title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2131/97, annettu 29 päivänä lokakuuta 1997, oliiviöljyn enimmäisvientitukien vahvistamisesta asetuksella (EY) N:o 2081/96 avatun pysyvän tarjouskilpailun osana toteutettua 22. osittaista tarjouskilpailua varten

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil


title: Πολίτες της Ευρώπης : Ταξιδεύοντας σε μια άλλη χώρα της Ευρωπαϊκής Ένωσης: Χρήσιμες διευθύνσεις στην Ελλάδα.

eurovoc_concepts:
EU Member State
free movement of persons
single market
travel


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut"

eurovoc_concepts:
credit guarantee
credit institution
financial solvency
management audit
share capital

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/9 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut” (1) (98/C 19/04) Den 25 juni 1997 beslutade Europeiska rådet i enlighet med artiklarna 57. 2 och 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 8 oktober 1997. Föredragande var Malcolm Levitt. Vid sin 349:e plenarsession den 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 29 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 106 röster för, 2 emot och en nedlagd röst. 1. Inledning tillsyn en ändring av 1988 års överenskommelse om kapitalkrav i avsikt att införliva marknadsrisker. 1. 1. Syftet med kapitalkravdirektivet och ändringen Rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för 1. 1. 1. värdepappersföretag och kreditinstitut harmoniserar kapitalkraven för kreditinstitut och värdepappersföretag med hänsyn till de marknadsrisker som är förenade med positioner i deras ”handelslager”. Marknadsrisk innebär risken för förlust till följd av förändrade marknadspriser. I kapitalkravdirektivet fastställs den metod som skall användas för att beräkna kapitalkraven för att täcka positioner i skuldsedlar, räntor, aktier, utländsk valuta och derivat av dessa. I direktivet fastställs vidare den kapitalbas som måste innehas för att täcka dessa krav. 1. 1. 2. Tillsammans med rådets direktiv 93/22/EEG om investeringstjänster i samband med värdepapper utgör detta direktiv en grundval för samordning av försiktighetsreglerna för investerings-sektorn och där- med för ömsesidigt erkännande av de tillstånd som utfärdas av nationella myndigheter. Dessa båda direktiv och en rad specifika direktiv om kreditinstitut och försäkringsbolag utgör grunden för den inre marknaden för finansiella tjänster. 1. 1. 3. Kapitalkravdirektivet antogs vid en tidpunkt då förhandlingar fördes i större internationella forum om harmonisering av kapitalkraven för täckning av marknadsrisker. Man förutsåg redan då att det skulle kunna bli nödvändigt att ändra direktivet (artikel 14). I januari 1996 offentliggjorde Baselkommittén för bank- (1) EGT C 240, 6. 8. 1997, s. 24. Kapitalkravdirektivet 1. 1. 4. innehöll också (arti- kel 13) en anmodan till kommissionen att föreslå kapitalkrav för handelspositioner vid handel med råva- ror och råvaruderivat. I 1996 års ändring av överenskom- melsen om kapitalkrav innefattas också kapitalkrav för sådana positioner. 1. 1. 5. Förslaget till ändring av direktiv 93/6/EEG är avsett att anpassa EU:s kapitalkrav till de bestämmelser som nu antagits av banktillsynsgruppen inom G 10. Kommissionens förslag följer, med förbehåll för nedan- stående kommentarer i punkt 3, Baselöverenskommelsen på de väsentliga punkterna. 1. 1. 6. Ekonomiska och sociala kommittén avgav ett positivt yttrande om kommissionens ursprungliga förslag om kapitalkrav från 1990 och lade följande tre principer till grund för sin bedömning av förslaget: — Direktivet skall skapa i huvudsak lika villkor för banker och andra institut som handlar med värde- papper. — Direktivet bör stärka — eller åtminstone inte försva- ga — EU:s attraktionskraft som finansiellt centrum. — Direktivet får inte begränsa tillgången till finans- marknaderna, motverka konkurrens, innovation och konsumenternas valmöjligheter. 1. 1. 7. ESK anmärkte dessutom att de krav på kapital- bas som följer av direktivet ”i tekniskt hänseende skall överensstämma i så hög grad som möjligt med de instrument för riskövervakning som instituten redan använder”. C 19/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 1. 1. 8. det föreliggande förslaget. Dessa bedömningskriterier är giltiga även för 1. 2. Institut som avses Det föreslagna direktivet skall gälla enbart för värdepap- persföretag och kreditinstitut. ekonomiska kapital. Om företag tilläts använda model- ler för att beräkna kapitalkrav föreskrivna av tillsyns- myndigheter, skulle de uppmuntras att till allas fördel förfina sin förmåga att förstå och kontrollera riskerna de är utsatta för. Detta är viktigt och till fördel för övervakningsmyndigheter, sparare och aktieägare, eftersom det nyligen inträffat ett antal finansskandaler i vilka det uppdagats att företagsledningen inte förstått eller kunnat kontrollera marknadsriskerna. 1. 3. Sammanfattning av ändringsförslaget 1. 3. 1. Förslaget innefattar tre huvudändringar: — A¨ ndringar som skall ge företag som är underställda stränga säkerhetskrav möjlighet att använda interna statistiska modeller för att beräkna sina kapitaltäck- ningskrav för marknadsrisker i stället för den stan- dardmetod som anges i bilagorna I, II, III och VII. Här föreslås bland annat en ny bilaga VIII. — A¨ ndringar för att införliva råvarurisker i kapitalkrav- direktivet, bl. a. i form av en ny bilaga VII. Guld kommer dock att behandlas som valuta. För att möjliggöra det föreslås ändringar av speciellt bila- ga III i kapitalkravdirektivet. — En ändring för att åtgärda en oavsiktlig brist i kapitalkravdirektivet som innebär att utgivningen av oprioriterade skuldinstrument automatiskt undantar utgivarens aktieinnehav från att räknas in i en värdepappersportfölj som kan åtnjuta en förmånlig viktning för särskild risk om 2 % även om de har hög kreditvärdighet. 1. 3. 2. De två förstnämnda förändringarna är av störst betydelse och fångar upp förslagen från Basel om marknadsrisk. De analyseras nedan i detalj. I enlighet med tankegångarna bakom 1993 års direktiv medger förslaget att marknadsrisker, såsom de beräknas i de nya bilagorna VII och VIII, omfattas av den vidgade definitionen av kapitalbas, införd genom 1993 års förslag. Saken har också en konkurrensaspekt. A¨ nd- 2. 1. 2. ringen av Baselöverenskommelsen kommer att gälla fullt ut från slutet av 1997. Från denna tidpunkt kommer banker etablerade utanför EU att kunna använda interna modeller för att beräkna kapitalkraven för marknadsrisker. A¨ ven om kapitalkravdirektivet från 1993 inte hindrar företag från att använda dessa modeller för att beräkna kapitalkrav föreskrivna av tillsynsmyndigheter, föreligger ett krav att resultatet skall vara en kapitalavgift som inte får understiga avgiften enligt direktivets standardiserade metod. Huruvida ett institut som använder interna modeller kommer att ha en lägre kapitalavgift än enligt 1993 års direktiv kommer att bero på positionernas beskaffenhet. Man förmodar dock att kapitalkraven kommer att bli lägre i en del fall. Denna minskning innebär inte att kraven sänkts, utan återspeglar att de övervakande myndigheterna medgivit att väl uppbyggda modeller (de nationella myndigheterna kommer att tillämpa stränga villkor innan de ger tillstånd) tillåter banker och värdepappersföretag att på ett bättre sätt fånga upp, kontrollera och minska löper. de Omfattande investeringar kommer att behövas för att utveckla och införa modeller samt rutiner för företagsledning och informationsflöden som blir nöd- vändiga. De potentiella fördelarna är emellertid också stora, såsom en förbättrad förståelse av och möjlighet att kontrollera risker samt möjligheten att definiera kapitalkrav som är bättre anpassade till de reella riskerna. Eftersom medlemsstaterna är tvungna att EU- tillämpa direktiven, kommer emellertid många företag inom EU inte att ha något incitament att använda interna modeller för beräkning av kapitalkraven förrän kapitalkravdirektivet ändras för att medge detta. ekonomiska och finansiella risker de åtminstone minimikraven enligt 2. Allmänna kommentarer 2. 1. 3. för EU och dess företag: Det får två följder vilka båda är av betydelse Anledningen till att direktivet 93/6/EEG behöver 2. 1. ändras: 2. 1. 1. En del banker och värdepappersföretag använ- der redan interna modeller för att bättre förstå de risker för vilka de exponeras och skapa en bättre grundval för att kontrollera risker och bättre hantera verksamhetens — En del företag inom EU kan utsättas för ett ogynn- samt konkurrensläge i förhållande till företag från tredje land på grund av att de måste täcka högre kapitalavgifter, när bruket av modeller skulle medfö- ra lägre krav. Sådana avgifter utgör påtvingad ekonomisk ineffektivitet. 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/11 — Företag och övervakningsmyndigheter i EU kan inte anpassa riskberäkningar för internt bruk till dem för tillsynsändamål. En sådan anpassning ger incitament till företagen att ständigt sträva efter att förbättra systemen för riskberäkning och riskhantering, något som ESK noterade i sitt yttrande över kommissionens förslag från 1990. I kundens intresse och för att ha ett pålitligt finansiellt system är det angeläget att EU-företag befinner sig i första ledet i utvecklingen. fastställd till 50 % av avgiften beräknad enligt den standardiserade metoden. Kommissionens förslag om- fattar en sådan bestämmelse (bilaga VIII punkten 5), som kan komma att behöva avskaffas eller modifieras inom en överskådlig framtid. Baselkommittén för bank- tillsyn har också förutskickat möjligheten att ändra överenskommelsen om kapitalkrav i ljuset av erfarenhe- ter från kontrolltester, t. ex. i förhållande till multiplika- tionsfaktorn. Det understryker behovet av en snabb behandling av förslaget. Det är också nödvändigt att ändra kapitalkrav- 2. 1. 4. direktivet för att tillåta att positioner i råvaror och råvaruderivat ingår i handelslagret. 2. 1. 5. Kommissionen har begränsat sitt förslag till att avse det allra nödvändigaste för att möjliggöra att internationellt överenskomna standarder snabbt genom- förs inom EU så att snabba framsteg kan göras i lagstiftningsprocessen. Detta är av intresse såväl för EU:s konkurrenskraft som för en förbättrad riskkontroll i EU:s finansiella institut och bör därför välkomnas. 2. 2. Framtida tekniska förändringar i förordningen om finansiella tjänster i EU — EU-reglering i takt med utvecklingen 2. 2. 1. Kommissionens förslag är mycket tekniskt och utgör ett svar på framsteg inom internationella tillsynsforum. Det bör noteras att diskussionen fortsätter om andra tekniska frågor med anknytning till detta förslag, bland bankövervakare i Internationella regle- ringsbanken (BIS), bland övervakare för värdepapper i den internationella organisationen för värdepappersö- vervakare (IOSCO) samt mellan dessa båda organ. 2. 2. 2. Diskussionerna fortsätter mellan banköverva- kare särskilt vad gäller att skapa modeller för särskild risk (1) och minimiavgiften för den särskilda risken, (1) Marknadsrisk består av två delar: en allmän och en särskild. Allmän marknadsrisk fångar upp exponeringen mot rörelser på marknaden i allmänhet. Särskild risk är risken att ett enskilt instrument rör sig i högre eller lägre grad än den allmänna marknaden i den dagliga handeln och innefattar även händelserisk, dvs. risken att en enskilt instrument rör sig mycket snabbt i förhållande till den allmänna marknaden. 2. 2. 3. Man måste därför hitta sätt för EU:s lagstift- ning att hålla jämna steg ur teknisk synpunkt med utvecklingen både på marknaden och i andra tillsynsfo- rum. Man kan utgå ifrån att fullvärdiga direktiv såsom de nu föreslagna inte ger en sådan möjlighet med hänsyn lagstiftningsprocessens längd. Det är inte heller till nödvändigt att tekniska detaljförändringar skall vara underkastade den fullständiga medbeslutandeprocedu- ren som gäller för lagstiftning. Därav behovet av kommittébestämmelser. 2. 2. 4. Kommittén föreslår därför att förslag läggs fram som gör det möjligt att behandla dylika tekniska regler inom ramen för gemenskapens kommittéväsen. Om kommissionen inte tror att den kan åstadkomma detta inom en överskådlig framtid vore det ett alternativ att anta mindre tvingande skrivningar, som gav tillsyns- myndigheter större flexibilitet vid tillämpningen av överenskomna internationella standarder och tillät dem att införliva tekniska förändringar med nationella regler utan dröjsmål. 3. Särskilda kommentarer 3. 1. Punkterna 1-8 och bilaga I i artikel 1 innehåller huvudsakligen följdändringar med anledning av beslutet att föra in positioner för råvaror och råvaruderivat under kapitalkravdirektivets tillämpningsområde samt beslutet att tillåta företag att använda interna modeller för beräkning av kapitalkrav. Bilaga 1 innehåller också i huvudsak följdändringar. En utförligare vägledning till kommissionens förslag återfinns i en bilaga till detta yttrande. 3. 1. 1. De huvudsakliga förändringarna finns i arti- kel 1, punkt 6 och i bilaga II. Den senare omfattar de två nya bilagor som skall fogas till kapitalkravdirektivet, en ny bilaga VII om råvarurisk och en ny bilaga VIII om interna modeller. I artikel 1 punkt 6 föreslås en övergångsordning som behöriga myndigheter kan tillämpa på värdepappersföretag som inte ännu kan skapa modeller för råvarurisk i enlighet med metoden i bilaga VIII och för vilka den standardiserade metoden i bilaga VII inte anses lämplig. C 19/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 I syfte att lättare förstå förslaget har det i denna analys delats upp i de två huvudkomponenter som angivits ovan: interna modeller och råvaror. 3. 2. Interna modeller 3. 2. 1. Företag kommer att tillåtas använda modeller för att beräkna kapitalkrav för ränterisk, aktierisk, valutarisk och råvarurisk. Behöriga myndigheter måste ge tillstånd på förhand för bruk av sådana modeller, varvid ett antal högt ställda kvalitativa och kvantitativa kriterier måste vara uppfyllda. Dessa kriterier följer det som beslutats på internationell nivå i Basel. 3. 2. 2. De kvalitativa kriterierna har till syfte att tillse att företag som använder modeller tillämpar standarder för riskhantering som är teoretiskt korrekta och tilläm- pas på ett korrekt sätt. Kriterierna anges i punkterna 2-4 i bilaga VIII. De är stränga för att säkerställa att bruket av modeller inte leder till en uttunning av standarderna för tillsyn men är formulerade på ett sätt som ger ett stort mått av handlingsfrihet till de behöriga myndigheterna. Denna handlingsfrihet kommer att behövas för att hänsyn skall kunna tas till de enskilda företagens beskaffenhet. Man lägger särskild vikt vid företagsled- ningens och styrelseledamöternas ansvar för att garante- ra en hög standard och effektiva kontroller. A¨ ven om alla institut måste hålla en hög standard på sina kontroller, kommer den närmare beskaffenheten av dessa att variera beroende på arten av ett instituts verksamhet och den geografiska spridningen. 3. 2. 3. De kvantitativa kriterierna anger de statistiska minimiparametrarna för riskmätning. Dessa anges i punkterna 9-11 i bilaga VIII och de följer Baselkraven. Det 99 %-iga ensidiga konfidensintervallet betyder att modellen borde beräkna ett värde för riskpotential som 99 gånger av 100 är lika med eller överstiger utfallet av handeln. Det innebär att när ett institut använder denna teknik, borde det 99 gånger av 100 inte vidkännas en förlust som överstiger det beräknade riskpotential- värdet. 3. 2. 4. Kapitalkravet för ett företag som använder interna modeller kommer att utgöras av det högre värdet av endera föregående dags riskpotential eller den dagliga genomsnittliga riskpotentialen för de föregående 60 verksamhetsdagarna multiplicerat med multiplika- tionsfaktorn tre. Om programmet för kontrolltester avslöjar svagheter i modellen eller i institutets interna kontroller, kan multiplikationsfaktorn ökas till fyra genom att en plusfaktor läggs till. Multiplikationsfak- torn tre, tillsammans med möjligheten att lägga till en plusfaktor, innebär att tillvägagångssättet är mycket försiktigt och att en stor kapitalreserv kommer att hållas som skydd emot marknadsrisker. Finansföretag har hävdat att tillvägagångssättet är alldeles för försiktigt och att multiplikationsfaktorn tre är överdriven och kommer att leda till en överdriven allokering av kapital till skydd mot marknadsrisker. Man har särskilt hävdat att multiplikationsfaktorn innebär att mer avancerade metoder inte belönas tillräckligt. Det spelar ingen roll hur bra en banks modell må vara, den kommer ändå att vara underkastad en minimifaktorn tre. Man har i Basel lovat att återkomma till denna fråga, och framtida förändringar kan inte uteslutas. Det bör noteras att volatilitet bör härledas ur 3. 2. 5. en period av åtminstone ett år. Emellertid kan historisk volatilitet vara av begränsad nytta under vissa omstän- digheter, t. ex. i fall med marknader som inte är likvida, som håller på att avregleras eller som är under utveckling, eller där det är fråga om komplicerade nya finansiella produkter. I sådana fall är det angeläget att banker använder sig av uppgifter som på ett tillfredsställande sätt speglar de verkliga riskerna och att de förfogar över andra kontrollinstrument för att bevaka exponering mot sådana riskfaktorer. Texten skulle kunna bli klarare på den punkten. Företagen kommer också att behöva bevisa 3. 2. 6. genom regelbundna kontrolltester att deras modeller är precisa, dvs. genom att jämföra utfallet i handeln för de verksamheter som täcks av modellen med modellens förutsägelser. Kommissionens förslag om kontrolltester (punkt 7 i bilaga VIII) är behäftat med ett antal problem som kunde försätta EU-institut i en ogynnsam ställning jämfört med konkurrenter, utan att erbjuda några mer betydande fördelar i kompenserande riktning när det gäller att skydda investerare eller stärka det finansiella systemet. 3. 2. 7. S p e c i f i c e r i n g a v d e t d a g l i g a k o n - t r o l l t e s t e t Denna faktor är mycket viktig. Instituten kommer att åläggas att kontrolltesta dagligen och jämföra den dagliga risken gentemot såväl faktiska som hypotetis- ka (1) utfall i handeln. Detta är både kostadskrävande och betungande och går utöver Baselkraven. Enligt (1) ”Hypotetiska utfall” avser i detta sammanhang den hypote- tiska förändringen i värdet på företagets portfölj mellan arbetstidens slut under på varandra följande dagar förutsatt att portföljen inte förändrats. (Oavsett utgången i substans av den diskussion som förs här kommer skrivningen i det andra understycket i punkten 7 i bilaga VIII att behöva göras mycket klarare på denna punkt. ) 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/13 Baselöverenskommelsen uppmanas bankerna att skapa rutiner för att utföra kontrolltest på båda sätten. Man förmodar dock att de ansvariga kommer att skilja sig åt beträffande den betoning de lägger vid de olika testmetoderna. 3. 2. 8. Kommittén anser att kommissionen borde in- rikta sig på test utifrån de faktiska utfallen i handeln och låta de nationella övervakningsmyndigheterna avgö- ra hur mycket uppmärksamhet som bör ägnas åt test med hypotetiska utfall. Kontrolltest i förhållande till hypotetiska utfall 3. 2. 9. ger endast en statistisk prövning av huruvida modellen är teoretiskt korrekt. Test i förhållande till det faktiska utfallet kastar ljus över hur modellen fångar upp alla de risker i handeln som en bank är utsatt för. Det utgör ett prov på hur modellen fungerar i verkliga situationer. 3. 2. 10. Det är också en fråga om praktisk tillämpning. Det är ingen bagatell att utföra två olika typer av kontrolltest dagligen. Det bör också noteras att kontrol- len för att säkerställa att uppgifterna om faktiska utfall är riktiga kommer att behöva skärpas, eftersom de dels kommer att användas för rapportering av vinster och förluster för företagsledningens ändamål och enligt de krav som lagstiftningen ställer, dels för skatteändamål. Det är mycket dyrt (särskilt ur datasynpunkt) att få fram hypotetiska utfall för alla delar av en banks dagliga handelstransaktioner. I slutändan är det förstås de faktiska utfallen av handeln som är av betydelse och som avgör finansinstitutens solvens. Det är också av denna anledning som både företagen och kontrollorga- nen borde koncentrera sig på att pröva de faktiska utfallen. 3. 2. 11. Det bör noteras att man i Förenta staterna vid genomförandet av Baselöverenskommelsen valt att inrikta sig enbart på faktiska utfall i handeln. Kommissionens 3. 2. 12. förslag kräver ytterligare klarlägganden. Frågan är teknisk men är av betydelse om man skall säkerställa kontrolltestets pålitlighet som ett instrument för reglering. I bilaga VIII punkt 7 anges att det riksvärde som beräknas enligt modellen — som använder en innehavsperiod på 10 dagar — borde jämföras med förändringen i portföljens värde. Om detta får kvarstå oförändrat skulle det ålägga företag att jämföra det kapitalbehov som genererats enligt deras modell för att tillgodose en prisförändring under 10 dagar med en siffra för vinst eller förlust som omfattar en dag. Det skulle leda till missvisande resultat och inte innebära en fullgod prövning av de modeller som används. 3. 2. 13. Baseldokumentet om reglerna om övervak- ningen av bruket av ”kontrolltest” i samband med bruket av interna modeller ifråga om kapitalkraven för marknadsrisker gör klart (punkt 3) att eftersom dagliga handelsutfall används, ”den ram för kontrolltest som används innefattar riskåtgärder som anpassats för en innehavsperiod om en dag”. För att undanröja varje tvivel, och för att garantera tillförlitligheten i program för kontrolltest, borde kommissionen följa Baselöverens- kommelsen och klargöra att en innehavsperiod om en dag borde användas vid kontrolltest. 3. 2. 14. O k l a r h e t o m p l u s f a k t o r n När kontrolltest avslöjar brister i ett företags interna modell som inte är så allvarliga att de ifrågasätter modellens grundläggande integritet men ändå är av saklig betydelse, kan berörda myndigheter lägga till en ”plusfaktor”. Plusfaktorn är ett tal mellan 0 och 1 som läggs till multipliceringsfaktorn så att denna faktor i praktiken höjs från tre till fyra. 3. 2. 15. Det framgår inte klart av kommissionens text vilka ”överskridanden” eller undantag, för att använda Baselöverenskommelsens begrepp, som ”räknas” vid bestämningen av plusfaktorn. I överensstämmelse med de argument som anförts ovan anser kommittén att endast undantag som uppkommer vid kontrolltest i förhållande till faktiska utfall skall räknas som överskri- dande enligt tabell 5. 3. 2. 16. Kommissionen medger att myndigheterna un- dantagsvis kan ge dispens från kravet att lägga till en plusfaktor. Emellertid är ”undantagsvis” ett för högt och oklart ställt krav. Baselöverenskommelsen är betydligt mindre strikt och uppmanar ansvariga att använda sitt omdöme vid tolkningen av resultaten från kontrolltest, i synnerhet när en bank har mellan fem och nio undantag inom perioden på 250 arbetsdagar. Baselkommittén konstaterar att det finns flera skäl till att även modeller av hög kvalitet kan ge resultat med mellan fem och nio överskridanden under en sådan period och noterar att ”ökningar i plusfaktorn inte skall ske helt automatiskt”. Kommissionens förslag speglar Baselöverenskommel- sens avsikter vad gäller modeller som ger upphov till 10 eller fler överskridanden under de 250 observationstill- fällena. I syfte att tillse att europeiska banker verkar 3. 2. 17. på samma grundval som institut utanför EU, borde C 19/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 förslaget ändras så att det stämmer bättre överens med Baselöverenskommelsen, som anger att resultat från kontrolltest som visar mellan 5 och 9 överskridanden ”allmänt sett borde antas medföra en ökning av multipli- kationsfaktorn såvitt inte banken kan visa att en sådan ökning inte är befogad”. 3. 2. 18. Kravet att anmäla överskridanden ”omedel- bart” och skälen härför är inte rimligt. Det är rimligt att — under normala förhållanden — förvänta sig att institut följande arbetsdag anmäler till de berörda myndigheterna att det kan bli ett överskridande. Institu- tet kommer dock att behöva tid för att ta redan på var problemet finns och huruvida det rör sig om ett egentligt överskridande eller om det t. ex. har uppstått därför att resultatet av handeln beräknats felaktigt och därför måste göras om. Det vore rimligt att förvänta sig att ett institut avlämnade en detaljerad rapport till övervak- ningsmyndigheten inom en vecka. 3. 2. 19. M o d e l l e r f ö r s ä r s k i l d r i s k I punkt 5 i bilaga VIII anges att när ett institut inte använder en modell för särskild risk, skall en särskild kapitalavgift påläggas institutet i enlighet med kapital- kravdirektivets standardiserade metod. När ett institut använder en korrekt modell för särskild risk, kan det emellertid ändå påläggas en minimiavgift för den särskilda risken om 50 % av den standardiserade av- giften. 3. 2. 20. Detta förhållande är onödigt betungande och skapar fel incitament för instituten. Den standardiserade avgiften för särskild risk lämnar inget utrymme för diversifiering, som en väletablerad metod för att minska risker och i synnerhet särskilda risker. Avgiften är dyr både när det gäller de kapitalkrav som genereras och de datasystem som behövs för att räkna ut kapitalkraven enligt två icke besläktade metoder. Instituten får heller ingen skälig fördel av att de förbättrat sin modell, varför incitamentet att förbättra modellerna för särskild risk minskar. På så vis försvagas också incitamenten att förbättra riskkontrollen i kreditinstitut. A¨ ven om modellen figurerar i Baselöverens- 3. 2. 21. kommelsen är den under omprövning och kan mycket väl komma att ändras i en snar framtid. Nationella övervakningsorgan borde därför efter eget huvud kunna ge ett fullgott erkännande till modeller för särskild risk, där de är övertygade om dessa modellers riktighet. 3. 3. Råvaruhandel och handel med råvaruderivatin- strument Kommissionens förslag utvidgar definitionen av han- delslagret som återfinns i kapitalkravdirektivet så att den omfattar handel med positioner i råvaror och råvaruderivat. Detta är nödvändigt om de skall omfattas av direktivets bestämmelser. 3. 3. 1. Förslaget följer ändringen av Baselöverens- kommelsen om kapitalkrav i så måtto att det tillåter företag att välja mellan tre möjliga inriktningar beroende på hur avancerat företaget är och på i vilken utsträckning det ägnar sig åt råvaruhandel. Företag kan antingen använda interna modeller (se nedan), löptidsstegemeto- den (bilaga VII, punkterna 13-16) eller en förenklad, mycket ofördelaktig metod som lämpar sig endast för dem som gör mycket få affärer (bilaga VII, punkt 17). 3. 3. 2. Löptidsstegemetoden gör i likhet med Basel- överenskommelsen ingen åtskillnad mellan olika katego- rier av råvaror. Guld behandlas annorlunda eftersom det betraktas som en valutaposition. Anledningen härtill är att guld är utsatt för stora och snabba förändringar i värde, vilket mera likställer det med valutor, och banker handhar guld och valutor på ett liknande sätt. Punkterna 3 a-c i bilaga I är utformade i enlighet härmed. 3. 3. 3. Skillnaderna i volatilitet mellan andra råvaror (t. ex. mellan ädelmetaller och basmetaller) tar man inte hänsyn till. Baselkommittén konstaterar (sid 29) att den tillämpat detta tillvägagångssätt för enkelhetens skull, trots de skillnader i volatilitet som föreligger mellan olika råvaror med tanke på att banker allmänt sett har relativt små öppna positioner i råvaror. Den konstaterar också (sid 28) att både den förenklade metoden och löptidsstegemetoden ”är lämpade endast för banker som relativt sett ägnar sig åt begränsad handel med råvaror. Större handlare kunde förväntas att i sinom tid införa en modellmetod. ” 3. 3. 4. Kapitalkravdirektivet har dock en vidare om- fattning än Baselöverenskommelsen, eftersom det också gäller för värdepappersföretag. En del värdepappersföre- tag ägnar sig åt handel med råvaror i stor omfattning sett i förhållande till deras storlek. O¨ verenskommelsens inriktning behöver därför modifieras i någon mån. 3. 3. 5. Kommissionen har slagit fast att dessa värde- pappersföretag kan tänkas få svårigheter med att tilläm- pa modeller omedelbart när direktivet träder i kraft, och de kommer att behöva tid för att utveckla sådana modeller och relevanta system för riskhantering. Man föreslår därför (artikel 1, punkt 6) att medlemsstaterna fram till slutet av december 1999 skall bemyndigas att använda den löptidsstegemetod som beskrivs i bilaga VII men samtidigt fastställa andra spridningsräntesatser, 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/15 överföringsräntesatser och fasta terminsräntesatser än de som anges i punkterna 13 och 16 ii och iii, för tillämpning på råvarupositioner. som uppenbarligen är önskvärt ur allmän synpunkt och till gagn för den ekonomiska stabiliteten i EU:s finansiella system och för de finansiella institutens kunder. 3. 3. 6. Medlemsstaternas manöverutrymme begrän- sas kraftigt av bestämmelserna i artikel 1. 6, som bl. a. ålägger de behöriga myndigheter som använder sig av dessa bestämmelser att lägga fram en empiriskt grundad motivering för sitt handlingssätt. 3. 3. 7. På det stora hela förefaller kommissionens inriktning väl avvägd, med beaktande av den varning som ges nedan. Det är önskvärt att företagen skall ha incitament att utveckla lämplig riskhantering och modeller för detta. Det är likaså önskvärt att näringsli- vets legitima behov tas med i beräkningen. Det är också riktigt att varje skillnad i behandling mellan banker och värdepappersföretag tas bort efter utgången av övergångsperioden. 3. 3. 8. Emellertid finns det verkliga svårigheter i att skapa modeller för råvarurisker på grund av marknadens varierande likviditet och det faktum att råvarupriser kan röra sig ”språngvis” snarare än gradvis. Den tid som kommer att behövas för att utforma lämpliga modeller och övertyga övervakningsmyndigheterna om dessa modellers tillförlitlighet skall inte underskattas. Det innebär att en övergångsperiod på två år knappast är väl tilltagen. Det vore möjligt att utan olägenhet tänka sig en längre övergångstid eller åtminstone en översyn vid slutet av tvåårsperioden. Snedvridningen av konkurrensen mellan banker och värdepappersföretag skulle nämligen bli begränsad med hänsyn till att banker som använde modeller ändå skulle ha lägre kapitalavgifter än värdepappersföretag som använde någon form av tillfälligt system. 4. Slutsatser 4. 1. ESK välkomnar och godkänner kommissionens förslag och uppmanar rådet och parlamentet att behand- la det skyndsamt. Det är nödvändigt med hänsyn till behovet av att skydda konkurrenskraften hos EU-företag som verkar på internationella och mycket konkurrensin- tensiva marknader. Förslaget kommer även att stärka tillsynen över banker och värdepappersföretag, något Bryssel den 29 oktober 1997. 4. 2. Det finns ett antal punkter som kräver ytterligare behandling och en del ändringsförslag kan komma att behöva läggas fram. 4. 2. 1. Det behöver övervägas på vilket sätt mycket tekniska ändringar i lagstiftningen om finansiella tjänster skall genomföras så att man säkerställer att gemenskaps- lagstiftningen förblir aktuell i en internationell miljö som är stadd i snabb förändring. ESK rekommenderar att gemenskapens kommittéväsen används i större ut- sträckning på detta område. 4. 2. 2. Kommissionens förslag om kontrolltestning av interna modeller kräver några ändringar för att bringa dem i bättre överensstämmelse med de internationella tillsynsmyndigheternas avsikter samt för att undvika att institut från EU försätts i ett konkurrensmässigt ogynnsamt läge genom långtgående normativa krav. I synnerhet borde finansinstitut inte behöva kontrolltesta dagligen med utgångspunkt i två olika modeller. Det borde göras klart vilken bas som utgör grund för tillsynsmyndigheternas föreskrifter om ökade kapitalav- gifter. I linje med Baselöverenskommelsen borde natio- nella tillsynsmyndigheter ges större manöverutrymme än det som kommissionen föreslår, när det gäller att tillämpa ökade kapitalavgifter via plusfaktorn på de banker som haft mellan 5 och 9 överskridanden inom en period på 250 arbetsdagar. 4. 2. 3. ESK rekommenderar att kontrolltestningen huvudsakligen bör inriktas på faktiska utfall i syfte att undersöka hur modeller fungerar i verkligheten. 4. 2. 4. Nationella övervakningsmyndigheter bör ha utrymme att ge sitt fulla godkännande åt modeller för särskild risk, när de övertygats om dessa modellers riktighet. Det är riktigt att ge utrymme för en övergångs- 4. 2. 5. ordning för värdepappersföretag som har en omfattande råvaruhandel men ännu inte kan lägga in risken i en modell. ESK anser dock att en övergångsperiod på två år kanske inte kommer att räcka och att denna därför kan komma att behöva ses över. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS C 19/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande Denna bilaga beskriver hur kommissionens förslag ändrar 1993 års direktiv. 1997 förslag Inverkan på 1993 års direktiv A¨ ndamål Artikel 1. 1 a Ersätter artikel 2. 6 a och b A¨ ndrar definitionen av handelslager så att positioner för råvaror och råvaruderivat kan omfattas Artikel 1. 1 b Ersätter artiklarna 2. 15 och 2. 16 A¨ ndrar definitionen av köpoption så att den omfattar råvaror. Definitionen av täckt köpoption tas bort såsom överflödig och ersätts med en definition av lagerfinansie- ring Artiklarna 1. 1 c och d Ersätter artiklarna 2. 17 resp. 2. 18 A¨ ndrar definitionen av repor och värdepapperslån för att göra dem tillämpliga på råvaror Artikel 1. 2 Artikel 1. 3 Artikel 1. 4 Artikel 1. 5 Artikel 1. 6 Ersätter artikel 4. 1 I och ii) Tillåter användning av modeller för att beräkna kapital- avgifter i handelslagret Ersätter artikel 5. 2 Säkerställer att alla institut, inklusive de som använder interna modeller, är underkastade kraven för stora expo- neringar Ersätter artiklarna 7. 10 och 7. 11 Utsträcker tillämpningen av kapitalkravsdirektivets be- stämmelser om sammanställning till kapitalbehov beräk- första meningen nade enligt metoden för interna modeller och till avgifter för råvaruhandel Ersätter artikel 8. 5 Inför en artikel 12a A¨ ndrar företagens rapporteringskrav med anledning av att råvaror förs in under kapitalkravsdirektivet Ger medlemsstaterna en tvåårig övergångsperiod inom vilken de kan undanta värdepappersföretag från tillämp- ningen av bilaga VII om råvaror Artikel 1. 7 och bilaga I A¨ ndrar de nuvarande bilagorna Artikel 1. 7 anger att de nuvarande bilagorna till direktivet i kapitalkravsdirektivet ändras genom bestämmelserna i bilaga I Artikel 1. 8 och bilaga II Inför bilagorna VII och VIII Artiklarna 2. 3 och 4 Bilaga I. 1 a och b A¨ ndrar bilaga 1. 4 och 5 Bilaga I. 1 c Bilaga I. 1 d A¨ ndrar bilaga 1. 6 A¨ ndra bilaga I. 33 I I artikel 1. 8 anges att två nya bilagor i form av bilaga VII och VIII läggs till direktivet genom bilaga II. Bilaga VII innehåller de utförliga reglerna om råvaror och bilaga VIII de preciserade reglerna om interna modeller Standardbestämmelser för antagande av ikraftträdande av direktiv. Medlemsstaterna åläggs att genomföra direk- tivet per den 31 december 1997 A¨ ndringar till följd av att metoden med interna modeller införs Konsekvensändring med anledning av att definitionen av täckt köpoption slopas Korrigerar den icke åsyftade effekten av den föreliggande formuleringen, vilken undantar utställare med hög kredit- värdighet som givit ut oprioriterade skuldinstrument Bilaga I. 2 a, b och c A¨ ndrar resp. II. 4. 7 bilagorna II. 1, II. 3 För in råvaror under kapitalkraven för betalnings-/ leverans- och motpartsrisk 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/17 1997 förslag Inverkan på 1993 års direktiv A¨ ndamål Bilaga I. 3 a, b och c A¨ ndrar bilagorna III. 1, III. 3 resp. III. 4 För in guld i systemet för kapitalavgifter för valuta; enligt punkt 3 a omvandlas den ”fria zonen” på 2 % till en tröskel som borde medföra högre kapitalkrav Bilaga I. 3 d Ersätter bilaga III. 7 I de fall då nationella myndigheter fastställer en modell för att beräkna kapitalkrav för valuta, måste de nu tillämpa samma standarder som de som tillämpas på interna modeller Bilaga I. 4 a,b och c A¨ ndrar bilaga V. 2, V. 4, V. 6 och Tillåter att kapital i kategori 3 används för att täcka kapitalkrav för täckande av risker som hänförs till råvaror V. 7 och handelslager som beräknats med interna modeller Bilaga I. 5 a och b A¨ ndrar bilaga VI. 2 I och VI. 8 2 Bilaga II Inför bilagorna VII och VIII Utsträcker tillämpningen av reglerna för stora expone- ringar för att täcka risker täckta av interna modeller Bilaga VII tillämpar Baselnormerna på råvaror medan bilaga VIII för in Baselnormerna för interna modeller Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om registreringsbevis för motorfordon och deras släpfordon” (1) (98/C 19/05) Den 5 augusti 1997 beslutade rådet i enlighet med artikel 75 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovenna¨mnda fo¨rslag. Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 8 oktober 1997. Föredragande var Michael Kubenz. Vid sin 349:e plenarsessionen den 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 29 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 99 röster för, 1 röst emot och 3 nedlagda röster. 1. Bakgrund A˚ r 1996 fanns det 164 553 000 personbilar och 1. 1. 22 032 000 fordon som går i yrkestrafik registrerade i Europeiska gemenskapen, eller sammanlagt cirka — 186 585 000 (2) motorfordon och 20 000 000 släp- fordon (3). 1. 2. I Tyskland omregistreras årligen cirka 20 % av beståndet av begagnade motorfordon och släpfordon. I Europeiska unionen genomförs årligen mer än 10 mil- joner omregistreringar. (1) EGT C 202, 2. 7. 1997, s. 13. (2) Myndighetsuppgifter via Europeiska kommissionens gene- raldirektorat III efter respektive land. (3) Ekonomiska och sociala kommitténs egen skattning. 1. 3. Sedan den 1 januari 1993 är Europeiska unionen en inre marknad utan inre gränser med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital. Sedan dess tillämpar medlemsstaterna rådets direktiv 70/156/EEG


title: 97/781/CE: Décision de la Commission du 29 octobre 1997 relative à une procédure d'application de l'article 85 du traité CE et de l'article 53 de l'accord EEE (Affaire nº IV/35.738 - Uniworld) (Les textes en langues française et néerlandaise sont les seuls faisant foi) (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
European Economic Area
competition law
joint venture
merger control
shareholder
telecommunications

formats: html pdfa1b print


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3514/97 van Hiltrud BREYER aan de Commissie. Biologische oorlogvoering met behulp van genetisch gemanipuleerde micro- organismen

eurovoc_concepts:
EU control
Iraq
biological weapon
chemical weapon
export
genetically modified organism
international security
microorganism
scientific research
vaccine

formats: html print


title: Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões - Plano de acção para a competitividade da indústria europeia do têxtil e do vestuário

eurovoc_concepts:
EU industrial policy
European industrial area
clothing industry
competitiveness
textile industry

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 29. 10. 1997 COM(97) 454 final COMUNICAÇÃO DA COMISSÃO AO CONSELHO, AO PARLAMENTO EUROPEU, AO COMITÉ ECONÓMICO E SOCIAL E AO COMITÉ DAS REGIÕES Plano de acção para a competitividade da indústria europeia do têxtil e do vestuário INDICE 1. INTRODUÇÃO 1 2. A E V O L U Ç ÃO R E C E N TE DO S E C T OR T Ê X T IL E DO V E S T U Á R IO 2 3. O SECTOR TÊXTIL E DO VESTUÁRIO NO QUADRO DAS POLÍTICAS COMUNITÁRIAS 3 3. 1. O ajustamento estrutural e a competitividade a) Inovação, investigação e desenvolvimento tecnológico b) As novas qualificações e a formação profissional c) As iniciativas estruturais integradas 3. 2. O quadro interno a) O mercado único b) Disciplina e transparência em matéria de auxílios estatais c) O emprego d) Os encargos sociais sobre o trabalho 3. 3. Relações externas a) Promover o acesso aos mercados b) Regras e disciplina c) Ambiente d) A questão social e) A internacionalização das empresas e a cooperação industrial 4. CONCLUSÕES Anexo: 4 4 5 6 7 7 8 8 9 9 9 10 10 11 12 13 15 PLANO DE ACÇÃO EUROPEU PARA A COMPETITIVIDADE DA INDÚSTRIA TÊXTIL E DO VESTUÁRIO (1997-2000) -i 1. INTRODUÇÃO 1. 1. A presente comunicação dirige-se ao Conselho c ao Parlamento Kuropcu, ao CKS e ao Comité das Regiões e surge na sequência das conclusões do Conselho "Indústria" de 28 de Março e 14 de Novembro de 1996. A comunicação insere-se no contexto do diálogo desenvolvido por iniciativa da Comissão entre as partes interessadas do sector têxtil/vestuário, nomeadamente as autoridades públicas nacionais e comunitárias, e os parceiros sociais. Este diálogo tem procurado avaliar globalmente as acções lançadas pela União Europeia c pelos Estados-Membros, bem como as necessidades suplementares em matéria de reforço da competitividade e a aplicação de estratégias de reestruturação/modernização pelo sector privado. Os parceiros sociais elaboraram um relatório conjunto, que apresenta os resultados obtidos e enumera uma série de acções complementares que poderão ser realizadas a nível comunitário. Na apreciação desse relatório presidiu o objectivo primeiro de estimular a boa consecução do ajustamento estrutural no sector, sem perder de vista, no entanto, o problema do emprego. As acções complementares propostas inscrevem-se nas linhas de orientação da política industrial e da política de coesão económica e social traçadas pela Comissão. 1. 2. A evolução do sector nos últimos anos evidenciou uma série de pontos fortes a par de um certo número de debilidades. A sua integração na nova revolução tecnológica confere-lhe um carácter de modernidade. As vantagens concorrenciais ligadas à inovação, à criação, à qualidade e ao saber-fazer permitem-lhe desempenhar um papel de líder nos mercados internacionais abertos. Estes esforços de modernização num ambiente mais exposto à concorrência internacional conduziram, em contrapartida, a uma redução considerável dos postos de trabalho. Trata- se de um fenómeno particularmente preocupante, tendo em conta a concentração regional e o impacto social do emprego no sector. 1. 3. As transformações operadas no sector têxtil/do vestuário mostram bem não existirem indústrias "tradicionais" por oposição a indústrias "de ponta", mas empresas competitivas e não competitivas. A indústria têxtil e do vestuário que, no decurso dos últimos anos, apresentou um grau de competitividade considerável em matéria de produtividade, provou, à semelhança de outras actividades económicas, ter boas perspectivas futuras. 1. 4. Em comunicações recentes, a Comissão Europeia definiu as orientações gerais da sua política industrial. 1 \ industrial num ambiente aberto e concorrencial A política COM(90) 556 final. Uma política de competitividade Aferimenlo dos desempenhos competitivos da indústria europeia desempenhos autoridades públicas - COM (97) 153 final. - industrial para a União Europeia - COM ((M) 3 19 final. - COM (96) 463 final. - Aferimenlo dos - aplicação de um instrumento ao dispor dos operadores económicos <• dos - directrizes para uma abordagem comunitária competitivos Essas directrizes estabelecem um quadro horizontal no qual se inscreve a estratégia da política industrial no domínio do têxtil/vestuário. Esta estratégia tem nomeadamente em conta as especificidades sectoriais. As iniciativas nos diferentes domínios das acções comunitárias encontram a sua coerência de conjunto nos objectivos de desenvolvimento das vantagens concorrenciais próprias da indústria têxtil e do vestuário da União Europeia. Com base nas contribuições recebidas, foi elaborado um plano global que garante a coerência e a eficácia das acções. 1. 5. Os resultados dos trabalhos dos grupos têxtil/vestuário permitem identificar alguns domínios prioritários que devem inspirar as acções das partes interessadas do sector, ou seja, as empresas, as associações de empregadores, os sindicatos e as autoridades públicas nacionais e comunitárias. As prioridades definidas prendem-se, nomeadamente, com os seguintes domínios: - emprego e formação, domínios nos quais parte das respostas pode e deve ser encontrada no interior do sector, mas que exigem igualmente soluções mais globais em matéria de criação de empregos pela economia da União no seu conjunto e por programas de formação em novas qualificações e de reconversão; - desenvolvimento e divulgação de novos produtos, processos e equipamentos, das tecnologias da comunicação e da informação em todo o sector, incluindo a distribuição, que tudo indica constituir um trunfo fundamental; - funcionamento efectivo do mercado interno, que, garantindo embora um alto nível de protecção dos consumidores e do ambiente, não deve levar à criação de novos obstáculos à livre circulação dos bens. As disposições legislativas em matéria de contratos públicos e concorrência devem garantir que todo o sector beneficie do mercado único; - acesso aos mercados dos países terceiros e respeito rigoroso das regras e disciplinas livremente aceites no âmbito dos acordos internacionais, que são as contrapartidas indispensáveis da mundialização dos mercados e da importações comunitárias; liberalização das - desenvolvimento regional, no âmbito do qual deverá ser dada uma atenção especial às empresas viáveis do sector situadas nas regiões desfavorecidas da União, por forma a criar as condições que lhes permitam responder ao desafio da competitividade em igualdade de circunstâncias com as empresas situadas nas regiões mais desenvolvidas. 2. A EVOLUÇÃO RECENTE DO SECTOR TÊXTIL E DO VESTUÁRIO O sector têxtil/do vestuário ocupa um lugar importante na União Europeia a nível económico, social e regional. Com efeito, segundo dados do Observatório Europeu do Têxtil e do Vestuário (OETV)2, este sector emprega cerca de 2,2 milhões de pessoas em cerca de 120. 000 empresas. Além disso, o 2 O sector do têxtil e do vestuário da UE - OETV, Bruxelas, 1997. 2 sector representa 7,6% do emprego industrial e 4,2% do valor acrescentado. Parle substancial do emprego corresponde a mão-de-obra feminina, sendo o nível de concentração regional elevado. Na década de 90, o sector sofreu o impacto de um conjunto de acontecimentos importantes, nomeadamente a recessão económica na Europa seguida de uma retoma moderada, o aumento da concorrência e a evolução tecnológica. Em geral, a debilidade da retoma económica da União não conduziu a um aumento da procura interna e, simultaneamente, a moderação da evolução dos rendimentos e a subida do desemprego repercutiram-se no consumo de peças de vestuário e de têxteis para o lar. Paralelamente, verificou-se um forte aumento da concorrência devido à maior abertura do mercado comunitário resultante da conclusão de vários acordos preferenciais e da aplicação das conclusões da ronda de negociações do Uruguai, bem como da presença de novos parceiros com importância no comércio internacional. Nomeadamente, o aumento da concorrência dos países com mão-de- obra barata criou um movimento importante de deslocalização de certos segmentos da produção. Por último, a evolução tecnológica e a difusão crescente das tecnologias da informação conduziu ao aumento acentuado da intensidade do capital e dos processos de automatização, particularmene visível nos têxteis. Estes factores produziram sobretudo alterações estruturais quer na organização interna das empresas, quer no funcionamento de todo o circuito produtivo/de comercialização. A resposta do sector à amplidão dos desafios dos últimos anos traduziu-se numa profunda reestruturação e modernização, acompanhadas pela deslocalização de uma parte da produção, nomeadamente a de alta intensidade de mão-de-obra e de fraco valor acrescentado. Este fenómeno é bem ilustrado pela evolução do tráfego ao abrigo do regime de aperfeiçoamento passivo (TRAP). Com efeito, as importações de vestuário ao abrigo do TRAP têm registado uma progressão constante. Em 1996, representaram cerca de 20%, em valor, das importações de vestuário da União Europeia. Globalmente, a produtividade e as vantagens concorrenciais foram reforçadas, em particular nos domínios da resposta rápida, das técnicas de "just in time", da qualidade e da criação, do saber-fazer e da inovação. O sector continua a ser o primeiro exportador mundial de produtos têxteis e o terceiro de produtos de vestuário. No entanto, o conjunto complexo destes desenvolvimentos, que conduziram às alterações estruturais no sector, provocou uma redução considerável da produção e principalmente do emprego. Assim, em 1996, os níveis de produção, a preços correntes, para o têxtil e o vestuário respectivamente, foram inferiores em 5,4% e 4,4% aos de 1990. A nível do emprego, perderam-se mais de 600. 000 postos de trabalho entre 1990 e 1996, dos quais cerca de 100. 000 em 1996. 3. O SECTOR TÊXTIL E DO VESTUÁRIO NO QUADRO DAS POLÍTICAS COMUNITÁRIAS O Tratado da União Europeia apela às autoridades públicas para que garantam, no respeito do princípio da subsidiariedade, as condições necessárias à competitividade da indústria. Embora a criação do conjunto de condições que garantam um ambiente adequado para o desenvolvimento competitivo das empresas seja da responsabilidade das autoridades públicas, são as empresas as principais responsáveis pelos ajustamentos necessários. Os grupos dos têxteis/vestuário, criados por iniciativa da Comissão Europeia, examinaram, ao longo de oito meses de trabalho, as medidas aplicadas pelas autoridades públicas e pelo sector privado à luz dos seguintes princípios: promover um ambiente favorável ao desenvolvimento das empresas com vista a facilitar o ajustamento estrutural; garantir a realização do mercado único e a aplicação das regras da concorrência; manter uma abordagem aberta face aos mercados e ao comércio internacional. 3. 1. Ajustamento estrutural e competitividade a) Inovação, investigação e desenvolvimento tecnológico Os parceiros sociais reconhecem que o desenvolvimento contínuo dos factores concorrenciais ligados à inovação, à investigação e ao desenvolvimento tecnológico é crucial para manter a importância da produção de têxteis e vestuário nos países da União. A nível comunitário, há que sublinhar a maior mobilização das empresas têxteis e do vestuário no sentido de desenvolverem e sobretudo utilizarem novos processos e equipamentos (como novos conceitos de teares, novos processos de tingimento não poluente e de acabamento têxtil sem efluentes), novos tecidos de elevado valor acrescentado (têxteis técnicos, estruturais a 3 dimensões e têxteis funcionais. ). Os seus efeitos a nível do emprego, quer na criação de novos postos de trabalho, quer na consolidação das estruturas existentes, começam a ser significativos, o que contribui para a recente melhoria do nível de competitividade da indústria europeia dos têxteis e do vestuário. Assim, os programas comunitários de IDT permitiram suscitar sinergias e, em cooperação com a indústria, criar mecanismos de coordenação e de participação segundo os temas considerados mais importantes nara o sector. os temas considerados mais importantes para o sector. No âmbito do Quarto Programa-Quadro de IDT e do programa específico "Tecnologias Industriais e dos Materiais", a acção de investigação orientada Total Quality Textiles revelou-se um instrumento eficaz de reforço das capacidades tecnológicas de um sector estruturalmente fragmentado e de melhoria da participação das PME. Cerca de 350 organizações, 300 das quais PME, participaram nas actividades de investigação (com um co-financiamento de 40 milhões de ecus sobre um custo total de 80 milhões) desse programa específico. No âmbito de inúmeros projectos de investigação comunitários desenvolveram-se novas máquinas (por "jacto de tinta", "plasma", "C02 supercrítico"), novos produtos têxteis cujos sectores de aplicação começam a ser os dos transportes, da construção, da saúde, do lazer, para além dos sectores tradicionais do vestuário/dos têxteis lar. As possibilidades oferecidas pelas "Medidas de Estímulo Tecnológico" destinadas às PME (prémios exploratórios que ajudam a preparar propostas e projectos CRAFT, reforçando a cooperação entre PME, para confiar a terceiros a resolução de problemas tecnológicos) permitiram a numerosas PME europeias colaborar com vista ao desenvolvimento de novos produtos têxteis e novos métodos de organização da produção e do trabalho. Esta é, de um modo geral, a orientação das acções empreendidas no âmbito do programa "Investigação socioeconómica orientada". O programa ESPRIT contribuiu igualmente para o desenvolvimento da inovação em domínios como os bancos de imagens, os sistemas de apoio às decisões e o comércio electrónico no sector têxtil e do vestuário. A indústria iniciou já os trabalhos tendentes à elaboração de um projecto de aplicação e de d ilusão das tecnologias da informação no sector. Este projecto, que procura integrar diversas iniciativas existentes no mesmo domínio, prevê o desenvolvimento de um sistema europeu de identificação e de comunicação para os produtos e os serviços baseado em normas facultativas validadas pela indústria. Esse sistema permitirá, nomeadamente, a utilização na União Europeia de uma linguagem comum para as operações de comércio electrónico. O programa Inovação do Quarto Programa-Quadro apoia projectos industriais cujo tecnologias próprias de determinadas regiões ou de objectivo é adaptar e transferir determinados sectores para novas regiões ou novos sectores na União Europeia; os projectos reúnem produtores (muitas vezes PME ou suas associações profissionais) c utilizadores de tecnologias e centros de investigação. Alguns desses projectos dizem respeito à indústria têxtil e do vestuário, como por exemplo: "tecnologia de fiação centrífuga" e "produção flexível com um mínimo de custos de amostras de tecidos têxteis". O programa Inovação propõe igualmente diversos instrumentos de interesse para o sector têxtil e do vestuário: estudos de análise das necessidades e dos pontos fortes e fracos, ou de scanning das opções tecnológicas possíveis, no quadro do Observatório Europeu da Inovação; acções de sensibilização para as novas tecnologias, dirigidas às PME; bolsas sectoriais europeias de transferência de tecnologias, acesso a novas técnicas e a práticas experimentadas de gestão da inovação; entrada em contacto com a rede de Centros de Difusão da Inovação. Na preparação do Quinto Programa-Quadro, as orientações actuais de investigação estão, nomeadamente, relacionadas com as ambições do sector têxtil/vestuário de melhorar o nível de competitividade das empresas e de manter e criar empregos adaptados especialmente ao desenvolvimento sustentável. As preocupações concentram-se na acção- chave "Produtos, processos e organização" do programa temático "favorecer um crescimento competitivo e sustentável", bem como na acção-chave "Novos métodos de trabalho e comércio electrónico" do programa temático "desenvolver uma sociedade da informação simples para o cidadão". Deverá ser dada prioridade às acções consideradas mais directamente essenciais para a competitividade de todo o sector. E o caso, por exemplo, das acções que facilitem a aplicação de técnicas de Quick response, que permitem adaptar em tempo real o processo de fabrico à evolução dos mercados e reduzir os stocks. Para além de uma maior adaptação à procura, essas técnicas, conferindo uma vantagem comparativa à localização da produção na Europa, podem ter um efeito decisivo na inversão da tendência negativa a nível do emprego. b) As novas qualificações e a formação profissional. As mutações estruturais operadas no sector têxtil e do vestuário, nomeadamente a difusão das tecnologias da informação e da comunicação, colocaram novos desafios em matéria de qualificação da mão-de-obra. Essas novas qualificações prendem-se, nomeadamente, com a evolução tecnológica e as suas consequências na organização das empresas, que exigem uma mão-de-obra pluri-qualificada em contraste com o "trabalho em cadeia" típico da anterior revolução industrial. Igualmente neste domínio, diversos programas e instrumentos nacionais e os programas comunitários ADAPT, EMPLOI e Leonardo da Vinci oferecem oportunidades para se encontrarem respostas adaptadas às necessidades identificadas. A Comissão procura igualmente estimular, através destes programas, o desenvolvimento de iniciativas transnacionais destinadas a divulgar as melhores práticas e o saber-fazer nas diversas regiões da Europa. As iniciativas nestes domínios, ao permitirem divulgar os resultados positivos alcançados, terão certamente um efeito importante de sensibilização, que se revela necessário e mesmo essencial para um sector fragmentado como o sector têxtil e do vestuário. Em 1995, ficou concluído um estudo aprofundado das necessidades de novas qualificações no sector do vestuário. Está previsto um estudo semelhante para os têxteis. Além disso, no contexto do diálogo social sectorial e do programa Leonardo da Vinci, os parceiros sociais desenvolvem projectos nos domínios da polivalência e dos têxteis técnicos. Acresce ainda que a formação deve igualmente ter em conta as necessidades crescentes associadas à globalização e à internacionalização da produção, que exigem qualificações centradas nas relações internacionais das empresas. A integração dos aspectos ecológicos deve igualmente ser um elemento essencial da formação profissional. Por último, as acções de formação deverão igualmente ser utilizadas para dar ao sector uma imagem mais moderna em matéria de qualificações e de tecnologia, que reflicta, aliás, a sua realidade actual. c) As iniciativas estruturais integradas A resposta aos novos desafios conduziu o sector a um ajustamento estrutural em que são factores fundamentais o reforço das vantagens concorrenciais específicas, nomeadamente no domínio dos investimentos incorpóreos, e a melhoria da produtividade, ela própria ligada aos investimentos quer corpóreos, quer incorpóreos. O sector desenvolveu uma lógica de funcionamento vertical para melhor responder às exigências do mercado, em que o conceito de rede se torna uma referência essencial, particularmente para as PME. A integração vertical do ramo criou novas exigências em matéria de flexibilidade a nível do processo de produção, de difusão de novas técnicas, de reacção rápida às flutuações do mercado, de adopção de padrões de qualidade elevados e de considerações de ordem ecológica. A integração dos sectores do circuito produtivo/comercialização faz aumentar, além disso, a viabilidade e as possibilidades de valorizar as complementaridades e as sinergias no sector através de acções de cooperação industrial, nomeadamente no que respeita às actividades de subcontratação. A este propósito, a Comissão apresentou ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões uma comunicação sobre a subcontratação no sector têxtil e do vestuário3. Com 3 A competitividade da subcontratação na indústria têxtil e do vestuário da União Europeia. COM(96) 210 final de 15 de Maio de 1996. base nesta comunicação e nas conclusões adoptadas pelo Conselho, foi elaborada uma estratégia de reforço da competitividade das actividades de subcontratação em estreita coordenação com os parceiros sociais, estando em curso neste momento alguns projectos- piloto (SCAN - Subcontracting Assistance Network, IBEX-International Buyers' Exhibitions, Revisão das nomenclaturas da subcontratação, Guia prático dos regimes jurídicos da subcontratação industrial na Europa, Guia para a parceria da subcontratação industrial). Encontram-se disponíveis numerosos instrumentos de acompanhamento e de apoio às transformações estruturais. A nível da União Europeia, os Fundos Estruturais e o Fundo de Coesão desempenham um papel de alavanca nestes domínios, sobretudo nas regiões em que os custos dos investimentos ligados à localização geográfica e às infra-estruturas são mais elevados. Refira-se ainda especificamente as acções destinadas a melhorar a competitividade das PME nos CCA/DOCUP e os programas Iniciativas Comunitárias para as PME e RETEX, que fornecem um apoio considerável. A avaliação dos programas promovidos pelos Fundos Estruturais, prevista pela Comissão para o início do próximo ano, permitirá tomar em consideração os ajustamentos que irão revelar-se necessários, nomeadamente em matéria de melhoria da sua eficácia em termos de impacto no sector. Deste modo se responde aos desejos da indústria, que sugere a elaboração de um quadro dos projectos bem sucedidos para que se divulguem as melhores práticas. 3. 2. O quadro interno a) O mercado único As trocas comerciais intra-comunitárias absorvem a maior parte da produção de têxteis/vestuário da União Europeia. Com efeito, em 1996, as remessas intra comunitárias atingiram 53. 400 milhões de ecus, ao passo que as exportações para os países terceiros atingiram apenas 30. 300 milhões. A eliminação de uma série de procedimentos administrativos ligados ao programa de realização do mercado único (atrasos nas fronteiras, controlos de origem, etc. ) teve consequências importantes na medida em que facilitou a adaptação flexível às exigências do mercado e contribuiu para a redução de alguns custos (administrativos e de transporte, nomeadamente). Recentemente desenvolveram-se novas iniciativas nacionais no domínio dos têxteis e do vestuário, com objectivos de protecção da saúde dos consumidores e do ambiente. Estas iniciativas dizem respeito, nomeadamente, à utilização de certas substâncias químicas no tratamento dos produtos têxteis/vestuário (corantes azóicos, pentaclorofenol, formaldeído, metais pesados). A proliferação de legislações nacionais, por vezes diferentes em vários aspectos, arrisca-se a criar novos obstáculos técnicos ao funcionamento do mercado interno. Os serviços da Comissão estão a estudar as medidas que poderão revelar-se indispensáveis à criação de um quadro que garanta, neste domínio, não só a protecção do consumidor e do ambiente mas também o funcionamento efectivo do mercado interno. Em alguns casos (corantes azóicos e pentaclorofenol), a harmonização ao nível comunitário poderá revelar- se adequada, enquanto noutros casos (lormaldeído e metais pesados) parece necessário prosseguir os trabalhos de análise de riscos. A promoção da etiqueta ecológica europeia para a roupa de cama e as T-shirts e a introdução para breve da etiqueta para os têxteis constituem, a par das iniciativas promovidas a nível nacional, um instrumento eficaz de protecção ambiental, aumentando simultaneamente a competitividade das empresas que participam neste sistema. O novo plano de acção para o mercado único, proposto pela Comissão4 em 4 de Junho de 1997 e aprovado pelo Conselho Europeu de Amesterdão, oferece soluções operacionais. Em Novembro de 1996 foi publicado um Livro Verde destinado a lançar o debate com os círculos interessados com vista à definição de pistas para melhorar o funcionamento do mercado interno no domínio dos contratos públicos. Esse Livro Verde identifica, nomeadamente, o impacto limitado das regras nesses contratos e as insuficiências da transposição das directivas pelos Estados-Membros. Além disso, está a ser desenvolvido um sistema electrónico de adjudicação de contratos públicos (SIMAP). b) Disciplina e transparência em matéria de auxílios estatais O reforço da política de concorrência é uma exigência decorrente da realização do mercado interno. A Comissão vê-se perante a necessidade de garantir uma disciplina rigorosa e uma transparência efectiva em matéria de auxílios estatais para todos os sectores de actividade económica. A este respeito, um enquadramento multissectorial respeitante aos auxílios regionais aos grandes projectos de investimento recebeu um acolhimento globalmente favorável aquando dos debates com os Estados-Membros. Este enquadramento será aplicável ao sector têxtil e do vestuário. A necessidade, sublinhada por diversas vezes pela indústria e os agentes sociais envolvidos, de um controlo rigoroso dos auxílios neste sector através de um enquadramento sectorial ou horizontal que inclua limiares de notificação devidamente adaptados às suas especificidades será assim satisfeita. Neste contexto, os quadros comunitários de apoio à IDT, à formação e às PME, bem como as linhas de acção de apoio ao emprego devem ser considerados com atenção no conjunto das medidas de apoio à competitividade desta indústria. c) O emprego A perda de mais de um quarto dos postos de trabalho entre 1990 e 1996 e o ritmo a que prossegue essa hemorragia constituem uma das principais preocupações da Comunidade, agravada pela concentração regional dessas perdas de emprego. A sua importância económica e o seu impacto social ultrapassam claramente os meios de acção da indústria europeia e merecem, por isso, uma atenção muito especial no quadro da política de emprego da União Europeia. 4 Plano de acção para o mercado único, Comunicação da Comissão ao Conselho CSB (97) 1 ílnal de 4 de Junho de 1997. 8 As medidas e orientações previstas, nomeadamente para o apoio às empresas inovadoras, enquadradas nos resultados do Conselho Europeu de Amesterdão e dos do próximo Conselho Europeu sobre o Emprego, a realizar no Luxemburgo, bem como as eventuais políticas concertadas dos Estados-Membros a favor do emprego deverão, pois, procurar ter em conta as especificidades do sector. Nesta matéria, a Comissão congratula-se com a negociação de um "pacto de confiança para o emprego no sector têxtil/do vestuário", que colocará a tónica na formação e na redução/organização do tempo de trabalho, permitindo desse modo a adopção de medidas concertadas no respeito das regras de concorrência em vigor. d) Os encargos sociais sobre o trabalho No conjunto do sector têxtil e do vestuário, alguns sub-sectores de alta intensidade de mão- de-obra encontram-se entre os mais expostos ao impacto dos custos indirectos do trabalho (contribuições para a segurança social e impostos directos sobre os rendimentos salariais). O distanciamento em relação aos principais concorrentes é importante e tende a aumentar. Apesar dos problemas orçamentais bem conhecidos, a Comissão pronunciou-se por diversas vezes a favor da redução dos custos indirectos do trabalho5, orientação que foi confirmada pelos diferentes Conselhos Europeus. A adopção de medidas particulares de diminuição dos custos indirectos do trabalho no sector enquanto instrumento de promoção do emprego e da competitividade deve respeitar a obrigação de não criar distorções da concorrência6. No respeito das regras do Tratado sobre a matéria e à luz do princípio da subsidiariedade, a Comissão considera conveniente aprofundar a reflexão em curso, em colaboração com os Estados-Membros e os parceiros sociais. No contexto do diálogo social sectorial têxteis/vestuário, qualquer proposta relativa à organização do tempo de trabalho e à flexibilidade será atentamente examinada pela Comissão. 3. 3. Relações externas a) Promover o acesso aos mercados A União Europeia atribui uma importância considerável à manutenção de uma ligação entre a inclusão do sector têxtil/do vestuário nas regras da OMC e o respeito dos compromissos assumidos pelas partes contratantes. Esta abordagem inspirou igualmente a estratégia de acesso aos mercados para a União Europeia, apresentada na Comunicação de 14 de Fevereiro de 19967, que se pretende mais agressiva do que no passado. Livro Branco do Crescimento, Competitividade e Emprego. Bruxelas 1993. f) Rstas questões estão a ser analisadas pelo Grupo para as políticas de tributação (Grupo Monti) segundo as orientações do Conselho de Dublin (Dezembro de 1996) e do l-COHN de I I de Novembro de 1996. A estagnação da procura interna de produtos têxteis/vestuário no decurso dos últimos anos e a concorrência acrescida das importações tornam crucial o desenvolvimento das exportações, muito especialmente para países em que o mercado apresenta um potencial de crescimento. A evolução das exportações comunitárias para mercados mais abertos onde o sector se confronta com a concorrência mundial demonstra a capacidade concorrencial da indústria comunitária. A este respeito, a experiência adquirida com a iniciativa EXPROM revelou-se positiva. A Comissão continuará a desenvolver esforços no sentido de uma melhor informação sobre as iniciativas nacionais a curto prazo e, se necessário, a desempenhar um papel de coordenadora. Por outro lado, todas as propostas da indústria relativas a iniciativas de promoção a longo prazo serão analisadas. Neste quadro, a Comissão poderá examinar a eficácia do estabelecimento de gabinetes de representação da indústria têxtil e do vestuário num ou cm vários países que apresentam um interesse particular para as exportações. Alguns países terceiros mantêm ou criam uma protecção não justificada do seu mercado através de medidas pautais e não pautais. Entre os exemplos mais notórios, pode citar-se a China, a índia, a Argentina, a Africa do Sul e também os listados Unidos. Esta protecção não encoraja o desenvolvimento das trocas comerciais. É muitas vezes contrária às obrigações previstas pelos diferentes acordos assinados no ciclo do Uruguay e, principalmente, às do Acordo sobre Têxteis/Vestuário (ATV). Com o objectivo de melhorar a eficácia da política comercial comunitária, a Comissão criou um banco de dados sobre os obstáculos ao comércio, que se tornou um instrumento operacional e acessível aos operadores económicos. A colaboração de todas as partes interessadas é essencial para garantir o funcionamento efectivo e permanente deste instrumento. b) Regras e disciplina A Comissão espera dos parceiros da União Europeia a aplicação rigorosa dos acordos assinados em matéria de protecção da propriedade industrial, subvenções, dumping e origem. intelectual e O desenvolvimento da mundialização dos mercados e a liberalização gradual e crescente do mercado comunitário exigem de todos os intervenientes o respeito recíproco de um ambiente de concorrência equitativo. A Comissão continuará a aplicar os instrumentos ao seu dispor, no respeito dos seus compromissos internacionais, para garantir um quadro concorrencial saudável. Para isso, é indispensável a colaboração estreita dos Estados-Membros e dos operadores económicos, iniciado ao abrigo do regulamento sobre os como demonstrado pefo procedimento obstáculos ao comércio (ROC)8 relativo às regras de origem dos Estados Unidos. 7 x () desafio global do comércio COM (96) 53 final de 14 de fevereiro de 1996. internacional uma estratégia de acesso aos mercados para a União Europeia, Regulamento ( C f) n" 3286 94 do Conselho, cio 22 de Dezembro de 1994. c) Ambiente A protecção do ambiente, para além do seu valor social e político específico, cria oportunidades em matéria económica e de emprego. Para as empresas consideradas individualmente, existe a ideia de que os custos associados à protecção do ambiente podem levantar dificuldades de competitividade internacional. Existem, no entanto, oportunidades para as empresas que adoptem uma atitude dinâmica e que integrem na sua estratégia geral considerações de ordem ambiental. A atribuição de uma etiqueta ecológica constitui para essas empresas um instrumento de promoção eficaz. A este respeito, no âmbito das discussões travadas no Comité "Comércio e Ambiente" (CEE) da OMC, a Comunidade tem por objectivo preservar a integridade dos sistemas da etiqueta ecológica baseados na análise do ciclo de vida (o sistema comunitário) e promover a transparência no seu funcionamento e no estabelecimento de critérios para a atribuição da etiqueta. Este Comité, ao qual a Comunidade será associada, acaba de iniciar uma análise dos efeitos ambientais associados à liberalização do comércio e dos efeitos comerciais das legislações ambientais no sector. A utilização de etiquetas reconhecidas à escala europeia ou internacional, aplicáveis quer aos materiais quer aos processos utilizados, poderá aumentar, por conseguinte, a competitividade desses produtos, sendo também positiva para o ambiente. Além disso, há que encorajar as empresas, nomeadamente através dos programas de I&D, a resolverem os problemas ligados ao ambiente através de uma maior utilização das tecnologias limpas e de reciclagem, para que possam aproveitar melhor as oportunidades económicas que eventualmente se ofereçam. Será conveniente desenvolver um esforço particular de difusão da informação, quer ao nível dos produtores, quer dos consumidores, para aumentar os benefícios esperados das acções neste domínio. d) A questão social A Comissão reconheceu a importância do respeito dos direitos sociais fundamentais nas relações internacionais, tendo já manifestado, numa comunicação recente g e nas instancias multilaterais apropriadas, nomeadamente a OIT e a OMC, a sua posição sobre a relação entre as normas laborais internacionalmente reconhecidas10 e os acordos de comércio. A este respeito, a Comissão sublinhou a necessidade de promover o respeito das normas laborais fundamentais, rejeitando ao mesmo tempo uma utilização proteccionista das mesmas. Estas determinações são agora partilhadas ao nível multilateral por todos os membros da OMC. 11 Além disso, a Comissão constatou que as iniciativas promovidas pelos operadores económicos, centradas no respeito dos direitos 4 A relação entre o sistema comercial e as normas laborais internacionalmente reconhecidas, COM(96) 402 final, de 24 de Julho de 1996. 10 Chegou-se a um consenso a nível internacional para as identificar com um conjunto de Convenções da Organização Internacional do Trabalho (OIT). 1 ' Declaração ministerial de Singapura de 18 de Dezembro de 1996. 11 sociais, como a campanha vestuário "limpo" (produzido em condições socialmente aceitáveis), foram acolhidas favoravelmente pelos consumidores. A Comissão examina actualmente os aspectos da etiqueta "social" ligados à transparência, à fiabilidade e à compatibilidade com as regras do comércio internacional. Esse exame fornecerá à Comissão uma ideia objectiva dos benefícios e das desvantagens de tal iniciativa. e) Internacionalização das empresas e cooperação industrial Desde há alguns anos um número crescente de empresas europeias vem desenvolvendo internacionalização da sua produção na mira de reforçar a sua estratégias de competitividade nos mercados internacionais. Esta estratégia completa a adaptação das actividades exercidas na União às exigências do processo de produção em matéria de elevado valor acrescentado, resposta rápida e circuitos de produção/comercialização curtos. No contexto da sua política de cooperação industrial, a Comissão continuará a promover o desenvolvimento de um quadro de colaboração permanente e coerente com benefícios mútuos e esforçar-se-á por apoiar alguns projectos-piloto com base nos instrumentos existentes. O reforço das políticas de cooperação nos domínios das normas, dos procedimentos administrativos e das questões comerciais pode contribuir para o desenvolvimento da competitividade internacional do sector no contexto da globalização dos mercados. Por razões históricas, económicas e geográficas, a União dedica uma atenção especial aos países limítrofes, ou seja, aos PECO, no âmbito da estratégia de pré-adesão, e aos países da bacia mediterrânica. Em termos mais gerais, convém destacar, nomeadamente, as possibilidades efectivas oferecidas pelos programas comunitários (PHARE, TACIS, MEDA, ECIP, JOPP, EURO/MED - PARTENARIAT, BRE, BC-NET, etc. ). As organizações profissionais podem desempenhar um papel importante de ligação na aplicação da política comunitária de cooperação industrial. 12 4. CONCLUSÕES 4. 1. O diálogo promovido pela Comissão no âmbito dos grupos "Têxteis/Vestuário" mostrou os benefícios que é possível colher da complementaridade e da coerência das iniciativas dos parceiros sociais, dos Estados-Membros e das instituições comunitárias. Os parceiros sociais apresentaram no seu relatório um conjunto de recomendações. Entre os domínios focados, a Comissão considera que deve dedicar-se uma atenção especial ao emprego e à formação, à difusão e à transferência das tecnologias, à utilização das tecnologias da informação, à promoção das sinergias entre programas comunitários e nacionais com o objectivo de maximizar os resultados, ao funcionamento do mercado interno e ao acesso aos mercados. Na definição das suas iniciativas, os parceiros sociais deverão tomar em consideração os instrumentos disponíveis nos Estados-Membros e ao nível comunitário. Os Estados-Membros e a Comissão, no respeito do princípio da subsidiariedade, deverão intensificar os seus esforços de colaboração garantindo assim as sinergias das suas acções respectivas, para acompanharem as acções empreendidas pelos operadores económicos. 4. 2. O melhor meio de defesa do emprego no sector reside no dinamismo das empresas viáveis. A absorção dos postos de trabalho perdidos pelo sector deve encontrar uma resposta adequada na criação global de emprego na economia. No entanto, a evolução desta questão fundamental deve ser seguida com uma atenção particular tendo em conta a concentração regional desta indústria e o emprego maciço de mão-de-obra feminina. No âmbito das conclusões do Conselho Europeu de Amesterdão, das disposições do novo capítulo sobre o emprego do Tratado e das posições expressas por diversas vezes pela Comissão sobre a matéria, o diálogo social que versa mais especificamente os problemas do emprego deve prosseguir e ser aprofundado. No que respeita à formação, devem procurar-se as respostas adequadas quer ao nível nacional, quer no âmbito dos instrumentos comunitários. A formação permanente, que responda às exigências em matéria de novas qualificações e de formação de reconversão, continua a ser prioritária. Convém, no entanto, estar consciente de que os esforços a desenvolver abrangem todas as partes interessadas e, em primeiro lugar, as empresas. A nível comunitário, os projectos-piloto em curso deverão conduzir a uma difusão eficaz das boas práticas. Além disso, os exemplos de sucesso ao nível dos Estados-Membros deverão igualmente poder ser divulgados em toda a União, beneficiando assim todo o sector. 4. 3. O sector têxtil e do vestuário regista alguns êxitos com a maior utilização de novos produtos, processos e equipamentos e com a aplicação das tecnologias da informação. No entanto, nem todo o circuito produtivo/de comercialização tira partido dessas vantagens adquiridas. É necessário tomar consciência das vantagens concorrenciais oferecidas por essas tecnologias, especialmente nos domínios da organização das empresas e da resposta às exigências da procura. A ligação em rede dos diferentes componentes do sector, incluindo a distribuição, representa um trunfo importante em termos de competitividade, que reforça o tecido das PME, fonte fundamental de emprego. 13 A colaboração do sector privado com as autoridades públicas nacionais e comunitárias c indispensável à boa organização da utilização dos instrumentos disponíveis para essas iniciativas e para assegurar um número significativo de projectos neste domínio. 4. 4. No sector têxtil e do vestuário, "o cabo" do mercado interno loi dobrado sem grandes problemas. A colaboração dos parceiros sociais é indispensável à eliminação dos obstáculos ao comércio, decorrentes da não aplicação do princípio do reconhecimento mútuo. Convém, no entanto, garantir uma abordagem coordenada e integrada das questões que se colocam, nomeadamente em matéria de ambiente e de protecção dos consumidores, por um lado, e por outro, de bom funcionamento do mercado interno. Os Estados-Membros e os parceiros sociais serão informados, em devido tempo, dos resultados da reflexão em curso nos serviços da Comissão. Em matéria de com os Estados-Membros, tenta encontrar uma resposta adequada aos problemas identificados na realização dos objectivos da política comunitária nesse domínio. contratos públicos, a Comissão, cooperação em 4. 5. A política comercial da União deve poder assegurar às empresas têxteis e do vestuário. do mesmo modo que aos outros sectores, a abertura efectiva dos mercados dos países terceiros. A Comissão não pode aceitar que o cumprimento dos compromissos da União em matéria de liberalização das importações seja acompanhado de um diferimento mais alargado no que diz respeito às possibilidades de acesso aos mercados de alguns países terceiros. Além disso, num contexto de mundialização das actividades económicas e a fortiori das trocas comerciais, a Comissão deve exigir o respeito rigoroso das regras e disciplinas aceites nos acordos internacionais e promover a utilização efectiva dos instrumentos disponíveis de defesa comercial, quando a situação o justifique. Por último, devem prosseguir os esforços para integrar nas relações internacionais normas ambientais mínimas e o respeito dos direitos sociais fundamentais. 4. 6. O conjunto das acções previstas e a convergência dos esíorços das partes interessadas têm possibilidades de garantir para o sector um lugar de destaque na economia da União Europeia. O sector manterá a sua importância económica e social, apesar da redução do emprego. As transformações em curso contribuem para reforçar o peso dos postos de trabalho com elevado valor acrescentado e mais criadores de riqueza. Neste contexto, a Comissão contribuirá, no limite das suas competências, para criar condições que melhorem o ambiente económico geral, para modular os instrumentos às necessidades e para garantir a coerência global das estratégias. O plano de acção que acompanha exige um acompanhamento constante. A Comissão, em colaboração com os Estados-Membros, prosseguirá o diálogo com os parceiros sociais com a finalidade de garantir um acompanhamento permanente dos progressos e adaptar as acções à evolução estrutural e conjuntural. comunicação a presente PLANO DE ACÇÃO EUROPEU PARA A COMPETITIVIDADE DA INDÚSTRIA TÊXTIL E DO VESTUÁRIO 1997 - 2000 Recomendações dos parceiros sociais Acções INOVAÇÃO E TECNOLOGIAS INDUSTRIAIS E DA INFORMAÇÃO • A ligação existente entre I&D, inovação e novas tecnologias sugere a exploração das complementaridades diferentes iniciativas neste domínio. das • trabalhos destinados a desenvolver Iniciaram-se novos produtos, processos e equipamentos e a aplicar as tecnologias da informação e o comércio electrónico no sector. • Coordenar e assegurar a divulgação dos resultados da Investigação e a sua aplicação concreta continua a ser um objectivo prioritário. EMPREGO, ENCARGOS SOCIAIS FISCALIDADE • Está prevista a criação de uma rede temática no âmbito da investigação industrial e dos materiais. • Concertação reforçada (Comissão, Estados-Membros, parceiros sociais). tripartida • Aprofundamento do diálogo em matéria de criação/manutenção do emprego, de redução/reorganização tempo de trabalho, de formação e de flexibilidade na organização interna das empresas. do • Iniciativas recomendadas em matéria de legislação fiscal relativa à transmissão das empresas familiares. Foi instituído um grupo de trabalho ad hoc com base no Relatório sobre a evolução dos sistemas fiscais na União Europeia^. Estes temas serão abordados no âmbito do diálogo social sectorial. A Comissão promoveu um estudo sobre a evasão fiscal e a economia subterrânea. Está em preparação um livro verde sobre o trabalho clandestino. A recomendação relativa à transmissão das empresas familiares (JO L385/94) foi tema de um fórum. Os resultados serão resumidos num relatório. Será brevemente apresentada uma comunicação da Comissão sobre o seguimento dado à recomendação. 1 Relatório sobre a evolução dos sistemas fiscais na União Europeia C'()M(96)546 15 Recomendações dos parceiros sociais Acções FORMAÇÃO • Necessidades em matéria de formação para as novas qualificações. Formação interna e formação de reconversão. • Facilitar o acesso das PME do sector aos instrumentos existentes. COOPERAÇÃO INDUSTRIAL ENTRE EMPRESAS DA UNIÃO EUROPEIA do programa • Acompanhamento "Subcontratação" (Comunicação ^ da Comissão COM(96) 210 final de 15 de Maio de 1996 e conclusões do Conselho Indústria de 14 de Novembro de 1996). • No quadro do diálogo social, efectuou-se a análise das necessidades de sub-sector vestuário; está prevista uma nova iniciativa para o sector têxtil. Estão a ser examinados vários projectos apresentados pelos parceiros sociais. formação do • A segunda fase do programa ADAPT iniciou-se em l()97, serão Janeiro de 1997. No Outono de executados os novos projectos seleccionados pelos Estados-Membros. Acções em curso no domínio das relações técnicas entre os contratantes principais e as empresas de IBEX trabalho a - informação International (SCAN Network, estatísticas). Buyers' - Subcontracting feitio, promoção Exhibitions), Assistance (salões regimes "Guia prático dos Um jurídicos da subcontratação industrial na Comunidade Europeia" e um "Guia para os parceiros da subcontratação industrial" estarão disponíveis no mês de Setembro de 1997. AMBIENTE CORANTES AZÓICOS - PCP • Assegurar a difusão das considerações ecológicas no quadro de uma maior competitividade das empresas. A Comissão associar-se-á ao exercício que o Comité "Comércio e Ambiente" da OMC acaba de iniciar. Este exercício prevê a análise dos efeitos ambientais associados à liberalização do comércio e dos efeitos comerciais das legislações ambientais no sector. Encorajar a harmonização das legislações dos Estados-Membros em matéria de corantes azóicos e de pentaclorofenol com o objectivo de eliminar os entraves ao funcionamento do mercado interno. Está em curso uma avaliação da oportunidade e da viabilidade de uma harmonização nesta matéria. Essa avaliação incide em dois tópicos: os riscos para a saúde da utilização dessas substâncias e o impacto da sua proibição no mercado interno e nos países terceiros. Está prevista a revisão da Directiva 76/769. 16 Recomendações dos parceiros sociais Acções CONTRATOS PÚBLICOS Favorecer a eficácia prática da legislação. • Garantir a transposição pelos Estados- Membros das directivas relativas aos contratos públicos. PROPRIEDADE INDUSTRIAL E COMERCIAL • Promover a luta contra a falsificação e a cópia de desenhos e modelos industriais. AUXÍLIOS ESTATAIS Em Novembro de 1996 foi publicado um livro verde sobre os Contratos públicos na União Europeia: pistas de reflexão para o futuro. Está prevista para 1998 uma comunicação, acompanhada de um plano de acção contendo as medidas necessárias para reforçar a eficácia do quadro jurídico, que permitirá realizar da melhor maneira os objectivos da política comunitária nesta matéria. Foi lançado um projecto-piloto para um sistema de dados informatizados SIMAP {Système Informatisé des Marchés Publics). Em 13 de Março de 1997, foi adoptada uma posição comum sobre a Directiva COM(93)344 final. A conclusão do processo de co-decisão demorará entre 9 e 21 meses. • Lançamento de um projecto de enquadramento multissectorial, com um limiar de notificação às características têxtil/do vestuário. adaptado sector do • Exame do enquadramento multissectorial em diálogo com os Estados- Membros. projecto de POLÍTICA COMERCIAL • Melhoria do acesso países terceiros. aos mercados dos • Nas relações internacionais, a Comissão continuará a desenvolver a sua acção de promoção do acesso aos mercados. • Respeito das regras e disciplinas prosseguimento da luta contra a fraude. Promoção das exportações. • Com a colaboração dos Estados-Membros e dos parceiros os instrumentos de política comercial ao seu dispor, sempre que a situação o exija. a Comissão aplicará sociais, intercâmbio de • A Comissão desenvolverá esforços com vista a um melhor informações com os Estados-Membros e, se necessário, será exercida uma acção de coordenação. Qualquer proposta a longo prazo será analisada em colaboração com os operadores económicos. A ideia de criar gabinetes de representação da idústria têxtil e do vestuário nos países terceiros poderá ser analisada. 17 Recomendações dos parceiros sociais Acções etiqueta "social". • Aprofundamento das questões ligadas à • A Comissão examina actualmente os aspectos da transparência, à ligados à etiqueta fiabilidade e à compatibilidade com as regras do comércio internacional. "social" • Adopção pelas empresas europeias de um • A Comissão está a estudar a possibilidade de promover uma ampla divulgação do código de conduta junto das empresas e dos consumidores. código de conduta. i 18 ISSN 0257-9553 COM(97) 454 final DOCUMENTOS PT 10 08 04 13 N. ° de catálogo : CB-C0-97-467-PT-C ISBN 92-78-24603-4 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo '9