door de volgende tekst: ,,Spoorwegcorridors en terminals 7. 1. 0. (cid:218)Europa 7. 1. 1. (cid:218)Belgiæ/Duitsland/Frankrijk/Luxemburg/Nederland/Oostenrijk 7. 1. 2. (cid:218)Spanje/Portugal/Ierland/Verenigd Koninkrijk 7. 1. 3. (cid:218)Denemarken/Finland/Zweden 7. 1. 4. (cid:218)Griekenland/Italiæ 7. 2. Binnenwateren en binnenhavens. ’’ c) De schematische kaarten 5. 0 tot en met 5. 5 worden ingevoegd en de schematische kaarten 7. 1(cid:220)A (gecombineerd vervoer: spoorwegcorridoren), 7. 1(cid:220)B (grote schaal) en 7. 2 (gecombineerd vervoer: waterwegen) worden vervangen door de schematische kaarten 7. 1. 0 tot en met 7. 1. 4. (gecombineerd vervoer: corridors en terminals/overslaggebieden) en 7. 2 (binnenwateren en binnenhavens). De sche(cid:220) matische kaarten zijn opgenomen in het aanhangsel. 2. (cid:217)Bijlage II wordt als volgt gewijzigd: a)(cid:217)In afdeling 3 wordt het volgende derde streepje toegevoegd: ,,-(cid:217)de ontwikkeling van nieuwe spoorwegdiensten, met name op basis van transeuropese goederen(cid:220) snelspoortrajecten. ’’ b) In afdeling 4 wordt de tekst onder het hoofdje ,,Binnenhavens’’ vervangen door de volgende tekst: ,,Naast de projecten met betrekking tot de in bijlage I vermelde verbindingen en binnenhavens wor(cid:220) den projecten van gemeenschappelijk belang geacht elk infrastructuurproject te omvatten dat in een of meer van de volgende categorieæn valt: 1. (cid:217)toegang tot de haven vanuit de binnenwateren; 2. (cid:217)haveninfrastructuur binnen het havengebied; 3. (cid:217)andere vervoersinfrastructuur binnen het havengebied; 4. (cid:217)andere vervoersinfrastructuur die de haven met andere elementen van het transeuropees vervoers(cid:220) net verbindt. ’’ c) Afdeling 5 wordt als volgt gewijzigd: i) Punt 1 wordt verminderd tot punt 2 en de tekst ervan wordt vervangen door de volgende tekst: ,,2. (cid:217)Categoriæn van havenprojecten en daarmee samenhangende projecten van gemeenschappelijk belang: Infrastructuurprojecten voor of samenhangend met havens dienen binnen een of meer van de volgende categorieæn te vallen: A. (cid:217)toegang tot de haven vanuit zee of vanuit binnenwateren, met inbegrip van investeringen voor ijsbreekwerkzaamheden in de winter; B. infrastructuur binnen het havengebied; C. infrastructuur voor vervoer in het binnenland waarmee de haven met andere elementen van het transeuropees vervoersnet wordt verbonden. ’’ 18. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 120/17 ii) Punt 2 wordt vernummerd tot punt 1 en het hoofdje komt te luiden: ,,1. (cid:217)Doelstellingen van havenprojecten en daarmee samenhangende projecten van gemeenschap(cid:220) pelijk belang’’ iii) Punt 3 komt te luiden: ,,3. (cid:217)Soorten havenprojecten en met havens verband houdende projecten van gemeenschappelijk belang. Bijzondere aandacht wordt aan met name de volgende soorten projecten geschonken: -(cid:217)de ontwikkeling van de korte vaart en de zee(cid:220)/riviervaart met inbegrip van de nodige infra(cid:220) structuur; -(cid:217)de modernisering van de haveninfrastructuur, met name in havens op eilanden en in perifere regio’s; -(cid:217)het creæren of verbeteren van de toegang tot het achterland, met name door verbindingen per spoor en over de binnenwateren; -(cid:217)de ontwikkeling en installatie van beheers(cid:220) en informatiesystemen zoals EDI (,,electronic data interchange’’(cid:220)elektronische gegevensuitwisseling). ’’ iv)(cid:217)Het volgende punt 4 wordt toegevoegd: ,,4. (cid:217)Specifieke voorwaarden Investeringen in de infrastructruur binnen het havengebied (met uitzondering van EDI (elektroni(cid:220) sche gegevensuitwisseling)) komen niet voor financiæle steun van de Gemeenschap op het gebied van transeuropese netwerken in aanmerking, behalve wanneer het gaat om projecten van ge(cid:220) meenschappelijk belang voor het gecombineerd vervoer in havengebieden, zoals vermeld in bij(cid:220) lage II, afdeling 7. In in aanmerking komende regio’s kunnen investeringen in de infrastructuur door het Cohesiefonds en de Structuurfondsen worden gefinancierd. De projecten moeten bijdragen tot: -(cid:217)integratie van het verkeer in een transeuropees vervoersnet of een multimodale vervoersketen; dan wel -(cid:217)betere benutting van milieuvriendelijke takken van vervoer. ’’ d) In afdeling 7 komt het derde streepje te luiden: ,,-(cid:217)de inrichting van havengebieden waardoor de overslag tussen het vervoer over zee en het ver(cid:220) voer per spoor en over de binnenwateren bij gecombineerd vervoer kan worden ontwikkeld of verbeterd;’’ 3. (cid:217)Bijlage III wordt als volgt gewijzigd: a)(cid:217)De titel komt te luiden: ,,Lijst van de veertien projecten die door de Europese Raad in zijn te Essen en te Dublin gehouden bijeenkomsten aangenomen’’. b) Punt. 8 (,,Autoweg Lissabon(cid:220)Valladolid’’) komt te luiden: ,,Multimodale verbinding tussen Portugal/Spanje en overig Europa’’


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 2456/97 af 10. december 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 2257/92 om gennemførelsesbestemmelser for den særlige ordning for forsyning af Madeira med visse vegetabilske olier

eurovoc_concepts:
CCT duties
Madeira
supply
supply balance sheet
suspension of customs duties
vegetable oil

formats: html pdfa1b print


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Comunicação da Comissão "O impacto da introdução do euro sobre os mercados de capitais"»

eurovoc_concepts:
capital market
euro
financial market
monetary cooperation
monetary policy

text: 9. 3. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 73/141 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Comunicaça˜o da Comissa˜o “O impacto da introduça˜o do euro sobre os mercados de capitais”» (98/C 73/32) Em 4 de Julho de 1997, a Comissa˜o decidiu, nos termos do artigo 1984 do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a comunicaça˜o supramencionada. A Secça˜o de Assuntos Econo´ micos, Financeiros e Moneta´rios, incumbida de preparar os correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 5 de Dezembro de 1997, sendo relator R. Pelletier. Na 3501 reunia˜o plena´ria, de 10 e 11 de Dezembro de 1997 (sessa˜o de 10 de Dezembro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou por 106 votos a favor, 4 contra e 10 abstenço˜es, o parecer que se segue. A comunicaça˜o submetida a consulta resulta dos traba- lhos de um grupo de peritos presidido por A. Giovannini e apresenta recomendaço˜es técnicas sobre a conversa˜o das obrigaço˜es, das acço˜ es e dos produtos derivados em euros e sobre as convenço˜es do mercado que seria deseja´vel adoptar no quadro da introduça˜o do novo mercado de activos em euros. 1. Observaço˜es na generalidade 1. 1. Deve sublinhar-se a importância das convenço˜es do mercado nestas matérias, ou seja, da auto-regulaça˜o dos profissionais. Foi por essa raza˜o que a Comissa˜o decidiu prudentemente recorrer ao parecer de peritos. A iniciativa da Comissa˜o corresponde à preten- 1. 1. 1. sa˜o expressa pelos mercados de disporem de recomen- daço˜es e na˜o de um regulamento. Os peritos dos Estados-Membros elaboraram um conjunto de recomen- daço˜es técnicas que sintetiza os pareceres dos operadores sobre o grau de harmonizaça˜o necessa´ria ao funciona- mento de um mercado de tı´tulos em euros ta˜o lı´quido e transparente quanto possı´vel. A abordagem é pragma´tica e progressiva e tem 1. 2. em conta as diversas pra´ticas, convenço˜es e normas nacionais que regulam ainda os mercados domésticos das quais algumas subsistira˜o para além de 4 de Janeiro de 1999. 1. 2. 1. A este propo´sito devemos felicitar a Comissa˜o por ter efectuado um grande nu´mero de consultas às organizaço˜es profissionais representativas dos operado- res do mercado. As consultas a que o Comité Econo´ mico e Social 1. 3. procedeu confirmaram, na maioria dos casos, o ponto de vista adoptado pela Comissa˜o, o que prova que os intervenientes nos mercados têm uma visa˜o internacional e comum do funcionamento dos mercados: de obri- gaço˜ es, de taxas, de acço˜ es, de produtos derivados, etc. 1. 4. Face à multiplicidade de questo˜es técnicas abor- dadas pela comunicaça˜o da Comissa˜o e tendo o cuidado de na˜o alongar demasiado o parecer, o Comité Econo´ - mico e Social optou por apenas tratar as questo˜es às quais podia trazer «valor acrescentado». O facto de um problema na˜o ser referido significa que o Comité Econo´ mico e Social aprova as soluço˜es adoptadas pela Comissa˜o. 1. 5. A comunicaça˜o da Comissa˜o explica com clareza os processos muito complexos ligados à introduça˜o do euro nos mercados de capitais. O Comité Econo´ mico e Social felicita a Comissa˜o por ter recolocado este problema da Unia˜o Moneta´ria no processo global, com a sua recente comunicaça˜o (1) sobre os aspectos pra´ticos da introduça˜o do euro. Este u´ltimo documento completa muito bem o 1. 6. documento objecto do presente parecer, abordando diversos problemas jurı´dicos associados ao euro e referentes à fiscalidade, à contabilidade, etc. 2. Observaço˜es na especialidade 2. 1. O mercado obrigacionista 2. 1. 1. Em Dezembro de 1995, o Conselho Europeu de Madrid decidiu que, a partir do inı´cio da terceira fase da Unia˜o Econo´mica e Moneta´ria, todas as novas emisso˜es de tı´tulos da dı´vida pu´blica negocia´vel seriam expressas em euros, condiça˜o necessa´ria para a passagem dos mercados financeiros para o euro em 4 de Janeiro de 1999. Esta decisa˜o na˜o era suficiente. Os principais paı´ses anunciaram depois uma significativa conversa˜o dos tı´tulos da dı´vida em circulaça˜o em euros a partir desta data criando assim uma massa crı´tica capaz de assegurar a liquidez dos mercados e uma curva de referência das taxas em euros. Até agora, a França e a Bélgica confirmaram a conversa˜o da sua dı´vida pu´blica, a Alemanha, por seu lado, adoptou em 24 de Setembro de 1997, em conselho de ministros, um projecto de lei que permite converter em euros 730 mil milho˜es de marcos alema˜es. Os mercados de reportes e de produtos derivados podera˜o assim negociar nas melhores con- diço˜es tomando como subjacentes uma base importante de tı´tulos emitidos em euros. (1) COM(97) 491, de 1. 10. 1997. Ver também o parecer do Comité sobre esta comunicaça˜o. C 73/142 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 9. 3. 98 Em certos paı´ses, contudo, determinadas emis- 2. 1. 2. so˜es do Estado distribuı´das ao grande pu´blico continua- ra˜o na moeda nacional. Os tı´tulos sera˜o enta˜o cotados em mu´ ltiplos de um euro (100, 1 000,. ) e negociados com base num montante em capital mu´ltiplo de um euro. A liquidez, a transparência e a efica´cia do 2. 1. 3. mercado de tı´tulos do Estado sera´ assim, na maior parte dos paı´ses, reforçada pela cotaça˜o e liquidaça˜o dos tı´tulos de crédito negocia´veis e das obrigaço˜ es em euros. É certo que esta conversa˜o da dı´vida pu´blica negocia´vel arrastara´ a das dı´vidas privadas de grandes montantes. Pelo contra´rio, as emisso˜es pouco lı´quidas e de pequenos montantes continuara˜o a ser expressas na moeda nacio- nal até à data do respectivo vencimento. OS PRINCIPAIS MÉTODOS DE CONVERSA˜ O 2. 1. 4. O facto de o euro na˜o vir a corresponder a um valor inteiro vai colocar às empresas, às pessoas singulares e aos mercados considera´veis problemas de adaptaça˜o: é difı´cil de conceber, por exemplo, que os valores mobilia´rios se traduzam num nu´mero com dois algarismos a seguir à vı´rgula. Este valor na˜o facilita às pessoas singulares as negociaço˜es no mercado. Nesta perspectiva, muitos paı´ses devera˜o, depois da conversa˜o ao «cent», arredondar posteriormente mediante vendas no mercado os montantes em lotes mı´nimos inteiros de 1 euro, de 10 euros ou de 100 euros. 2. 1. 5. Neste espı´rito, o Comité Econo´ mico e Social considera que a dı´vida negocia´vel pode ser convertida quer pelo método de arredondamento para o «cent» mais pro´ximo, quer segundo o método de renominalizaça˜o. Ambos os métodos têm as suas vantagens. Contudo, deveriam ser adoptadas disposiço˜es 2. 1. 5. 1. nacionais para evitar penalizar, a nı´vel fiscal, os detento- res de tı´tulos. 2. 1. 6. M é t o d o d o c a p i t a l d e c i m a l i z a d o Uma obrigaça˜o de 2 000 unidades moneta´rias nacionais poderia ser convertida, tomando como exemplo a França, numa obrigaça˜o com o valor de 312,60 euros, ou seja, 2 000/6,39795 (factor de conversa˜o com 5 alga- rismos a seguir à vı´rgula) e arredondado ao «cent». Uma das consequências desta operaça˜o é a de que o montante da dı´vida em circulaça˜o na˜o sera´ um nu´mero inteiro de euros. 2. 1. 7. M é t o d o d a c o n v e r s a˜ o e m u m e u r o c o m e n t r e g a d e u m a i m p o r t â n c i a Tomando também um exemplo francês, uma obrigaça˜o com o valor de 2 000 unidades moneta´rias nacionais é convertida em 312 obrigaço˜es com o valor nominal de 1 euro, ou seja, 2 000/6,39795 (factor de conversa˜o com 5 algarismos apo´ s a vı´rgula) com entrega em numera´rio de 60 «cents» de euro. A consequência desta operaça˜o é a de que o montante da dı´vida em circulaça˜o sera´ um nu´mero inteiro o que reforçara´ a liquidez e facilitara´ a compreensa˜o da conversa˜o pelo pu´blico. Seja qual for o método adoptado, a conversa˜o 2. 1. 8. implica uma regra de arredondamento. O efeito deste arredondamento devera´ ser considerado em quatro nı´veis: — as carteiras individuais; — as carteiras a nı´vel dos estabelecimentos financeiros; — os deposita´rios; — o volume global de tı´tulos emitidos. 2. 1. 9. O método privilegiado pelo relato´ rio é o método ascendente da base para o topo («bottom-up»). Uma das vantagens deste método é, com efeito, a de na˜o haver alteraça˜o do valor da emissa˜o e o risco de desvio decorrente do arredondamento ser reduzido pois que se efectua a nı´vel dos activos do cliente (a conversa˜o faz-se a partir de cada activo individual). Contrariamente ao que a Comunicaça˜o deixa entender, o método de arredondamento para um euro inferior com um paga- mento compensato´rio em numera´rio é um método da base para o topo. Convira´ que esta ana´lise seja corrigida na Comunicaça˜o da Comissa˜o. 2. 1. 10. Os três outros métodos descritos no relato´ rio sera˜o, segundo sabemos, os menos utilizados. 2. 1. 11. Os Estados-Membros esta˜o em vias de adop- tar as diversas formas de conversa˜o da dı´vida do Estado como o confirmam os questiona´rios realizados pela Federaça˜o Banca´ria Europeia. É essencial que a Comis- sa˜o recolha informaça˜o técnica va´lida para todos os Estados-Membros nesta matéria e a divulgue ampla- mente. 2. 2. As convenço˜es do mercado 2. 2. 1. mercado para aumentar a efica´cia e a transparência. É necessa´rio harmonizar as convenço˜es do 2. 2. 2. As principais convenço˜es de ca´lculo respeitam: — ao ca´lculo de juros; — à frequência dos cupo˜es; — aos dias u´teis; — às bases de liquidaça˜o em euros. As associaço˜es profissionais representativas destes mer- cados concluı´ram convenço˜es que têm grande consenso e se tornara˜o rapidamente as referências do mercado u´nico. Sa˜o deseja´veis recomendaço˜es do relato´rio 2. 2. 3. sobre estes diversos pontos mas necessitam, nomeada- mente no que se refere aos dias u´teis, de disposiço˜es 9. 3. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 73/143 nacionais. Por outro lado, o relato´ rio tem raza˜o quando sublinha que esta harmonizaça˜o gera custos e precisa de tempo. 2. 3. Os mercados de acço˜ es Estes mercados possuem particularidades 2. 3. 1. domésticas mais sensı´veis do que o mercado dos instru- mentos de taxas. Eles dizem respeito a uma grande quantidade de pequenos aforradores que investiram quer directamente, quer em organismos de investimento colectivo em valores mobilia´rios. Contudo, a questa˜o fundamental é a de que 2. 3. 2. apenas uma moeda sera´ utilizada na cotaça˜o, por razo˜es jurı´dicas, de simplicidade das negociaço˜es e de compreensa˜o pela populaça˜o. 2. 3. 3. Convém facilitar a conversa˜o do capital social das empresas em euros. Esta acça˜o dependera´ sem du´vida mais da instituiça˜o de uma contabilidade em euros do que da cotaça˜o das acço˜es em euros. Sera´ deseja´vel, contudo, que a conversa˜o do capital social em euros se possa fazer do modo mais flexı´vel. Podera˜o ser adoptadas, para este efeito, medidas legislativas nacionais que possibilitem aos o´rga˜o dirigentes decidir, se o pretenderem, a conversa˜o do capital social das suas empresas em euros sem recorrer a uma assembleia geral. 2. 3. 4. acço˜es em euros dispo˜e de quatro possibilidades: Uma sociedade que pretenda converter as suas — deixar indefinidamente as suas acço˜ es com um valor nominal expresso em euros, mas na˜o arredondado; — converter o valor nominal das acço˜es por arredonda- mento para o «cent» mais pro´ximo; — alterar o valor nominal para um valor inteiro, para obter um valor nominal comum; — passar para acço˜es sem valor nominal. 2. 3. 4. 1. Dada a diversidade de legislaço˜ es referentes às alteraço˜es do capital social, seria bem vinda uma recomendaça˜o no sentido de dar poder às assembleias gerais ou aos conselhos de administraça˜o para efectua- rem essas modificaço˜es. 2. 3. 5. O Comité Econo´ mico e Social pretende que seja favorecida a emissa˜o de acço˜ es sem valor nominal. Esta˜o em vias de ser adoptadas medidas legislativas nesta matéria em todos os paı´ses, o que convém encorajar. A Comissa˜o, nas suas consideraço˜es gerais 2. 3. 6. sobre os mercados de acço˜ es, refere a justo tı´tulo, que «Os emitentes tendem a centrar as suas atenço˜ es sobretudo no seu mercado nacional de acço˜es». 2. 3. 7. Pelo contra´rio, o juı´zo segundo o qual «A introduça˜o da moeda u´nica e a eliminaça˜o do risco da taxa de câmbio na zona do euro na˜o afectara´, pelo menos a curto prazo, a actual relaça˜o entre os emitentes e os seus mercados nacionais» devera´ ser matizado. 2. 3. 8. Para além do esforço de aumento da concorrên- cia empreendido pela directiva serviços de investimentos, convém na˜o subestimar as consequências da abertura de um vasto mercado do euro, que responde às normas internacionais de emissa˜o, com mais dificuldades para os emitentes quanto à notaça˜o de risco, à apresentaça˜o das contas, aos ra´cios de rentabilidade, à publicidade das emisso˜ es, etc. , dificuldades que tera˜o o efeito de evicça˜o do mercado das médias empresas incapazes de enfrentar a concorrência das grandes empresas no mercado do euro e que perdem o seu tradicional acesso ao mercado nacional. 2. 3. 9. As consequências da mundializaça˜o do mer- cado do euro nas condiço˜ es de financiamento das pequenas e médias empresas europeias merecera˜o um exame mais aprofundado da parte das entidades compe- tentes. 2. 4. Os mercados de produtos derivados 2. 4. 1. O problema essencial diz respeito à continui- dade dos contratos. A adopça˜o de dois regulamentos do Conselho sobre a introduça˜o do euro (1) contribuira´ para estabelecer uma base jurı´dica so´lida para o arranque da terceira fase. Certos paı´ses adoptaram disposiço˜es legislativas nacionais na matéria, nomeadamente os Estados Unidos. 2. 4. 2. O Comité congratula-se com as ana´lises jurı´di- cas efectuadas pela Comissa˜o que confirmam que, graças à aplicaça˜o da «lex monetae», princı´pio jurı´dico universalmente aceite nos grandes mercados financeiros, a subsistência dos contratos celebrados em moedas substituı´das pelo euro devera´ estar também assegurada nos paı´ses terceiros. Esta ana´lise deve contudo ser ainda confirmada em relaça˜o a certos paı´ses de menor importância. 2. 4. 3. Seria deseja´vel que fosse desenvolvida uma larga acça˜o de comunicaça˜o em relaça˜o aos paı´ses terceiros para prestar esclarecimentos sobre a verdadeira natureza destes problemas a fim de evitar incompreen- so˜es comerciais. 2. 5. O preço de referência Actualmente sa˜o utilizados diversos painéis 2. 5. 1. nacionais para construir indicadores de preços de mer- cado. A prazo, com o euro, assistir-se-a´ à desapariça˜o dos preços de referência em moedas nacionais. 2. 5. 2. As associaço˜es representativas dos estabeleci- mentos de crédito e dos operadores dos mercados tomaram a iniciativa de criar um Euribor. O Instituto (1) Regulamento (CE) n4 1103/97 do Conselho de 17 de Junho de 1997 relativo a certas disposiço˜es respeitantes à intro- duça˜o do euro (base jurı´dica artigo 2354 do Tratado) — JO L 162 de 19. 6. 1997. Projecto de Regulamento do Conselho relativo à introduça˜o do euro (aprovado pelo Conselho em 7 de Julho de 1997, este regulamento sera´ adoptado com base no n4 2 do artigo 1094-L do Tratado, apo´s a decisa˜o relativa aos Estados-Membros participantes do euro) — JO C 236 de 2. 8. 1997. C 73/144 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 9. 3. 98 Moneta´rio Europeu, pelo seu lado, aceitou um Euro- mean que sera´ difundido pela Federaça˜o Banca´ria Europeia. O conjunto das organizaço˜ es profissionais representativas dos estabelecimentos de crédito esta˜o associadas à constituiça˜o de painéis representativos de preços de referência. 2. 5. 3. O princı´pio de fixar taxas de referência para a zona do euro com base num grupo de bancos representativos da zona vai permitir dispor de referências europeias a partir de 1999 para os novos contratos. É deseja´vel que desapareçam as referências domésticas nos paı´ses em que o direito nacional o permita ou que, se se mantiverem, na˜o sejam objecto de grande publicidade. Esta é uma condiça˜o essencial para a criaça˜o de um mercado financeiro u´nico. 2. 5. 4. O princı´pio de continuidade dos contratos na˜o implica que os preços de referência existentes sejam mantidos apo´s 4 de Janeiro de 1999 desde que haja um ı´ndice pro´ximo da referência anterior e que possa substituir o precedente. 2. 6. As reservas obrigato´ rias (1) Foram feitos esforços considera´veis para que o 2. 6. 1. mercado financeiro seja eficaz. A imposiça˜o de reservas obrigato´ rias comprometeria totalmente a instituiça˜o de um mercado financeiro unificado em euros. 2. 6. 2. O Comité Econo´ mico e Social deve sublinhar os riscos de deslocaça˜o e de deslocalizaça˜o destas actividades em proveito de mercados em euros na˜o sujeitos a reservas obrigato´ rias. Parece particularmente preocupante que a instituiça˜o de um mercado financeiro u´nico em euro seja penalizado e que assim, por razo˜es regulamentares, o mercado euro seja levado a desenvol- ver-se fora dos paı´ses que integram a Unia˜o Econo´ mica e Moneta´ria. (1) Ver também o parecer do Comité Econo´mico e Social de 24. 3. 1993 sobre «As reservas obrigato´rias no contexto do mercado interno» (relator Meyer-Horn) — JO C 129 de 10. 5. 1993, p. 10. Bruxelas, 10 de Dezembro de 1997. 2. 7. A fiscalidade 2. 7. 1. O Comité Econo´ mico e Social compartilha o parecer da Comissa˜o de que «independentemente do nı´vel de harmonizaça˜o que se consiga em termos das convenço˜es e pra´ticas de mercado, subsistira˜o distorço˜es em resultado das diferenças existentes a nı´vel dos regimes fiscais. nacionais. ». Pelo contra´rio, o Comité Econo´ mico e Social 2. 7. 2. entende que na˜o se pode aguardar que a introduça˜o do euro conduza a uma tomada de consciência das distorço˜es, para se procurar uma soluça˜o para uma situaça˜o que se tornou inaceita´vel em termos de con- corrência. Assim, o Comité Econo´ mico e Social entende 2. 7. 2. 1. por bem sublinhar a importância das medidas recente- mente propostas pela Comissa˜o, que dara˜o origem, nomeadamente, a um co´digo de conduta destinado a evitar uma concorrência fiscal lesiva. 3. Conclusa˜o 3. 1. O Comité Econo´ mico e Social sublinha a quali- dade da comunicaça˜o que lhe foi apresentada. O CES faz votos de que a Comissa˜o continue a ter o cuidado de se associar às preocupaço˜es dos actores no mercado, sem intervença˜o de regulamentaço˜es que muito prova- velmente estariam desfasadas em relaça˜o às pra´ticas dos profissionais. As iniciativas tomadas pelas associaço˜es profis- 3. 1. 1. sionais representativas demonstram a sua capacidade de harmonizar as regras profissionais necessa´rias ao desenvolvimento de um mercado financeiro transparente e lı´quido do euro. 3. 2. O Comité Econo´ mico e Social sublinha a necessi- dade de seguir, quase dia a dia, a evoluça˜o das pra´ticas do mercado, em contı´nua evoluça˜o. 3. 3. Dada a competência dos seus membros, o Comité Econo´ mico e Social podera´ dar à Comissa˜o ajuda técnica aprofundada sobre os problemas da introduça˜o do euro nos mercados que esta˜o ainda por resolver. O CES pretende ser associado a todo o processo de introduça˜o do euro. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS


eurovoc_concepts:
Germany
Spain
aid per hectare
grubbing premium
viticulture

text: C 73/48 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 9. 3. 98 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di regolamento (CE) del Consiglio recante modifica del Regolamento (CEE) n. 1442/88 relativo alla concessione, per le campagne viticole 1988/1989-1997/1998, di premi di abbandono definitivo di superfici viticole» (98/C 73/13) Il Consiglio, in data 30 settembre 1997, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 43 e 198 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Agricoltura e pesca», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Kienle, in data 7 novembre 1997. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 10 dicembre 1997, nel corso della 350a sessione plenaria, con 114 voti favorevoli, 1 voto contrario e 3 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 2. Osservazioni 1. 1. Nel quadro della campagna sui prezzi agricoli 1996/1997 il Regolamento (CEE) n. 1442/88 relativo alla concessione di premi di abbandono definitivo di superfici viticole è stato modificato, sı` da introdurre, per due anni, un contingente massimo comunitario di 25 000 ha/annui per l’estirpazione sovvenzionata di superfici viticole. Alla Germania sono stati attribuiti 50 ha annui del totale suddetto. Poiché tale superficie si è dimostrata troppo ridotta per effettuare una distribuzione nelle diverse regioni viticole, il provvedimento in oggetto non è stato applicato in Germania. La proposta di modifica del Regolamento (CEE) 1. 2. n. 1442/88 prevede quindi di aumentare di 950 ha il contingente attribuito alla Germania e parallelamente sarà ridotto di 950 ha il contingente di 13 000 ettari attribuito alla Spagna. Bruxelles, 10 dicembre 1997. Il Comitato valuta positivamente la modifica del 2. 1. Regolamento (CEE) n. 1442/88 che comporta l’aumento di 950 ha della quota di terreni viticoli da abbandonare attribuita alla Germania, creando cosı` la possibilità di un’efficace attuazione del relativo programma anche in detto Stato membro. 2. 2. Il Comitato fa rilevare che la contemporanea riduzione del contingente spagnolo di esattamente 950 ha non avrà alcuna conseguenza in Spagna, perché in tale Stato ci si è finora avvalsi della suddetta possibilità solo in misura limitata. Si deve presumere che una superficie di 12 050 ha sia sufficiente in Spagna per evadere tutte le richieste di estirpazione. 2. 3. Il Comitato esprime il proprio compiacimento per il fatto che la modifica in parola non richiede lo stanziamento di fondi supplementari del bilancio dell’UE. Il Presidente del Comitato economico e sociale Tom JENKINS