title: Förslag till rådets rättsakt om upprättande av en konvention om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område i Europeiska unionens medlemsstater

eurovoc_concepts:
European convention
civil law
enforcement of ruling
judicial proceedings
jurisdiction

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION ftwft ft ft ft ft ft ft ft^ft Bryssel den 26. 11. 1997 KOM(97) 609 slutlig 97/0339 (CNS) KOMMISSIONENS MEDDELANDE TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET eflfektivisering av hur domar meddelas och verkställs inom Europeiska unionen Förslag till RÅDETS RÄTTSAKT om upprättande av en konvention om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område i Europeiska unionens medlemsstater (framlagda av kommissionen) SAMMANFATTNING Detta meddelande har två syften. 1. Det främsta syftet är att underlätta erkännande och verkställighet av domar inom Europeiska unionen, något som för närvarande regleras privaträttsligt och handelsrättsligt dels genom Brysselkonventionen från år 1968, dels genom Luganokonventionen som avser Efta-länderna. Brysselkonventionen har inneburit stora framsteg vad gäller verkställighet av domar som meddelats i andra medlemsstater. Fler framsteg kan dock göras för att ytterligare påskynda och förenkla förfarandet, och anpassa det till medborgarnas och näringsidkamas behov i det allt snabbare handelsutbytet, särskilt på den inre marknaden. Meddelandet innehåller flera förslag i denna riktning. Dels föreslås att instanser som handlägger exekvaturförfaranden bara bör kontrollera ren formalia, bland annat med utgångspunkt i ett särskilt intyg från någon rättsinstans i ursprungsstaten om att domen är verkställbar. Dels föreslås att grunderna för att vägra erkänna domar ses över. Dessa grunder bör prövas bara om verkställigheten överklagas av svaranden, som också bör bära bevisbördan. Vidare föreslås att exekvaturdomar skall få verkställas omedelbart och att interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder skall underlättas. Slutligen omarbetas systemet för interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder för att stärka åtgärdernas europeiska dimension. Samtliga förslag finns i konventionsutkastet, som skall ersätta Brysselkonventionen. förbindelserna och EG-domstolens praxis utvecklats Konventionsutkastet innehåller även bestämmelser som tar hänsyn till hur de ekonomiska sedan Brysselkonventionen skrevs under, särskilt vad gäller behörighetsregler. Vidare finns två kompletterande förslag till nya protokoll som skall ersätta de som bilades Brysselkonventionen (bilaga 1 och 2) samt förslag till en samtidig översyn av Luganokonventionen (bilaga 3). När Amsterdamfördraget träder i kraft kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att anpassa arbetet till den nya rättsliga ramen för civilrättsligt samarbete. 2. Det andra syftet med meddelandet är att få in rättstillämpares och berörda parters synpunkter i en rad frågor som inte direkt berörs i lagförslaget. Målet är att starta en debatt om en gemensam hållning inom unionen i vissa frågor som rör nationell processrätt. Att underlätta domars rörlighet och verkställande mellan medlemsstaterna är absolut nödvändigt, men inte nog för att medborgare och näringsidkare skall kunna utnyttja alla sina rättigheter inom Europeiska unionen. Syftet bör vara att göra tillgången till rättsväsendet så allmän, snabb, effektiv och billig som möjligt. Det har redan diskuterats att de skilda rättssystemen kan försvåra tillgången till rättsväsendet på den inre marknaden, särskilt vid konsumenttvister1. Eftersom det ofta är frågan om små belopp blir svårigheterna att få tillgång till rättsväsendet desto kännbarare just på detta område2. Näringsidkare och särskilt de små och medelstora företagen upplever också att dessa svårigheter bromsar handeln3. Därför bör den processrättsliga ramen för unionens konsumenter, näringsidkare och medborgare förbättras. Behandlingen bör ske med försiktighet, i lagom takt och i ett första steg inriktas på några viktiga frågor. Några frågor som kan diskuteras i sammanhanget är till exempel om snabbförfaranden för indrivning av fordringar bör inrättas i alla medlemsstater och hur man skall få effektiva instrument för domars verkställighet (i ett första steg främst för utmätning av banktillgodohavanden). Eftersom insyn i gäldenärens förmögenhetsförhållanden är avgörande för en effektiv verkställighet finns även anledning att diskutera olika sätt att få sådan insyn och öka samarbetet mellan exekutiva myndigheter. Dessa båda syften skall sammantaget bidra till en eflfektivisering av hur domar meddelas och verkställs inom Europeiska unionen. Med tanke på debatten uppmanas alla berörda att före den 30 april 1998 lämna synpunkter på detta meddelande till : Adrian Fortescue Arbetsgruppen för rättsliga och inrikes frågor Europeiska gemenskapernas kommission 200, rue de la Loi B-1049 BRYSSEL (BELGIEN) talerätt och reglering av konsumenttvister Grönbok om konsumenters marknaden - KOM(93) 567. Kommissionen fick in över hundra synpunkter. En Eurobarometer-undersökning från år 1991 visade att svårigheten att bilägga tvister är ett av de största hindren mot köp av konsumtionsvaror i andra medlemsstater. Kommissionens rekommendation av den 12 maj 1995 om betalningsfrister vid handelstransaktioner, EGTL 127, 10. 6. 1995 och kommissionens meddelande om denna rekommendation, EGTC 144, 10. 6. 1995. inom den inre INNEHÅLLSFÖRTECKNING INLEDNING I - GRÄNSÖVERSKRIDANDE GILTIGHET FÖR DOMAR 1. 1 Översyn av Bryssel- och Luganokonventionerna 1. 2 Enklare erkännande- och verkställighetsförfaranden 1. 3 Interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder II - VÄGAR TILL ETT MER EFFEKTIVT RÄTTSVÄSENDE INOM EUROPEISKA UNIONEN II. 1 Hur en exekutionstitel erhålls i ursprungsstaten 11. 2 Verkställighet av domar 11. 3 Insyn i förmögenhetsförhållanden 11. 4 Informationsutbyte mellan exekutiva myndigheter III - FÖRSLAG TILL RÅDETS RÄTTSAKT OCH FÖRSLAG TILL KONVENTION OM DOMSTOLS BEHÖRIGHET, ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET AV DOMAR PÅ PRIVATRÄTTENS OMRÅDE Bilagor Bilaga 1 - Förslag till protokoll 1 Bilaga 2 - Förslag till protokoll 2 om domstolens tolkning av konventionen den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område Bilaga 3 - Förslag till översyn av Luganokonventionen INLEDNING Meddelandets svfte 1. Exekutionstitlars privaträttsliga4 och handelsrättsliga giltighet inom unionens gränser regleras för närvarande i Brysselkonventionen från år 1968, som utarbetades med artikel 220. 4 i EG-fördraget som grund och därefter gradvis har utvidgats även till de nya medlemsstaterna. Denna dubbla konvention är väl genomarbetad. Dels ger den medlemsstaternas instanser internationell behörighet att med full rätt erkänna domar och inskränker kraftigt grunderna för att vägra erkännande. Dels föreskriver den ett exekvaturförfarande som är både enhetligt och åtminstone i initialskedet ensidigt förpliktande. 2. Brysselkonventionen är nära förknippad med gemenskapen och dess förfaranden och skall följa upp EG-fördragets övriga bestämmelser om fri rörlighet, för att göra även domar smidigare5. Med beaktande av enhetstanken har EG-domstolen självständigt tolkat konventionen för att med hänsyn inom Europeiska unionen lika rättigheter. Konventionen låg till grund för Luganokonventionen, en liknande konvention som undertecknades av medlemsstaterna och Efta-länderna6 den 16 september 1988. till cHskrimineringsförbudet ge alla 3. Brysselkonventionen är fortfarande det enda övergripande för medlemsstatemas civilrättsliga samarbete. Däremot berörs inte medlemsstatemas nationella processrätt. I gemenskapsrättens tradition svarar medlemsstaterna själva för hur de egna myndigheterna och domstolarna arbetar. Ännu finns inget europeiskt rättsområde, utan ländernas egna rättsnormer och system för civilrättsliga processer används sida vid sida. Det finns stora skillnader mellan dessa system som utvecklats individuellt i varje land med tiden. instrumentet Detta meddelande har två syften i sammanhanget För det första framförs en rad konkreta förslag på hur erkännande och verkställighet av domar kan bli ännu smidigare inom Europeiska unionen. Meddelandet innehåller i det sammanhanget ett förslag till konvention som även innehåller bestämmelser som syftar till att beakta hur de ekonomiska förbindelserna och EG-domstoIens praxis utvecklats på senare tid. Vidare finns två förslag till nya protokoll i bilaga till den föreslagna konventionen (bilaga 1 och 2) samt kommissionens förslag till samtidig översyn av Luganokonventionen (bilaga 3). Dessa förslag har artikel K 3. 2 c i Fördraget om Europeiska unionen som grund. När Amsterdamfördraget trätt i kraft kommer de att anpassas till den nya rättsliga ramen för det civilrättsliga samarbetet Bara vissa frågor utesluts. Se dock utkastet till konvention om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på familjerättens område (Bryssel II). EG-domstolen - Mål C-398/92, 10 februari 1994, Mund och Festner, REG 1994, s. 1-474. 5 6 EGTL 319, 25. 11. 1988. Det andra syftet med meddelandet är att skapa debatt och låta alla berörda parter lämna synpunkter och förslag på hur Europeiska unionen skulle kunna främja allas lika tillgång till ett effektivt och snabbt rättsväsende till rimlig kostnad. Inga åtgärder föreslås i frågan utan syftet är att inhämta berörda parters synpunkter på och åsikter om de frågor som bör diskuteras. Problemställnine 4. Sedan Brysselkonventionen skrevs under år 1968 har den ändrats i mycket liten utsträckning. Någon övergripande genomarbetning av konventionens bestämmelser har aldrig gjorts, utan bara sådana bearbetningar som blivit nödvändiga i och med att nya stater anslutit i Luganokonventionen glidit ifrån dem i Brysselkonventionen Med tiden har vissa bestämmelser i konventionerna också lett till praktiska tillämpningssvårigheter. I samband med anslutning har vissa bestämmelser sig. 5. Trots att Brysselkonventionen inneburit framsteg tar exekvaturförfaranden i utlandet lång tid, ibland mycket lång tid, och medför ofta mycket höga kostnader. Eftersom förfaranden i ursprungsstaten också tar tid och kostar pengar väljer många hellre att väcka talan i verkställighetsstaten när det är möjligt, för att på så sätt undvika exekvaturförfarandet. Särskilt i mål om mindre värden kan sådana hinder göra att nyttan av att inleda rättsliga förfaranden ifrågasätts, om den dom som skall verkställas avser en motpart eller egendom i utlandet. Risken finns dessutom att egendomen inte längre finns kvar om verkställigheten dröjer. Detta hindrar fortfarande domars gränsöverskridande giltighet i andra medlemsstater. 6. Utöver frågan om domars gränsöverskridande giltighet kan det också konstateras att privaträttsliga frågor om enskildas och näringsidkares förbindelser som grundas på gemenskapsrätten ändå regleras inom de olika ländernas processrättsliga system, vilket gör det svårare att få inblick i förfaranden och leder till varierande kostnader och effektivitet. För en lekman är frågorna om talerätt, fristberäkning, bevisbörda, verkan av överklagande och om exekutionstitlars exigibilitet särskilt komplicerade. Allmänheten har svårt att få inblick redan i det egna landets processrätt, och än mer komplicerat blir det vid gränsöverskridande tvistemål. På den inre marknaden bör dock envar enkelt kunna ta del av spelreglerna och, innan rättsliga förfaranden inleds, känna till sina rättigheter och skyldigheter, vilka formaliteter som skall fullgöras, olika rättshandlingars verkan, hur effektiv den eftersträvade domen är, vilka möjligheter som finns att överklaga och vilka regler som styr verkställighet av domar. Inte bara möjligheterna till inblick utan även kostnaderna varierar kraftigt7. I vissa medlemsstater är advokatkostnader och arvoden mycket höga och i förekommande fall tillkommer kostnader för exekvaturförfarandet, vilket inskränker möjligheterna till rättslig prövning och faktiskt avskräcker många från att vidta rättsliga åtgärder8. Nationella förfaranden är ofta svåra att få inblick i, olika kostsamma och dessutom är de olika effektiva. Vissa medlemsstater har inrättat särskilda snabba och billiga förfaranden som är väl lämpade för näringslivets och allmänhetens behov. I andra länder prioriteras fortfarande ett mer komplicerat rättsväsende som kan leda till att domstolarna drunknar i ärenden och att det tar längre tid innan dom meddelas. Tidsåtgången gynnar ofta gäldenärer som inte vill göra rätt för sig. Meddelandets innehåll 7. Rådet diskuterar för närvarande bättre gränsöverskridande giltighet för domar inom unionen i två parallella men skilda sammanhang - dels i samband med översynen av Bryssel- och Luganokonventionema, dels i samband med inrättandet av en europeisk exekutionstitel. 8. Det arbete med översyn av Bryssel-och Luganokonventionema som för närvarande utreds sker mot bakgrund av att Österrikes, Finlands och Sveriges önskemål om ändringar av tidsskäl inte kunde beaktas annat än rent tekniskt i samband med konventionen av den 29 november 1996 om dessa länders anslutning till Brysselkonventionen. Den ständiga kommittén för Luganokonventionen har under sin tredje och fjärde sammanträdesperiod vid flera tillfällen uttalat att bestämmelserna i de båda konventionerna borde närmas till varandra. Medlemsstaterna och kommissionen anser att en sådan tUlnärmning bör innebära att vissa bestämmelser i de båda konventionerna ses över med tanke på de allt mer komplicerade ekonomiska och mellanmänskliga förbindelserna, utvecklingen av tvistemål på området och EG-domstolens rättspraxis. Med utgångspunkt i olika skriftliga inlagor från medlemsstaterna och kommissionen har rådet och den ständiga kommittén för Luganokonventionen redan börjat diskutera vilka bestämmelser som bör ses över. 9. Redan 1995 började diskutera kommissionen om Brysselkonventionens exekvaturförfarande borde behållas även framdeles och hur en exekutionstitel skulle vara juridiskt beskaffad för att kunna galla fritt över medlemsstaternas gränser. En sådan exekutionstitel skulle kunna bli en europeisk exekutionstitel. I gällande rätt har domar inte fullständigt fri gränsöverskridande giltighet, och ingen konkret "fri rörlighet" som följer upp de övriga friheterna. En exekutionstitel som skall verkställas i en annan medlemsstat måste av den staten förses med en sorts "pass" i form av ett förordnande om verkställighet vare sig det är frågan om en dom eller annat beslut. Under arbetet med grönboken om konsumenters talerätt visade det sig att rättegångs-och advokatkostnader i snitt uppgick till 2 500 ecu i tvister som gällde 2 000 ecu. Detta framgår av svaren på det frågeformulär kommissionen distribuerade när arbetet med en europeisk exekutionstitel förbereddes, samt av studien Cost of Judicial Barriers for Consumers in the. Single Market, som genomfördes för kommissionens räkning när grönboken om konsumenters talerätt följdes upp. Under arbetets gång har också flera medlemsstater uttryckt intresse för frågan, som togs in i rådets fleråriga program för rättsliga och inrikes frågor9. I mars 1997 anordnade Finland ett seminarium i Helsingfors som lockade ett stort antal sakkunniga, som till exempel akademiker, rättstillämpare och företrädare för medlemsstaternas förvaltningar10. Redan när Nederländerna var ordförandeland diskuterade rådet frågorna vid flera möten. En fråga som diskuterats i de olika sammanhangen är om en europeisk exekutionstitel borde införas genom enhetliga förfaranden för att erhålla en exekutionstitel, vilket på sikt kan göra exekvaturförfarandet överflödigt. Diskussionerna har dock visat att enhetliga förfaranden i ursprungsstaten och avskaffande av exekvaturförfarandet är två skilda frågor som kan lösas oberoende av varandra. Det har också visat sig att exekvaturförfarandet inte kan avskaffas helt, bland annat eftersom medlemsstatemas verkställighetsförfaranden är så olika. Syftet med arbetet är därför snarare att förenkla exekvaturförfarandet för att göra det så smidigt som möjligt, istället för att helt avskaffa det. 10. Under det förberedande arbetet har även interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder behandlats. Behovet av att snabbt sätta in sådana åtgärder är särskilt stort vid gränsöverskridande tvister, dels eftersom utländsk rättegång eller inhemsk rättegång och exekvaturförfaranden tar lång tid, dels eftersom skillnaderna mellan medlemsstatemas i rättsliga medel är så stora. Eftersom sådana åtgärder bara flyktigt berörs Brysselkonventionen bör särskilda bestämmelser införas, både om behörighet att förordna om sådana åtgärder och om användningsvillkor. 11. Syftet med den konvention som föreslås i detta meddelande är inte att minska de betydande skillnaderna mellan ländernas processrätt. Kommissionen anser dock att arbetet bör gå vidare och att en saklig debatt om processrättsliga problem i Europa bör inledas, både med avseende på domstolssamarbete och i ett bredare perspektiv med avseende på tillgången till ett snabbt och effektivt rättsväsende till rimlig kostnad. Kommissionen eftersträvar ett givande utbyte med rättstillämpare och övriga berörda när frågorna diskuteras. Rättssäkerhet och förtroende för rättsinstanserna är grundläggande villkor för att gemenskapens inre marknad skall kunna utvecklas och fungera smidigt. Därför är det viktigt att undersöka hur rättssäkerheten och förtroendet kan förbättras, med hänsyn till subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen men i ett bredare perspektiv även för medborgarnas och allmänhetens bästa. 12. I den andra delen av meddelandet beskrivs problem som beror på skillnader i ländernas processrättsliga lagstiftning och frågor som kommissionen anser kräver vidare diskussion. • Den första frågan gäller hur en exekutionstitel erhålls i ursprungsstaten (II. 1). Med tanke på att rättssystemen i princip skall vara jämbördiga, att affärsvärlden präglas av snabbhet och att det finns en risk för att gäldenärens egendom - som ju utgör säkerhet för borgenärens fordran - kan skingras bör alla ha tillgång till rättsliga förfaranden som är jämförbara i fråga om tid, kostnad och effektivitet. Kommissionen anser att särskild 9 EGT C 319, 26. 10. 1996. 10 För att gå vidare i arbetet och stimulera Helsingforsseminariet ett förberedande frågeformulär företräder berörda yrkesverksamma domstolstjänstemän) En sammanfattning av svaren redovisades vid seminariet. (notarier, domare, till debatt distribuerade kommissionen inför till flera europeiska organisationer som och stämningsmän advokater, 8 uppmärksamhet främst bör ägnas möjligheten att eventuellt införa snabbförfaranden för indrivning av fordringar i alla medlemsstater. • I meddelandet behandlas även frågan om domars egentliga verkställighet (EL2). Denna fråga bör utredas i olika etapper. I ett första steg bör diskussionerna inriktas på utmätning av banktillgodohavanden. Grundläggande principer för vad som skulle kunna utgöra en gemensam grund inom unionen bör utredas. • En annan fråga som bör diskuteras hänger nära samman med verkställighet, nämligen insyn i förmögenhetsförhållanden (H. 3). Kommissionen anser att alla inom Europeiska unionen bör ha tillgång till jämförbara rättsliga medel i detta avseende, och föreslår en utredning av om sådana förmögenhetsdeklarationer som redan används i flera medlemsstater eventuellt bör användas generellt. • Slutligen måste fordringar allt oftare drivas in utomlands. Sådan indrivning bör kunna underlättas genom ökat internationellt samarbete. Därför föreslår kommissionen ökat samarbete, eventuellt genom att medlemsstaternas exekutiva myndigheter utbyter information, med hänsyn till medlemsstaternas lagstiftning och praxis i fråga om bland annat skydd av privatlivet och personuppgifter (se H4). Framtidsutsikter 13. Ett av målen i det nya fördraget är att bevara och utveckla unionen som ett "område för frihet, säkerhet och rättvisa". Det civilrättsliga samarbetet behandlas därför i en ny avdelning i EG-fördraget om denna politik, i artikel 73m. Enligt artikeln får åtgärder rörande crvilrättsligt samarbete med gränsöverskridande följder vidtas i den mån de behövs för att den inre marknaden skall fungera väl. Sådana åtgärder kan bland annat syfta till att undanröja sådant som hindrar civilrättsliga förfaranden från att fungera väl, om nödvändigt genom att främja förenligheten mellan civilprocessrättsliga regler som är tillämpliga i medlemsstaterna. Amsterdamfördraget visar därför att medlemsstaterna blivit medvetna om hur viktiga dessa frågor är för den europeiska integrationen och särskilt för att den inre marknaden skall fungera väl. Det gäller att förse näringslivet och allmänheten med alla sådana förfaranden vid de nationella domstolarna som behövs. Brysselkonventionen och de civilrättsliga processreglema blir allt viktigare i allmänhetens och näringslivets förbindelser på en allt mer integrerad inre marknad, där elektroniska överföringar i framtiden kommer att utvecklas allt snabbare och i sin tur väcka nya frågor. Det verkar därför lämpligt att göra bestämmelserna om bland annat verkställighet av domar på privaträttens område mer verksarnhetsinriktade. Behovet beror dels på den ökade integrationen på den inre marknaden, dels på det som blir följden av att gemenskapen utvidgas i framtiden. Den ökade integrationen och utvidgningen är alltså de främsta skälen till att kommissionen vill starta en debatt om det civilrättsliga samarbetet. Kommissionen anser nämligen att initiativ lämpligen bör tas i olika etapper. Därför föreslås ökad gränsöverskridande giltighet för domar inom ramen för de befintliga rättssystemen, men andra aspekter i frågan bör redan nu utredas. Eftersom det nya fördraget ännu inte trätt i kraft lägger kommissionen sina förslag enligt nu befintliga rättsliga grunder, men behandlar även frågor som ingår i det nya initiativet. Kommissionen har noterat att Amsterdamfördraget kommer att göra det möjligt att ersätta konventioner med gemenskapsinstrument, som har institutionella följder och inte behöver ratificeras av medlemsstaterna eller eventuella anslutande länder. Kommissionen förbehåller sig rätten att ta nya, kompletterande initiativ i de frågor som diskuteras, eller att enligt det nya fördraget vid lämpligt tillfälle föreslå att konventionen omvandlas till ett gemenskapsinstrument som samtidigt i möjligaste mån bör överensstämma med Luganokonventionen, vilken utvidgar Brysselkonventionens bestämmelser även till Efta-länderna. 10 14. Allt arbete för att förbättra privaträttsliga domars gränsöverskridande giltighet inom unionen påverkar Bryssel- och Luganokonventionema direkt. Kommissionen anser att erkännande och verkställighet av medlemsstatemas domar bör underlättas inom hela Europeiska unionen genom en allmän översyn av bestämmelserna i konventionerna. Ll. ÖVERSYN AV BRYSSEL OCH LUGANOKONVENTIONERNA 15. Kommissionen och medlemsstaterna anser att konventionernas övergripande konstruktion och grundläggande principer som ju visat sig vara effektiva inte bör ändras vid den pågående översynen. Målet är istället att så långt som möjligt närma de två konventionernas bestämmelser till varandra, särskilt med anledning av de ändringar som gjordes vid de senaste anslutningarna till Brysselkonventionen11. Det råder också enighet om att vissa konventionsbestämmelser bör ses över både med tanke på hur de tillämpats och särskilt med tanke på hur de tolkats av EG-domstolen. Nära trettio års tillämpning av konventionen har visat att de största tillämpnings- och tolkningssvårigheterna uppstått vad gäller avdelning II om behörighet. I sammanhanget föreslår kommissionen att forumreglerna arbetas om. Rättssäkerheten och systemets effektivitet kan också öka om självständiga definitioner av vissa begrepp far ersätta hänvisningar till nationell lagstiftning (se till exempel begreppen första instans där talan väckts i fråga om litispendens eller interimistiska åtgärder, som behandlas i avdelning H). Precis som Brysselkonventionen utgör den nya konventionen en del av gemenskapens regelverk och bör därför ingå i och träda i kraft samtidigt som anslutningsakten när stater ansluter sig till unionen. Därför föreslås att nödvändiga bestämmelser i denna riktning införs. L2. ENKLARE ERKÄNNANDE-OCH VERKSTÄLLIGHETSFÖRFARANDEN 16. Den mest radikala lösningen på problem i samband med exekvaturförfarandet skulle vara att helt enkelt avskaffa det. Eftersom de olika nationella domarkårerna skall tillämpa europeisk rätt skulle domar som meddelas i andra medlemsstater kunna likställas med inhemska domar och verkställas på samma sätt, utan några särskilda kontroller av eller formaliteter för utländska domar. 17. En sådan lösning anses dock alltför tidigt påkommen av det stora flertalet som hörts under det förberedande arbetet. Det krävs fortfarande en sorts "pass" för att en utländsk dom skall få laga kraft och kunna likställas med inhemska domar. Den vanligaste invändningen är att rätten att verkställa domar är ett uttryck för staternas suveränitet {imperium). Denna rättighet utgör en grundläggande del av den nationella självständigheten. En annan invändning är att medlemsstaternas processrätt skiljer sig betydligt i fråga om hur exekutionstitlar definieras, hur domar verkställs, och alldeles särskilt i fråga om exekutiva 11 Spaniens och Portugals anslutningskonvention av år 1989 samt Österrikes, Finlands och Sveriges anslutningskonvention av år 19%. 11 tjänstemäns ställning, befogenheter och ansvar. Den gängse åsikten är att ytterligare förändringar inte kan ske utan att sådana definitioner, verkställandeformer och tjänstebeskrivningar närmas till varandra. 18. Även om det ännu är mycket svårt att inrätta en europeisk exekutionstitel som utan särskilda kontroller skulle kunna gälla över medlemsstaternas gränser har Europeiska unionen andra möjligheter. Stora framsteg vad gäller exekutionstitlars gränsöverskridande giltighet erkännande-och kan verkställighetsförfarandena. ytterligare förenkla genom göras att Rådet har diskuterat om detta bör ske genom att vissa bestämmelser i Brysselkonventionen ändras eller genom att ett särskilt instrument inrättas, som bara skulle tillämpas på pekuniära domar. Kommissionen anser att sådana ändringar som för närvarande är möjliga bör göras i samband med att Brysselkonventionen ses över. Förslaget om ett nytt erkännande-och verkställighetsförfarande bör tillämpas på alla privaträttsliga och handelsrättsliga domar och beslut som ingår i konventionens tillämpningsområde. Det finns inga juridiska skäl till att tillämpningen av det nya systemet skulle bero på om ärendet är pekuniärt eller inte. Nackdelarna med ett särskilt instrument är flera och skulle kunna leda ur askan i elden. Brysselkonventionens system skulle som en direkt följd förlora en stor del av sin räckvidd, trots att översynen i sak egentligen inte fick ifrågasätta innehållet i de bestämmelser som utgör själva grunden för domars gränsöverskridande giltighet i Europa. Två konkurrerande förfaranden skulle också få uppenbart negativa följder för rättstillämparna (till exempel domare och advokater) som ofta inte känner särskilt väl till Brysselkonventionen och därigenom skulle ställas inför svåra tolkningsproblem i fråga om domar som avser flera sorters förpliktelser. 19. Istället föreslås en hållning som utgår från den relativt allmänt vedertagna åsikten att verkställighetsstatens myndigheter bör få större handlingsfrihet och att förordnanden om verkställighet eller registrering av domar närmast bör betraktas som rena formsaker. Det har nämligen visat sig att exekvaturdomar som meddelats enligt Brysselkonventionen sällan överklagas. Eftersom domstolarna i alla medlemsstater har en hög arbetsbelastning finns det skäl att fråga sig om exekvaturförfarandet även i initialskedet verkligen måste vara så utpräglat juridiskt till sin natur som nu. Kommissionen vill naturligtvis inte ingripa i medlemsstaternas ansvar för att bevilja exekvatur men ser gärna att medlemsstaterna utser andra behöriga än domstolar (till exempel tjänstemän vid domstol eller annan myndighet). Detta skulle omedelbart minska trycket på de redan överbelastade i förfarandets domstolarna och konkret visa att förordnanden om verkställighet initialskede ändrat karaktär, medan domar som överklagas fortfarande bör prövas i rätten. I sådana stater där egentlig verkställighet av domar, även nationella domar, kräver förhandstillstånd från domstol kan däremot gärna en domstol utses. Det skulle inte uttrycka misstro mot utländska domare, utan snarare en strävan att i förenklingens namn koncentrera behörigheten att både erkänna utländska domar och förordna om egentlig verkställighet till en och samma instans. Vad gäller egentlig verkställighet utgår kommissionens förslag från principen att förordnanden om verkställighet i stort sett bör utfärdas automatiskt efter en enkel formell prövning, utan att det på detta stadium skall behövas prövas huruvida någon av konventionens grunder för att vägra verkställighet föreligger. Detta kan underlättas genom att någon myndighet i ursprungsstaten utfärdar ett gemensamt flerspråkigt intyg 12 (enligt formuläret i bilaga till konventionsförslaget) till stöd för den dom som skall verkställas, där det tydligt anges vilka grundläggande villkor domen måste uppfylla för verkställighet. Därigenom blir det motpartens sak att bestrida exekvaturförfarandet och visa att någon av konventionens grunder för vägran förelegat. 20. Samtidigt som förfarandena ändras bör man se över de grunder som för närvarande gör det möjligt att vägra erkännande eller verkställighet av en utländsk dom (artikel 37a). Särskilt vägran enligt grunderna för rättsordningen - ordre public - bör ses över eftersom detta för närvarande går stick i stäv mot den pågående europeiska integrationen och den civilrättsliga och handelsrättsliga utvecklingen. Detsamma gäller vägran om delgivning inte skett på rätt sätt och i så god tid att motparten kunnat förbereda sitt svaromål. För närvarande tolkas bestämmelsen nämligen på ett sätt som gör det lättare för betalningsovilliga gäldenärer att undgå verkställighet. Med tanke på medlemsstatemas nuvarande rättsläge tycks det inte heller längre finnas fog för vägran på grund av att ett avgörande strider mot verkställighetsstatens internationellt privaträttsliga bestämmelser om fysiska personers rättsliga status, rättskapacitet eller rättshandlingsförmåga, makars förmögenhetsförhållanden, arv eller testamente. För att undvika överklaganden i rent förhalningssyfte anser kommissionen vidare att exekvaturbeslut som medger verkställighet i en annan medlemsstat skall få verkställas omedelbart, på samma sätt som den dom som legat till grund för beslutet. Skyddsbestämmelser bör dock införas för att inte omedelbar verkställighet skall få följder som inte kan gottgöras (artikel 36). 21. Kommissionen föreslår att Brysselkonventionens nuvarande system ses över i grunden enligt dessa riktlinjer, men utesluter inte att detta bara utgör ett steg på vägen och att det på sikt kan vara lämpligt att på nytt överväga om exekvaturförfarandet helt enkelt bör avskaffas. 1. 3. INTERIMISTISKA ÅTGÄRDER OCH SÄKERHETSÅTGÄRDER 22. Interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder är av yttersta vikt vid erkännande och verkställighet av utländska domar. De negativa följderna av att själva förfarandet tar tid kan minskas eller kompenseras om verkställighetsstaten intar en välvillig attityd till att bevilja sådana åtgärder. Interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder används allt mer inom hela Europeiska unionen eftersom affärsvärlden kräver snabba åtgärder som kompenserar rättslig behandling, men medlemsstaterna har infört mycket olikartade och framför allt individuella rättsliga medel. I Brysselkonventionen finns bara två bestämmelser om interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder, nämligen artiklarna 24 och 39 som för den konkreta tillämpningen bara hänvisar till medlemsstatemas interna rätt. ibland mycket tidskrävande för 23. En jämförelse av nationell lagstiftning visade att det så gott som genomgående saknas definitioner på interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder och att det finns betydande skillnader mellan rättssystemen. På sin höjd har åtgärderna något likartade syften, nämligen att säkerställa (eller föregripa) slutlig verkställighet av dom efter sakprövning, eller tillfälligt utreda partemas sak- eller rättsförhållanden och tillvarata olika intressen till dess att tvisten bilagts. 13 kringgås Skillnaden mellan medlemsstaterna är däremot uppenbar när åtgärderna kan göra att sakprövning blir överflödig eller att de behörighetsregler som normalt skall tillämpas kan eller Befriedigungsverfugung i tysk rätt). Rätten att begära interimistiskt beslut om sådana åtgärder varierar, och i vissa stater får interimistiska beslut överhuvudtaget inte tas utan sakprövning. référé-provision exempel i fransk rätt (se till 24. Interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder beviljas på relativt varierande grunder. För att bevilja dessa åtgärder som ju i princip är omedelbart verkställbara krävs enligt medlemsstatemas lagstiftning vanligen att fordran skall framstå som välgrundad (fumus boni juris) och att det skall ligga fara i dröjsmål (periculum in mora) men rekvisitet brådska tolkas allt oftare extensivt. Det finns också betydande skillnader i fråga om vilken egendom som omfattas, vilka åtgärder som får vidtas samt förhållandet mellan interimistiska beslut och sakprövning. De formella kraven är inte heller särskilt lika. I många medlemsstater måste säkerhetsåtgärder i regel beviljas på förhand av en domare (som i vissa medlemsstater måste vara specialiserad) medan andra medlemsstater ibland tillåter undantag från denna regel. I många medlemsstater är förfarandet vanligen ensidigt medan andra medlemsstater kräver kontradiktorisk prövning redan från början, om inte särskilt brådskande skäl föreligger, vilket förtar överraskningsmomentet i åtgärderna. 25. Brysselkonventionen erbjuder ingen lösning på det splittrade rättsläget i fråga om interimistiska beslut. I artikel 24 inrättas en principiell behörighet, som utgör ett undantag från andra bestämmelser om behörighet att pröva målet i sak, men det anges inte vilka instanser som har principiell behörighet och det definieras inte vad som avses med interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder. EG-domstolen har därför i tvungen att kompensera denna brist. Genom domen sina tolkningar varit i Reichert Il-målet12 slog domstolen fast de första riktlinjerna för en enhetlig och självständig definition på dessa åtgärder, som enligt domstolen även skall ha gränsöverskridande giltighet. Enligt artikel 39 får säkerhetsåtgärder vidtas även om ett exekvaturbeslut överklagats, och EG-domstolen preciserade påpassligt i domen i målet Capelloni och Aquilini mot Pelkmans13 att en part som sökt och fått verkställighet beviljad får låta vidta säkerhetsåtgärder under överklagandefristen, direkt enligt artikel 39 utan att behöva skaffa något särskilt tillstånd. 26. Kommissionen anser att man bör gå vidare på den väg EG-domstolen stakat ut och inom Europeiska unionen börja diskutera hur alla skall få ett likvärdigt skydd i detta avseende. Med tanke på skillnaderna i rättssystemen och åtgärderna bör man särskilt diskutera syftet med interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder, minimivillkor för användningen, kontradiktionsprincipen, till överklagande. samt möjligheterna exigibiliteten, 12 Mål C-261/90, Reichert II, den 26 mars 1992, REG 1990, s. 2149. 13 Mål 119/84, Cappelloni och Aquilini mot Pelkmans, REG 1985, s. 3147. 14 27. Tills vidare föreslår kommissionen att interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder i får en enhetlig definition. De principer EG-domstolen slog fast Reichert Il-målet14 kan fungera som vägledning. i domen 28. Kommissionen föreslår även att tydliga behörighetsregler för interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder anges, vilka bör gynna den medlemsstat där åtgärderna faktiskt skall vidtas även om domstol i en annan medlemsstat är behörig att pröva målet i sak (artikel 18a). Grunden för den nya behörighetsregeln är att den brådska som kännetecknar interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder svårligen låter sig förenas med ett exekvaturfbrfarande. Regeln bör gälla utan hinder av att den domare som är behörig att pröva saken vanligen också är behörig att beordra interimistiska åtgärder15. När dom har meddelats efter sakprövning men ännu inte vunnit laga kraft eller exekvaturbeslut ännu inte meddelats i verkställighetsstaten bör den ändå göra det möjligt att vidta säkerhetsåtgärder i verkställighetsstaten16. En dom som meddelats i efter artikel 26 i Brysselkonventionen erkännas med full rätt, eftersom den skall présumeras vara internationellt lagenlig, och den fungerar därför som en sorts europeisk säkerhetsåtgärd (se artikel 27). skall nämligen redan enligt nuvarande bestämmelser sakprövning När en dom förklarats verkställbar i verkställighetsstaten bör den ge full rätt att vidta interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder enligt verkställighetsstatens lagstiftning, även om exekvaturdomen verkställs omedelbart. Åtgärder bör få vidtas även om exekvaturdomen inte först har delgivits svaranden. Åtgärderna skall bestå till dess att överklagande inte längre får ske, eller vid överklagande till dess att saken slutligt avgjorts (jfr. artikel 36). i bilagal. Av Alla föreslagna ändringar finns bekvämlighetsskäl följer den föreslagna konventionen så långt som möjligt Brysselkonventionens struktur och numrering och behandlar enbart de bestämmelser där en ändring i Brysselkonventionen är önskvärd. till konvention förslaget i 14 EG-domstolen bör avgöra om sådana åtgärder som föregriper sakprövningen skall anses vara interimistiska åtgärder eller säkerhetsåtgärder. Se begäran om förhandsavgörande nr 1996, C-46/7, mål C-391/95 Van Uden Maritime B V mot Firma Deco-Line, Peter Determari KG. 15 Se dock EG-domstolens begränsningar av sådana åtgärder i Denilauler-målet. Interimistiska åtgärder eller säkerhetsåtgärder erkänns inte om de vidtagits utan motpartens hörande. Mål 125/79, Denilauler mot Couchet, REG 1980, s. 1553. 16 Se artikel 68 i den franska lagen av den 9 juli 1991 om civilrättslig verkställighet och artikel 1414 i den belgiska Code Judiciaire. 15 n VÄGAR TILL ETT MER EFFEKTIVT RÄTTSVÄSENDE INOM EUROPEISKA UNIONEN 30. Skillnaderna mellan olika länders processrätt gör att alla inom unionen inte är lika inför lagen. De har inte tillgång till jämbördiga rättsinstrument, trots att den inre marknaden förutsätter att medborgare och näringsidkare skall ha lika tillgång till rättsliga medel som är jämförbara mellan länderna. Gemenskapens institutioner har upprepade gånger påpekat att gränserna mellan ländemas olika rättssystem inom unionen leder till diskrepans mellan rättigheter och realitet17. Också EG-domstolen har betonat att medlemsstaterna enligt artikel 5 i EG-fördraget18 faktiskt är skyldiga att tillhandahålla möjligheter till överklagande om någon blivit lidande därför att gemenskapsrätten överträtts. flera antagit 31. Institutionernas ökande medvetenhet har redan kommit i flera gemenskapsinstrument. Med artiklarna 66, 100 och 100a i EG-fördraget som grund har rådet specialbestämmelser, kompetenskonflikter, eller ibland lagvalsregler, och har i vissa fall inte heller väjt för att närma de materiella processrättsliga reglerna till varandra19. Den arbetsmetoden begränsas dock av just de förfaranden som skall förändras. Den tillnärmning av nationella bestämmelser om tvistemål eller materiella processrättsliga regler som påbörjats har tyvärr skett bara på vissa områden. sekundärrättsliga till uttryck rättsakter om 32. Kommissionen anser att dessa frågor i fortsättningen bör behandlas så övergripande som möjligt, inom ramen för de nya bestämmelserna om det civilrättsliga samarbetet (artikel 73 M) när Amsterdamfördraget trätt i kraft, vilket inte för den skull bör hindra att nya förslag läggs i särskilda frågor när det är befogat. Eftersom frågorna är mycket komplicerade och starkt förankrade i ländemas olika processrättsliga traditioner bör takt. Särskild åtgärder vidtas med försiktighet, proportionalitet och uppmärksamhet bör även ägnas åt att bevara jämvikten mellan partsintresserna, särskilt avseende rätten att gå i svaromål. lagom i Kommissionen vill fasta uppmärksamheten på sådana skillnader som kan inverka menligt på hur rättsväsendet fungerar inom EU. Dessa aspekter har även behandlats inom ramen för rådets arbete med en europeisk exekutionstitel, vilket visar på medvetenhet om att unionen kan behöva inta en gemensam hållning. 17 Se bland annat grönboken Handlingsplan för utvidgning av konsumenters talerätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden KOM(93) 576 och Strategiskt program för den inre marknaden KOM(93) 256. 18 EG-domstolen. 19 Se bl. a. direktiv 84/450/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentavtal, samt vilseledande direktiven 88/357/EEG, 90/619/EEG, 92/49/EEG och 92/96/EEG om direktiv 96/71/EEG om utstationering av arbetstagare inom ramen för tjänsteverksamhet. i försäkringar 93/13/EEG oskäliga direktiv reklam, villkor om 16 a i. HUR EN EXEKUTIONSTITEL ERHÅLLS I URSPRUNGSSTATEN 33. En fråga som särskilt bör övervägas är tillnärmning av gemensamma snabbförfaranden för indrivning av fordringar, i synnerhet med tanke på medborgarnas och näringsidkamas behov. 34. På kommissionens begäran genomfördes år 1994 en undersökning20 inom ramen för gemenskapens strategi för företagsutveckling och ett bättre företagsklimat. Undersökningen visade att näringsidkarna ansåg att medlemsstatemas rättsramar hade mycket varierande preventiv effekt på gäldenärer som inte ville göra rätt för sig, vilka till och med gynnades ekonomiskt i många medlemsstater där de kom lindrigare undan. Undersökningen visade också att vissa små och medelstora företag tvekade att inlåta sig på internationell handel eftersom de var medvetna om att det kunde vara mycket svårare att driva in utestående fordringar utomlands än i det egna landet. 35. Avsaknaden av en lämplig rättsram för en väl fungerande inre marknad har redan belysts i kommissionens rekommendation av den 12 maj 1995 om betalningsfrister vid handelstransaktioner21. För att ge borgenärer som utsätts för betalningsdröjsmål tillgång till snabba och effektiva rättsliga medel till rimlig kostnad uppmanade kommissionen medlemsstaterna att effektivisera sina förenklade rättsliga förfaranden för betalningstvister om småbelopp och att underlätta indrivning av obestridda fordringar i utlandet. I utvärderingsrapporten22 av den 9 juli 1997 om betalningsfrister vid handelstransaktioner måste kommissionen dock konstatera att situationen i medlemsstaterna inte förbättrats särskilt mycket och att de små och medelstora företagen fortfarande tvekade att ge sig in på exportmarknaden. 36. Kommissionen har intagit en hållning som fått brett stöd från parlamentet23 och utgår från de stora skillnader som konstaterats mellan de nationella systemen. Under de senaste tjugo åren har nämligen alla medlemsstater i olika omfattning utvecklat en rad särskilda eller summariska förfaranden. De många olika förfarandena speglar medlemsstatemas strävan att minska både de ständiga förseningarna i den rättsliga behandlingen och trycket på domstolarna, men visar samtidigt att rättsområden och rättssubjekt prioriteras olika i fråga om effektivt rättsligt skydd. 37. Förutom bestämmelser om mål om mindre värden eller konsumentkrediter har ett antal medlemsstater inrättat eller håller på att inrätta förfaranden som skall göra indrivningen av fordringar lättare, snabbare och billigare. Sådana förfaranden24 finns inte i alla medlemsstater25. Där de finns varierar de formella och materiella användningsvillkoren kraftigt. Skillnaderna gäller så grundläggande frågor som hur stor fordran får vara, förfarandets ensidiga eller kontradiktoriska natur, bevisning, 20 European late Payment Survey - 1994 - INTRUM JUSTITIA. 21 EGT L 127,10. 6. 1995. Se meddelandet om kommissionens rekommendation av den 12 maj 1995 om betalningsfrister vid handelstransaktioner, -EGT C 144, 10. 6. 1995, s. 3. 22 EGT C 216, 17. 7. 1997. 23 EGT C 211, 22. 7. 1996. 24 Till exempel procédure d'injonction de payer i Frankrike, Mahnverfahren i Tyskland, decreto injuntivo i Italien, betalningsföreläggande i Sverige och summiere rechtspleging om betaling te bekomen i Nederländerna. I Spanien och Portugal förekommer inte betalningsförelägganden. I Storbritannien och i Irland finns ett förenklat förfarande som är relativt likartat. 25 17 kostnader och avgifter samt bestämmelser om advokat. Även graden av formalitet varierar och i vissa medlemsstater berörs inte domstolarna, eftersom sådana ärenden handläggs av förvaltningsmyndigheter26. 38. De ökande skillnaderna gör att de rättsliga medlen inte är jämbördiga och gynnar dem som kan använda effektiva betalningsförelägganden jämfört med dem som bara kan väcka talan enligt ordinära förfaranden, som vanligen kostar mer och tar längre tid. Vissa medlemsstater har dessutom helt enkelt förbjudit betalningsförelägganden i gränsöverskridande tvistemål27. Särskilt i sådana fall kan skillnader mellan ländemas lagstiftning i hög grad påverka valet mellan behöriga domstolar (så kallad forum shopping). Kommissionen anser att skillnaderna bör minskas, särskilt som de kan påverka gäldenärernas beteende. När rekommendationen om betalningsfrister vid handelstransaktioner utvärderades28 visade det sig att betalningsdröjsmål inte alls var lika vanliga i medlemsstater där domar meddelas och verkställs snabbt, billigt och effektivt. I sådana medlemsstater låg uppsåtliga dröjsmål med betalning klart under snittet på 35 procent av alla betalningsdröjsmål. För att näringsidkarna skall kunna dra full nytta av den inre marknaden bör de till rimlig kostnad ha tillgång till snabba och effektiva förfaranden som lever upp till de formella och materiella kraven på ett likvärdigt skydd. Skyddet bör för övrigt omfatta inte bara näringsidkare utan alla (till exempel konsumenter eller medborgare som har en utestående underhållsberättigade). fordran 39. Om betalningsförelägganden infördes i alla medlemsstater29 skulle de ansvariga myndigheterna också få bättre kännedom om Brysselkonventionens erkännande- och verkställighetsförfaranden30 vilket ytterligare skulle underlätta dessa förfaranden. Det skall i sammanhanget också erinras om att flera vetenskapliga arbeten om en europeisk exekutionstitel utgått från hypotesen att gemensamma förfaranden för Brysselkonventionens indrivning erkännande-och verkställighetsförfaranden (exekvaturfbrfarande) helt skulle kunna undvaras. fordringar skulle leda att till av 40. Grundprincipen är att det inte skall behövas något utdraget förfarande om betalningskravet är otvistigt och gäldenären inte bestrider fordran. Enligt denna omvända tvistemålsprincip är det inte längre borgenären utan gäldenären som aktivt måste vidta rättsliga åtgärder och väcka talan efter att ha delgivits borgenärens fordran. Det som kännetecknar förfarandet är att om gäldenären förhåller sig passiv så får detta rättsliga följder. Därför bör särskilda åtgärder vidtas för att ge även gäldenären ett effektivt skydd. Delgivning eller annan underrättelse om den exekutionstitel som ligger till grund för borgenärens fordran är mycket viktigt, eftersom fristen därigenom börjar löpa för gäldenären att bestrida kravet och begära kontradiktorisk prövning. 26 Till exempel kronofogdemyndigheten i Sverige. 27 Det är för övrigt tolkning av Brysselkonventionen och artikel 6 som förbjuder diskriminering (dom i målet Mund och Festner. C-398/92, 10 februari 1994, REG s. 1-467). förenligt med EG-domstolens inte säkert att detta är 28 European Payment Habits Survey - April 1997 - INTRUM JUSTIT1 A. 29 Se det tidigare nämnda meddelandet. 30 EG-domstolen. ansåg i domen i målet Klomps att betalningsföreläggande är en "dom" enligt Biysselkonventionen (16 juni 1981, mål 166/80, REG s. 1953). 18 41. Utifrån dessa allmänna principer som ligger till grund för alla befintliga system återstår ett antal frågor att lösa. Först och främst bör det fastställas hur jämvikten mellan parterna skall bevaras, vare sig de är konsumenter - som inte bör få en sämre ställning på marknaden31 - eller några andra. Vidare bör domstolarnas, stämningsmännens och advokaternas roll klargöras. Andra parametrar som bör beaktas när man diskuterar hur ett europeiskt betalningsföreläggande skulle kunna utformas är det materiella tillämpningsområdet, ett eventuellt maximibelopp för fordran, hur ansökan skall göras, bevisning, hur fordran skall delges samt möjligheter till och frist för överklagande. Diskussionen bör föras med tanke på att inte rasera befintliga system som visat sig vara effektiva. 0. 2 VERKSTÄLLIGHET AV DOMAR 42. Ett system för snabb och effektiv verkställighet av domar handlar även om möjligheterna till rättslig prövning. Domars gränsöverskridande giltighet förblir skenbar om exekutionstitlarna inte är lika effektiva i alla medlemsstater. 43. Det är inte helt klart om nationell lagstiftning lever upp till detta mål. Liksom i fråga om interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder är möjligheterna till och villkoren för utsökning mycket olika i medlemsstaterna. Alla medlemsstater har bestämmelser om utsökrung, som skiljer sig i fråga om gäldenärens skyldigheter, och i nästan alla medlemsstater måste den exekutionstitel som ligger till grund för fordran delges gäldenären, som med andra ord skall få formell underrättelse. Däremot är skillnaderna stora vad gäller hur exekutionstiteln skall vara beskaffad för att ge rätt till verkställighet32 eftersom rättskraft inte är det enda avgörande kriteriet i detta avseende. Undantagen från huvudregeln att gäldenärens egendom är utmätningsbar är många, och varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. Detsamma gäller bestämmelser om överklagande, domstolens roll, kostnader och om offentliggörande. 44. Brysselkonventionen avser bara att underlätta domars gränsöverskridande giltighet genom smidigare regler för exekvaturförfarandet. Egentlig verkställighet sker fortfarande enligt processrättsliga regler i verkställighetsstaten. Exekutionstitlarnas exigibilitet är alltså inte detsamma som egentlig verkställighet och villkoren för domars verkställighet och riskerna för att svårigheter uppstår i sammanhanget är långtifrån lika i alla medlemsstater33. 45. De komplexa skillnader mellan reglerna som EG-domstolen belyst beror på att irtsökningsrätten intar en särställning eftersom den berör såväl privaträtt, avtalsrätt fàmilje- och successionsratt, som panträtt. Eftersom utsökningsrätten är ämnesöverskridande till sin natur och lyder under den klassiska territorialitetsprincipen bör frågan behandlas försiktigt och i lagom takt. skatterätt 46. Därför föreslås att diskussionen i ett första steg begränsas till utmätning av banktillgodohavanden, som nästan alla medlemsstater använder som ett i princip effektivt rättsligt medel mot motsträviga gäldenärer. Effektiviteten motverkas dock av territorialitetsprincipen och de betydande skillnaderna i ländernas lagstiftning. Ett allvarligt problem när penningmedel skall utmätas eller [omhändertas] är att banktillgodohavanden 31 Se grönboken om konsumenters talerätt. 32 Vissa medlemsstater skiljer på exekutionstitel och förordnande om verkställighet. 33 Se domen i målet Mund & Festner, citerad i not 24. 19 är så lätta att flytta. Därför bör olika sätt att förebygga sådana problem och möjligheter att flytta undan medel diskuteras för att en gemensam hållning inom Europeiska unionen skall kunna fastställas. 47. Några frågor bör ägnas särskild uppmärksamhet, En grundläggande fråga är var utmätning skall ske. Lösningen bör ta. hänsyn till den snabba utvecklingen av elektronisk överföring av peruiingmedel. Med tanke på detta bör man omvärdera den klassiska principen att penningmedel i bankens besittning skall tas i mät där de mottagits eller där betalningen verkställts (vanligen bankens säte). Territorialitetsprincipen ger upphov till särskilda problem i fråga om hur mycket som får utmätas av sådana penningmedel som bankens utländska kontor eller dotterbolag har i sin besittning. Utländska kontor och dotterbolag anses vanligen skilda från den bankinrättning där utmätning skall göras, i varje fall när egendom skall utlämnas. Andra frågor som bör undersökas noggrant är när tredje man med utmätt egendom i sin besittning skall vara skyldig att lämna uppgift om gäldenärens banktillgodohavanden, hur utmätningsfria medel som sätts in på bankkontot skall behandlas, och den förmånsrättsordning för utmätningsborgenärer som vissa medlemsstater tillämpar med risk att diskriminera borgenärer med oprioriterade fordringar. IL3 INSYN I FÖRMÖGENHETSFÖRHÅLLANDEN 48. Ett effektivt borgenärsskydd kräver snabb verkställighet av utländska domar genom förenklade erkännande-och verkställighetsförfaranden. Framstegen blir dock endast skenbara om gäldenären är insolvent eller undanhåller egendom. För att kunna avgöra om det är lämpligt att gå vidare och begära verkställighet bör borgenären få tillfälle att närmare bedöma gäldenärens faktiska förmögenhetsförhållanden, både vad gäller tillgångar och skulder. 49. Det har blivit allt svårare att få insyn i förmögenhetsförhållanden, som ju egentligen utgör en sorts säkerhet för borgenärens fordran. Tidigare var det oftast frågan om fast egendom som lätt kunde spåras och följaktligen också utmätas, medan egendomen numera är väsentligt annorlunda sammansatt. Den är ofta mindre påtaglig och består huvudsakligen av banktillgodohavanden, olika arvoden, bolagsandelar, lös egendom eller kapitalinsatser i bolag över hela Europa. Det är numera svårare att få insyn i förmögenhetsförhållanden och datoriseringen och Internets framväxt34 har gjort det lättare att flytta medel. 50. De nationella lagstiftarna är medvetna om utvecklingen och har vidtagit åtgärder för att åtminstone delvis kompensera bristen på insyn. Medlemsstaternas metoder för att undersöka och spåra gäldenärens egendom, tillgångar och skulder är mycket olika och ger ett långt ifrån likvärdigt borgenärsskydd. 51. En metod är att gäldenären förpliktas att på begäran från borgenären eller exekutiv myndighet uppge vad egendomen består av. I vissa medlemsstater finns inga sådana bestämmelser i lag. Där måste alltså borgenären vidta de mått och steg som behövs för att identifiera och spåra egendomen, vilket ofta gynnar gäldenärer som förvarnats eller fått skrupelfri rådgivning. I vissa medlemsstater finns inte heller några bestämmelser om påföljd för gäldenärer som medvetet handlat så att de blivit insolventa. 34 Se kommissionens grönbok Ett europeiskt initiativ inom elektronisk handel (KOM(97) 157). 20 I andra medlemsstater tillämpas en skyldighet att lämna uppgift om förmögenhet som, iförekommande fall under ed, deklareras skriftligt eller muntligt inför rätta, inför en domstolstjänsteman eller annan rättslig ämbetsman, eller inför en myndighet med särskilt exekutivt ansvar. Vägran att lämna sådana uppgifter kan leda till påföljd, i vissa fall till och med fängelsestraff Deklarationsplikten avser vanligen all fast och lös egendom. Hur effektiv en sådan förmögenhetsdeklaration är beror till stor del på hur den används och om den offentliggörs eller inte. I vissa medlemsstater lämnas informationen bara till domstolen och parterna. Deklarationsplikten får däremot större preventiv effekt om informationen i domstolarnas arkiv får lämnas ut till envar och deklarationsplikt blir då ett effektivt påtiyckningsmedel mot betalningsovilliga gäldenärer. 52. En god kompletterande informationskälla kan vara tillgång till offentliga register, vilket tillämpar eventuellt kan förmögenhetsdeklaration. Även omfattningen av den tillgängliga informationen varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. för medlemsstater lösning vara som inte en 53. I flera medlemsstater har domstolar eller exekutiva myndigheter rätt att kräva in uppgifter om gäldenärens tillgodohavanden från tredje man, främst från banker och finansinstitut. I andra medlemsstater är det helt uteslutet med tanke på banksekretessen. 54. Insyn i förmögenhetsförhållanden behandlas alltså mycket olika inom Europeiska unionen. Dels kan vissa medlemsstaters diskretion locka betalningsovilliga gäldenärer att flytta egendom dit för att undvika utmätning. Dels behandlas borgenärerna inom Europeiska unionen olika beroende på var de skall driva in sin fordran. Kommissionen anser att den nuvarande situationen inte är tillfredsställande och att det behövs samordnade åtgärder för effektivare verkställighet inom Europeiska unionen. Eftersom systemet är så betydelsefullt kan det vara lämpligt att överväga att införa en generell skyldighet att lämna uppgift om förmögenhet så att tillgångar och skulder kan spåras. Man bör även överväga hur uppsåtlig insolvens kan förebyggas. Denna hållning fick relativt brett stöd från rättsväsendet som kommissionen hörde vid förberedelserna inför Helsingforsseminariet i mars 1997 om en europeisk exekutionstitel. Kommissionen anser dock att det är absolut nödvändigt att effektiviteten i förfarandena är förenlig med både bestämmelser om utmätningsfrihet och skydd av gäldenärer och tredje man mot omotiverad, olämplig, eller överdrivet nitisk undersökning. Särskild uppmärksamhet bör även ägnas åt uppgiftsskydd. Kommissionen har därför för avsikt att höra breda lager av de berörda parterna för att få in utförliga yttranden. 21 D. 4 INFORMATIONSUTBYTE MELLAN EXEKUTIVA MYNDIGHETER 55. En annan aspekt på effektivare domar som bör diskuteras är samarbete mellan staternas exekutiva myndigheter. Denna fråga hänger nära samman med hur utmätningsbar egendom identifieras pch utgör ett naturligt komplement i sammanhanget. Ett framtida samarbete kan bli mer omfattande om insynen i förmögenhetsförhållanden också ökar. För närvarande saknar Europeiska unionen gemensamma multilaterala instrument om ömsesidigt bistånd för att snabbt bilägga tvister och verkställa domar, trots att civilrättsligt samarbete är ett av unionens mål. 56. Vid Helsingforsseminariet om en europeisk exekutionstitel i mars 1997 behandlades frågan som ett sätt att få mer effektiva domar. Frågan huruvida ett system för informationsutbyte borde införas gick även på remiss till medlemsstaterna under arbetet med en europeisk exekutionstitel (se 1. 2). Det mottagande förslaget fick visar att medlemsstaterna i viss mån är medvetna om att avsaknaden av formella ramar för det rättsliga samarbetet ger problem i fråga om domars effektivitet. 57. Kommissionen anser för egen del att bättre bestämmelser om erkännande- och verkställighetsförfaranden bör prioriteras, men att de positiva resultat som kan väntas av arbetet ökar om medlemsstaternas myndigheter samarbetar aktivt inom systemet. skulle kunna kompensera nackdelarna med Samarbete om verkställighet territorialitetsprincipen, som är väl förankrad i medlemsstaternas rättstradition Svårigheten, och ibland omöjligheten, att enkelt och billigt spåra egendom som skulle kunna täcka borgenärens fordran kan undergräva förtroendet inte bara för domars gränsöverskridande giltighet och effektivitet utan för hela rättsväsendets förmåga att hantera frågor som är viktiga för många i medlemsstaterna. Därför bör det diskuteras om ett system för informationsutbyte mellan medlemsstaternas exekutiva myndigheter är lämpligt, samt hur det i så fall skulle utformas och fungera. 58. För att ett sådant system skall bli effektivt bör det till informationsutbyte om verkställighetsstatens lagstiftning om verkställighet av domar. Det främsta syftet med samarbetet bör vara att för borgenärens räkning få tillgång till verkställighetsstatens information om gäldenären och dennes egendom, tillgångar (inklusive fordringar som tredje man besitter) och skulder, samt om var egendomen finns. inskränkas inte 59. En jämförelse med befintliga bestämmelser på andra områden skulle göra det lättare att fastställa hur systemet skulle kunna utformas. Bland annat inom unionen finns flera bestämmelser som tillåter eller underlättar ömsesidig information och samarbete mellan myndigheter. Särskilt intressant i sammanhanget är systemet enligt konventionen om indrivning av underhåll35 som skrevs under den 6 november 1990 inom ramen för det europeiska politiska samarbetet. Enligt artikel 3 i den konventionen skall de myndigheter som utsetts samarbeta inte bara för effektiva domar och verkställighet utan också för att eftersöka och spåra gäldenärens egendom och inhämta information om gäldenären från andra myndigheter. 35 Denna konvention har bara ratificerats av fyra medlemsstater. Rådet ser för närvarande över konventionen, bland annat för att få information om varför den inte ratificerats. 22 I gemenskapsrätten finns också flera system för informationsutbyte och ömsesidigt bistånd mellan myndigheter för att gemenskapsbestämmelserna skall tillämpas på rätt sätt. Systemen är särskilt utvecklade i fråga om tull, jordbruk och skatter36. 60. Många olika parametrar bör beaktas och diskussionen kommer i hög grad att påverkas av medlemsstaternas olika sätt att se på processledning, verkställighet av domar, typen av tillgänglig information och av uppenbara skillnader i de exekutiva tjänstemännens ställning och ansvar. Det är viktigt att noggrant fastställa vem som skall få tillgång till information. Eventuellt bör bara myndigheter och inte alla enskilda få tillgång till informationen. Därför bör det fastställas vilka myndigheter som kan komma att få tillgång till information och vilka som kan förpliktas att lämna den. Alla myndigheter, förvaltningar, domstolar och egna företagare som fått verkställighet beviljad med en dom som grund bör troligen få tillgång till systemet. En annan fråga är hur mycket systemet bör decentraliseras. Systemets materiella räckvidd och villkoren för att begära bistånd bör definieras klart och tydligt. Det bör fastställas när begäran om bistånd skall fa avslås, och hur långt systemet skall få begränsas både av en berättigad strävan att skydda privatlivet eller om personuppgifter banksekretess eller andra sekretessbestämmelser. gällande bestämmelser verkställighetsstatens och av 36 Se bland annat rådets direktiv 76/308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifier och tullar samt med avseende på mervärdesskatt - EGT L 73, 19. 3. 1976, s. 18. 23 III. FÖRSLAG TILL RÅDETS RÄTTSAKT OM UPPRÄTTANDE AV EN KONVENTION OM DOMSTOLS BEHÖRIGHET, ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET AV DOMAR PA PRIVATRÄTTENS OMRÅDE I EUROPEISKA UNIONENS MEDLEMSSTATER EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION MED BEAKTANDE AV Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 3. 2 c, MED BEAKTANDE AV kommissionens förslag37, MED BEAKTANDE AV Europaparlamentets yttrande38, och med beaktande av följande: För att Europeiska unionens mål skall kunna förverkligas anser medlemsstaterna att samarbete i fråga om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område är en fråga av gemensamt intresse som omfattas av det civilrättsliga samarbete som inrättades genom avdelning VI i fördraget. Rådet har beslutat att fastställa bilagda konvention och protokoll om dess tolkning vilka undertecknats denna dag av företrädarna för medlemsstaternas regeringar. Härigenom rekommenderas att medlemsstaterna godkänner denna rättsakt enligt sina respektive konstitutionella bestämmelser. Utfärdat i den På rådets vägnar Ordförande 37 KOM(97). 38 EGT. 24 DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA i Fördraget om Europeiska unionen, SOM HÄNVISAR till Europeiska unionens råds rättsakt av den. SOM ÖNSKAR förbättra och påskynda fri rörlighet för domar på privaträttens område mellan Europeiska unionens medlemsstater och i detta syfte förenkla förfarandena för erkännande och verkställighet av domar, SOM ÄR ANGELÄGNA om att stärka det rättsliga skyddet för personer som är etablerade i Europeiska unionens medlemsstater, MED BEAKTANDE AV att artikel K 3. 2 c i Fördraget om Europeiska unionen tillåter att det i konventioner som upprättas enligt artikel K 3 i nämnda fördrag föreskrivs att Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att tolka konventionsbestämmelserna enligt närmare regler i konventionerna, HAR ENATS OM FÖLJANDE: AVDELNING I - TILLÄMPNINGSOMRÅDE Artikel 1 Oförändrad39. AVDELNING H - DOMSTOLS BEHÖRIGHET Avsnitt 1 Allmänna bestämmelser Artikel 2 1. Om inte annat föreskrivs i denna konvention, skall talan mot den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat väckas vid domstol i den staten, oberoende av i vilken stat han har medborgarskap. För den som inte är medborgare i den stat där han är stadigvarande bosatt gäller samma bestämmelser om domstols behörighet som för statens egna medborgare. 2. När denna konvention tillämpas på bolag eller andra juridiska personer skall den ort där de har sitt huvudkontor, eller om sådant saknas den ort där de 39 Uttrycket "oförändrat" gäller till Brysselkonventionen och dess protokoll i den nuvarande lydelsen (efter Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning). i hela konventionen och protokollen förhållande i 25 enligt stadgarna har sitt säte, likställas med fysiska personers stadigvarande bostadsort. Artikel 3 Talan mot den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat far väckas vid domstol i en annan konventionsstat endast med stöd av bestämmelserna i avsnitt 2 till 6a i denna avdelning. Särskilt följande bestämmelser far inte tillämpas mot en sådan person. (Oförändrat) Artikel 4 Om svaranden i någon konventionsstat bestäms domstolarnas behörighet i varje konventionsstat i enlighet med den statens lag, om inte annat följer av bestämmelserna i artiklarna 16,17 och 18. inte är stadigvarande bosatt Mot en sådan svarande kan den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat, oberoende av medborgarskap, på samma sätt som statens egna medborgare, åberopa de bestämmelser om domstols behörighet som gäller där och särskilt de bestämmelser som anges i artikel 3 andra stycket. Avsnitt 2 Särskilda behörighetsregler Artikel 5 Talan mot den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat kan väckas i en annan konventionsstat 1. om talan avser avtal om egendomsförsäljning, vid domstolen i den ort där leverans har eller skulle ha skett, om egendomen inte har eller skulle ha levererats på olika orter. 2. om talan avser underhållsskyldighet, vid domstolen i den ort där den underhållssökande har sin hemvist eller vanliga vistelseort eller, om talan har samband med frågan om någons rättsliga status, vid den domstol som enligt sin egen lag är behörig att pröva denna fråga , såvida inte behörigheten endast grundar sig på den ena partens medborgarskap, 40 3. om talan avser skadestånd utanför avtalsförhållanden, vid domstolen i den ort där den handling företogs som orsakade skadan, eller vid domstolen i den ort där skadan (eller en del av skadan) inträffade. 40 Även konventionen om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar pä familjerättens område (Bryssel II) bör beaktas. 26 4. om talan avser enskilt anspråk i anledning av brott, vid den domstol där brottmålet är anhängigt, i den mån domstolen enligt sin lag är behörig att pröva enskilda anspråk, 5. 6. i fråga om tvist som hänför sig till verksamheten vid en filial, agentur eller annan etablering, vid domstolen i den ort där denna är belägen. i hans egenskap av instiftare av en "trust", "trustee" eller insatt förmanstagare till en "trust", som är upprättad antingen genom lag eller genom en skriftlig handling eller muntligen och skriftligen bekräftad, vid domstolarna i den konventionsstat där "derma trust" har sitt säte, 7. i fråga om tvist om betalning av bärgarlön för bärgning av skeppslast eller för frakt, vid den domstol där lasten eller frakten: a) har blivit föremål för kvarstad eller liknande säkerhetsåtgärd för att säkerställa sådan betalning, eller b) kunde ha blivit föremål för sådan säkerhetsåtgärd, om inte borgen eller annan säkerhet hade ställts; förutsatt att det görs gällande att svaranden har någon rätt till lasten eller frakten eller hade sådan rätt vid tiden för bärgningen. Artikel 5a Om anställningsavtal avses och den svarande är stadigvarande bosatt i en konventionsstat får talan väckas också i annan konventionsstat, vid domstolen på den ort där arbetstagaren vanligtvis utför sitt arbete. När arbetstagaren inte vanligtvis utför sitt arbete i en och samma stat, får talan mot arbetsgivaren även väckas vid domstolen på den ort där det affarsställe är beläget genom vilket arbetstagaren anställdes. Avtal mellan två parter om domstols behörighet är giltigt endast om det har ingåtts efter tvistens uppkomst eller om arbetstagaren åberopar avtalet för att väcka talan vid en domstol på annan ort än den där svaranden är stadigvarande bosatt, eller den domstol som anges i punkt 1. Artikel 6 Talan mot den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat kan även väckas i en annan konventionsstat 1. om han är en av flera svarande, vid domstol där någon av svarandena är stadigvarande bosatt, om inte talan väckts enbart i syfte att ställa medsvarande inför rätta vid annan domstol än den som annars skulle ha varit behörig att pröva talan mot honom. 27 Första stycket skall inte tillämpas på medsvarande som med käranden träffat avtal om domstols behörighet vilket uppfyller villkoren i artikel 17. 2. om talan avser återgångskrav eller annat liknande, vid den domstol där det ursprungliga käromålet är anhängigt, såvida inte detta har väckts endast för att få talan mot tredje man prövad vid annan domstol än den som annars skulle ha varit behörig att pröva talan mot honom, 3. vid genkäromål som grundar sig på samma avtal eller omständigheter som huvudkäromålet, vid den domstol där huvudkäromålet är anhängigt. 4. om talan avser avtal och denna talan får förenas med ett annat mål mot samma svarande om sakrätt till fast egendom, vid domstolen i den konventionsstat där fastigheten är belägen. (Oförändrad) (Oförändrad) Artikel 6a Avsnitt 3 Behörighet vid försäkringstvister Artikel 7 Artikel 8 Talan mot en försäkringsgivare som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat kan väckas: 1. i en annan konventionsstat, vid domstolen i den ort där försäkringstagaren är stadigvarande bosatt, eller 2. om han är en samförsäkrare, vid den domstol i en konventionsstat där talan har väckts mot huvudförsakringsgivaren. En försäkringsgivare som inte är stadigvarande bosatt i någon konventionsstat men som har en filial, agentur eller annan etablering i en sådan stat, skall i fråga om tvister som hänför sig till verksamheten vid denna, anses vara stadigvarande bosatt i den staten. 28 Artikel 9 talan mot Beträffande ansvarsförsäkring eller försäkring av fast egendom kan försäkringsgivaren också väckas vid domstolen i den ort där den händelse som orsakat skadan inträffade eller där skadan, eller en del av skadan, inträffat. Detsamma gäller om både lös och fast egendom omfattas av samma försäkringsavtal och har skadats genom samma händelse. (Oförändrad) Artikel 10 Artikel 11 Med undantag av de fall som avses i artikel 10 tredje stycket, får en försäkringsgivare väcka talan endast vid domstolarna i den konventionsstat där svaranden är stadigvarande bosatt, vare sig denne är försäkringstagare, försäkrad eller förmanstagare. Bestämmelserna i detta avsnitt inskränker inte rätten att väcka genkäromål vid den domstol där huvudkäromålet, enligt bestämmelserna i detta avsnitt, är anhängigt. Artikel 12 Avvikelser från bestämmelserna i detta avsnitt i ett avtal om domstols behörighet gäller endast om avtalet (punkt 1-2 oförändrade) 3. har ingåtts mellan en försäkringstagare och en försäkringsgivare, vilka vid försäkringsavtalets ingående var stadigvarande bosatta i samma konventionsstat, och avtalet innebär att domstolarna i den staten skall vara behöriga även om den händelse som orsakar skadan skulle inträffa utomlands, såvida inte ett sådant avtal strider mot lagen i den staten, eller 4. har ingåtts med en försäkringstagare som inte är stadigvarande bosatt i någon konventionsstat, förutsatt att försäkringen inte är obligatorisk och inte heller avser fast egendom i en konventionsstat, eller 5. (oförändrad) 29 Artikel 12a De risker som avses i artikel 12. 5 är följande: (punkt 1-4 oförändrade) 5. Alla sådana stora risker som avses i artikel 5 i rådets direktiv 88/357/EEG. Avsnitt 4 Behörighet vid konsumenttvister Artikel 13 I tvister som gäller avtal som har ingåtts av en person för ändamål som kan anses ligga utanför hans affärsverksamhet eller yrkesverksamhet, i det teljande kallad "konsumenten", gäller i fråga om behörigheten - om inte annat följer av föreskrifterna i artikel 4 och artikel 5. 5 - bestämmelserna i detta avsnitt, om det gäller: 1. köp av varor där betalningen skall erläggas i särskilda poster, lån som skall återbetalas i särskilda poster eller någon annan form av kredit på vilka rådets direktiv 87/102/EEG är tillämpligt, 2. alla andra avtal om leverans av varor eller utförande av tjänster, om a) b) c) avtalet föregicks av ett särskilt anbud riktat till konsumenten konventionsstat där han är stadigvarande bosatt eller annonsering där, eller i den konsumentens avtalspart företrädare har mottagit eller dennes konsumentens beställning i det land där denne är stadigvarande bosatt, eller konsumenten har lämnat det land där han är stadigvarande bosatt för att göra beställningen i en annan konventionsstat och resan anordnats för att förmå konsumenten att ingå köpeavtal. Bestämmelserna i första stycket punkt 2 skall också tillämpas på avtal om förvärv av nyttjanderätt till fast egendom på deltid. Om konsumentens avtalspart inte är stadigvarande bosatt i en konventionsstat men har en filial, agentur eller liknande i en sådan stat, skall han anses vara stadigvarande bosatt i den staten såvitt avser tvister som hänför sig till denna verksamhet. Artikel 14 Konsumenten får väcka talan mot den andra avtalsparten antingen vid domstolarna i den konventionsstat där denne är stadigvarande bosatt eller vid domstolarna i den konventionsstat där han själv är stadigvarande bosatt. 30 Talan mot en konsument får av den andra avtalsparten väckas endast vid domstolarna i den konventionsstat där konsumenten är stadigvarande bosatt. Dessa bestämmelser inskränker inte rätten att väcka genkäromål vid den domstol där huvudkäromålet, enligt bestämmelserna i detta avsnitt, är avhängigt. Artikel 15 Avvikelser från bestämmelserna i detta avsnitt i ett avtal om domstols behörighet gäller endast om avtalet 1. har ingåtts efter tvistens uppkomst, eller 2. ger konsumenten rätt att väcka talan vid andra domstolar än dem som anges i detta avsnitt, eller 3. har ingåtts av en konsument och dennes avtalspart, vilka vid avtalets ingående var stadigvarande bosatta i samma konventionsstat, och avtalet ger domstolarna i den staten behörighet, såvida inte ett sådant avtal strider mot lagen i den staten. Avsnitt 5 Exklusiv behörighet Artikel 16 Följande domstolar skall ha exklusiv behörighet: 1. a) (oförändrad) b) dock skall, om talan avser avtal om nyttjanderätt till fast egendom för tillfälligt privat bruk under en tid av högst sex på varandra följande månader, också domstolarna i den konventionsstat där svaranden är stadigvarande bosatt vara behöriga under förutsättning att ägaren och nyttjanderättshavaren är fysiska personer och är stadigvarande bosatta i samma konventionsstat, 2. Om talan avser giltighet, ogiltighet eller upplösning av bolag eller andra juridiska personer, domstolarna i den konventionsstat där den juridiska personen enligt stadgarna har sitt säte, (Punkt 3-5 oförändrade). 31 Avsnitt 6 Avtal om domstols behörighet Artikeln i en Om parterna har träffat avtal om att en domstol eller domstolarna konventionsstat skall vara behöriga att avgöra en redan uppkommen tvist eller framtida tvister i anledning av ett bestämt rättsförhållande skall endast den domstolen eller domstolarna i den staten vara behöriga. Ett sådant avtal skall vara antingen Om ett sådant avtal har ingåtts mellan parter av vilka ingen är stadigvarande bosatt i en konventionsstat, är domstolarna i andra konventionsstater inte behöriga att pröva tvisten så länge den eller de utvalda domstolarna inte har förklarat sig obehöriga. (Resten av artikeln är oförändrad, med undantag för sista stycket som utgår. ) Artikel 18 Utöver den behörighet som en domstol i en konventionsstat har enligt andra bestämmelser i denna konvention, är domstolen behörig om svaranden frivilligt går i svaromål inför denna i annat syfte än att direkt eller indirekt, accessoriskt eller subsidiärt bestrida domstolens behörighet. Nationella bestämmelser om former eller rättsmedel för att bestrida domstolens behörighet skall inte inskränka svarandens rätt att bestrida domstolens behörighet genom en tydlig viljeförklaring. Första stycket skall inte tillämpas om en annan domstol har exklusiv behörighet enligt artikel 16. Avsnitt 6a Behörighet i fråga om interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder Artikel 18a 1. 2. Interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder, som kan vidtas enligt lagen i en konventionsstat och som skall verkställas i den staten, får begäras hos domstolarna i den staten oavsett var de ger effekt, även om domstol i en annan konventionsstat är behörig att pröva målet i sak enligt denna konvention. I denna konvention avses med åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder, sådana brådskande åtgärder som vidtas för att utreda tvistemål, säkra bevis eller egendom i avvaktan på dom eller verkställighet, bevara eller återställa sak- eller rättsförhållanden och bevaka rättigheter som utgör eller kan komma att utgöra föremål för prövning i sak. interimistiska 32 Avsnitt 7 Prövning av behörighetsfrågan och av frågan om målet kan tas upp (Oförändrad) Artikel 19 Artikel 20 Om talan väcks vid en domstol i en konventionsstat mot en svarande som inte går i svaromål, skall domstolen självmant förklara sig obehörig, såvida den inte är behörig enligt bestämmelserna i denna konvention. (Oförändrat) Konventionsstaterna skall endast tillämpa bestämmelserna i andra stycket fram till den tidpunkt då bestämmelserna i artikel 9 i konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur träder i kraft för deras del. Avsnitt 8 Litispendens och mål som har samband med varandra Artikel 21 Om talan väcks vid domstolar i olika konventionsstater rörande samma sak och målen gäller samma parter, skall varje domstol utom den vid vilken talan först väckts självmant låta handläggningen av målet vila till dess att det har fastställts att den domstol vid vilken talan först väckts är behörig. När det har fastställts att den domstol vid vilken talan först väckts är behörig, skall övriga domstolar självmant avvisa talan till förmån för den domstolen. Enligt denna konvention är ett ärende anhängiggjort när ett käromål väckts vid en domstol och svaranden delgivits eller underrättats om stämningsansökan eller motsvarande handling enligt artikel 20 andra eller tredje stycket. Artikel 22 Om käromål som har samband med varandra är väckta vid domstolar i olika konventionsstater, får varje domstol utom den vid vilken talan först väckts låta handläggningen av målet vila. Annan domstol än den vid vilken talan först väckts får också avvisa talan på begäran av en av parterna, om käromålen prövas på samma nivå i instansordningen och den 33 domstol vid vilken talan först väckts är behörig att pröva dessa käromål samt dess lag tillåter förening av mål som har samband med varandra. Vid tillämpningen av denna artikel skall käromål anses ha samband med varandra om de är så förenade att en gemensam handläggning och dom är påkallad för att undvika att oförenliga domar meddelas som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar. (Punkt 1 oförändrad). Artikel 23 När enbart annan domstol än den vid vilken talan först väckts har exklusiv behörighet behöver handläggningen av målet inte vila till dess att den domstol vid vilken talan först väckts prövat sin behörighet. Avsnitt 9 Interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder Artikel 24 (Utgår) AVDELNING III - ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET (Oförändrad) (Oförändrad) Artikel 25 Avsnitt 1 Erkännande Artikel 26 Artikel 27 En dom som meddelats i en konventionsstat men inte är verkställbar eller ännu inte förklarats verkställbar i verkställighetsstaten enligt artikel 31 skall ändå vad gäller utdömda åligganden anses fastställa fordran så att interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder kan vidtas enligt lagstiftningen i verkställighetsstaten. 34 (Utgår) (Utgår) (Oförändrad) Artikel 28 Artikel 29 Artikel 30 Avsnitt 2 Verkställighet Artikel 31 En dom som har meddelats i en konventionsstat och som är verkställbar i den staten skall i en annan konventionsstat, sedan domen på ansökan av part har förklarats vara verkställbar där, få samma effekt som en dom som är verkställbar i den staten. I Förenade kungariket skall en sådan dom dock verkställas i England och Wales, i Skottland eller i Nordirland, sedan domen på ansökan av part har registrerats för verkställighet i den delen av Förenade kungariket. 1. Ansökan skall göras Artikel 32 2. I de konventionsstater som utsett flera domstolar eller myndigheter skall den lokala behörigheten bestämmas efter motpartens stadigvarande bostadsort. Om denne inte är stadigvarande bosatt i den stat där verkställighet begärs, skall behörigheten bestämmas efter den plats där verkställighet skall ske. Artikel 33 Förfarandet vid ansökan om verkställighet regleras av lagen i den stat där verkställighet begärs. Sökanden skall uppge en delgivningsadress inom det område där den domstol eller myndighet där ansökan görs är behörig. Om lagen i den staten inte föreskriver att en sådan adress skall anges, skall sökanden i stället utse ett ombud i saken. De handlingar som anges i artikel 46 skall bifogas ansökan. 35 Artikel 34 1. Den domstol eller myndighet som prövar ansökan skall avgöra frågan senast två veckor efter det att ansökan inkom. 2. Den domstol eller myndighet som prövar ansökan skall kontrollera den formella riktigheten hos ansökan och sådana handlingar som anges i artikel 46. 3. I detta skede av förfarandet skall motparten inte ges tillfälle att yttra sig över ansökan. (Oförändrad) Artikel 35 Artikel 36 1. En dom varigenom verkställighet beviljas skall delges motparten. Motparten kan söka ändring av avgörandet inom en månad från det att han delgavs detta. 2. Om ändringssökanden är stadigvarande bosatt i annan konventionsstat än den där avgörandet att medge verkställighet meddelades, skall fristen för att söka ändring vara två månader och löpa från den dag då beslutet delgavs honom, antingen personligen eller i hans bostad. Fristen får inte förlängas på grund av långt avstånd. 3. En dom varigenom verkstäUighet beviljas ger omedelbar rätt till verkställighet utan hinder av att den inte äger laga kraft. Försäljning, utdelning eller slutligt avyttrande av rättigheter enligt domen får däremot inte ske under tiden för överklagande enligt punkt 1 och skall vid överklagande anstå till dess att frågan slutligt avgjorts genom dom som vunnit laga kraft. Den domstol vid vilken överklagande ingivits får dock besluta annorlunda, i förekommande fall mot att säkerhet ställs till ett belopp som rätten fastställer. 4. Exekvaturdom skall alltid ge rätt att vidta säkerhetsåtgärder avseende motparten eller dennes egendom. (Oförändrad) Artikel 37 36 1. Ett överklagande enligt artikel 36. 1 skall bifallas om motparten visar följande: Artikel 37a 1. 2. 3. 4. 5. (Utgår) I fråga om tredskodom, - antingen att delgivning av stämningsansökan eller motsvarande handling inte skett på rätt sätt och att detta fel länt honom till skada, - eller att delgivning av nämnda handlingar inte gjorts i så god tid att han kunnat gå i svaromål. Ett överklagande skall dock avslås om motparten fått kännedom om en meddelad dom i rätt tid och på rätt sätt, men inte sökt ändring av domen. Att domen är oförenlig med en dom som har meddelats i en tvist mellan samma parter i den stat där domen görs gällande eller i en annan konventionsstat (Utgår) Att domen är oförenlig med en dom som tidigare har meddelats i en icke-konventionsstat mellan samma parter och rörande samma sak, såvida den först meddelade domen uppfyller de nödvändiga villkoren för erkännande i den stat där domen görs gällande. 2. En dom som meddelats i den ursprungliga konventionsstaten får aldrig omprövas i sak. Artikel 37b Ett överklagande enligt artikel 36 skall bifallas om motparten visar att bestämmelserna i avsnitt 3, 4 och 5 i avdelning II, eller de fall som avses i artikel 59 överträtts. Vid den behörighetsprövning som åsyftas i första stycket är den domstol vid vilken ett överklagande ingivits bunden av de faktiska omständigheter som domstolen i ursprungsstaten har grundat sin behörighet på. Domstolens behörighet i ursprungsstaten får inte omprövas på andra grunder än som avses i första stycket. 37 1 Artikel 38 1. Den domstol som handlägger verkställighetsfrågan efter det att ändring har sökts får på begäran av klaganden låta handläggningen av målet vila, om talan mot domen har förts genom anlitande av ordinära eller extraordinära rättsmedel i ursprungsstaten eller om fristen för sådan talan ännu inte har löpt ut. I sistnämnda fall får domstolen bestämma en tid inom vilken en sådan talan skall föras. 2. -3. (Utgår) (Utgår) 1. (Oförändrad) Artikel 39 Artikel 40 2. Den domstol som handlägger frågan om verkställighet efter det att ändring har sökts skall höra motparten. Om denne underlåter att förklara sig skall bestämmelserna i artikel 20 andra och tredje styckena tillämpas. (Oförändrad) Artikel 41 Artikel 42 Om en utländsk dom omfattar flera yrkanden och verkställighet inte kan medges för domen i dess helhet, skall domstolen medge verkställighet beträffande ett eller flera av dem. Sökanden kan begära att domen verkställs delvis. Artikel 43 Utan att det påverkar rätten att vidta säkerhetsåtgärder eller interimistiska åtgärder för att säkra verkställighet är en utländsk dom varigenom någon förpliktas att betala vite verkställbar i verkställighetsstaten endast om vitets belopp slutligt har fastställts av domstol i ursprungsstaten. 38 (Oförändrade) Artiklarna 44-45 Avsnitt 3 Gemensamma bestämmelser Artikel 46 Den part som gör gällande att en dom skall erkännas eller ansöker om verkställighet av en dom skall ge in 1. en kopia av domen som uppfyller de villkor som är nödvändiga för att dess äkthet skall kunna fastställas, 2. ett intyg i original eller bestyrkt kopia från en domstol eller en myndighet i den konventionsstat där domen meddelats enligt det formulär som biläggs denna konvention. Intyget skall fyllas i på det språk som är verkställighetsstatens officiella språk eller, om det finns flera officiella språk i denna stat, på det officiella språket eller ett av de officiella språken på den ort där verkställighet söks, eller på något annat språk som konventionsstaten angivit som godtagbart. I samband med anmälan enligt artikel 61. 2 skall varje konventionsstat ange vilket eller vilka av Europeiska unionens officiella språk som utöver det egna språket eller språken godtas i formuläret. 3. när det rör sig om en tredskodom eller annan dom som har meddelats mot en utebliven svarande, originalet eller en bestyrkt kopia av den handling som visar att stämningsansökan eller motsvarande handling har delgivits den uteblivna parten. 4. i förekommande fall, handlingar som visar att sökanden åtnjuter rättshjälp i ursprungsstaten. (Utgår) Artikel 47 Artikel 48 Om de i artikel 46. 3 och artikel 46. 4 angivna handlingarna inte har ingivits, kan domstolen bestämma en tid inom vilken de skall inges, godta likvärdiga handlingar eller, om tillgängliga uppgifter kan anses tillräckliga, befria sökanden från skyldigheten att ge in dem. 39 Om domstolen begär det, skall en översättning av de handlingar som avses i artikel 46. 1, 46. 3 och 46. 4 ges in; översättningen skall vara bestyrkt av en person som är behörig därtill i någon av konventionsstaterna. Artikel 49 Ingen legalisering eller annat liknande förfarande får krävas i fråga om de handlingar som anges i artiklarna 46 och 48 andra stycket eller i fråga om fullmakt för ombud i saken. AVDELNING IV - OFFICIELLA HANDLINGAR (ACTES AUTHENTIQUES) OCH INFÖR DOMSTOL INGÅNGNA FÖRLIKNINGAR Artikel 50 1. En handling som har upprättats eller registrerats som en officiell handling (acte authentique) och som är verkställbar i en konventionsstat skall på ansökan förklaras vara verkställbar i en annan konventionsstat i enlighet med det i artikel 31 -45 föreskrivna förfarandet. Framställningen får inte avslås. I denna konvention avses med officiella handlingar (actes authentiques) sådana handlingar som upprättats av en offentlig myndighet, enligt gällande lagar och förordningar om behörighet och form i den stat myndigheten företräder. 2. Den ingivna handlingen måste uppfylla de villkor som är nödvändiga för att den skall kunna godtas som en officiell handling i ursprungsstaten. 3. Bestämmelserna i artikel 46 - 49 gäller i tillämpliga delar. (Oförändrad). Artikel 51 AVDELNING V - EG-DOMSTOLENS TOLKNING Artikel 52 Europeiska gemenskapernas domstol är behörig att tolka denna konvention enligt bestämmelserna i bilagda protokoll 2. (Utgår) Artikel 53 40 AVDELNING VI - ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER (Oförändrad) (Utgår) Artikel 54 Artikel 54a AVDELNING VH - FÖRHÅLLANDET TILL ANDRA KONVENTIONER (Oförändrade) 1 (Oförändrad) Artikel 55-56 Artikel 57 2. För att säkerställa en enhetlig tolkning skall punkt 1 tillämpas enligt följande: a) Denna konvention skall inte utgöra hinder för en domstol i en konventionsstat som har tillträtt en konvention som reglerar ett särskilt område att förklara sig behörig i enlighet med den konventionen, även om svaranden är stadigvarande bosatt i en konventionsstat som inte har tillträtt ifrågavarande konvention. Den domstol som handlägger målet skall dock alltid tillämpa artikel 20 i denna konvention. b) (Oförändrad) 3. (Oförändrad) (Utgår) Artikel 58 Artikel 59 Denna konvention skall inte utgöra hinder för en konventionsstat att i förhållande till en tredje stat, i en konvention om erkännande och verkställighet av domar, förplikta sig att inte erkänna domar som har meddelats i andra konventionsstater mot svarande som är 41 stadigvarande bosatt i denna tredje stat när domen, i fall som avses i artikel 4, kunnat meddelas endast med stöd av en behörighetsregel som anges i artikel 3 andra stycket. (Resten oförändrat) AVDELNING VHI - SLUTBESTÄMMELSER Artikel 60 Denna konvention skall i förbindelserna mellan konventionsstaterna ersätta Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område i dess ändrade lydelse enligt anslutningskonventionerna av år 1978,1982,1989 och 1996. Artikel 61 1. Denna konvention skall antas av konventionsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. 2. Konventionsstaterna skall till depositarien anmäla att de har genomfört de förfaranden som deras konstitutionella bestämmelser kräver för att denna konvention skall kunna antas. 3. Denna konvention träder i kraft nittio dagar efter det att den anmälan som avses i punkt 2 har mottagits från den stat som sist fullgör denna formalitet. 4. Intill dess att konventionen träder i kraft kan varje konventionsstat, i samband med den anmälan som avses i punkt 2 eller vid varje senare tillfälle, förklara att konventionen för den statens del skall tillämpas i dess förhållanden till konventionsstater som har avgett samma förklaring. Sådana förklaringar skall börja gälla nittio dagar efter den dag då de avgetts. Artikel 62 1. Ändringar i denna konvention får föreslås av alla stater som anslutit sig till konventionen och av Europeiska gemenskapernas kommission. Alla förslag till ändringar skall översändas till depositarien, som skall vidarebefordra dem till rådet. 2. Ändringar skall beslutas av rådet, som skall rekommendera att dessa antas av konventionsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. 3. De ändringar som har beslutats på detta sätt skall träda i kraft i enlighet med bestämmelserna i artikel 61. 3. 42 4. Formuläret i bilagan kan ändras utan hinder av punkterna 1, 2 och 3 genom beslut av rådet på förslag från en konventionsstat eller från Europeiska gemenskapernas kommission. (Utgår) Artikel 63 Artikel 64 1. Generalsekreteraren för Europeiska unionens råd skall vara dépositaire för denna konvention. 2. Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra 1) antaganden, 2) dagen då denna konvention träder i kraft, 3) dagen då denna konvention börjar tillämpas mellan två medlemsstater, samt i förekommande fall datum för tillämpning enligt 61. 4, 4) underrättelser som mottas enligt artikel VI i protokoll nr 1. De protokoll som biläggs konventionen utgör en integrerad del av denna. Artikel 65 Artikel 65a 1. Konventionsstaterna skall godta att varje stat som blir medlem av Europeiska unionen ansluter sig till denna konvention. 2. 3. Vid förhandlingar om anslutning av nya medlemsstater till Europeiska unionen skall denna konvention och de bilagda protokoll som utgör en integrerad del av den betraktas som ett regelverk vilket varje land som vill ansluta sig måste acceptera i dess helhet. Varje anslutande stat skall lämna den information som krävs för tillämpningen av artiklarna 3, 32, 37, 40, 41, 46 och 55 i denna konvention och av artikel 2 i protokoll nr 2. innan anslutningsakten undertecknas 43 Denna konvention ingås på obegränsad tid. Artikel 66 (Utgår) (Utgår) Artikel 67 Artikel 68 44 • INTYG Artikel 46. 2 i konventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar pä privaträttens område. (svenska, niotal,svensk, Swedish, suédois,schwedlsch. ) 1. 1. Oeigivning eller underrättelse om stämningsansökan (eller motsvarande handling) skedde den dac månad: år. 1. 2. Delgivning elter underrättelse gjordes 1. 2. 1 D till mottagaren 1. 2. 2 D till någon annan 1. 2. 4 0 per post 1. 2. 4. 1 D utan mottagningsbevis 1. 2. 3 D i mottagarens hem 1. 2. 4. 2 0 med mottagningsbevis 1. 2. 5 0 pä annat sätt 2. DOM 2. 1. Dom meddelades den: är: månad: dag: 2. 2. Typ: 2. 2. 1 0 fullständig sakprövning 2. 2. 2 0 summarisk process 2. 3 Delgivning eller underrättelse om domen gjordes den: är: månad: dag: 2. 4 Delgivning eller underrättelse om domen gjordes 2. 4. 1 0 till mottagaren 2. 4. 4 0 per post 2. 4. 2 0 bil någon annan 2. 4. 3 0 i mottagarens hem 2. 4. 4. 1 D utan mottagningsbekräftelse 2. 4. 4. 2 D med mottagningsbekräftelse 2. 4. 5 Q på annat sätt 2. 5 Domen 2. 5. 1 0 är kontradiktoriskt prövad 2. 5. 2 D är en tredskodom / anses kontradiktoriskt prövad 2. 6 Datum för sakprövning: år: månad: dag: 2. 7 Domen meddelades av 2. 7. 1. Instans: 2. 7. 2. Ort: 3. \&mwm ottPAKrtnu* 31 Kärande: 3. 2 Svarande: 45 Härmed Intygas • att den ovannämnda domen ingår I det materiella tillämpningsområdet för konventionen om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, I Europeiska unionens medlemsstater, och • att den ovannämnda domen är verkställbar i den stat där den meddelats (artikel 31 i konventionen) 0 därför att den inte längre kan överklagas Q därför att den skall verkställas interimistiskt Utfärdat i den Underskrift och/eller stämpel 46 PROTOKOLL 1 BILAGA 1 DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA HAR ENATS om följande bestämmelser, som biläggs konventionen: Artikel I Om talan väcks mot en person som är stadigvarande bosatt i Luxemburg vid en domstol i en annan konventionsstat med stöd av artikel 5. 1, får denne göra invändning om domstolens behörighet. Om svaranden inte går i svaromål skall domstolen självmant förklara sig obehörig. Ett avtal om domstols behörighet som avses i artikel 17 gäller mot en person som är stadigvarande bosatt i Luxemburg endast om denna uttryckligen och särskilt har godkänt avtalet. Artikel 11 Med förbehåll för mer fördelaktiga nationella föreskrifter, far den som är stadigvarande bosatt i en konventionsstat och är åtalad för ett icke uppsåtligt brott vid en brottsmålsdomstol i en annan konventionsstat i vilken han inte är medborgare, försvaras av en därtill behörig person, även om han inte inställer sig personligen. (Andra stycket oförändrat) (Oförändrad) (Första sycket oförändrat) (Andra stycket utgår) Artikel III Artikel IV Artikel V Den grund för behörighet som anges i artikel 6. 2 och i artikel 10 rörande återgångskrav eller annat liknande får varken åberopas i Tyskland eller i Österrike. Mot den som är stadigvarande bosatt i en annan konventionsstat far talan väckas vid domstolarna (Andra stycket oförändrat) 47 (Oförändrade) (Utgår) Artiklarna Va och Vb Artikel Ve Artiklarna Vd Med förbehåll för den behörighet som det europeiska patentverket har enligt den europeiska patentkonventionen, undertecknad i Munchen den 5 oktober 1973, skall domstolarna i varje konventionsstat ha exklusiv behörighet vid talan som angår registreringen eller giltigheten av ett europeiskt patent som har meddelats för den staten och som inte är ett gemenskapspatent enligt artikel 86 i konventionen om europeiska patent i Luxemburg den 15 december 1975. för den gemensamma marknaden, undertecknad (Oförändrad) Artikel Ve Artikel VI till generalsekreteraren vid Europeiska unionens råd Konventionsstaterna skall överlämna sådana lagtexter som innbär ändringar antingen i de bestämmelser vartill hänvisas i denna konvention eller i förteckningarna över domstolar som anges i avdelning III, avsnitt 2 i konventionen. Artikel VII Detta protokoll skall i förbindelserna mellan konventionsstaterna ersätta protokollet av den 27 september 1968 som fogades till Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område i dess ändrade lydelse enligt anslutningskonventionerna av år 1978,1982,1989 och 1996. GEMENSAM FÖRKLARING NR 1 (Utgår) 48 GEMENSAM FÖRKLARING NR 2 (Utgår) 49 PROTOKOLL 2 BILAGA 2 om Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av konventionen om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område i Europeiska unionens medlemsstater, upprättat enligt artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen. DE HÖGA PROTOKOLLSSLUTANDE PARTERNA SOM HÄNVISAR till artikel 52 i konventionen om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område i Europeiska unionens medlemsstater, enligt vilken Europeiska gemenskapernas domstol är behörig att tolka sagda konvention, och SOM ÖNSKAR fastställa villkoren för Europeiska gemenskapernas domstols behörighet att tolka konventionen och detta protokoll HAR ENATS OM FÖLJANDE BESTÄMMELSER, KONVENTIONEN: SOM BILÄGGS Artikel 1 Enligt artikel 52 i konventionen om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område i Europeiska unionens medlemsstater är Europeiska gemenskapernas domstol behörig att tolka konventionen, det till konventionen bilagda protokollet samt det här protokollet, enligt de villkor som fastställs i detta protokoll. Artikel 2 1. Följande domstolar har rätt att begära att domstolen skall meddela förhandsavgörande i en tolkningsfråga: 1) Följande högsta instanser i konventionsstaterna: 2) (Oförändrad) 3) (Oförändrad) 2. På begäran från en berörd konventionsstat får listan över konventionsstaternas högsta instanser i punkt 1. 1) ändras genom beslut av Europeiska unionens råd. 50 (Oförändrad) Artikel 3 Artikel 4 1. En behörig myndighet i en konventionsstat och Europeiska gemenskapernas kommission har rätt att (resten oförändrat). 2-3 (Oförändrade) 4. När en sådan begäran inkommer skall domstolens justitiesekreterare underrätta konventionsstaterna samt Europeiska gemenskapens kommission och Europeiska unionens råd, vilka inom en frist om två månader efter sådan underrättelse har rätt att inkomma till domstolen med inlagor eller skriftliga synpunkter. 5. (Oförändrad) Artikel 5 1. Såvida annat inte föreskrivs i detta protokoll skall de bestämmelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och i det därtill bilagda protokollet om domstolens stadga vilka gäller när domstolen skall meddela förhandsavgörande, tillämpas även vid tolkning av konventionen och de andra texter som nämns i artikel 1. 2. Domstolens rättegångsregler skall vid behov anpassas och kompletteras i enlighet med artikel 188 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Inga reservationer får göras mot detta protokoll. Artikel 6 (Utgår) Artiklarna 7-10 Artikelll För det syfte som avses i artikel 2. 2 skall konventionsstaterna till generalsekreteraren vid Europeiska unionens råd överlämna sådana lagtexter som innebär ändringar i den förteckning över domstolar som anges i artikel 2. 1. 51 (Oförändrad) Artikel 12 Artikel 13 Varje konventionsstat och Europeiska gemenskapernas kommission får begära att detta protokoll revideras. Om så sker, skall ordföranden för Europeiska unionens råd sammankalla en revisionskonferens. Artikel 14 Detta protokoll skall i förbindelserna mellan konventionsstaterna ersätta protokollet av den 3 juni 1971 om Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av konventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område i dess ändrade lydelse enligt anslutningskonventionerna av år 1978,1982,1989 och 1996. 52 KOMMISSIONENS FÖRSLAG TILL ÖVERSYN AV LUGANOKONVENTIONEN BILAGA 3 1. Kommissionen föreslår att de föreslagna ändringarna i Brysselkonventionens avdelning I-IV även förs in i Luganokonventionen. 2. Kommissionen 17. 5 i Luganokonventionen anpassas till motsvarande bestämmelser i Brysselkonventionen, och att artikel 28. 2 i Luganokonventionen därför skall utgå. artiklarna föreslår vidare 16. 1b 5. 1, och att 3. Vad gäller övergångsbestämmelserna föreslår kommissionen följande: - Artikel 54a omarbetas med hänsyn till att den treårsfrist löpt ut som beviljas vissa stater som ansluter sig till Luganokonventionen. - Artikel 54b (samt artiklarna 60 och 61) ändras genom att orden "Europeiska gemenskapernas medlemsstater" ersätts med orden "Europeiska unionens medlemsstater" och i artikel 54b. 1 med "de stater som anslutit sig till Brysselkonventionen". 4. Vad gäller slutbestämmelserna föreslår kommissionen följande ändringar: 1. (Oförändrad) Artikel 62 2. I alla anslutande stater skall konventionen träda i kraft den första dagen i den tredje kalendermånaden efter det att anslutningsinstrumentet deponerades. Artikel 63 Alla anslutande stater skall vid deponeringen av anslutningsinstrumentet lämna den information som krävs för tillämpningen av artiklarna 3, 32, 37, 40, 41 och 55 i denna konvention och, i förekommande fall, enligt protokoll 1 avlämna sådana förklaringar som fastställts i meddelande enligt artikel 62. 1b. Artikel 63 a 1. Om en anslutande stat vill få särskilda bestämmelser införda om behörighet, förfarande eller verkställighet i protokoll 1, skall förhandlingar om det inledas. En förhandlingskonferens skall sammankallas av schweiziska federala rådet. 53 2. Den ändrade konventionen skall ratificeras av de stater som har undertecknat den. Ratifikationsinstrumenten skall deponeras hos schweiziska federala rådet. 3. Konventionen skall träda i kraft den första dagen i den tredje kalendermånaden efter det att två stater, varav den ena är en konventionsstat och den andra en anslutande stat, här deponerat sina ratifikationsinstrument. 4. Konventionen skall träda i kraft i förhållande till varje annan signatärstat den första dagen i den tredje kalendermånaden efter det att denna stat har deponerat sitt ratifikationsinstrument. (Oförändrade) 1. (Oförändrad) Artiklarna 64-66 Artikel 67 2. Efter varje anslutning skall depositarien fastställa konventionens lydelse. till Depositarien skall översända en bestyrkt kopia av konventionen konventionsstaterna. 54 ISSN 1024-4506 KOM(97) 609 slutlig DOKUMENT SV 01 06 09 10 Katalognummer : CB-CO-97-674-SV-C ISBN 92-78-28517-X Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg