title: REGLAMENTO (CE) N° 2121/97 DE LA COMISIÓN de 29 de octubre de 1997 por el que se fijan los precios representativos y los importes de los derechos adicionales por importación de melaza en el sector del azúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Intermodalitet og intermodal godstransport i Den Europæiske Union - En systemorienteret løsningsmodel for godstransporten - Strategier og tiltag, der kan øge effektiviteten og give bedre og mere bæredygtige transporttjenester«

eurovoc_concepts:
carriage of goods
combined transport
common transport policy
organisation of transport

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/25 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Intermodalitet og intermodal godstransport i Den Europæiske Union — En systemorienteret løsningsmodel for godstransporten — Strategier og tiltag, der kan øge effektiviteten og give bedre og mere bæredygtige transporttjenester« (98/C 19/07) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 3. juni 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Dethmer H. Kielman til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. oktober 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 349. plenarforsamling af 29. og 30. oktober 1997, mødet den 29. oktober 1997, med 110 stemmer for, 1 imod og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Kommissionens meddelelse 1. 1. Målsætningen er at skabe grundlag for en optimal integrering af de forskellige transportformer for dermed at give mulighed for en effektiv og økonomisk forsvarlig brug af transportsystemet gennem sammenhængende og kundeorienterede dør-til-dør-tjenester og samtidig fremme konkurrencen mellem transportoperatører. I den forbindelse skal der gøres øget brug af 1. 2. miljøvenlige transportformer med overskydende kapaci- tet. Hvis man i højere grad udnytter de muligheder, der ligger i jernbanetransport og transport ad indre vandveje og til søs, vil det medvirke til at løse trængselsproblemer- ne på vejnettet. Præstationsforbedringer i jernbanedrif- ten, fuld indregning af eksterne omkostninger og fremme af intermodalitet er alt sammen led i en overordnet strategi for bæredygtig mobilitet. og udvides (1). I initiativudtalelsen (2) af 22. november 1995 om Kommissionens lovgivningsprogram for 1995 på transportområdet/den fælles transportpolitik, hand- lingsprogram 1995-2000 påpegede ØSU bl. a. , at spørgsmålet om intermodalitet og interoperabilitet er af afgørende betydning i forbindelse med udviklingen af transeuropæiske net på transportområdet. 2. 3. Yderligere økonomisk vækst vil medføre stigende efterspørgsel efter transport samtidig med, at udvik- lingen på produktions- og logistiksiden kræver stadig mere fleksible og effektive systemer. Vejtransporten har hidtil været bedst i stand til at dække denne efterspørgsel og er derfor vokset mere end proportionalt. Det forven- tes, at vejtransporten også vil kunne registrere en stor vækst i den nærmeste fremtid. Det faktum, at der ikke er ubegrænsede vækstmuligheder, er en vigtig tilskyndelse til at udvikle den intermodale transport. 2. Indledning 3. Generelle bemærkninger 2. 1. ØSU går ind for en integreret strategi til udvikling af den intermodale transport i EU. Kommissionens beskrivelse i meddelelsen vidner om indsigt i et meget komplekst emne og byder på oplæg til konkrete tiltag. Efter ØSU’s mening vil gennemførelsen af de tiltag, der er omtalt i meddelelsen, imidlertid volde en lang række problemer. ØSU finder det prisværdigt, at Kommissio- nen anlægger en ambitiøs strategi til tackling af dette usædvanligt komplicerede problemfelt. Strategien skal dog også være både realistisk og praktisk. I Kommissionens meddelelse lægges der vægt på 3. 1. at fjerne hindringer for en udbredt anvendelse af intermodal transport. De tekniske, økonomiske og ikke mindst politiske faktorer, der hindrer en markedsoriente- ret drift af især jernbanetransport, behandles imidlertid stort set ikke. ØSU mener, at grønbogen dermed ignorerer en af de vigtigste barrierer (måske endog den I sine forskellige udtalelser har ØSU altid lagt 2. 2. stor vægt på, at den intermodale transport bør forbedres (1) EFT C 19 af 25. 1. 1993, s. 29; EFT C 18 af 22. 1. 1996, s. 32; EFT C 39 af 12. 2. 1996, s. 100. (2) EFT C 39 af 12. 2. 1996, s. 43. C 19/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 1. 98 vigtigste) for udviklingen af intermodal transport. I den forbindelse henviser ØSU til sin udtalelse om Kommissionens hvidbog om »En strategi for et effektivt og moderne jernbanesystem i EU« (1). 3. 2. Vejtransporten ligger i spidsen, når det gælder teknologiske fornyelser. Der udvikles stadig renere og mindre brændstofkrævende motorer, samtidig med at vejtransporten hurtigt tilegner sig nye logistikkoncepter og -systemer. Også udvikling og anvendelse af nye informationsteknologier — såsom kommunikations-, navigations- og planlægningssystemer — finder sted i stor stil inden for vejtransporten. Dermed sakker den intermodale transport endnu længere bagud. Man bør derfor tilstræbe at forbedre især det teknologiske funda- ment for jernbaner, sejlads ad indre vandveje og kystfart og at finde løsninger på de aktuelle problemer (f. eks. tunge administrative procedurer og utilstrækkelige infra- strukturinvesteringer), så disse transportformer kan beholde deres forspring inden for energiforbrug, emissio- ner og støjforurening. 3. 3. Tanken om at anvende intermodalitetsprincippet som indikator for det samlede transportsystems kvalitet og effektivitet er interessant. Desværre indeholder Kom- missionens meddelelse hverken konkrete detaljer eller en nærmere begrundelse. Desuden er det uklart, hvilke sociale og samfundsmæssige konsekvenser udviklingen af den intermodale transport vil få. til 3. 4. ØSU er ikke overbevist om, at intermodalitetspo- litikken og EU’s politik på andre områder altid supplerer tider en regional- hinanden. EU støtter f. eks. økonomisk udvikling, der kan være en hæmsko for udviklingen af et integreret, intermodalt transportnet eller ligefrem stimulere vejtransporten. Også de indre grænsers afskaffelse og vejtransportens liberalisering har medført en stærk vækst i vejtransporten. Etableringen af transeuropæiske motorvejsnet og af »hurtiggodsruter« på jernbaneområdet vil få direkte og mærkbare konse- kvenser for anvendelsen af vej-, bane- og vandvejstran- sport og kan i høj grad influere på den intermodale transports udvikling. 3. 5. En kvalitativ sammenligning af vejtransport, jernbanetransport og transport ad vandveje, herunder short sea shipping (nærsøtrafik), samt intermodal vej-/ banetransport og vej-/vandvejstransport viser, at vej- transporten byder på et særdeles godt kvalitets-/ (1) EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 23. prisforhold, mens denne transportform hyppigt må notere et lavere score, når det gælder samfundsmæssige aspekter (sikkerhed, arealforbrug, infrastrukturforbrug, energieffektivitet, støjforurening og emissioner), og der- med også påfører samfundet større omkostninger. Dette berettiger, at myndighederne fører en politik til fordel for intermodal transport, da det nu engang er myndighe- dernes ansvar at påligne de eksterne omkostninger, så markedets aktører kan operere med de samlede omkostninger. (fair pricing) 3. 6. På kort og mellemlang sigt vil vejtransporten beholde et stort forspring for den intermodale transport, så længe samtlige transportomkostninger ikke pålignes i fuldt omfang. Kommissionen betragter tilvejebringelse af ensartede konkurrencevilkår og indregning af de eksterne omkostninger som vigtige redskaber til at fremme den intermodale transport. Det er imidlertid uklart, hvorvidt dette rent faktisk vil ændre valget af og dermed fordelingen på transportformerne (modal split). Desuden er det fortsat vanskeligt at påligne de eksterne omkostninger, så de fordeles korrekt på de forskellige transportformer. Derfor er det endnu ikke tilstrækkeligt klart, hvorledes omkostningernes interna- lisering vil indvirke på det internationale kapløb om virksomhedsetableringer (2). Dertil kommer, at det sta- dig må formodes at have lange udsigter, før de eksterne omkostninger er internaliseret i alle transportformer, hvilket Kommissionen da også selv erkender. I mange tilfælde kræver det massive investeringer 3. 7. i bl. a. materiel, terminaler og edb-systemer at udvikle den intermodale transport. Myndighederne kan kun i begrænset omfang støtte nye tjenester, eftersom det slet ikke er muligt at yde støtte til dækning af f. eks. driftstab, heller ikke i opstartsfasen. Dette er en alvorlig hæmsko i betragtning af, at mange aktører inden for intermodal transport kun har en meget beskeden investeringskapa- citet. 3. 8. I forbindelse med gennemførelsen af Kommissio- nens handlingsprogram og den videre udvikling af intermodal transport bør den administrative regelgiv- ning efter ØSU’s mening begrænses til et minimum. ØSU ser ikke noget behov for helt nye administrative forskrifter. Så snart Kommissionen begynder at iværk- sætte handlingsprogrammet, skal der føres et snævert samråd herom med alle berørte parter, såvel de konkrete aktører på markedet som arbejdsmarkedets parter. (2) Se i den forbindelse ØSU’s udtalelse om Kommissionens grønbog »Mod fair og effektiv prissætning på transportom- rådet — Politiske muligheder for at internalisere de eksterne omkostninger ved transport inden for den Europæiske Union«; EFT C 56 af 24. 2. 1997, s. 31. 21. 1. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/27 3. 9. I meddelelsen giver Kommissionen efter ØSU’s opfattelse ikke udtryk for tilstrækkelig anerkendelse af de resultater, der allerede er opnået på det intermodale område. F. eks. har man inden for (maritim) godslinjefart i mange år opereret med intermodale tjenesteydelser overalt i Europa, og denne udvikling har for alvor taget fart efter indførelsen af containertransport. 4. Særlige bemærkninger 4. 1. Det er et yderst ambitiøst mål at stræbe efter et integreret europæisk intermodalt transportsystem, som kræver, at transportpolitikken koordineres på alle be- slutningsniveauer. Navnlig de lokale og regionale myn- digheder spiller ofte en afgørende rolle i udviklingen af intermodale infrastrukturer. Der skal her peges på de forskellige politikområder, der også kunne samordnes bedre i Kommissionens regi (se punkt 3. 4). Det problem gør sig endnu mere gældende på nationalt, regionalt og lokalt plan. Det fremgår ikke af meddelelsen, hvordan Kommissionen har tænkt sig at koordinere politikken på alle niveauer. Det anføres heller ikke, hvor og hvordan de praktiske beslutninger skal træffes. 4. 2. Man skal være opmærksom på samspillet mellem person- og godstransport, inden for både vej- og bane- transport. I en række lande lægger jernbanernes person- befordring så stærkt beslag på den eksisterende infra- struktur, at en kontinuerlig udvikling af den intermodale jernbanegodstransport vanskeliggøres. En infrastruktur- mæssig adskillelse af person- og godstransport, altså særskilte spor, kan være en løsning, men den kræver store investeringer og langvarige planlægnings- og an- lægsperioder. En tilsvarende adskillelse af person- og godstransport ad veje er også en mulig løsning, som faktisk allerede afprøves i en række europæiske lande. Sådanne udviklinger vil få stor indflydelse på både jernbane- og vejtransportens kvalitet og således også på de muligheder, der ligger i intermodal transport. 4. 3. På et frit transportmarked vil markedsaktørerne (transportvirksomheder, operatører og afladere) i vidt omfang selv have indflydelse på udformningen af ting som informationsnetværk og prisstrukturer. Det fremgår ikke klart af meddelelsen, hvilken rolle Kommissionen tiltænkes på dette område. 4. 4. Det siger sig selv, at en yderligere udvikling af den intermodale transport har konsekvenser for beskæftigelsesmulighederne, uddannelsesbehovet og ar- bejdsvilkårene. En vækst i den intermodale transport vil således medføre en stigning i den indledende og afsluttende vejtransport, hvilket har konsekvenser for chaufførernes arbejdsvilkår, herunder deres arbejdsti- der. Som ØSU allerede tidligere har påpeget, har den påkrævede liberalisering af jernbanetransporten gennemgribende konsekvenser for organisation og be- skæftigelse inden for jernbaneselskaberne. Når ramme- vilkårene fastlægges skal man efter ØSU’s opfattelse være yderst opmærksom på de sociale og arbejdsmar- kedsmæssige aspekter, der er knyttet til intermodalite- tens gennemførelse. I den forbindelse er det påkrævet, at Kommissionen på forhånd lader de nødvendige undersøgelser gennemføre i samarbejde med de berørte udvalg og arbejdsmarkedets parter. Dette punkt bør medtages i handlingsplanen. 4. 5. Hvad angår den teknologiske udvikling inden for intermodal transport, fortjener nyskabende koncep- ter og systemer også stor opmærksomhed. Bimodale systemer (såsom RoadRailer, CODA-E og Kombirail) kan sikre et nyt, omfangsrigt markedssegment for intermodal transport, og også udviklingen af sammen- koblelige togsæt til intermodal transport (såsom den tyske Cargosprinter) rummer lovende perspektiver. Med sådanne systemer kan man betjene helt nye markedssegmenter, men samtidig kan de udgøre en »trussel« mod de eksisterende markeder for intermodal transport. Man skal vare sig for at findele udbudet for meget. Når de rammer for den intermodale transport, der beskrives i meddelelsen, videreudvikles, er det derfor nødvendigt at sikre en god indsigt i de forskellige systemer og teknikker. første er det 4. 6. ØSU er enig i, at der er behov for at integrere transportteknikkerne for at fremme intermodal dør-til- dør-transport. Kommissionens udgangspunkt er, at det er muligt at vende en uønsket udvikling i vejtransporten (trængselsproblemer, emissioner og ulykker) ved at fremme den intermodale transport. Kommissionen går i den forbindelse ud fra, at jernbanernes (eksisterende) overkapacitet vil kunne udnyttes i den forbindelse, men den antagelse vil ØSU sætte spørgsmålstegn ved. For det ikke sikkert, der findes en overskydende kapacitet overalt, og for det andet får jernbanernes personbefordring normalt førsteprioritet. Hvis banetransporten rationaliseres yderligere, kan det tænkes, at transportkapaciteten øges. I øvrigt er der i en række lande og transportforbindelser stadig en stor kapacitet, som kan udnyttes til kombineret vej- og vandvejstransport, såvel transport ad indre vandveje som short sea shipping (nærsøtrafik). Det er i øvrigt yderst vigtigt at skabe et overblik over, hvilke af de infrastrukturer, der hidtil har været brugt af en enkelt transportform, man hurtigt vil kunne modernisere og føje til det netværk, der er i brug nu. C 19/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 1. 98 4. 7. Den transalpine transport er et problemområde, som har stor indflydelse på udviklingen af den intermo- dale transport i Europa. Denne problemstilling ligger imidlertid delvist uden for EU’s indflydelsessfære. Dette forhold kan komme i vejen for en effektiv europæisk politik til fordel for intermodal transport. En ny transportstrategi, som er baseret på inter- 4. 8. modalitet, vil kræve, at transportkæderne omorganise- res. Nye aktører vil træde ind på scenen, og logistikkon- cepterne og -systemerne vil ændre sig. Transportomkost- ningernes niveau og struktur vil dermed også ændre sig. Det er uklart, hvorvidt og hvordan en sådan udvikling vil påvirke transporttjenesternes pris og kvalitet og dermed måske også Europas konkurrenceevne. Det er i øvrigt vigtigt at lære af og så vidt muligt bygge på erfaringerne med de bestående intermodale transporttje- nester. Der må findes løsninger på de eksisterende hindringer, så den intermodale transport kan gøres mere effektiv og attraktiv. Bruxelles, den 29. oktober 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse om “Høring om grønbogen om en nummereringspolitik for teletjenester i Europa”« (98/C 19/08) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 26. maj 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Michael Mobbs til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. oktober 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 349. plenarforsamling af 29. og 30. oktober 1997, mødet den 29. oktober 1997, med 108 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalel- 1. 3. se om grønbogen den 28. maj 1997 (1). 1. 1. Den 20. november 1996 offentliggjorde Kommis- sionen en grønbog om en nummereringspolitik for teletjenester i Europa (KOM(96) 590 endelig udg. ). Grønbogen lagde op til en bred høring af alle berørte parter i EU om forskellige muligheder for en fælles holdning til visse nummereringsspørgsmål med henblik på at nå det aftalte mål om et konkurrencepræget og liberaliseret telekommunikationsmarked. 1. 4. ØSU bifaldt grønbogen som et centralt led i den omfattende liberaliseringsproces, Kommissionen havde indledt med offentliggørelsen af grønbogen om telekom- munikation i 1987 (2). 1. 2. Derudover afholdt Kommissionen i februar 1997 en offentlig høring med over 100 deltagere. Den modtog mere end 80 skriftlige kommentarer inden fristens udløb den 21. februar 1997. (1) EFT C 287 af 22. 9. 1997, s. 15. (2) En mere dynamisk europæisk økonomi — Grønbog — Etablering af et fælles marked for teletjenester og -udstyr (KOM(87) 290 endelig udg. ). ØSU’s udtalelse: EFT C 356 af 31. 12. 1987, s. 46


title: Forslag til Rådets forordning (EF) om autonome og midlertidige foranstaltninger for frihandelsaftalerne med Estland, Letland og Litauen for visse forarbejdede landbrugsprodukter

eurovoc_concepts:
Baltic States
agricultural product
agro-industry
free-trade agreement
tariff preference

text: ! At*1" * * \ tu t • II? •sA'ita-';. » -it * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 29. 10. 1997 KOM(97) 547 endelig udg. 97/0287 (ACC) Forslag til RÅDETS FORORDNING ÆF^ autonome og midlertidige foranstaltninger for frihandelsaftalerne med Estland, Letland og Litauen for visse forarbejdede landbrugsprodukter (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE Formålet med dette forslag er at forlænge indtil udgangen af 1998 de autonome foranstaltninger, som EU anvender på indførslen af forarbejdede landbrugsprodukter fra Estland, Letland og Litauen, og som blev vedtaget efter Fællesskabets udvidelse og gennemførelsen af Uruguay-rundens resultater, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1507/97. Protokoller om tilpasning af frihandelsaftalerne med disse lande er blevet eller vil snart blive paraferet. Indtil procedurerne for parternes formelle vedtagelse af protokollerne er afsluttet, kan tilpasningsprotokoUeme dog ikke træde i kraft den 1. januar 1998. For at undgå, at adgangen til EU for præferencevarer fra Estland, Letland og Litauen forringes, bør de i forordning (EF) nr. 1507/97 fastsatte foranstaltninger anvendes indtil den 31. december 1998. Forslaget medfører ikke udgifter ud over dem, der blev aftalt ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1507/97, som skal erstattes. $ Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. af om autonome og midlertidige foranstaltninger for frihandelsaftalerne med Estland, Letland og Litauen for visse forarbejdede landbrugsprodukter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113, under henvisning til forslag fra Kommissionen, ud fra følgende betragtninger: I afventning af tilpasningen af protokol nr. 2 til frihandelsaftalerne med Estland, Letland og Litauen1 er forordning (EF) nr. 1507/972 blevet vedtaget for indtil den 31. december 1997 at bibeholde de indrømmede præferencer og således modvirke de mulige negative virkninger, som gennemførelsen af resultaterne af Uruguay-runden kunne have for de nævnte landes udførsel til Fællesskabet; i afventning af de blandede udvalgs vedtagelse af de forbedrede indrømmelser til Estland, Letland og Litauen er der i Rådets forordning (EF) nr. 1507/97 festsat nye autonome og midlertidige indrømmelser; forhandlingerne med de pågældende lande om indgåelse af protokoller om tilpasning af frihandelsaftalerne er blevet eller vil snart bHve afsluttet, og nye protokoller nr. 2 er blevet eller vil snart blive paraferet; procedurerne for den formelle vedtagelse af interimsprotokoller, der kun dækker de handelsrelaterede aspekter af tilpasningsprotokoUeme, er påbegyndt; den frist, der kræves for en formel vedtagelse, vil kunne hindre, at interimsprotokollerne træder i kraft den 1. januar 1998; derfor bør indrømmelserne forlænges autonomt til den 31. december 1998; UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 1. Fra den 1. januar til den 31. december 1998 omfattes de i bilag I nævnte varer med oprindelse i Litauen af de toldkontingenter og præferencetoldsatser, der er fastsat i nævnte bilag. De basisbeløb, der skal tages i betragtning ved beregningen af de nedsatte landbrugselementer og tillægstolden for indførsel til Fællesskabet, er anført i bilag II. EFTnr. L 373 af 31. 12. 1994, s. 1 (Estland). HIT nr. L 374 af 31. 12. 1994, s. I (Letland). EFTnr. L375 af 31. 12. 1994, s. 1 (Litauen). HFTnr. L 204 af 31. 7. 1997, s. 1. 3 2. 3. Fra den 1. januar til den 31. december 1998 omfattes de i bilag III nævnte varer med oprindelse i Letland af de toldkontingenter og præferencetoldsatser, der er fastsat i nævnte bilag. De basisbeløb, der skal tages i betragtning ved beregningen af de nedsatte landbrugselementer og tillægstolden for indførsel til Fællesskabet, er anført i bilag II. Fra den 1. januar til den 31. december 1998 omfattes de i bilag IV nævnte varer med oprindelse i Estland af de toldkontingenter og præferencetoldsatser, der er fastsat i nævnte bilag. De basisbeløb, der skal tages i betragtning ved beregningen af de nedsatte landbrugselementer og tillægstolden for indførsel til Fællesskabet, er anført i bilag II. Artikel 2 De indrømmelser for handelen med forarbejdede landbrugsprodukter, der er fastsat i tillægsprotokollerne om tilpasning af frihandelsaftalerne med de i artikel 1 nævnte lande, erstatter de indrømmelser, der er fastsat i bilagene til denne forordning, med virkning fra ikrafttrædelsen af hver af disse protokoller. Gennemførelsesbestemmelserne til de i denne forordning fastsatte foranstaltninger anvendes også for de tilsvarende foranstaltninger i tillægsprotokollerne. Artikel 3 Kommissionen forvalter kontingenterne i bilager I, III og IV efter bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1460/96 om gennemførelsesbestemmelser for præferencehandelsordningerne for visse varer fremstillet af landbrugsprodukter, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 3448/933. Artikel 4 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Den anvendes fra den 1. januar 1998. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 3 EFTnr. LI 87 af 26. 7. 1996, s. 18. V BILA&l LITAUEN Løbe nummer KN-kode Varebeskrivelse Præference 1998- kontingent (tons) 01/01- 30/06/1998 01/07- 31/12/1998 0% 5,5% 0% 3,5% 5,5% 0% 5,5% EAR EAR 4,4% 0% 5% 0% 3% 5% 0% 5% EAR EAR 3,5% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 36,9% 0,26 ECU/% vol/hl+1,27 ECU/hl 34,2% Andre animalske fedtstoffer Animalske og vegetabilske fedtstoffer ubegrænset 360 09. 6533 09. 6501 1506 00 00 151800 10 15180031 1518 00 39 1518 00 91 1518 00 95 1518 00 99 17049071 17049075 09. 6503 1806 90 Chokolade 09. 6528 2203 00 01 09. 6525 2208 60 11 Vodka 09. 6534 2402 20 90 Cigaretter Bolsjer og lignende, også fyldte Karameller 480 600 480 390 48 r piMG n Basisbeløb, der skal tages i betragtning ved beregningen af landbrugselementer og tillægstold 01/07 - 01/01 - I 30/06/1998 1 31/12/1998 ecus/ECU/Ecu/ ecu/écus/ecua/100 kg I 8,524 7,900 13,231 12,263 8,306 7,698 8,306 7,408 7,698 7,408 23,706 21,972 26,730 25,740 33,423 30,978 48,575 45,021 32,565 31,795 I Trigo blando / Blød hvede / Weichweizen / MoAdKO airapi / Common wheat / Blé tendre / Grano tenero / Zachte tarwe / Trigo mole / Tavallinen vehna / Vête Trigo duro /Hård hvede / Hartweizen /lKAr]p6 andpl / Durum wheat / Blé dur /Grano duro /Durum tarwe / Trigo duro /Durumvehnâ / Durumvete Centeno/ Rug / Roggen /IiKOXr} /Rye /Seigle / Segala / Rogge / Centeio / Ruis /Råg Cebada / Byg / Gerste / KpiØdpl /Barley/ Orge / Orzo / Gerst / Cevada / Ohra / Korn Maiz / Majs / Mais / Ka\a|inÔKl / Maize / Maïs / Granturco / Maïs / Milho / Maissi / Majs Arroz descascarillado de grano largo / Ris, afskallet, langkornet / Reis, langkôrnig, geschalt / AnocpAOio)|jévo pûÇi |iaKpôonep|JO / Long-grain husked rice / Riz décortiqué à grains longs / Riso semigreggio a grani lunghi / Langkorrelige gedopte rijst / Arroz em peliculas de grâos longos / Pitkåjyvåinen esikuorittu riisi / Ris, skalat långkornigt Lèche desnatada en polvo / Skummetmælkspulver / Magermilchpulver / AnopouTUpœ|jévo yoka oe (JKÔvr) / Skimmed-milk powder / Lait érémé en poudre / Latte scremato in polvere / Magere-melkpoeder / Leite desnatado em pô/ Rasvaton maitojauhe / Skummjôlkspulver Lèche entera en polvo / Sødmælkspulver / Vollmilchpulver / nArÏpeç YC^a °r£ poudre / Latte intero in polvere / Vollemelkpoeder / Leite inteiro ein pô / Rasvainen maitojauhe / Mjôlkpulver Mantequilla / Smør / Butter / BoÛTUpo / Butter / Beurre / Burro / Boter / Manteiga / Voi / Smôr Azùcar blanco / Hvidt sukker / WeiBzucker / AeuKr] Çdxapr) / White sugar / Sucre blanc / Zucchero bianco / Witte suiker / Açùcar branco / Valkoinen sokeri / Vitt socker <7K6VT| / Whole-milk powder / Lait entier en c BILAGJII LETLAND Løbe nummer KN-kode Varebeskrivelse Præference 1998- kontingent (tons) Sukkervarer 300 EAR EAR 01/01 - 30/06/1998 01/07 - 31/12/1998 Chokolade 600 EAR EAR 09. 6535 09. 6536 09. 6537 1704 90 65 1704 90 71 1704 90 75 1806 3100 1806 32 10 1806 32 90 1806 90 11 1806 90 19 190190 11 1901 90 19 190190 91 190190 99 Tilberedte næringsmidler 240 09. 6538 1905 30 Kiks, biscuits og småkager 09. 6527 2104 10 Suppe og bouillon 09. 6513 2105 Konsumis 09. 6528 2203 00 01 09. 6525 2208 60 11 Vodka 09. 6529 2208 70 10 Likør 240 39 34 600 390 13 ^ EAR EAR 8,2% EAR EAR 5,7% EAR 4,4% EAR EAR 7,6% EAR EAR 5,3% EAR 3,5% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 0,26 ECU/% vol/hl + 1,27 ECU/hl 0,32 ECU/% vol/hl + 2,05 ECU/hl BILAG IV ESTLAND Løbe nummer KN-kode Varebeskrivelse 1998- kontingent (tons) Præference 01/01 - 30/06/1998 01/07 - 31/12/1998 09. 6515 1704 10 11 1704 10 19 1704 90 71 1704 90 75 Sukkervarer 180 EAR EAR 34 600 130 2400 720 13 600 120 20 20 60 0% EAR 0% EAR EAR 5,7% EAR 4,4% 0% EAR 0% EAR EAR 5,3% EAR 3,5% 0,52 ECU/% vol/hl+2,53 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 0,64 ECU/% vol/hl+4,10 ECU/hl 36,9% 0,26 ECU/% vol/hl+1,27 ECU/hl 0,32 ECU/% vol/hl + 2,05 ECU/hl 0,32 ECU/% vol/hl + 2,05 ECU/hl 34,2% 09. 6530 1805 00 00 Kakaopulver 09. 6517 ex 1806 Chokoladevarer, henhørende under KN-kode 1806 10 15 undtagen varer 09. 6519 1806 10 15 1905 Bagværk 09. 6521 2102 10 39 Gær 09. 6539 2103 90 90 Saucer og tilberedninger 09. 6523 2105 Konsumis 09. 6531 2203 01 09. 6525 2208 60 11 Vodka 09. 6529 2208 70 10 Likør 09. 6532 2208 90 69 Andre spiritusholdige drikkevarer 09. 6534 2402 20 90 Cigaretter S FINANSIERINGSOVERSIGT 1. BUDGETPOST: Artikel 120 2. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE: Forslag til Rådets forordning om autonome og midlertidige tilpasninger BEVILLINGER: for frihandelsaftalerne for Litauen, Letland og Estland for visse forarbejdede landbrugsvarer 3. RETSGRUNDLAG: Traktatens artikel 113 4. FORMÅL: At forlænge de autonome foranstaltninger, der blev truffet som følge af unionens udvidelse, og at gennemføre de landbrugsaftaler, der blev indgået under de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi 5. FINANSIELLE VIRKNINGER 12-MÀNEDERS- PERIODE INDEVÆRENDE REGNSKABSÅR ( ) FØLGENDE REGNSKABSÅR ( ) 5. 0 UDGIFTER, SOM AFHOLDES - OVEREF-BUDGETTET RESTITUTION/INTERVENTION - OVER DE NATIONALE BUDGETTER - AF ANDRE 5. 1 INDTÆGTER - EFs EGNE INDTÆGTER (AFGIFTER/TOLD) - NATIONALE KILDER 5. 0. 1 OVERSLAG - UDGIFTER 5. 1. 1 OVERSLAG - INDTÆGTER 5. 2 BEREGNING: 6. 0 ER FINANSIERING MULIG GENNEM BEVILLINGER OPFØRT UNDER DET PÅGÆLDENDE KAPITEL I DET LØBENDE BUDGET? 6. 1 ER FINANSIERING MULIG VED OVERFØRSEL MELLEM KAPITLER I DET LØBENDE JA/NEJ JA/NEJ BUDGET? 6. 2 ER ET TILLÆGSBUDGET NØDVENDIGT? 6J BEMÆRKNINGER: Forslaget medfører ikke udgifter ud over dem, der blev aftalt ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. SKAL DER OPFØRES BEVILLINGER PÅ FREMTIDIGE BUDGETTÉR? JA/NEJ JA/NEJ 1507/97, som skal erstattes. 3 ISSN 0254-1459 KOM(97) 547 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 11 10 Katalognummer : CB-CO-97-567-DA-C ISBN 92-78-26250-1 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg Ao


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnoista, joita on annettu Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta"

eurovoc_concepts:
communications policy
new technology
research and development
telecommunications
telephone

text: C 19/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 4. 7. Alpit ylittävän liikenteen ongelmat vaikuttavat suuresti intermodaalisuuden kehittämiseen Euroopassa. Vaikeudet ovat kuitenkin osittain Euroopan unionin vaikutusalueen ulkopuolella. Tämä voi haitata tehokas- ta eurooppalaista intermodaalisuuspolitiikkaa. Uusi, intermodaalisuuteen perustuva lähesty- 4. 8. mistapa liikenteeseen edellyttää kuljetusketjujen järjest- ämistä toisella tavalla. Uusia toimijoita on aktivoitava, logististen käsitysten ja järjestelmien on muututtava. Kuljetuskustannusten määrä ja rakenne muuttuvat tästä syystä. Ei ole selvää, vaikuttaako tämänsuuntainen kehitys kuljetushintoihin ja palvelujen laatuun sekä siten mahdollisesti Euroopan kilpailuasemaan (ja millä tavoin). Lisäksi on tärkeää oppia intermodaalisista kuljetuspalveluista jo nyt saaduista kokemuksista ja rakentaa mahdollisesti niiden varaan. On löydettävä keinot raivata nykyiset esteet, jotta intermodaalisista kuljetuksista tulee tehokkaampia ja houkuttelevampia. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnoista, joita on annettu Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta” (98/C 19/08) Komissio päätti 26. toukokuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edella¨ mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 15. lokakuuta 1997. Esittelijä oli Michael Mobbs. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pita¨ma¨ssa¨a¨n 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 108 ääntä puolesta, 1 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Komissio julkaisi 20. marraskuuta 1996 vihreän kirjan Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikasta (KOM(96) 590 lopull. ). Tätä seurasi laaja kuulemisme- nettely, jossa EU:n kaikkia asiasta kiinnostuneita osa- puolia kuultiin tiettyjä numerointikysymyksiä koskevan yhteisen toimintatavan vaihtoehdoista; näin pyrittiin saavuttamaan kilpailukykyisten ja vapaiden televiestint- ämarkkinoiden yhteisesti sovitut tavoitteet. Talous- ja sosiaalikomitea antoi 1. 3. 28. toukokuuta 1997 (1). lausuntonsa Komitea oli tyytyväinen komission aloitteeseen ja 1. 4. katsoi sillä olevan tärkeä osa markkinoiden täydelliseen vapauttamiseen tähtäävässä kehityksessä, joka alkoi vuonna 1987 televiestinnästä julkaistusta vihreästä kir- jasta (2). 1. 2. Lisäksi komissio järjesti helmikuussa 1997 julki- sen kuulemistilaisuuden, johon osallistui yli 100 osanot- tajaa. Määräpäivään 21. helmikuuta 1997 mennessä oli vastaanotettu yli 80 kirjallista lausuntoa. (1) EYVL C 287, 22. 9. 1997, s. 15 (2) Kohti dynaamista eurooppalaista taloutta – vihreä kirja televiestintäpalvelujen ja -laitteiden yhtenäismarkkinoiden kehityksestä (COM(87) 290 final). TSK:n lausunto: EYVL C 356, 31. 12. 1987, s. 46 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/29 1. 5. Komitea esitti kuitenkin joitain varauksia, kuten: – Saattaa löytyä vaihtoehtoisia ratkaisuja, jotka tarjo- avat enemmän ”vastinetta rahoille” (sekä kuluttajille että operaattoreille). – Tietyt komission ehdottamat tutkimukset olivat vielä kesken. – Monista esiin nousseista teknisistä kysymyksistä tar- lisätutkimukset vitaan lisää tietoa, minkä vuoksi voivat hyvinkin olla tarpeen. – Joitakin ehdotetuista aikatauluista on mahdoton hyväksyä (määräajat ovat joko liian aikaisia tai liian myöhäisiä). – Jo olemassa olevat kansainväliset organisaatiot voisi- vat ehkä parhaiten toteuttaa monet ehdotetuista toimista. – Strategisista kysymyksistä, kuten eurooppalaisesta numerointisuunnitelmasta, tarvitaan paljon lisää tie- toa, sillä on vaikea nähdä niistä varsinkaan muulle maailmalle koituvaa välitöntä hyötyä. 1. 6. On mielenkiintoista huomata, että komitean kanta (joka hyväksyttiin vasta komission kuulemisajan päätyttyä) ei poikkea oleellisesti komission aikaisemmin saamasta palautteesta. Komission tiedonanto lausunnoista on osoitus 1. 7. kaikkien asianosaisten osapuolten tekemien huomioiden perusteellisesta analysoinnista sekä perinpohjainen arvio komission alkuperäisistä tavoitteista ja kaikista sen saamista mielipiteistä. 2. Komission tiedonanto resti toisistaan. Ne vaihtelevat koko EU:n kattavasta varhaisesta yhdenmukaistamisesta ja synkronoinnista kilpailuvääristymien välttämiseksi näkemyksiin, joiden mukaan tämä viivästyttäisi nopeampaan etenemiseen valmiita maita tai käyttöönoton tulisi tapahtua kunkin jäsenvaltion oman verkon teknisen kehitysasteen mu- kaan. 2. 4. Kuulemismenettelyn perusteella komissio pitää seuraavia (pää)tavoitteita ja niiden tavoitepäivämääriä sopivina: 2. 4. 1. 1. t a m m i k u u t a 1 9 9 8 Puhelukohtainen operaattorin valinta kaikilla paikallis- liittymiä tarjoavilla, merkittävän markkinaosuuden (jota ei komission tiedonannossa määritellä) omaavilla operaattoreilla jäsenvaltioissa, joissa edellytetään mark- kinoiden täydellistä vapautta. Käyttöönotto voi tapah- tua myöhemmin jäsenvaltioissa, joille on myönnetty pidempi siirtymäaika. 2. 4. 2. 1. t a m m i k u u t a 1 9 9 9 388-maatunnukseen perustuvan Euroopan puhelinlii- kenteen numerointialueen käyttöönotto. ITUn odote- taan hyväksyvän käyttöönoton kesän 1997 kuluessa. 2. 4. 3. 1. t a m m i k u u t a 2 0 0 0 Operaattorin ennaltavalintamahdollisuus käyttäjälle kaikilla kiinteän verkon paikallisliittymiä tarjoavilla, merkittävän markkinaosuuden omaavilla operaattoreil- la kaikissa jäsenvaltioissa. Komissio katsoo, että monia vihreän kirjan 2. 1. ehdotusten näkökohtia kannatettiin laajalti. Operaattorin numeron siirrettävyys kaikilla kiinteän verkon paikallisliittymien tarjoajilla. 2. 2. Yleinen näkemys on, että kaikissa numeroinnin muutoksissa ja numerointijärjestelmissä käyttäjien tar- peiden tulisi olla etusijalla. Numerointisuunnitelmien muutokset merkitsevät aina huomattavaa vaivaa sekä yrityksille että yksityiskäyttäjille, ja sen vuoksi muutok- sia tulisi harkita vain, jos niistä saatava hyöty on selvästi suurempi kuin niiden aiheuttamat kustannukset. Jotkut katsovat, että vihreässä kirjassa annetaan liian optimisti- nen kuva hyödyistä ja aliarvioidaan kustannuksia. Numeron siirrettävyys kaikin muin kuin maantieteellisin perustein numeroituja erityispalveluita (maksuton, yh- teisesti kustannettava, lisämaksullinen palvelu) tarjo- avilla operaattoreilla. 2. 5. Toimintasuunnitelma 2. 3. Mielipiteet siitä, miten ja milloin keskeiset nume- rointijärjestelmät tulisi ottaa käyttöön, poikkeavat suu- Edellämainittujen tavoitepäivämäärien saavuttamiseksi komissio esittää ehdotuksen toiminta-aikatauluksi, josta käy ilmi yksityiskohtaisesti, mihin toimiin minkäkin osallistuvan tahon tulee ryhtyä. C 19/30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 3. Yleistä sääntöjä yhtenäisen numerointisuunnitelman onnistu- mismahdollisuudet heikkenevät tuntuvasti. 3. 1. Komitea on tyytyväinen saamaansa tilaisuuteen kommentoida komission tiedonantoa, varsinkin kun se koskee yhtä viimeisistä jäljellä olevista suurista toiminta-alueista televiestinnän vapauttamisessa kilpai- lulle. Tiedonannossa käsitellään myös kysymyksiä, jotka – vaikka ne toki kiinnostavat erityisesti operaattoreita, palvelujen tarjoajia ja laitevalmistajia – koskevat suo- remmin peruskäyttäjiä ja kuluttajia kuin monet komis- sion aiemmista aloitteista. 3. 2. Komission tiedonanto sisältää kuulemismenette- lyyn osallistuneiden näkemyksiä. Koska nämä mielipi- teet esitellään selkeästi tiedonannossa, TSK keskittyy lausunnossaan pääasiassa luvussa V ”Toiminnan paino- pisteet” esitettyihin komission tavoitteisiin liittyviin yksittäisiin toimiin. 3. 3. Komitea kannattaa ehdotettuja ensisijaisia toi- mia, joita tarvitaan vapauttamisen edistämiseksi. Ehdo- tettujen toimien tavoitteet ovat realistisia ja välttämät- tömiä, jos halutaan saada aikaan aitoa kilpailua, inno- vaatioita ja antaa käyttäjille mahdollisuus valita laadul- taan, palvelultaan ja hinnaltaan heille sopivin vaih- toehto. Sopivien numerojen saatavuus sekä asianmukai- set, oikeudenmukaisesti, avoimesti ja tasapuolisesti jae- tut ja suunnitellut numerointijärjestelmät auttavat tele- viestintäpalvelujen yhtenäismarkkinoiden kehittymistä. Direktiivissä täydellisen kilpailun toteuttamisesta tele- viestintämarkkinoilla (1) sekä yhteenliittämisdirektii- vissä (2) edellytetään asianmukaisia numerointisuunni- telmia- ja menettelyjä. 3. 4. Vastuu näiden tavoitteiden saavuttamisesta on kansallisilla sääntelyviranomaisilla. Komitea korostaa, että on jäsenvaltioiden vastuulla perustaa ajoissa vaadi- tut riippumattomat kansalliset sääntelyviranomaiset ja saattaa ne toimintakuntoon. Ilman kansallisia sääntely- viranomaisia ja koko EU:ssa yhteisesti sovellettavia (1) Komission direktiivi 96/19/EY, annettu 13 päivänä maalis- kuuta 1996, täydellisen kilpailun toteuttamista televiestint- ämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muut- tamisesta, EYVL L 74, 22. 3. 1996, s. 13. TSK:n lausunto: EYVL C 39, 12. 2. 1996, s. 52 (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY televiestinnän yhteenliittämisestä yleispalvelun ja yhteen- toimivuuden takaamiseksi avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita soveltaen, EYVL L 199, 26. 7. 1997, s. 32. TSK:n lausunto: EYVL C 153, 28. 5. 1996, s. 21 4. Erityistä 4. 1. Operaattorin valinta 4. 1. 1. Komissio ehdottaa tässä kysymyksessä kaksi- vaiheista toimintatapaa: puhelukohtaista valintaa (help- po valinta) 1. 1. 1998 mennessä ja operaattorin ennaltava- lintaa (tasavertainen valinta) 1. 1. 2000 mennessä kaikille kiinteän tilaajaverkon liittymien tarjoajille, joilla on merkittävä markkina-asema (jota ei komission tiedonan- nossa määritellä). Joissain jäsenvaltioissa on jo käytössä järjestelmä, jossa käyttäjän on mahdollista valita ope- raattori ”helpon valinnan” avulla. ”Tasavertainen valin- ta” ei ole toistaiseksi käytössä missään jäsenvaltiossa. Komissio ehdottaa (kuten se teki jo vihreässä 4. 1. 2. kirjassaankin), että jäsenvaltioiden tulisi käyttää ”tasa- vertaista” operaattorin valintaa. Vaikka komitea pääosin kannattikin tällaista menettelyä aiemmassa lausunnossaan (3) (kohta 4. 1. 1. 4), se katsoi että valinnan ja ennaltavalinnan harkinnan ”yhteydessä tulee tehdä tyhjentävä kustannus-hyöty-analyysi”. Koska komissio on ehdottanut kaksivaiheista toimintatapaa – ”helppo valinta” vuonna 1998 ja ”tasavertainen valinta” vuonna 2000 – komitean ehdotuksen harkitsemiselle näyttäisi jäävän aikaa. 4. 1. 3. Koska mielipiteet tarpeesta laajentaa ennalta- valinta koskemaan paikallisliittymien tarjoajia ja matka- viestinverkon operaattoreita vaihtelevat suuresti, tätä kysymystä on järkevää tarkastella ja arvioida uudelleen vuosien 1998 ja 1999 selvityksissä. 4. 2. Numeroiden siirrettävyys 4. 2. 1. Käyttäjien numeronvaihtopakkoa operaatto- ria vaihdettaessa pidetään merkittävänä kilpailuesteenä (aiemmassa lausunnossaan komitea viittasi tutkimuk- siin, joiden mukaan 80–90 % yritysasiakkaista eivät vaihtaisi operaattoria, jos he eivät voisi pitää vanhaa numeroaan). Siitä, että kaikkien kiinteän tilaajaverkon paikallisliittymien tarjoajien sekä muin kuin maantie- teellisin perustein määräytyneitä numeroita tarjoavien operaattorien tulee tarjota tällaisten numeroiden siirret- tävyys, tunnutaan olevan yhtä mieltä. Palvelun käyttöö- noton laajuudesta ja ajoituksesta sen sijaan on erilaisia näkemyksiä. 4. 2. 2. Komissio katsoo, että paras keino tämän tavoit- teen saavuttamiseksi on muuttaa yhteenliittämisdirektii- viä (2). Tämä tulisi tehdä 1. 1. 2000 mennessä. Ennen sitä on tarpeen kehittää suuntaviivoja oikeudenmukaisille ja kilpailua edistäville järjestelyille kustannusten jakami- seksi asianomaisten operaattoreiden kesken. (3) EYVL C 287, 22. 9. 1997, s. 15 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/31 Euroopan telealan standardointilaitos ETSI (1) 4. 2. 3. suorittaa tutkimuksia siitä, onko toivottavaa ja mahdol- lista edellyttää matkaviestinoperaattorien tarjoavan nu- meron siirrettävyyttä; tutkimuksien on määrä valmistua vuoden 1998 loppuun mennessä. Tätä kysymystä tulisi arvioida uudelleen vuoden 1999 selvityksessä. Tässä yhteydessä tulisi kiinnittää erityistä huomiota teollisuu- den uusiin sopimuksiin yleismaailmallisesta matkavies- tinjärjestelmästä, jonka kehittäminen on keskeisen tär- keää Euroopan teollisuuden kilpailuasemalle. 4. 2. 4. Samoin tulee kiinnittää huomiota kysymyk- seen, miten voitaisiin toteuttaa on-line-periaatteella puhelukohtaista hintatietoa antava järjestelmä, jos itse numero ei enää anna luotettavaa käsitystä puhelun hinnasta. Tämä ongelma on ratkaistava ennen numeron siirrettävyyden täysimittaista käyttöönottoa. 4. 3. Euroopan puhelinliikenteen numerointialue (ETNS) Kuulemismenettely tuotti klassisen ”muna vai 4. 3. 1. kana” -tilanteen. Koska vielä ei ole ehdotettuun 388- tunnukseen perustuvaa Euroopan puhelinliikenteen nu- merointialuetta, on mahdotonta tietää olisiko sille ky- syntää. Toisaalta kysyntää edeltävälle tarjonnalle näyt- täisi olevan riittävästi kannatusta. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että tulee toimia jälkim- mäisen vaihtoehdon mukaan. Nykyisten CEPT/ECT- RAn alaisten elinten tulee vastata asiaan liittyvästä hallinnosta. 4. 4. Kansalliset numerointisuunnitelmat 4. 4. 1. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että kan- sallisten numerointisuunnitelmien lisämuutokset keski- pitkällä tai pitkällä aikajänteellä – varsinkin jos muutok- (1) European Telecommunications Standards Institute. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. sia on tehty äskettäin – herättävät laajaa huolta. Nyt tarvitaan vakautumisaikaa, eikä uusia muutoksia tule ehdottaa ennen vuoden 2000 alkua. 4. 4. 2. Yhdenmukaistamista sinänsä ei pidetä riittä- vänä syynä jäsenvaltioiden numerointisuunnitelmien muuttamiseen. Koska pitkällä aikavälillä asteittainen luonnollinen läheneminen saattaa kuitenkin olla hyö- dyksi, komissio katsoo, että tulevaisuudessa (kansalli- siin) numerointisuunnitelmiin tehtävien muutoksien tu- lisi perustua yhteisiin suuntaviivoihin, varsinkin kun eräät jäsenvaltiot osoittavat tiettyjä numeroryhmiä tie- tyille käyttäjäryhmille ilmaan minkäänlaista koordi- nointia (esimerkiksi 05 on Yhdistyneessä kuningaskun- nassa yksityisten yritysverkostojen käytössä). 4. 5. Pitkän aikavälin eurooppalainen numerointisuun- nitelma 4. 5. 1. Kuulemismenettely osoitti, että yhdenmukai- sen eurooppalaisen numerointiympäristön kustannuk- sista ja hyödyistä vallitsee huomattava epätietoisuus ja tästä syystä tarvitaan lisäselvityksiä. 4. 6. Aakkosnumeerinen valinta (2) 4. 6. 1. Komitea panee merkille yleisen mielenkiinnon aakkosnumeerista valintaa koskevaan yhteiseen stan- dardiin. 4. 7. Internet 4. 7. 1. siitä, että tilannetta tulee tarkkailla aktiivisesti. Komitea on samaa mieltä komission kanssa (2) Puhelinnumeron valinta käyttämällä puhelimen näppäi- mistön aakkosnumeerisia merkkejä, jotka vastaavat palve- lun tai kutsutun osapuolen nimeä, esimerkiksi 0-800- KUKAT. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 2126/97 of 29 October 1997 establishing the quantity of certain poultrymeat and eggs sector products available for the first quarter of 1998 pursuant to Regulation (EC) No 1866/95

eurovoc_concepts:
egg
import
poultrymeat
third country


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 2130/97 of 29 October 1997 fixing the export refunds on olive oil

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu der "Mitteilung der Kommission an den Rat, das Europäische Parlament, den Wirtschafts- und Sozialausschuß und den Ausschuß der Regionen - Klimaänderungen: Das Konzept der EU für Kyoto"

eurovoc_concepts:
UN convention
climate change
environmental protection
greenhouse gas
pollution control measures

text: 21. 1. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 19/85 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu der „Mitteilung der Kommission an den Rat, das Europäische Parlament, den Wirtschafts- und Sozialausschuß und den Ausschuß der Regionen — Klimaänderungen: Das Konzept der EU für Kyoto“ (98/C 19/23) Die Kommission beschloß am 6. Oktober 1997, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 198 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu der vorgenannten Mitteilung zu ersuchen. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß verabschiedete auf seiner 349. Plenartagung (Sitzung vom 29. Oktober 1997) mit 79 gegen 25 Stimmen bei 19 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme (Hauptberichterstatter war Herr Pellarini). 1. Einleitung 1. 1. Während der Erdgipfel von Rio 1992 insofern ein Erfolg war, als weltweit eine stärkere Bewußtwer- dung der O¨ ffentlichkeit erfolgte und Verpflichtungen zum Schutz der Erde eingegangen wurden, sollten die Unterzeichner des U¨ bereinkommens über Klimaände- rungen auf ihrer dritten Konferenz, die im Dezember in Kyoto stattfinden wird, ihre eingegangenen Verpflich- tungen rechtlich und praktisch konsolidieren. 1. 1. 1. Mit dem in Rio unterzeichneten und am 21. März 1994 in Kraft getretenen U¨ bereinkommen über Klimaänderungen wurde eine internationale Zusam- menarbeit für eine nachhaltige Entwicklung eingeleitet. Soweit allerdings das Ziel, die Treibhausgasemissionen zu stabilisieren, bevor es zu gefährlichen Interferenzen mit dem Klimasystem (1) kommt, erreicht wurde, war dies eher auf andere Faktoren (Wirtschaftsrezession mit entsprechendem Rückgang des Energieverbrauchs, Einsatz der Nuklearenergie, Umstellung der Ener- giekraftwerke auf Erdgas, Schließung der Kohlenberg- werke,. ) als auf die Verfolgung einer kohärenten Umstellungspolitik zurückzuführen. 1. 1. 2. Während eine signifikante Reduzierung der FCKW-Emissionen dank der Vorreiterrolle der EU und der verbindlichen Verpflichtungen des Montrealer Protokolls verzeichnet werden kann, ist dies für die CO2-Emissionen nicht der Fall. Trotz der Steigerung der Energieeffizienz ist der Energieverbrauch insgesamt und somit auch die Emission dieses Gases, das für den Treibhauseffekt eine höchst wichtige Rolle spielt, weiter gestiegen, vor allem im Verkehrsbereich, und die Stabili- sierung der Emissionen auf dem Niveau von 1990 wurde nicht erreicht. 1. 2. Angesichts dieser insgesamt unbefriedigenden Ergebnisse erhielten (die im Anhang I der Konvention aufgeführten) Industrieländer auf der ersten Konferenz der Vertragsparteien im März 1995 in Berlin das Mandat, quantifizierte Verpflichtungen zur Begrenzung und Re- duzierung der Treibhausgasemissionen nach dem Jahr 2000 einzuleiten und sie im Rahmen eines Protokolls oder eines anderen Rechtsinstruments verbindlich zu (1) Artikel 2 der Konvention von Rio: „stabilization of greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system“. machen. Dieses Mandat schließt weitere Verpflichtun- gen für die nicht im Anhang I aufgeführten Länder aus. Gleichzeitig wird bekräftigt, daß die Industrieländer (angeführt von den Vereinigten Staaten) die höchste Emissionsquote Pro-Kopf- Emissionsniveau in den Entwicklungsländern bislang relativ niedrig ist. aufweisen und das 1. 3. Das Berliner Mandat bezieht sich im wesentlichen auf den zweiten Klimabewertungsbericht (IPCC), der Anfang 1996 veröffentlicht wurde. Darin wird einge- räumt, daß eine deutliche anthropogene Beeinflussung des globalen Klimas als wissenschaftlich erwiesen ange- sehen werden könne (2). Das Vorsorgeprinzip, das dem ersten Expertenbericht sowie der Konvention von Rio zugrundelag, erweist sich somit ein weiteres Mal als gerechtfertigt: dies macht ein entschlossenes und konzer- tiertes Handeln zur Verhütung späterer Schäden um so dringlicher. 1. 4. Gleichwohl hat im Vorfeld der Konferenz von Kyoto, auf der das Berliner Mandat umgesetzt werden sollte, lediglich die Europäische Union konkrete Schritte unternommen, um die Erreichbarkeit des Ziels, bis zum Jahr 2010 eine Verringerung um 15 % bei einem Zwischenziel von 7,5 % bis zum Jahr 2005 für einen Korb von drei Treibhausgasen (CO2, CH4 und N2O) zu beweisen. Ihre Verhandlungsposition wird im wesentli- chen in einem ausführlichen Arbeitspapier über die wirtschaftlichen und technischen Aspekte dieser Maß- nahmen erläutert. Obwohl Länder wie Japan, USA und Australien noch nicht endgültig Stellung bezogen haben, lehnen sie den europäischen Standpunkt grundsätzlich ab und orientieren sich an weitaus niedrigeren Reduzie- rungszielen, wenn nicht sogar an einer schlichten unver- bindlichen Stabilisierung. Eine Gruppe von 77 Staaten, der auch China angehört, hat indessen unter der Wortführung Tansanias die von der Europäischen Union vorgeschlagenen Reduzierungsziele unterstützt und ih- nen noch ein weiteres Ziel von 35 % bis zum Jahr 2020 hinzugefügt, verbunden mit der Forderung, daß von den Ländern des Anhangs I (Industriestaaten), die ihren Verpflichtungen nicht nachkommen, ein Fonds gebildet wird, aus dem die Reduzierungsanstrengungen der Entwicklungsländer finanziert werden sollen. (2) IPCC Second Assessment Report: „the balance of evidence suggests a discernible human influence on global climate“. C 19/86 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 1. 98 1. 5. Die Europäische Union macht die Umsetzung ihrer Verpflichtungen von den Entscheidungen in Kyoto abhängig, womit sie ein einseitiges europäisches Vorge- hen ausschließt. Dies kann sich in den Verhandlungen als Schwachpunkt erweisen und im Fall eines Scheiterns zu einem Handlungsvakuum führen: Es besteht die Gefahr, daß die Maßnahmen zur Bekämpfung der Klimaänderungen im Interesse der Wettbewerbsfähig- keit und Globalisierung auch in Zukunft immer wieder aufgeschoben werden — so wie ja auch die politischen Entscheidungen der EU den Grundsatzerklärungen zur „nachhaltigen Entwicklung“ in den letzten Jahren in keiner Weise gerecht wurden. 2. Allgemeine Bemerkungen 2. 1. Diese Mitteilung der Kommission (mit der dem Mandat des Ministerrats vom März und Juni 1997 Rechnung getragen wird) ist insofern lobenswert, als sie die Verhandlungsposition der EU darlegt und die Durchführbarkeit einer umweltgerechten Entwicklung beweist. Ein erster positiver Erfolg ist ferner die Tatsa- che, daß andere wichtige Akteure, wie etwa die Vereinig- ten Staaten und Japan, zur Offenlegung ihrer diesbezügli- chen Standpunkte gezwungen werden, was auf der Konferenz von Kyoto eine effizientere und verbindlichere Diskussion ermöglichen wird. 2. 1. 1. Gleichzeitig tritt durch die Ablehnung einer einseitigen Verpflichtung der EU eine politische Schwachstelle zutage, die nur der Rat auf seiner Tagung am 16. Oktober hätte beheben können. Darüber hinaus werden die einzelnen Szenarien auf einer doppelten Argumentationsebene entwickelt, bei der wirtschaftliche und ökologische U¨ berlegungen, die sich nicht immer ergänzen, nebeneinandergestellt werden. Dies ist darauf zurückzuführen, daß man sich nicht zum Startschuß für jene nachhaltige Entwicklung durchringen kann, die in den Vertrag von Amsterdam aufgenommen wurde, bislang aber nur ein Grundsatzbestreben bleibt. 2. 1. 2. Der Rat hat seinen Willen bekräftigt, sich in Kyoto für die Annahme eines wirksamen Protokolls mit rechtlich verbindlichen Zielen einzusetzen (1). Er hat ferner bedauert, daß keine konkreten bzw. nur unzurei- chende Verhandlungsangebote seitens der großen In- dustrieländer vorliegen. Indes blieb er sehr unklar, was die Konzipierung und Umsetzung etwaiger politischer Maßnahmen der Gemeinschaft anbelangt, die für die Erreichung der gesetzten Ziele unverzichtbar sind. 2. 2. Denn wenn man die Bedenken der Wissenschaft- ler (und vor allem den zweiten Bewertungsbericht des IPCC) ernst nimmt, die von einer Vielzahl stichhaltiger wissenschaftlicher Daten untermauert werden, dann macht das Vorsorgeprinzip insofern dringend ein ent- schlossenes Handeln erforderlich, als die Kosten der künftigen Schäden ins Unermeßliche steigen könnten. 2. 2. 1. Wenn die Kommission betont, daß die wirt- schaftlichen Kosten der Umstellung vom Ergreifen allzu (1) Schlußfolgerungen des Rates der Umweltminister vom 16. Oktober. zielgerichteter Maßnahmen abschrecken, da die Ent- scheidungen im Interesse einer kurzfristigen Wettbe- werbsfähigkeit in einem globalen Markt getroffen wer- den, so vergißt sie dabei das umfangreiche Material über die Kosteneffizienz vieler Maßnahmen zur Emissionsre- duzierung, mit denen sie ihre Vorschläge überzeugend untermauern könnte, sowie die Daten, die belegen, daß die Kosten immer weiter steigen, je länger die Umstellungsmaßnahmen hinausgezögert werden. 2. 3. Die Globalisierung sollte sich nämlich nicht nur auf die Finanzmärkte und die Wettbewerbsfähigkeit erstrecken, sondern auch als Globalisierung der Risiken und Verantwortlichkeiten für die Zukunft des Planeten Erde verstanden werden: die Herausforderung des Kli- mawandels ist zweifelsohne eine globale Herausforde- rung, die eine Neugestaltung der internationalen Zusam- menarbeit erforderlich macht, bei der nicht die Gesetze der Finanzmärkte und der Interessenverbände maßgeb- lich sind. 2. 3. 1. In diesem Zusammenhang sollte den statisti- schen Daten zur Emission von Treibhausgasen für drei bedeutende Sektoren größere Beachtung geschenkt werden, nämlich Industrie, Energieindustrie und Ver- kehr. Denn diese Daten lassen ganz eindeutig einen erheblichen und nachhaltigen Rückgang der Emissionen in Industrie und Energieindustrie erkennen, während im Verkehrssektor eine stetige, beträchtliche Zunahme der CO2-Emissionen zu verzeichnen ist. 2. 4. Vor diesem Hintergrund und in der Erwartung, daß die Konferenz in Kyoto zu einer konkreten Verpflich- tung führt, müssen die Lasten der Umstellung zwangsläu- fig gerecht verteilt werden. Dies betrifft in der Hauptsa- che die Industrieländer, da sie die höchsten Emissions- quoten aufweisen und über die notwendigen Technolo- gien verfügen, um sich dieser Herausforderung zu stellen und die technologischen Errungenschaften weiterzuge- ben. Europa kann in diesem Zusammenhang eine Vorrei- terrolle übernehmen und seine Erfahrungen mit der Errichtung einer gemeinsamen wirtschaftspolitischen Struktur einbringen, zu deren Eckpfeilern u. a. die nachhaltige Entwicklung gehört. 2. 5. Die Kommission erläutert nicht nur die bereits europaweit ergriffenen Maßnahmen sowie die zur Dis- kussion gestellten Vorschläge, zu denen sich der Aus- schuß ebenfalls auf dieser Plenartagung äußert (Stellung- nahme von K. Schmitz zur Besteuerung von Energieer- zeugnissen und von K. Boisseree zur energiepolitischen Dimension der Klimaänderungen), sondern sie legt auch eine Reihe künftiger Optionen dar und bietet so den anderen Industrieländern eine gemeinsame Plattform. 2. 6. Mit dieser Plattform könnte Kyoto zu einem Erfolg werden und ein Gegengewicht bilden zu den Reduzierungszielen, die sich auf seiten der USA und Japans abzuzeichnen scheinen. Nur durch eine aktive und konsequente Verpflichtung der Industrieländer kann der Weg für eine umfangreichere Einbeziehung der Entwicklungsländer geebnet werden, deren Energie- 21. 1. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 19/87 verbrauch sicherlich steigen wird. Die Vereinbarungen über den Handel mit Emissionserlaubnissen (emissions trade) und die gemeinsame Durchführung (joint imple- mentation) seitens der Industrie- und Entwicklungs- länder, von deren Unterzeichnung die Vereinigten Staa- ten die Verhandlungen in Kyoto abhängig machen möchten, sind ein weiterer Schritt, der nur vollzogen werden kann, wenn die Industrienationen konsequent Maßnahmen zur Reduzierung der Emissionen in ihrer eigenen Wirtschaftsentwicklung verfolgen. 3. Schlußfolgerungen In der U¨ berzeugung, daß die Verhandlungsposi- 3. 1. tion der Europäischen Union zu einem erfolgreichen Abschluß der Konferenz in Kyoto beitragen kann, begrüßt der Ausschuß die Mitteilung der Kommission. Er schließt nicht aus, sich zu den konkreten Maßnahmen- vorschlägen und ihrer Aufteilung innerhalb der Union zu äußern und diese zu bewerten, sobald die Ergebnisse der Konferenz im Dezember vorliegen. Brüssel, den 29. Oktober 1997. Der Präsident des Wirtschafts- und Sozialausschusses Tom JENKINS Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zum Thema „Die energiepolitische Dimension der Klimaänderungen“ (Mitteilung der Kommission an den Rat, das Europäische Parlament, den Wirtschafts- und Sozialausschuß und den Ausschuß der Regionen) (98/C 19/24) Die Kommission beschloß am 20. Mai 1997, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 198 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Thema zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der diesbezüglichen Arbeiten beauftragte Fachgruppe Energie, Atomfragen und Forschung nahm ihre Stellungnahme am 19. September 1997 an. Berichterstat- ter war Herr Boisserée. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 349. Plenartagung (Sitzung vom 29. Oktober 1997) mit 98 Ja-Stimmen bei 10 Gegenstimmen und 11 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Die Europäische Kommission hat dem Wirt- schafts- und Sozialausschuß — gleichzeitig dem Rat, dem Europäischen Parlament und dem Ausschuß der Regionen — eine Mitteilung zum Thema „Die energiepo- litische Dimension der Klimaänderungen“ zugeleitet. Hintergrund für diese Mitteilung ist das Rahmenüberein- kommen der Vereinten Nationen über Klimaänderungen (Rio de Janeiro 1992), der die Europäische Gemeinschaft und die Mitgliedstaaten seinerzeit beigetreten sind. Die Unterzeichner werden im Dezember 1997 in Kyoto die dritte Konferenz zur Umsetzung dieses U¨ bereinkommens abhalten. Diese Mitteilung entspricht inhaltlich der Posi- 1. 1. 1. tion, die der Rat der Europäischen Union am 3. März 1997 für die Konferenz vorbereitet hat, namentlich um eine stärkere Verpflichtung der Industrieländer zur stufenweisen Verringerung von CO2-Emissionen sowie der Emissionen von anderen Gasen mit „Treibhausef- fekt“ (insbesondere Methan und Lachgas) zu erreichen. Diese Emissionen werden für die Gefahr einer Klima- veränderung verantwortlich gemacht. 1. 1. 2. Ziel der Mitteilung ist es, die Herausforderung, vor der die europäische Energiepolitik durch die Kli- maproblematik steht, deutlich zu machen und eine Reihe von Feldern zu benennen, wo energiepolitische Maßnahmen und Optionen einen Beitrag zur Verminde- rung von klimarelevanten Emissionen leisten können. Eine weitere Mitteilung soll später im Jahr 1997 ergehen und alle an der Klimaproblematik beteiligten Sektoren (außer Energiepolitik insbesondere Verkehr, Industrie und Landwirtschaft) einbeziehen. Ein Aktionsplan zur Umsetzung der Ziele, die in Kyoto beschlossen werden, soll im Anschluß an diese Konferenz ausgearbeitet werden. Nach Maßgabe dieses Aktions- plans soll eine Verminderung der klimarelevanten Emis- sionen erreicht werden, insbesondere durch Energie- einsparung und Wechsel der Energieträger. Verhandlungsziel der EU für die Kyoto- 1. 1. 3. Konferenz ist nach einer Entscheidung des Ministerrates


title: Baugewerbe.,Bouwnijverheid.,Building and civil engineering.,Bygge- og anlægsvirksomhed.,Bâtiment et génie civil.,Edilizia e genio civile.

eurovoc_concepts:
EU Member State
branch of activity
building
building industry
civil engineering
economic survey
industrial statistics
public works
statistical method


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3514/97 af Hiltrud BREYER til Kommissionen. Biologisk krigsførelse med genetisk fremstillede mikroorganismer

eurovoc_concepts:
EU control
Iraq
biological weapon
chemical weapon
export
genetically modified organism
international security
microorganism
scientific research
vaccine

formats: html print