title: QUESTION ECRITE no 3492/97 de Hugh McMAHON à la Commission. Agenda 2000

eurovoc_concepts: geographical distribution of the population

formats: html pdf print

text: C 158/128 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes 25. 5. 98 (98/C 158/167) QUESTION E· CRITE E-3489/97 pose·e par Richard Howitt (PSE) a‘ la Commission (3 novembre 1997) Objet: Non-concordance des dispositions britanniques et espagnoles en matie‘re de droit aux prestations de la se·curite· sociale La Commission pourrait-elle se prononcer sur les principes que soule‘ve le cas de M. Thomas Hawking, habitant de la circonscription de l(cid:146)auteur de la question, qui a quitte· le Royaume-Uni pour l(cid:146)Espagne en 1995 et qui a e·te· frappe· d(cid:146)incapacite· par une maladie grave en 1996? M. Hawking a cotise· en permanence a‘ la se·curite· sociale en Espagne, mais n(cid:146)a pu y be·ne·ficier des prestations, une pe·riode de cotisation de deux ans e·tant re·pute·e insuffisante. De me(cid:136)me son de·me·nagement ne lui permet pas de re·clamer le be·ne·fice des prestations britanniques, parce que ses cotisations ante·rieures, comple‘tes, avaient cesse· au Royaume-Uni au moment de son de·me·nagement et que ses droits dans ce pays e·taient de‘s lors infe·rieurs a‘ deux anne·es comple‘tes. La Commission convient-elle que cette situation est manifestement ine·quitable? Envisage-t-elle de pre·senter des propositions pour mettre fin a‘ de telles anomalies qui sont a‘ l(cid:146)origine de pre·judices pour les citoyens exer(cid:231)ant leur droit a‘ la libre circulation dans l(cid:146)Union europe·enne? Dans l(cid:146)intervalle, quels sont les me·canismes existant a‘ la Commission ou dans les E· tats membres qui permettraient un examen individuel de tels cas? Re·ponse donne·e par M. Flynn au nom de la Commission (25 novembre 1997) L(cid:146)Honorable Parlementaire soule‘ve une question relative au droit a‘ une pension d(cid:146)invalidite· pour un travailleur migrant. Le re‘glement (CEE) no 1408/71 du Conseil relatif a‘ l(cid:146)application des re·gimes de se·curite· sociale aux travailleurs salarie·s et a‘ leur famille qui se de·placent a‘ l(cid:146)inte·rieur de la Communaute· (1) comporte des re‘gles de·taille·es en matie‘re d(cid:146)invalidite·. En particulier, une personne qui a e·te· assure·e dans un E· tat membre ou‘ le montant de la pension est inde·pendant de la dure·e des pe·riodes d(cid:146)assurance doit recevoir une pension de l(cid:146)E· tat membre ou‘ elle e·tait assure·e au moment ou‘ elle est devenue invalide. L(cid:146)institution de cet E· tat membre de·termine si la personne concerne·e satisfait aux conditions requises pour avoir droit aux prestations, en tenant compte, dans la mesure ne·cessaire, des pe·riodes d(cid:146)assurance qui ont e·te· effectue·es sous la le·gislation de tout autre E· tat membre (article 38). La seule condition est que la personne ait e·te· assure·e au moins un an dans l(cid:146)E· tat membre ou‘ la pension est demande·e. Toutefois, l(cid:146)information donne·e par l(cid:146)Honorable Parlementaire est trop ge·ne·rale pour permettre a‘ la Commission de de·terminer si, en l(cid:146)occurrence, le droit communautaire a e·te· respecte·. La Commission invite donc l(cid:146)Honorable Parlementaire a lui soumettre davantage de de·tails concernant l(cid:146)affaire en question, afin qu(cid:146)elle puisse les examiner a‘ la lumie‘re du droit communautaire. (1) Une version mise a‘ jour de ce re‘glement a e·te· adopte·e par le re‘glement (CE) no 118/97 du Conseil, du 2. 12. 1996 › JO L 28 du 30. 1. 1997. (98/C 158/168) QUESTION E· CRITE P-3492/97 pose·e par Hugh McMahon (PSE) a‘ la Commission (29 octobre 1997) Objet: Agenda 2000 Dans «Agenda 2000», il est propose· de mettre fin au cours d(cid:146)une pe·riode de transition a‘ l(cid:146)e·ligibilite· a‘ l(cid:146)objectif 1 des re·gions qui de·passent le seuil de 75 %. Il est e·galement propose· que les re·gions qui sont actuellement e·ligibles aux objectifs 2 et 5b mais qui ne le seraient plus en vertu des futurs crite‘res de se·lection continuent de be·ne·ficier d(cid:146)un concours financier durant une pe·riode de transition. Quelles sont les conceptions de la Commission en ce qui concerne la dure·e de ces pe·riodes de transition, et seront-elles identiques pour les re·gions de l(cid:146)objectif 1 et les autres?


title: Indice des prix à la production industrielle exprimés en monnaie nationale.

eurovoc_concepts:
industrial production
price index


title: Baugewerbe.,Bouwnijverheid.,Building and civil engineering.,Bygge- og anlægsvirksomhed.,Bâtiment et génie civil.,Edilizia e genio civile.

eurovoc_concepts:
EU Member State
branch of activity
building
building industry
civil engineering
economic survey
industrial statistics
public works
statistical method


title: REGLAMENTO (CE) N° 2122/97 DE LA COMISIÓN de 29 de octubre de 1997 por el que se modifican las restituciones a la exportación del azúcar blanco y del azúcar en bruto sin perfeccionar

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar


title: Reglamento (CE) nº 2155/97 del Consejo de 29 de octubre de 1997 por el que se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinado calzado con parte superior de materias textiles originario de la República Popular de China e Indonesia y por el que se recauda con carácter definitivo el derecho provisional impuesto

eurovoc_concepts:
China
Indonesia
anti-dumping duty
footwear industry
import
textile industry

formats: html pdfa1b print


title: Borger i EU : Hvis jeg vil rejse i et andet EU-land.

eurovoc_concepts:
EU Member State
free movement of persons
single market
travel


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999-2003 hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä"

eurovoc_concepts:
EU programme
disease prevention
exchange of information
health policy
public health

text: 21. 1. 98 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 19/1 II (Valmistavat säädökset) TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEA Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999–2003 hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä” (1) (98/C 19/01) Neuvosto päätti 6. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 7. lokakuuta 1997. Esittelijänä oli Ada Maddocks ja apulaisesittelijöinä Georges Linssen ja Christina Wahrolin. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pita¨ma¨ssa¨a¨n 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 75 ääntä puolesta, kolme vastaan, ja yksi pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Komissio asetti kansanterveysalan toimintake- hystä koskevassa tiedonannossaan (2) perusteet, joiden mukaan määritellään yhteisön tulevien toimintaohjel- mien painopistealat. Tiedonannossa mainittiin useita aloja kuten henkilövahinkojen ehkäiseminen, saastepe- räiset sairaudet ja harvinaiset sairaudet. Komissio on hyväksynyt äskettäin näitä kolmea alaa koskevat oh- jelmat. 1. 1. 1. Tarkastelun kohteena oleva ehdotus henkilö- vahinkojen ehkäisemistä koskevaksi toimintaohjelmaksi 1999–2003 pohjautuu perustamissopimuksen 129 artik- laan ja on yhteisön ja jäsenvaltioiden jaetun toimivallan periaatteen mukainen. 1. 1. 2. Ohjelma on vastaus sekä Euroopan parlamen- tin että neuvoston nimenomaisiin toiveisiin (3) ja sen avulla pyritään kohentamaan kansanterveyttä edistä- mällä henkilövahinkoja vähentävää toimintaa, tehosta- malla asiantuntijoiden yleisesti hyväksymien ehkäise- mismenetelmien tuntemusta ja käyttöä sekä kannusta- malla terveysviranomaisia tehostamaan ehkäisemis- toimia. joka kattaa 1. 2. Henkilövahinko on laaja käsite, periaatteessa kaikki ulkoisten tekijöiden aiheuttamat terveysvauriot (vastakohtana sairauksille), ja se on EY:ssä 1–34-vuotiaiden sekä yli 75-vuotiaiden merkittä- vin kuolinsyy. (1) EYVL C 202, 2. 7. 1997, s. 20 (2) COM(93) 559 final, 24. 11. 1993 – TSK:n lausunto, EYVL C 388, 31. 12. 1994 (3) Euroopan parlamentin päätöslauselma 19. marraskuuta 1993, EYVL C 329, 6. 12. 1993 – Neuvoston päätöslauselma 27. toukokuuta 1993, EYVL C 174, 25. 6. 1993 C 19/2 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 1. 3. Ehdotuksessa tarkastellaan eräitä henkilövahin- kokäsitteen laajaan piiriin kuuluvia avainaloja, jotka on valittu seuraavin perustein: sessa tarkastellaan ohjelman täytäntöönpanoa. Rapor- teissa esitetään, miten yhteisö on rahoittanut ohjelman eri toiminta-aloja sekä julkaistaan arvioinnin tulokset. – Ne ovat vältettävissä olevien vahinkojen tai kuollei- suuden huomattavia aiheuttajia. – Yhteisötoimet eivät vielä ulotu kyseisille aloille. – Toimintaan liittyy ilmeinen kustannustehokkuus. – Toiminnasta koituu yhteisölle lisäarvoa, koska siinä yhdistetään ja täydennetään kansallisella sekä alue- ja paikallistasolla toteutettavia toimia. 1. 3. 1. Toimintakohteita ovat – lapsille, nuorille ja vanhuksille kotona ja vapaa-aikana sattuvat tapaturmat; – lapsille koulussa sattuvat tapaturmat; – itsemurhat ja vähäisemmät tahalliset itsensä vahin- goittamisen muodot (joita toisinaan kutsutaan parait- semurhiksi); – vahinkojen ehkäisemiseen tarvittavat voimavarat. 1. 4. Ehdotettuja kannustuskeinoja on kahdenlaisia: – asiantuntijayhteistyön – ja asiantuntemuksen yhteisen kehittämisen – tukeminen varsinkin toimintakohteita valittaessa ja henkilövahinkojen yleisyyttä kartoitet- taessa; – henkilövahinkoja koskevan tiedonsaannin paranta- minen, mikä on ensiarvoisen tärkeää määriteltäessä vaaratilanteita, vaarallisia tuotteita, vaarallista käyt- täytymistä ja vaarallisia paikkoja. Sopivia keinoja edellä esitettyjen tavoitteiden 1. 5. saavuttamiseksi yhteisötasolla ovat – verkostojen luomisen kannustaminen ja tukeminen; – ehkäisykampanjoista tiedottaminen; – tiedon laadun parantaminen; – henkilövahinkoriskejä koskevien selvitysten ja teknis- ten tutkimusten tukeminen; – jäsenvaltioiden auttaminen sovittamaan yhteen poli- tiikkoja ja ohjelmia; – yhteisön muiden ohjelmien kansanterveyttä kohenta- van vaikutuksen lisääminen. 1. 7. Nykyisten rahoitusnäkymien pohjalta ohjelman rahoituskehys vuodelle 1999 on 1,3 miljoonaa ecua. Seuraavien neljän vuoden (2000–2003) kustannuksista päätetään, kun yhteisön tulevat rahoitusnäkymät ovat tiedossa. 2. Yleistä 2. 1. Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen tuorei- siin ehdotuksiin, jotka komissio esittää toimintaohjel- mien käynnistämisestä kansanterveysalan toimintake- hystä koskevassa tiedonannossaan. Ohjelmat ovat osoi- tus tahdosta lähestyä kansanterveyttä horisontaalisesti, jolloin terveyden hyväksi tehtävä työ on osa kokonais- valtaista elinympäristöä. Komitea oli jo kaivannut tällaista lähestymistapaa edellä mainitusta tiedonannos- ta antamassaan lausunnossa (1). 2. 2. Komitea on tyytyväinen komission ehdotukseen, jonka tavoitteena on kohentaa kansanterveyttä ehkäi- semällä henkilövahinkoja. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että perustamissopimuksen uuden 129 artiklan 1 kohdassa on entistä yksityiskohtaisempi viittaus kysei- seen toimintaan todettaessa, että ”yhteisön toiminta suuntautuu (. ) ihmisten terveyttä varantavien tekijöi- den torjuntaan”. Komitea on erityisen tyytyväinen siihen, että 2. 3. komissio tarkastelee aiempaa perusteellisemmin erityis- ten ikäryhmien (esim. lasten, nuorten ja vanhusten) terveysoloja sekä erityisiä terveysympäristöjä (esim. kotia ja koulua), kuten tarkastelun kohteena olevasta ehdotuksesta käy ilmi. Tällainen tarkastelutapa vastaa uutta lähestymistapaa, jollaista komitea ehdottaa kan- santerveysalaa koskevassa tiedonannossaan (2). 2. 4. Tarkastelun kohteena olevan ehdotuksen tavoit- teena on helpottaa asiantuntijayhteistyötä niin nykyisen teknisen kuin muunlaisenkin asiantuntemuksen osalta sekä parantaa henkilövahinkojen ehkäisemistä sekä jäsenvaltioissa että yhteisötasolla. Tavoite vastaa edellä mainittua tiedonantoa koskevassa komitean lausun- nossa (2) esitettyjä periaatteita, eli kaikkien asianosaisten osallistumista toimiin, jolloin varmistetaan tieteellis- teknisen perustan pitävyys ja vältetään kansanterveyden hyväksi tehtävien ponnistelujen päällekkäisyys. Kaikki 1. 6. Ohjelman puitteissa toteutetuista toimista rapor- toidaan kahdesti: ohjelman kolmantena toimintavuonna julkaistaan arviointiraportti, kun taas loppukertomuk- (1) Ks. lausunnon sivu 6, EYVL C 388, 31. 12. 1994 (2) Ks. lausunnon sivu 7, EYVL C 388, 31. 12. 1994 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/3 tahot tulisi ehdottomasti saada mukaan toimintaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. 2. 4. 1. Komitea korostaa vapaaehtoisjärjestöjen osuu- den merkitystä, sillä niillä on alalta tunnetusti arvokasta kokemusta. 3. 2. 1. 3. Komitea katsoo, että järjestelmää on niin ikään ehdottomasti parannettava, kuten komitean asias- ta antamissa lausunnoissa (4) todetaan ja myös tarkaste- lun kohteena olevassa komission ehdotuksessa painote- taan. Tässä yhteydessä komission olisi komitean mie- lestä esitettävä suuntaviivat, joiden pohjalta tiedonke- ruuta jatketaan, jolloin jäsenvaltioiden ilmoittamia tietoja voitaisiin verrata keskenään. 3. Erityistä 3. 1. 3 artikla: Talousarvio – Komitea toisaalta ymmärtää toimintaohjelman täytäntöönpanoon vara- tun talousarvion suhteellisen niukkuuden – 1,3 miljardia ecua. Toisaalta komissio painottaa ehdotettujen toimien kustannustehokkuutta (1). Komitean mielestä onkin ar- veluttavaa, että ohjelman ilmoitetaan jatkuvan nyt ehdotetun toimintajakson loppuun asti eli vuoteen 2003, vaikka sille on osoitettu varoja vain vuoteen 1999 saakka. 3. 2. 4 artikla: Johdonmukaisuus ja täydentävyys – Komitean mielestä on olennaista, että ohjelman johdon- mukaisuus ja täydentävyys muiden yhteisöohjelmien ja -toimien kanssa taataan erityisesti seuraavilta osin: Ehlass-järjestelmä: kotona ja vapaa-aikana sat- 3. 2. 1. tuneista tietoa Ehlass- tapaturmista on kerätty järjestelmään (2) vuodesta 1986 lähtien. Näin kerättyä tietoa on käytetty muun muassa järjestettäessä ehkäise- miskanpanjoita, neuvoteltaessa teollisuuden kanssa tuotteisiin tehtävistä muutoksista sekä otettaessa käyttöön standardeja ja määräyksiä. 3. 2. 1. 1. Komitea on tietoinen siitä, että komission asianomaiset tahot ovat äskettäin saaneet valmiiksi loppukertomuksen Ehlass-järjestelmän toteutumisesta ja tehokkuudesta, minkä perusteella vuoden 1997 lopulla päättyvän järjestelmän voimassaoloaikaa voidaan näillä näkymin pidentää (3). 3. 2. 1. 2. Komitean mielestä henkilövahinkojen ehkäi- semistä koskeva toimintaohjelma ei voi toimia ilman Ehlass-järjestelmää, minkä vuoksi komitea kehottaa pidentämään järjestelmän voimassaoloaikaa. (1) Ks. komission tiedonanto kansanterveysalan toimintake- hyksen yhteydessä toteutettavasta henkilövahinkojen eh- käisemistä toimintaohjelmasta KOM(97) 178 lopull. , s. 4, 1 kohta, 4 alakohta. koskevasta yhteisön 3. 2. 1. 4. Näin parannettaisiin Ehlassin kustannuste- hokkuutta entisestään, ja kotona ja vapaa-aikana sattu- neista tapaturmista kerätyt tiedot tuottaisivat yhteisöta- solla kaivattua lisäarvoa. Laadukkaan ja luotettavan tiedon pohjalta henkilövahinkoja voidaan alkaa vähentää kehittämällä määrällisiä tavoitteita, jotka ko- mitean mielestä ovat erittäin tärkeitä ehdotetun toimin- taohjelman tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Tuoteturvallisuus – Kuten komitea on jo toden- 3. 2. 2. nut Ehlassista esittämissään huomioissa, henkilövahin- kojen ehkäiseminen tulisi yhdistää kiinteästi yleisestä tuoteturvallisuudesta direktiiviin 92/59/ETY (5). Komitea kannattaa ehdotettuja toimia (esimerkiksi henkilövahinkojen ehkäisyyn käytettävien voimavarojen osalta), joiden tarkoituksena on liittää kansanterveys muihin henkilövahinkojen ehkäisemiseen tähtääviin yhteisötoimiin kuten esimerkiksi edellä mai- nittuun direktiiviin. annettuun 3. 2. 3. Komitea on todella tyytyväinen perustamisso- pimuksen 129 artiklan muutoksiin, joiden tavoitteena on varmistaa ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimien määrittelyssä ja täytäntöönpanossa. 3. 2. 4. Terveyden seuranta – ”Kotona sattuneet tapa- turmat” ovat aihe, jota koskemaan voitaisiin yhteisön tulevassa terveyden seurantaa koskevassa toimintaohjel- massa (6) vahvistaa terveydelliset osoittimet. Komitean mielestä on ensiarvoisen tärkeää välttää kaksinkertaista työtä tai työskentelyn päällekkäisyyttä mainittujen oh- jelmien puitteissa. Ohjelmien tulisi sen sijaan olla tehokkaassa vuorovaikutuksessa keskenään. 3. 3. 5 artikla: Komitologia – Nimetessään edustajia neuvoa-antavaan komiteaan, joka avustaa komissiota ohjelmaan valittavien hankkeiden valintaa ja rahoitusta koskevista perusteista ja menettelyistä päätettäessä sekä arviointimenettelyssä, jäsenvaltioiden tulisi komitean (2) Neuvoston päätös 86/138/ETY, EYVL L 109, 26. 4. 1986. Neuvoston päätös 93/683/ETY, EYVL L 319, 21. 12. 1993 – TSK:n lausunto, EYVL C 201, 26. 7. 1993. Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 30922/94/EY, EYVL L 331, 21. 12. 1994 – TSK:n lausunto, EYVL C 195, 18. 7. 1994 (3) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 30922/94/EY, EYVL L 331, 21. 12. 1994 – TSK:n lausunto, EYVL C 195, 18. 7. 1994 (4) EYVL C 201, 26. 7. 1993 ja EYVL C 195, 18. 7. 1994 (5) EYVL L 228, 11. 8. 1992 – TSK:n lausunto, EYVL C 75, 26. 3. 1990 (6) Ehdotus on julkaistu EYVL:ssä C 338, 16. 12. 1995 – TSK:n lausunto, EYVL C 174, 17. 6. 1996 C 19/4 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 mielestä ottaa huomioon henkilövahinkojen ehkäisemi- seen osallistuvien työmarkkinaosapuolten ja muiden eturyhmien näkökohdat. 3. 4. 7 artikla: Seuranta ja arviointi – Komitea panee tyytyväisenä merkille, että sille toimitetaan toimintaoh- jelman arviointikertomus ja loppukertomus. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä vuosiksi 1999–2003 kansanterveyden toimintakehyksessä” (1) (98/C 19/02) Neuvosto päätti 27. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edella¨ mainitusta ehdotuk- sesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 7. lokakuuta 1997. Esittelijä oli Christoph Fuchs ja apulaisesittelijät Markku Lemmetty ja Georges Linssen. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pita¨ma¨ssa¨a¨n 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 101 ääntä puolesta, kolme vastaan, ja yksi pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto Ehdotetussa viisivuotisessa toimintaohjelmassa 1. 1. (1999–2003), joka perustuu perustamissopimuksen 129 artiklaan ja jonka liitteenä on selittävä tiedonanto, pyritään tarttumaan harvinaisten sairauksien ongel- maan yhteisössä täydentämällä jäsenvaltioissa me- neillään olevaa työtä. Useimmissa jäsenvaltioissa, toisin kuin Yhdysvalloissa, ei harvinaisten sairauksien ongel- maa ole tähän mennessä käsitelty järjestelmällisesti. Harvinaiset sairaudet määriteltiin yhdeksi yhteisön toi- minnan kahdeksasta painopistealasta vuonna 1993 anne- tussa kansanterveysalan toimintakehystä koskevassa komission tiedonannossa (2). 1. 2. Vastauksena tähän tiedonantoon sekä ta- lous- jasosiaalikomitea (3) että Euroopan parlament- ti (4) kannattivat ajatusta harvinaisia sairauksia koske- vasta toimintaohjelmasta. Lisäksi neuvosto kehotti ko- missiota kartoittamaan, millaista tietoa ja kokemusta harvinaisista sairauksista on olemassa sekä tutkimaan harvinaisten lääkkeiden tilannetta yhteisössä (5). 1. 3. Harvinaisten sairauksien ongelman käsittelemi- seksi komissio ehdottaa kolmenlaisia erityistoimia: 1) toimet, joiden avulla pyritään hankkimaan parempaa tietoa harvinaisten sairauksien ominaisuuksista (esim. harvinaisia sairauksia koskevan eurooppalaisen tieto- kannan perustaminen); 2) toimet, joilla tuetaan potilai- den ja perheiden tukiryhmiä (esim. tällaisten ryhmien perustaminen ja niiden yhteistyö) sekä; 3) toimet harvi- naisten sairauksien klusterien käsittelemiseksi (esim. harvinaisten sairauksien seuranta ja harvinaisten sai- rauksien ryhmiä käsittelevien asiantuntijaryhmien muo- dostaminen). (1) EYVL C 203, 3. 7. 1997, s. 6 (2) COM(93) 559 final. (3) Ks. TSK:n lausunto 6. heinäkuuta 1994 – EYVL C 388, 31. 12. 1994 (4) Ks. päätöslauselma A4–0311/95 keskipitkän aikavälin so- siaalisesta toimintaohjelmasta 1995–1997, EYVL C 32, 5. 2. 1996 (5) Ks. 20. joulukuuta 1995 annettu päätöslauselma – EYVL C 350, 30. 12. 1995


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre: - o «Livro Verde da Comissão "Princípios gerais da legislação alimentar na União Europeia"», e - a «Comunicação da Comissão "Saúde dos consumidores e segurança alimentar"»

eurovoc_concepts:
approximation of laws
consumer protection
food inspection
foodstuffs legislation
public health

text: 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/61 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre: — o «Livro Verde da Comissa˜o “Princı´pios gerais da legislaça˜o alimentar na Unia˜o Europeia”», e — a «Comunicaça˜o da Comissa˜o “Sau´de dos consumidores e segurança alimentar”» (98/C 19/19) Em 12 de Maio (Livro Verde) e em 14 de Maio de 1997 (Comunicaça˜o), a Comissa˜o decidiu, em conformidade com o artigo 1984 do Tratado CE, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre o Livro Verde e a comunicaça˜o supramencionados. Incumbida de preparar os trabalhos correspondentes, a Secça˜o de Ambiente, Sau´de Pu´blica e Consumo emitiu parecer em 7 de Outubro de 1997. Foi relator J. Jaschick. Na 3491 reunia˜o plena´ria em 29 e 30 de Outubro de 1997 (sessa˜o de 29 de Outubro), o Comité adoptou por 93 votos a favor, 5 votos contra e 5 abstenço˜ es o seguinte parecer. I. O LIVRO VERDE SOBRE OS PRINCI´PIOS GERAIS DA LEGISLAÇA˜ O ALIMENTAR DA UNIA˜ O EUROPEIA 1. Introduça˜o 1. 1. O Livro Verde trata das regras de cara´cter material constantes da legislaça˜o comunita´ria aplica´vel ao sector alimentar. Ao tomar posiça˜o e ao solicitar observaço˜es sobre grande nu´mero de questo˜es, o documento tem em vista lançar um debate pu´blico para determinar: — se a legislaça˜o existente satisfaz as necessidades e expectativas dos consumidores, produtores, fabri- cantes e comerciantes; — se as acço˜es destinadas a melhorar os sistemas de controlo e de inspecça˜o permitem realizar os objectivos ba´sicos de garantia de produtos alimenta- res seguros e higiénicos e se as acço˜es que visam o futuro desenvolvimento da legislaça˜o alimentar da Comunidade sa˜o necessa´rias e adequadas. 1. 2. A partir das reacço˜es que o documento ira´ suscitar, a Comissa˜o examinara´ enta˜o a necessidade de propor uma directiva geral no domı´nio da legislaça˜o alimentar, consolidar ou simplificar a legislaça˜o exis- tente e avançar propostas de cara´cter na˜o legislativo, nomeadamente alteraço˜ es dos procedimentos ou méto- dos de trabalho. 2. Observaço˜es na generalidade 2. 1. O Comité acolhe favoravelmente a proposta da Comissa˜o de, com base no Livro Verde, iniciar um debate mais amplo sobre a legislaça˜o alimentar europeia e a futura polı´tica alimentar da Comunidade. Considera o Livro Verde um importante ponto de partida para um debate e uma oportunidade para tornar a legislaça˜o alimentar europeia mais eficiente e transparente sob o ponto de vista de garantir uma oferta de artigos alimentares de alta qualidade. O Comité assinala, todavia, que na˜o existe ainda uma polı´tica alimentar global e integrada da UE que possa enquadrar os va´rios fragmentos da legislaça˜o alimentar. Cumpre desenvolver com a ma´xima brevidade possı´vel uma polı´tica global dessa ı´ndole, que trace os princı´pios gerais da legislaça˜o alimentar. Um primeiro passo poderia consistir em redigir um livro branco sobre legislaça˜o e polı´tica alimentar. O Comité convida, ainda, a Comissa˜o a apresentar uma proposta de directiva-quadro em matéria alimentar. 2. 2. O Comité sublinha a importância da defesa do consumidor, da necessidade de manter um elevado nı´vel de protecça˜o da sau´ de pu´blica e de garantir a segurança dos consumidores e expressa a sua satisfaça˜o pelo reforço dos artigos 1294 e 1294 -A proposto no Tratado de Amesterda˜o, ainda a ratificar, com vista a assegurar ao consumidor que as questo˜ es relacionadas com a sau´ de sa˜o priorita´rias aos interesses econo´ micos. Com o objectivo de garantir um elevado nı´vel 2. 2. 1. de protecça˜o da sau´ de pu´blica e da segurança dos consumidores, o Comité atribuiu particular importância à aplicaça˜o rigorosa do princı´pio de prevença˜o para que, em casos em que subsistam incertezas cientı´ficas que na˜o permitem uma avaliaça˜o global do risco, se adopte uma abordagem da gesta˜o do risco, que tenha em consideraça˜o estas incertezas. O Comité sublinha, contudo, que uma o´ptica que se limite a permitir tudo o que na˜o seja directamente nocivo para a sau´ de na˜o é satisfato´ria do ponto de vista do consumidor. Realça, pois, a necessidade de um compromisso claro com o princı´pio da sau´ de preventiva e da protecça˜o do consumidor. Tanto este princı´pio como o princı´pio cautelar devem integrar a directiva-quadro em matéria alimentar. C 19/62 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 2. 2. 2. No entanto, o Comité assinala na˜o se poder eliminar o risco por completo e ser preciso contar com um risco geral inerente à vida. Além do mais, o CES reconhece, neste âmbito, a importância de o consumidor assumir a sua pro´ pria responsabilidade. europeu aos novos conhecimentos e às inovaço˜es cientı´fi- cas. Deste modo, a economia alimentar reunira´ as condiço˜es para se manter competitiva no mercado mundial e poder acompanhar o ritmo das inovaço˜es. 2. 2. 3. Neste contexto, o CES considera que a legis- laça˜o e o sistema de normas tera˜o de ser ta˜o pormenoriza- dos quanto necessa´rio, ao mesmo tempo que tera˜o de ser ta˜o simples quanto possı´vel, pois na˜o é possı´vel ganhar a confiança dos consumidores com uma legis- laça˜o e um sistema de normas o mais elaborados e pormenorizados possı´vel. Sera´ necessa´rio, sim, familiari- zar os consumidores europeus com o actual sistema de segurança para a garantia de uma elevada qualidade alimentar e com a legislaça˜o a cumprir. Melhorando a transparência, poder-se-a´ aumentar a confiança dos consumidores no sistema europeu. 2. 3. O Comité chama a atença˜o para o facto de, no passado e a nı´vel da protecça˜o do consumidor, se terem alcançado importantes progressos com a criaça˜o do mercado interno. Recorda igualmente que, no futuro, sera´ importante continuar a garantir a livre circulaça˜o de mercadorias. 2. 4. O Comité sublinha a importância da dimensa˜o internacional da tema´tica e da necessidade de princı´pios fundamentais comuns no mercado mundial para garantir os interesses dos consumidores e a competitividade da economia europeia. 2. 5. O Comité parte do princı´pio de que a revisa˜o da legislaça˜o alimentar proposta no Livro Verde ira´ aumentar a confiança do consumidor na legislaça˜o alimentar europeia, nos seus mecanismos de protecça˜o e na organizaça˜o da sua execuça˜o e controlo. 3. Observaço˜es na especialidade 3. 1. Introduça˜o (12 parte) 3. 1. 1. O Comité partilha da opinia˜o da Comissa˜o (ver I. 4), segundo a qual na definiça˜o da polı´tica alimentar se deveriam ter em conta os requisitos da inovaça˜o e da competitividade, bem como outras orien- taço˜es socioecono´ micas. Neste contexto, reveste-se de particular importância a observância das normas inter- nacionais, como o Co´dex Alimentarius, desde que o processo de decisa˜o reflicta os princı´pios de excelência, independência e transparência. Estes poderiam assim ser os critérios a utilizar numa avaliaça˜o comparativa do âmbito da legislaça˜o da UE com as condiço˜es-quadro jurı´dicas vigentes nas economias concorrentes. Sera´ igualmente preciso criar condiço˜es que permitam adap- tar mais depressa do que no passado o sistema legislativo 3. 1. 2. O Comité entende competir também à Comuni- dade desempenhar um papel no sector da alimentaça˜o (I. 5). Promover a educaça˜o e a informaça˜o dos consumi- dores constitui uma tarefa muito importante, para que o consumidor, devidamente informado, possa adquirir bens (1). No entender do Comité, a definiça˜o de normas sobre nutriça˜o e de medidas legislativas na˜o é eficaz, dada a diversidade dos ha´bitos alimentares na Europa. A Comunidade deveria apenas intervir no estritamente necessa´rio. 3. 2. Simplificaça˜o e racionalizaça˜o da legislaça˜o ali- mentar da UE (22 parte) 3. 2. 1. A simplificaça˜o e a racionalizaça˜o da legislaça˜o alimentar comunita´ria é acolhida favoravelmente, desde que na˜o sejam postos em risco os princı´pios indispensa´- veis de segurança. A qualidade da legislaça˜o tera´ de ser priorita´ria à quantidade. No entanto, a simplificaça˜o na˜o devera´ conduzir à renacionalizaça˜o da legislaça˜o europeia necessa´ria para o mercado interno. Em especial e a nı´vel europeu, dever-se-a´ examinar também como solucionar iniciativas nacionais legislativas que possam prejudicar a livre circulaça˜o de mercadorias. 3. 2. 2. As questo˜es da auto-regulaça˜o da economia e da aplicaça˜o de instrumentos volunta´rios a nı´vel europeu (II. 4) tera˜o de ser consideradas separadamente. Por princı´pio, ha´ que insistir na responsabilidade da econo- mia. No entanto, sera´ decidido, caso a caso, em que medida isto pode tomar dimenso˜es «auto-reguladoras». Sem prejuı´zo das condiço˜es de segurança vigentes, a aplicaça˜o de instrumentos volunta´rios tera´ de ser examinada antes da criaça˜o de disposiço˜ es legislativas. O Comité defende que também no atinente aos instru- mentos volunta´rios à data existentes a nı´vel nacional, aos quais na˜o é aplica´vel o princı´pio do reconhecimento mu´tuo, se deve considerar a ideia-base de um tal reconhecimento. Apenas se os instrumentos volunta´rios no mercado interno forem respeitados também fora das fronteiras nacionais, se podera˜o evitar os obsta´culos «de facto» ao comércio. 3. 2. 3. Na˜o é possı´vel dar aqui uma resposta global à questa˜o de se o mercado interno deve dar prioridade à aprovaça˜o de normas gerais ou pormenorizadas e de disposiço˜es de cara´cter vertical ou horizontal (II. 3 e II. 5). Embora, em princı´pio, se devam preferir as normas gerais e horizontais, isto na˜o devera´ constituir um princı´pio inabala´vel. Pelo contra´rio, dever-se-a´ estudar caso a caso o procedimento mais adequado à situaça˜o. (1) Neste sentido: diversos pareceres do CES, entre outros o parecer CES 888/96 — JO C 295 de 7. 10. 1996. 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/63 Pode ser necessa´rio, em caso excepcional, regulamentar uma situaça˜o que apresenta dificuldades especiais através de medidas pormenorizadas e/ou verticais. 3. 2. 4. No atinente às iniciativas legislativas nacionais (II. 7), o Comité apoia a abordagem feita no Livro Verde e defende deverem os Estados-Membros, em conformidade com a Directiva 83/189/CEE alterada, demonstrar na˜o ser a legislaça˜o nacional adequada ao mercado interno. Quanto à notificaça˜o de disposiço˜ es legais nacionais, o Comité é a favor de uma abordagem que prevê alargar os poderes no âmbito das normas de rotulagem, contaminantes e higiene também à legislaça˜o alimentar comunita´ria. É acolhido favoravelmente o desenvolvimento de princı´pios claros para a avaliaça˜o das novas iniciativas jurı´dicas nacionais; para tal, sera´ preciso estabelecer uma relaça˜o entre o princı´pio de subsidiariedade, a necessidade e a justificaça˜o de disposi- ço˜es nacionais, por um lado, e as exigências de uma unificaça˜o europeia, por outro. 3. 2. 5. Na a´rea dos coadjuvantes técnicos, da adiça˜o de vitaminas e de minerais aos produtos alimentares e dos suplementos dietéticos (II. 8), o Comité associa-se à posiça˜o da Comissa˜o de que o princı´pio do reconheci- mento mu´ tuo na˜o pode ser a soluça˜o para o impacto negativo sobre o mercado interno, pelo que é de iniciar consultas sobre o teor das disposiço˜ es legislativas para estes sectores (1). 3. 3. Ana´lise da legislaça˜o existente (32 parte) 3. 3. 1. Em matéria de adaptaça˜o da legislaça˜o comuni- ta´ria à inovaça˜o e ao progresso técnico (III. 4), o Comité entende que so´ para as disposiço˜es de natureza puramente técnica o regime processual a seguir deva ser o de comité. Ja´ matérias de princı´pio e matérias sensı´veis para os consumidores, com implicaço˜es de grande alcance, teriam de ficar reservadas para decisa˜o polı´tica. 3. 3. 2. O Comité acolhe favoravelmente a definiça˜o do conceito «produto alimentar» e de outros conceitos gerais importantes de alcance europeu (III. 5). Dever-se-ia incluir estas definiço˜ es na legislaça˜o alimentar geral, que engloba ainda outras exigências ba´sicas. So´ assim se pode garantir a aplicaça˜o uniforme da legislaça˜o alimentar europeia da Unia˜o Europeia em todo o seu territo´rio. (1) Neste contexto, deve-se recordar que a Comissa˜o realizou recentemente consultas com vista a uma possı´vel legislaça˜o comunita´ria neste âmbito e que foi elaborado um documento de debate sobre este tema, no qual se propo˜em duas opço˜es: uma abordagem a partir da segurança dos produtos e uma abordagem a partir da dose dia´ria recomendada. 3. 3. 2. 1. A definiça˜o proposta para «produtos alimen- tares» coloca, no entanto, conforme refere o pro´prio Livro Verde, pontos de interrogaça˜o quanto à sua aplicabilidade geral a produtos prima´rios que podem ser utilizados anteriormente como produtos alimentares ou aditivos ou venham a ser transformados em produtos industriais. Na˜o obstante, o Comité partilha da proposta no sentido de manter a definiça˜o a qual foi retirada do Co´dex Alimentarius. Ficariam sujeitos a derrogaça˜o os produtos prima´rios dos quais se sabe com absoluta certeza e desde logo que na˜o entrara˜o em nenhum modo na cadeia alimentar. 3. 3. 3. O Comité acolhe muito favoravelmente a simplificaça˜o e a racionalizaça˜o em curso da legislaça˜o sobre a higiene (III. 6). 3. 3. 3. 1. As numerosas directivas verticais existentes, que incluem disposiço˜es especı´ficas para determinados produtos vulnera´veis no que diz respeito à higiene (por exemplo, carne, peixe e leite ja´ transformados), sa˜o incoerentes e implicam uma grande burocracia para a obtença˜o de autorizaço˜ es, em especial para empresas que se encontram submetidas a va´rias normas. Sa˜o acolhidas favoravelmente a proposta apresentada pela Comissa˜o Europeia para consolidaça˜o das disposiço˜es num so´ texto e o processo consultivo iniciado pela mesma na sequência da simplificaça˜o prevista das normas verticais. 3. 3. 3. 2. O Livro Verde propo˜e como pôr em pra´tica as ideias expressas na Directiva geral 93/43/CEE sobre higiene. O Comité partilha a opinia˜o da Comissa˜o, de acordo com a qual a melhor forma de elaborar um corpus de legislaça˜o coerente relativa à higiene alimentar é a aplicaça˜o dos princı´pios HACCP (2) e a limitaça˜o das disposiço˜es pormenorizadas a casos para os quais sejam fundamentais. Neste sentido, o Comité considera que — para além das propostas até à data — as disposiço˜es, tanto verticais como horizontais, relativas à sau´ de devem ser consolidadas num so´ texto. No entanto, refere que tal exigiria clarificar a base jurı´dica de um documento com estas caracterı´sticas, dado que as normas actuais se baseiam em diferentes artigos do Tratado. 3. 3. 3. 3. Os princı´pios HACCP deveriam abarcar toda a cadeia alimentar («do esta´bulo até à mesa»), indepen- dentemente da dimensa˜o ou tipo do estabelecimento. Para isso, é preciso aconselhar as PME e os estabeleci- mentos agrı´colas na aplicaça˜o dos princı´pios HACCP. 3. 3. 3. 4. O Comité entende ser necessa´rio prosseguir consequentemente com a simplificaça˜o e a racionali- zaça˜o em curso. Afigura-se particularmente importante (2) «HACCP» (sistema de auto-controlo) — Hazard Analysis and Critical Control Points (Ana´lise de riscos e de pontos crı´ticos de controlo). C 19/64 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 definir claramente o âmbito de aplicaça˜o de uma futura norma (ver o ponto 3. 3. 3. 2), sobretudo mediante a formulaça˜o de definiço˜ es gerais e pratica´veis. O Comité considera na˜o dever o âmbito de aplicaça˜o das normas de higiene veterina´ria abranger os produtos alimentares de origem animal disponı´veis no mercado, ja´ que este esta´ sujeito às normas fixadas na Directiva 93/43/CEE que garante o cumprimento das normas de higiene adequadas. 3. 3. 3. 5. No atinente aos produtos prima´rios de ori- gem outra que na˜o animal, o Comité considera que os pontos crı´ticos em matéria de segurança e higiene se encontram nos sectores dos resı´duos de pesticidas e dos contaminantes. De este modo, é imperativo definir normas sobre os resı´duos de pesticidas e sobre os contaminantes — caso ainda na˜o existam —, tendo em conta parâmetros cientı´ficos rigorosos e com a participaça˜o de comités cientı´ficos a nı´vel europeu. Além disso, devera´ prever-se uma aplicaça˜o rigorosa dos limites dos resı´duos de pesticidas. Na elaboraça˜o da regulamentaça˜o sobre pesticidas têm de ser tidos em conta os requisitos da legislaça˜o laboral. As regulamen- taço˜es que visam garantir a segurança e a higiene devem limitar-se a estes pontos crı´ticos, na˜o se considerando necessa´rio elaborar uma legislaça˜o mais vasta. 3. 3. 4. O Comité sublinha a importância da qualidade dos produtos alimentares e chama a atença˜o para o facto de ja´ se ter alcançado um elevado nı´vel de qualidade na oferta de produtos alimentares. O Comité considera a harmonizaça˜o de normas de qualidade (III. 7) apenas necessa´ria em âmbitos relevantes para a sau´ de; alia´s, também na perspectiva de manter a variedade de produtos na Europa na˜o faz sentido harmonizar as questo˜es relativas à qualidade. Os obsta´culos comerciais que possam surgir em consequência dos requisitos nacionais de qualidade tera˜o de ser superados através da aplicaça˜o consequente do princı´pio do reconhecimento mu´tuo. Através da aplicaça˜o consequente do reconheci- mento mu´tuo seria possı´vel reduzir o problema das diferentes normas nacionais de qualidade apenas à questa˜o da rotulagem correcta dos produtos. Neste sentido, as normas de rotulagem sobre as quantidades dos ingredientes introduzidas na u´ltima modificaça˜o da Directiva 79/112/CEE constituem uma ajuda para os consumidores no acto da escolha. 3. 3. 4. 1. O Comité recorda igualmente o Regulamento 2082/92/CEE do Conselho relativo à certificaça˜o das caracterı´sticas especı´ficas dos produtos agrı´colas e ali- mentares e o Regulamento 2081/92/CEE do Conselho relativo à protecça˜o das indicaço˜ es geogra´ficas e das denominaço˜es de origem dos produtos agrı´colas e alimentares, que permitiram criar os instrumentos de diversificaça˜o e de protecça˜o de especialidades no âmbito da qualidade dos produtos alimentares. No entanto, até à data, estes regulamentos ainda na˜o se revelaram muito u´teis. 3. 3. 5. No atinente às normas sobre a rotulagem de produtos alimentares (III. 8), ha´ que ressaltar a sua crescente importância para o consumidor no acto da escolha. Assim sendo, a rotulagem de produtos alimentares reveste-se de particular importância no mercado interno e deve orientar-se pelos objectivos principais da rotulagem. Para cumprir as três funço˜es fundamentais da rotulagem (identificaça˜o do produto, informaça˜o ao consumidor e comercializaça˜o do pro- duto) é necessa´ria uma etiqueta claramente identifica´vel e legı´vel, fa´cil e compreensı´vel, interessante e correcta que na˜o induza em erro o consumidor. Ha´ que ter em conta que os desejos e os interesses dos consumidores relativos a uma informaça˜o mais especı´fica têm vindo a aumentar. É o caso, designadamente, dos produtos alimentares que contenham organismos geneticamente modificados ou sejam derivados de organismos genetica- mente modificados, dos métodos de produça˜o, da indicaça˜o das datas de embalagem e dos ingredientes compostos de produtos acabados. Relativamente a esta u´ltima questa˜o, o Comité considera que a regra dos 25 % devia ser abolida. 3. 3. 5. 1. Neste contexto, ha´ que reconhecer a limitaça˜o da rotulagem e procurar encontrar novos meios de informaça˜o, como, por ex. , nu´meros telefo´ nicos gratui- tos, leitores de co´digos de barras nas lojas, bancos de dados, Internet, etc. Tendo em conta as mais de 40 normas europeias existentes sobre a rotulagem de produtos alimentares, em grande parte obrigato´ rias, o facto de as etiquetas serem cada vez mais sobrecarregadas de informaça˜o e o facto de os consumidores terem dificuldade em perceber a informaça˜o disponı´vel, torna-se imperativo proceder, no interesse dos consumi- dores, ao controlo das disposiço˜ es sobre rotulagem. A rotulagem obrigato´ ria deve limitar-se às informaço˜es essenciais para o acto da escolha, proporcionando o acesso a informaça˜o complementar numa base volun- ta´ria. 3. 3. 5. 2. O Comité é do parecer de que a informaça˜o sobre o valor nutritivo deva ser tornada obrigato´ ria (1). Antes disso, porém, esse tipo de informaça˜o deve tornar-se mais eficaz. Para tal efeito, sera˜o necessa´rias campanhas de informaça˜o e de educaça˜o, atendendo a que os consumidores na˜o sa˜o, no momento presente, particularmente versados em matéria de informaça˜o sobre o valor nutritivo, na˜o sabendo, portanto, tirar grandes concluso˜es dela. É preciso, no mais, prestar muita atença˜o à maneira como a informaça˜o é apresen- tada aos consumidores, tornando-lha compreensı´vel e u´til (2). 3. 3. 5. 3. No que se refere à Directiva 79/112/CEE do Conselho relativa à rotulagem de produtos alimentares, o Comité recomenda que se proceda a uma codificaça˜o. Neste sentido, é recomendada a inclusa˜o de normas verticais de rotulagem, na medida em que estas regulem questo˜es horizontais de rotulagem. Estas podem ser resumidas na Directiva 79/112/CEE. No futuro, nas normas verticais especı´ficas apenas deveriam figurar 3. 3. 4. 2. No entender do Comité, e por razo˜es de coerência e consistência, as disposiço˜es sobre a quali- dade, que na˜o estejam relacionadas com a sau´ de, na˜o deveriam integrar as disposiço˜ es de higiene veterina´ria. (1) O CES sublinhou igualmente esta opinia˜o no seu parecer «As prioridades polı´ticas do consumidor» (ver JO C 295 de 7. 10. 1996, pontos 2. 6. 3 e 2. 6. 7). (2) JO C 295 de 7. 10. 1996. 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/65 elementos de rotulagem para determinadas categorias de produtos, caso estes fossem transferidos para as normas horizontais. 3. 3. 5. 4. O Comité chama a atença˜o para o facto de a Directiva 79/112/CEE regulamentar igualmente a questa˜o da publicidade. Em princı´pio, a publicidade e a rotulagem na˜o deveriam entrar em conflito, ou seja, a publicidade deveria completar a rotulagem sem a contradizer. 3. 3. 5. 4. 1. Quanto à questa˜o das indicaço˜ es de cara´cter publicita´rio, principalmente as relativas à sau´ de e às doenças, as diferentes utilizaço˜ es adoptadas pelos diversos Estados-Membros criaram problemas no mer- cado interno. Isto verifica-se, apesar de na Directiva 79/112/CEE (alı´nea b) do primeiro para´grafo do arti- go 24 ) se estabelecer uma norma geral, segundo a qual a rotulagem na˜o pode atribuir a produtos alimentares de consumo geral propriedades preventivas, terapêuticas ou curativas relativas a uma doença humana, nem sugerir que as possam ter. Por princı´pio, uma tal norma geral é suficiente para regulamentar as indicaço˜es de cara´cter publicita´rio relacionadas com as doenças. A este respeito, deve fomentar-se a interpretaça˜o e a aplicaça˜o uniformes da alı´nea b) do primeiro para´grafo do artigo 24 da Directiva 79/112/CEE em todos os Estados-Membros da Comunidade. Na˜o existem normas gerais deste tipo no que se refere à propaganda de benefı´cios para a sau´ de. Consequentemente, embora estas questo˜es possam, em sentido restrito, na˜o provocar equı´vocos no que diz respeito à actual legislaça˜o comuni- ta´ria, podera˜o contribuir para uma ma´ compreensa˜o e uma ma´ informaça˜o em relaça˜o aos produtos alimentares e à nutriça˜o. Assim, podera´ entender-se como necessa´ria a alteraça˜o e a clarificaça˜o do artigo 24, que devera´ englobar os seguintes princı´pios: — proı´bem-se as indicaço˜ es publicita´rias que aleguem ser um produto alimentar adequado para o trata- mento ou cura de uma doença; — permite-se a propaganda de benefı´cios para a sau´ de desde que tenha sido objecto de acordo significativo entre peritos qualificados com base em provas disponı´veis publicamente e contribua para informar os consumidores sobre a relaça˜o entre sau´ de e dieta. Deveria ser definido um quadro de aplicaça˜o para esta propaganda; — permitem-se indicaço˜es relativas ao valor nutritivo e a uma nutriça˜o sauda´vel, bem como à importância de nutrientes e de uma nutriça˜o sauda´vel para a sau´ de ou para a reduça˜o do risco de doença, desde que baseadas também em conhecimentos cientı´ficos suficientes e reconhecidos. 3. 4. Garantia de um nı´vel elevado de protecça˜o (42 parte) 3. 4. 1. Tal como a Comissa˜o, o Comité apoia a aplicaça˜o rigorosa do princı´pio de precauça˜o no que diz respeito à segurança dos produtos alimentares e à legislaça˜o alimentar (IV. 2). 3. 4. 2. Em princı´pio, na˜o se considera necessa´ria a ampliaça˜o do âmbito de aplicaça˜o da cla´usula de salvaguarda que figura no artigo 104 da Directiva geral 93/43/CEE sobre higiene no comércio no mercado interno, visto a Directiva sobre a segurança geral dos produtos incluir normas eficazes para o comércio no mercado interno, que permitem às autoridades reagir correctamente em situaço˜ es de emergência. Caso se queira elaborar outras cla´usulas de segurança mais vastas, estas, por razo˜es de coerência, tera˜o de se orientar pelas normas ja´ existentes na legislaça˜o veterina´ria. 3. 4. 3. A introduça˜o de uma obrigatoriedade geral, que garanta serem os produtos alimentares seguros e adequados para consumo, é acolhida favoravelmente (IV. 7). Esta obrigaça˜o reduziria o nu´mero de normas necessa´rias neste âmbito. 3. 4. 3. 1. O Comité acolhe com satisfaça˜o a conside- raça˜o do cumprimento da diligência devida («due diligence»), no sentido de se excluir qualquer tipo de responsabilidade penal ou administrativa pela comercia- lizaça˜o sempre que uma empresa tiver tomado todas as medidas que eram esperadas dela para garantir que o produto alimentar cumpra as disposiço˜ es legais. É necessa´rio estudar em que medida este princı´pio podera´ ser adaptado aos diversos sistemas jurı´dicos nacionais. Pelo menos, dever-se-ia ter em consideraça˜o a ideia-base de um tal princı´pio. O princı´pio da diligência adequada no sentido de «due diligence defence», de uma figura jurı´dica da «Common law», na˜o é no entanto compatı´vel com os sistemas jurı´dicos europeus continentais, que associam a responsabilidade penal a uma culpa e enraı´zam no seu sistema jurı´dico o princı´pio de «in dubio pro reo». 3. 4. 4. Em conformidade com uma série de pareceres anteriores, o CES pronuncia-se novamente a favor da ampliaça˜o do âmbito de aplicaça˜o da Directiva 85/374/CEE relativa à responsabilidade por produtos defeituosos (IV. 8) a produtos prima´rios agrı´colas na˜o transformados (1). No entanto, ha´ que ter em conta as especificidades destes produtos, bem como o facto de ja´ existirem algumas normas pormenorizadas sobre esta matéria. Nos pro´ximos meses o CES debruçar-se-a´ novamente sobre a questa˜o da responsabilidade por produtos prima´rios agrı´colas, pois sera´ consultado sobre (1) Ver o parecer do CES sobre «A conclusa˜o do mercado interno e a defesa do consumidor» (JO C 339 de 31. 12. 1991). Salientava o perigo potencial da conclusa˜o do mercado interno para a defesa do consumidor, caso na˜o houvesse o controlo e a fiscalizaça˜o adequados. Solicitava uma polı´tica coerente relativa à segurança dos produtos e recomendava alargar o âmbito de aplicaça˜o da directiva relativa à responsabilidade por produtos a produtos agra´rios e riscos associados. No ponto 2. 7 do parecer do CES sobre a EEB (JO C 295 de 7. 10. 1996), este ponto de vista foi novamente reforçado. C 19/66 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 a proposta da Comissa˜o de modificaça˜o da Directiva 85/374/CEE destinada a incluir estes produtos no seu âmbito de aplicaça˜o. 3. 4. 5. Quanto à questa˜o de considerar suficiente- mente os novos interesses dos consumidores (IV. 9), o Comité sublinha as medidas do Livro Verde, segundo as quais a experiência demonstra que os produtores ou empresas respondem voluntariamente às preocupaço˜es dos consumidores, no que diz respeito a obter mais informaça˜o sobre determinados aspectos de um produto alimentar. Essa resposta é dada no ro´tulo e em infor- maça˜o pelo telefone ou via Internet. A informaça˜o sobre tais questo˜ es constantemente em evoluça˜o deveria continuar a ser prestada voluntariamente. Ao ter em conta as novas preocupaço˜ es dos consumidores, contri- bui-se para reforçar a confiança dos consumidores. 3. 5. Aplicaça˜o eficaz das normas do mercado interno (52 parte) 3. 5. 1. Regra geral, o Comité considera ser a harmoni- zaça˜o e a elaboraça˜o de normas apenas bem sucedida, quando ela é eficaz e uniformemente aplicada, executada e supervisionada na Unia˜o Europeia (V. 2). Estas três etapas têm de ser melhoradas. Ha´ que analisar em que medida se deveria institucionalizar o intercâmbio de informaça˜o necessa´ria entre os representantes dos Esta- dos-Membros, os produtores, a indu´ stria, o comércio, os trabalhadores e os consumidores. Os diversos grupos envolvidos deveriam passar a participar nas reunio˜es do Comité Permanente de Produtos Alimentares. Por ocasia˜o da elaboraça˜o de relato´ rios regu- 3. 5. 1. 1. lares da Comissa˜o sobre a evoluça˜o da aplicaça˜o e do controlo, dever-se-ia consultar igualmente o Comité Permanente de Produtos Alimentares, que deveria passar a ser consultado regularmente sobre todas as futuras importante neste normas e desempenhar um papel sector. Outro instrumento ja´ existente é o pro´prio CES. Neste contexto, também o Comité Consultivo de Veterina´ria tem um papel importante. 3. 5. 1. 2. Para aplicaça˜o eficaz das normas do mercado interno é necessa´rio informar as entidades competentes nos Estados-Membros, por ex. nos serviços pu´blicos e nos tribunais, sobre a actual base jurı´dica e organizar sesso˜ es de formaça˜o contı´nua para familiariza´-las com as normas europeias. Também aos parceiros sociais sectoriais cabe, no âmbito do dia´logo social, um papel importante, pois a formaça˜o e a formaça˜o contı´nua nas empresas é fundamental para o bom sucesso desta aplicaça˜o. 3. 5. 2. Com o objectivo de proporcionar oportunida- des iguais de concorrência e atingir um elevado nı´vel de protecça˜o dos consumidores, acolhe-se favoravelmente a proposta da Comissa˜o de introduzir um princı´pio geral na legislaça˜o alimentar, que obrigue os diversos Estados-Membros a sanço˜es equivalentes que sejam eficazes, proporcionadas e dissuaso´rias. O CES tem consciência de que a proporcionalidade nacional tem de ser tida em conta. 3. 5. 3. Também, no futuro, o princı´pio do reconheci- mento mu´tuo sera´ importante no sector na˜o harmoni- zado (V. 5). Também interessaria, contudo, que os problemas e deficiências de informaça˜o que surgem aos consumidores no sector na˜o harmonizado fossem levantados e analisados pela Comissa˜o. 3. 6. A dimensa˜o externa 3. 6. 1. Partilhando a opinia˜o da Comissa˜o, o Comité sublinha dever-se colocar exigências idênticas tanto às importaço˜es de produtos alimentares de paı´ses terceiros como aos produtos alimentares produzidos dentro da Comunidade. 3. 6. 2. No atinente à dimensa˜o multilateral e conside- rando um constante aumento do comércio mundial, é preciso representar o mais eficazmente possı´vel os interesses europeus dos consumidores e da indu´stria alimentar no «jogo de forças» do comércio mundial e nos grémios competentes, como o OMC, o Co´dex Alimentarius. No futuro, é preciso fazer valer ainda mais os interesses europeus, para o que é necessa´ria uma coordenaça˜o e uma concentraça˜o das forças. Para alcançar este objectivo, a Comunidade Europeia, os seus Estados-Membros e os paı´ses do EEE tera˜o de colaborar de forma mais intensiva. 3. 6. 2. 1. O Comité entende ser necessa´rio que a Comunidade Europeia tenha um papel mais activo nos grémios supra. Ao se tornar membro efectivo da Unia˜o Europeia, um paı´s tem de ter a garantia de que a UE o representara´ ta˜o bem quanto o seu pro´prio paı´s o faria. 3. 6. 2. 2. Neste contexto, o Comité solicita à Comuni- dade e aos Estados-Membros que promovam o ponto de vista europeu, de acordo com o qual, e em casos de du´vida cientı´fica, os interesses dos consumidores sa˜o priorita´rios às consideraço˜ es econo´ micas. 3. 6. 3. Em relaça˜o à dimensa˜o bilateral da legislaça˜o alimentar (VI. 3), ha´ ainda a referir que o Comité, perante as diferentes posiço˜es/atitudes dos EUA e da UE no atinente às questo˜es relacionadas com a legislaça˜o alimentar (organismos geneticamente modificados, hor- monas, somototropina bovina), deveria continuar a dialogar, no âmbito do Transatlantic Civil Society Dialogue (Dia´logo Transatlântico dos Representantes da Sociedade Civil), com as organizaço˜es equivalentes ao CES nos EU. II. A COMUNICAÇA˜ O SOBRE A SAU´ DE DOS SEGURANÇA E A CONSUMIDORES ALIMENTAR 1. Observaço˜es na generalidade 1. 1. Em Julho de 1996, nos seus pareceres sobre a 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/67 crise da EEB (1) e sobre as prioridades da polı´tica dos consumidores (1), o Comité Econo´ mico e Social mostrou-se preocupado com a segurança dos produtos alimentares e instou a Comissa˜o a reforçar a efica´cia dos sistemas de controlo, tendo em vista garantir aos consumidores a primazia dos aspectos sanita´rios sobre os interesses econo´ micos. Neste contexto, o Comité acolhe favoravelmente as alteraço˜ es aos artigos 1294 e 1294-A no novo Tratado de Amsterda˜o. 1. 2. Sublinhou igualmente o desequilı´brio entre as recomendaço˜es dos cientistas e as deciso˜ es tomadas e solicitou ao Conselho, à Comissa˜o, ao Parlamento Europeu e aos Estados-Membros a tomada de todas as medidas adequadas possı´veis para garantir a oferta de produtos alimentares seguros aos consumidores e evitar um agravamento da actual situaça˜o. 1. 3. O Comité acolhe favoravelmente a comunicaça˜o como um passo importante para uma polı´tica coerente nas a´reas de produtos alimentares, produtos de cosmé- tica, alimentos para animais, sau´ de veterina´ria e protec- ça˜o dos animais e como uma oportunidade para ganhar a confiança dos consumidores, como referido no debate na reunia˜o da secça˜o para protecça˜o do ambiente realizada a 8 de Maio de 1997 no seguimento dos esclarecimentos sobre a comunicaça˜o dados por Emma Bonino, membro da Comissa˜o. 1. 4. O Comité expressa a sua satisfaça˜o pelo convite realizado por Jacques Santer, presidente da Comissa˜o, na sua intervença˜o na Reunia˜o Plena´ria de Fevereiro para o CES, na qualidade de uma instituiça˜o que representa os diversos interesses e grupos da sociedade, prestar a sua contribuiça˜o cientı´fica na a´rea em causa e manter uma dia´logo aberto com todos os grupos envolvidos sobre todos os novos e complexos aspectos relacionados com a ética, a ciência, a sociedade e a economia. 1. 4. 1. No entanto, infelizmente o CES na˜o é mencio- nado na actual comunicaça˜o. Por princı´pio, sempre que o Parlamento Europeu seja consultado, também o CES o devera´ ser. 1. 5. Regra geral, o CES apoia a consolidaça˜o dos comités de peritos, embora considere, neste contexto, particularmente importante a modificaça˜o da decisa˜o sobre as modalidades, para a qual a Comissa˜o deve apresentar ao Conselho, até ao fim de 1998, uma proposta, em conformidade com a declaraça˜o na alı´nea e) do artigo 184 do Tratado de Amsterda˜o sobre o Acto Final, e o acompanhamento atento desta evoluça˜o. No entender do CES, na revisa˜o da decisa˜o sobre as modalidades ha´ que ter em conta que as competências atribuı´das à Comissa˜o para elaborar medidas de apli- caça˜o têm de ficar bem definidas, principalmente o seu conteu´do e o seu âmbito. Neste caso, a Comissa˜o (1) JO C 295 de 7. 10. 1996. justificaria a legitimidade da sua maior independência e do seu maior poder de decisa˜o com o facto de que o âmbito e os limites das suas competências tinham sido previamente bem definidos. 2. Observaço˜es na especialidade Sublinha-se a importância das recomendaço˜es 2. 1. cientı´ficas por parte dos comités cientı´ficos, que consti- tuem um fundamento ba´sico para as disposiço˜ es regula- mentares para protecça˜o da sau´ de dos consumidores, bem como as exigências de um grau o mais elevado possı´vel de competência, de independência e trans- parência. 2. 1. 1. No entender do CES e para desempenho das tarefas dos comités cientı´ficos, é necessa´ria uma composiça˜o interdisciplinar. O debate e as concluso˜es destes comités, incluindo opinio˜es minorita´rias divergen- tes, deveriam ser divulgados publicamente. A inde- pendência dos membros dos comités é uma condiça˜o, que, no entanto, tera´ de ser avaliada por parâmetros realistas. Afigura-se necessa´ria a participaça˜o de cientis- tas altamente competentes nos comités, cientistas estes que tenham adquirido experiência e exercido em diversos campos. No entanto, tera´ de ser feita sempre, antes das reunio˜es e ao presidente do comité, uma exposiça˜o dos conflitos de interesse. 2. 1. 2. Deve-se acolher favoravelmente uma amplia- ça˜o da consulta aos comités cientı´ficos, desde que o processo de decisa˜o reflicta os princı´pios de excelência, independência e transparência. Para as questo˜ es relacio- nadas com a sau´ de, esta consulta deveria ser obrigato´ ria. Tal facto reveste-se de particular importância devido ao comércio internacional e à importância da ciência no âmbito dos acordos OMC e SPS. 2. 1. 3. Acolhe-se com satisfaça˜o a criaça˜o de um Comité Cientı´fico Directivo, que se encarregara´ de coordenar os diferentes comités e de decidir sobre a participaça˜o dos distintos comités em questo˜es que requerem a competência de va´rios comités. Embora na˜o seja possı´vel obter resultados fia´veis, 2. 2. apesar da participaça˜o de cientistas altamente competen- tes e de toda a informaça˜o cientı´fica disponı´vel, o legislador devera´ orientar-se pelo princı´pio de pre- cauça˜o. Regra geral, as normas devem ser elaboradas com base em conhecimentos cientı´ficos; caso os conheci- mentos cientı´ficos sejam insuficientes ou subsistirem incertezas, a Comissa˜o tera´ de optar por uma abordagem que tenha em conta estas incertezas. Ha´ que ter presente na˜o ser possı´vel eliminar o risco na totalidade, pelo que é preciso tomar, nestes casos, uma decisa˜o polı´tica sobre o risco aceita´vel. C 19/68 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 21. 1. 98 2. 3. No atinente ao controlo e à inspecça˜o, o Comité sublinha serem necessa´rios mecanismos mais eficientes, o que implica os recursos financeiros correspondentes. 2. 3. 1. O Comité apoia a proposta de introduzir uma nova abordagem, que abranja o controlo de toda a cadeia de produça˜o de produtos alimentares e de produtos de origem animal e vegetal, limitando-se ao «controlo do controlo». Sera´ necessa´rio rever os métodos de controlo e introduzir sistemas de auditoria para supervisionar a actuaça˜o das autoridades competentes. As exigências de transparência devera˜o ser cumpridas de maneira na˜o discriminato´ria e em respeito dos limites da confiança, sem detrimento da defesa dos consumidores. 2. 3. 2. Considera-se necessa´ria a aplicaça˜o de um sistema de controlo de qualidade supervisionado exter- namente (por ex. , a norma EN 45004) na administraça˜o dos locais de controlo, pois, deste modo, a administraça˜o dos locais de controlo corresponderia às exigências actuais de uma administraça˜o moderna. Bruxelas, 29 de Outubro de 1997. 2. 3. 3. O CES apoia a criaça˜o de uma autoridade de controlo e de supervisa˜o poderosa e eficiente (1). A tarefa deste serviço consiste no «controlo do controlo». A` competência, à transparência e à independência de um serviço deste tipo colocam-se as mais elevadas exigências. 2. 3. 4. O Comité na˜o considera necessa´ria uma agên- cia geral de produtos alimentares, como a que existe nos EUA (a FDA). Uma agência deste tipo na˜o apresenta vantagens face ao sistema europeu actualmente exis- tente, pelo que a Europa deveria abandonar essa pre- tensa˜o. (1) No entanto, no seu parecer de 27 de Novembro de 1996 sobre a «Proposta de regulamento (CE) do Conselho que cria o Instituto Europeu de Inspecça˜o Veterina´ria e Fitossanita´ria» (JO C 66 de 3. 3. 1997), o CES expressou a sua du´vida quanto à necessidade absoluta de transformar um serviço ja´ existente em instituto. O Presidente do Comité Econo´ mico e Social Tom JENKINS 21. 1. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 19/69 ANEXO ao parecer do Comité Econo´ mico e Social Propostas de alteraça˜o rejeitadas No decorrer das consultas, as seguintes proposta de alteraça˜o, embora hajam recolhido nu´mero de votos favora´veis que representam mais do que um quarto dos sufra´gios expressos, foram rejeitadas: Ponto 3. 2. 5 Restituir o texto à sua redacça˜o original, que é a seguinte: «Na a´rea dos coadjuvantes técnicos, da adiça˜o de vitaminas e de minerais aos produtos alimentares e dos suplementos dietéticos (1) (II. 8), deve ser dada prioridade à aplicaça˜o do princı´pio de reconhecimento mu´tuo. O Comité considera necessa´ria a elaboraça˜o de novas disposiço˜ es para os coadjuvantes técnicos, a adiça˜o de vitaminas e de minerais aos produtos alimentares e os suplementos dietéticos, apenas na medida em que o reconhecimento mu´tuo na˜o pode eliminar os obsta´culos ao comércio. » Resultado da votaça˜o Votos a favor: 34, votos contra: 39, abstenço˜ es: 14. Ponto 3. 3. 3. 3 O segundo perı´odo deste ponto deve ser substituı´do pelo seguinte perı´odo: «Para isso, é preciso examinar em que medida estes princı´pios sa˜o realmente aplica´veis nas PME e nas exploraço˜es agrı´colas. » Resultado da votaça˜o Votos a favor: 28, votos contra: 56, abstenço˜ es: 15. Ponto 3. 3. 5 Elidir as duas u´ ltimas frases de: «É o caso. » até «devia ser abolida». Resultado da votaça˜o Votos a favor: 32, votos contra: 56, abstenço˜ es: 18. Ponto 3. 3. 5. 2 Restituir o texto à sua redacça˜o original, que é a seguinte: «No atinente à informaça˜o sobre o valor nutritivo, o Comité remete para as suas medidas no parecer sobre “As prioridades polı´ticas do consumidor” (2). Ja´ neste parecer se referia que o consumidor se interessa pouco pela informaça˜o sobre o valor nutritivo. Tal pode ser explicado pelo facto de os consumidores na˜o estarem actualmente muito acostumados a este tipo de informaça˜o e na˜o a entenderem. Por ocasia˜o do referido parecer, o Comité defendeu a necessidade de se organizarem campanhas informativas e educativas dirigidas a um vasto pu´blico, com o objectivo de divulgar a importância da informaça˜o sobre o valor nutritivo. Antes de se discutirem outros requisitos de rotulagem, é preciso aumentar o conhecimento dos consumidores dos actuais requisitos. » Resultado da votaça˜o Votos a favor: 30, votos contra: 69, abstenço˜ es: 7. (1) Neste contexto, deve-se recordar que a Comissa˜o realizou recentemente consultas com vista a uma possı´vel legislaça˜o comunita´ria neste âmbito e que foi elaborado um documento de debate sobre este tema, no qual se propo˜ em duas opço˜es: uma abordagem a partir da segurança dos produtos e uma abordagem a partir da dose dia´ria recomendada. (2) JO C 295 de 7. 10. 1996


title: NolĪgums par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā starp Eiropas Kopienu un Korejas Republiku

eurovoc_concepts:
South Korea
agreement (EU)
public contract
telecommunications

text: 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 337 21997A1122(01) L 321/32 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 22. 11. 1997. par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā starp Eiropas Kopienu un Korejas Republiku NOLĪGUMS EIROPAS KOPIENA, (še turpmāk — “EK”), no vienas puses, un KOREJAS REPUBLIKAS VALDĪBA, (še turpmāk — “Koreja”), no otras puses, (še turpmāk — “Puses”, bet vienskaitlī — “Puse”), ŅEMOT VĒRĀ Pušu centienus un apņemšanos jo īpaši ar Valsts pasūtījuma līgumu (1994. gada VPL) liberalizēt savus attiecīgos valsts pasūtījumu tirgus; VĒLOTIES panākt savstarpēji intensīvāku liberalizāciju, saviem attiecīgajiem telekomunikāciju operato- riem piešķirot abpusēju pieeju valsts pasūtījumiem atbilstīgi šajā Nolīgumā paredzētajiem nosacījumiem; PATUROT PRĀTĀ vajadzību Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) aizgādībā nodrošināt sekmīgu iznākumu sarunās par telekomunikāciju pakalpojumu liberalizāciju, IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO. 1. pants Nolīguma mērķis, definīcijas un piemērošanas joma 1. Šā Nolīguma mērķis ir nodrošināt Pušu piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem savstarpēju, pārredzamu un nedis- kriminējošu pieeju ražojumu un saistīto pakalpojumu valsts pasūtījumiem, ko veic izraudzīti telekomunikāciju operatori, kuri uzskaitīti I pielikumā (“TO”). 2. Šajā Nolīgumā: 3. Šis Nolīgums attiecas uz jebkuru tiesību aktu vai praksi, kas skar ražojumu un saistīto pakalpojumu iegādi, kuru veic Pušu TO, un visu līgumtiesību piešķiršanu ražojumu vai saistīto pakalpo- jumu iegādei, ko veic Pušu TO. 4. Līgumu vai vairāku līgumu gadījumā, ko Korejas TO ir piešķī- ruši ražojumu un saistīto pakalpojumu iegādei, šis Nolīgums attiecas tikai uz tiem līgumiem, kuru paredzamā vērtība, bez PVN vai salīdzināma apgrozījuma nodokļa, ir ne mazāka kā SDR 450 000, ja vien Puses nav vienojušās citādi. Līgumu vai vairāku līgumu gadījumā, ko EK TO ir piešķīruši ražo- jumu un saistīto pakalpojumu iegādei, šis Nolīgums attiecas tikai uz tiem līgumiem, kuru paredzamā vērtība, bez PVN vai salīdzi- nāma apgrozījuma nodokļa, ir ne mazāka kā EUR 600 000, ja vien Puses nav vienojušās citādi. SDR vērtību Korejas vonās nosaka saskaņā ar 1994. gada PTO Valsts pasūtījuma līgumā (VPL) izklāstītajām procedūrām. a) TO ir I pielikumā uzskaitītie telekomunikāciju operatori. Vajadzības gadījumā Puses pēc savstarpējas vienošanās atjaunina šo sarakstu; 5. Šis Nolīgums nav piemērojams šādiem līgumiem: b) “ražojumi” ir iekārtas, piederumi un aprīkojums, kurus izmanto pārraides tīklu, kā arī pētījumu un pilnveidošanas aparatūras, testēšanas un mēraparatūras, mācību aparatūras un gala aparatūras iekārtu uzstādīšanai, izmantošanai, ekspluat- ācijai, remontam vai apsaimniekošanai; a) pakalpojumu un ražojumu iegādei komerciālai tālākpār- došanai vai izmantošanai ražojumu ražošanā komerciālai pār- došanai; b) attiecībā uz EK: c) “saistītie pakalpojumi” ir pakalpojumi, kurus iepērk TO un kuri ir saistīti ar ražojumu iegādi. — valsts pasūtījuma līgumiem, kurus noslēguši TO, kuri pak- ļauti visaptverošai un efektīvai konkurencei tirgū atbilstoši EK komunālo pakalpojumu direktīvas 8. panta prasībām, 338 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. — tādu līgumu piešķiršanai ražojumu un saistīto pakalpo- jumu iegādei, kurus līdz 1998. gada 1. janvārim ir noslē- guši TO, kas reģistrēti Portugālē un Grieķijā; 4. Attiecībā uz apstrīdēšanas procedūrām un informācijas izpau- šanu par šīm procedūrām Puse un tās TO izturas pret otru Pusi un tās piegādātājiem ne mazāk labvēlīgi kā tā izturas pret vietējiem vai citu trešo valstu piegādātājiem. c) attiecībā uz Koreju: — atsevišķam konkursam valsts pasūtījumu piešķiršanai, kas ietver atvieglojumus mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kā noteikts Korejas Valsts finansēto uzņēmumu vadības likumā (Government Invested Enterprise Management Law) un Grāmatvedības investīciju uzņēmumos (Accounting Regulations on Government-Invested Enterprises), un noteikumiem valsts — satelītu iegādei atbilstīgi Korejas Aviācijas un kosmosa rūp- niecības attīstības veicināšanas likumam (Aviation and Space Industry Development Promotion Law) piecus gadus kopš dienas, kad stājas spēkā Korejas pievienošanās VPL. 2. pants Valsts režīms un nediskriminācija 1. Ikviena puse nodrošina to, ka visās valsts pasūtījuma līgumu piešķiršanas procedūrās un praksē TO, kas izveidots tās teritorijā, nodrošina i) ražojumus un saistītos pakalpojumus un ii) otras Puses piegādātājus (1), pret kuriem izturas ne mazāk labvēlīgi, kā noteikts attiecībā uz: a) i) vietējiem ražojumiem un saistītajiem pakalpojumiem, un/vai ii) piegādātājiem; un b) i) ražojumiem un saistītajiem pakalpojumiem, un/vai ii) jebku- ras trešās valsts piegādātājiem. 2. Puses nodrošina, lai TO, kas izveidoti to attiecīgajās teritorijās, attiecībā uz valsts pasūtījuma līgumiem, uz kuriem attiecas šis Nolīgums: a) pret vietējā mērogā izveidoto piegādātāju izturētos ne sliktāk kā pret jebkuru citu vietējā mērogā izveidotu piegādātāju, neatkarīgi no saistības, atkarības pakāpes vai kontroles, kas saista to ar otras Puses fizisku vai juridisku personu; b) nediskriminētu vietējā mērogā izveidotu pasūtītāju tādēļ, ka piegādājamā ražojuma vai sniedzamā pakalpojuma izcelsme ir otrā Pusē. 5. Ciktāl tas ir piemērojams, PTO Nolīgums par tehniskajiem šķēršļiem tirdzniecībā attiecas uz Pušu tiesību aktiem un politiku tāpat, kā tie attiecas uz ražojumu un saistīto pakalpojumu iegādi, ko veic attiecīgie TO. 6. Puses nodrošina arī to, ka vajadzības gadījumā to TO definē nevis dizaina vai aprakstošās īpašības, bet gan tehniskās speci- fikācijas, kas izpildījuma ziņā izklāstītas piedāvājuma dokument- ācijā. Šādas specifikācijas sagatavo, pamatojoties uz starptautiska- jiem standartiem, ja tādi ir, vai, pretējā gadījumā — uz valsts tehniskajiem noteikumiem vai atzītiem valsts standartiem. Ir aizliegta jebkāda tehniskā specifikācija, kas pieņemta vai piemērota nolūkā radīt nevajadzīgus šķēršļus ražojumu vai pakalpojumu iegādei no otras puses, ko veic Puses TO, un attiecīgajai tirdzniecībai starp Pusēm. 3. pants Valsts pasūtījuma procedūras Puses nodrošina to, ka valsts pasūtījuma procedūras un prakse, ko ievēro viņu TO, atbilst nediskriminācijas, pārredzamības un tais- nīguma principiem. Šādās procedūrās ir vismaz šādi elementi: a) uzaicinājums uz konkursu, nosūtot paziņojumu par konkursu, informatīvs kurā ir uzaicinājums iesniegt piedāvājumus, paziņojums vai paziņojums par kvalifikācijas sistēmas esa- mību. Šos paziņojumus vai svarīgo elementu kopsavilkumu publicē vismaz kādā no 1996. gada VPL oficiālajām valodām valsts mērogā vai — attiecībā uz EK — Kopienas mērogā. Tajos ietverta visa vajadzīgā informācija par paredzēto valsts pasūtījumu, tostarp, vajadzības gadījumā, pasūtījumu piešķir- šanas procedūras veidu, kura piemērojama; 3. Puses nodrošina to, ka TO, atlasot piegādātājus un izmantojot ražojumus vai saistītos pakalpojumus, vai izvērtējot piedāvājumus un piešķirot līgumus, nepiemēro un nemēģina piemērot kompensācijas (2). b) termiņi ir atbilstīgi, lai piegādātājiem un pakalpojumu sniedzē- jiem ļautu sagatavoties un iesniegt piedāvājumus; “Piegādātāji” ir preču un saistīto pakalpojumu piegādātāji. (1) (2) Atvieglojumi valsts pasūtījumos ir pasākumi, kurus piemēro, lai veici- nātu vietējo attīstību vai lai uzlabotu maksājumu bilances pārskatus, izmantojot iekšzemes informāciju, tehnoloģiju licencēšanu, inves- tīciju, saistības sniegt pretpakalpojumus vai tamlīdzīgas prasības. c) konkursa dokumentācijā ir ietverta visa vajadzīgā informācija, jo īpaši tehniskās specifikācijas un atlases un piešķiršanas kri- tēriji, lai pretendenti varētu iesniegt atbilstīgus piedāvājumus. Konkursa dokumentācija pēc pieprasījuma jānosūta piegādā- tājiem vai pakalpojumu sniedzējiem; 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 339 d) atlases kritēriji ir objektīvi. Ja TO izmanto kvalifikācijas sistēmu, tā darbojas, pamatojoties uz iepriekš noteiktiem un objektīviem kritērijiem, un pēc pieprasījuma ir pieejama pro- cedūra un nosacījumi attiecībā uz līdzdalību; Puses nespēja izpildīt savas šai Nolīgumā minētās saistības, tā saskaņā ar 2. punktu var pieprasīt konsultācijas. e) piešķiršanas kritēriji var būt ekonomiski visizdevīgākie un ietvert specifiskus vērtēšanas kritērijus, piemēram, piegādes vai pabeigšanas dienu, izmaksu efektivitāti, kvalitāti, tehniskos paņēmienus, garantijas remontu, saistības attiecībā uz rezerves daļām, cenu utt. vai vienīgi zemāko cenu. 4. Šāda strīda gadījumā Puses mēģina to atrisināt konsultāciju veidā trīs mēnešos kopš konsultāciju sākotnējās pieprasīšanas dienas. Konsultāciju laiku var pagarināt saskaņā ar Pušu vienoš- anos. 4. pants Apstrīdēšanas procedūras 1. Attiecībā uz valsts pasūtījumiem, ko veic tās TO, Puses nodro- šina nediskriminējošas, savlaicīgas, pārredzamas un efektīvas pro- cedūras, kuras piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem ļauj apstrīdēt iespējamos šā Nolīguma pārkāpumus, kas rodas saistībā ar valsts pasūtījumiem, kuros tie ir ieinteresēti vai ir bijuši ieinter- esēti. Piemēro apstrīdēšanas procedūras, kas ir salīdzināmas ar VPL XX pantā izklāstītajām procedūrām. 2. Puses nodrošina to, ka TO attiecībā uz valsts pasūtījumiem, kas paredzēti šajā nolīgumā, vismaz trīs gadus glabā attiecīgo dokumentāciju par visiem šā procesa aspektiem. 3. Puses arī nodrošina to lēmumu efektīvu īstenošanu, ko pieņēmušas iestādes, kuras ir atbildīgas par apstrīdēšanas proce- dūrām. 5. pants Informācijas apmaiņa Tiktāl, ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu efektīvu šā Nolīguma īstenošanu, Puses pēc jebkuras Puses lūguma apmainās ar informāciju par citiem pasākumiem vai nenovēršamām izmaiņām, kas skar vai var skart TO valsts pasūtījumu politiku vai praksi. tiesību aktiem, 5. Ja strīdu neatrisina, Pusēm konsultējoties, tad jebkura no Pusēm var to iesniegt saistošā šķīrējtiesā un paziņot otrai Pusei par lēmumu vērsties šķīrējtiesā. Būtiskie arbitrāžas procedūras elementi ir izklāstīti II pielikumā. 7. pants Informācijas pieejamība par valsts pasūtījumiem 1. Puses dara visu, lai sadarbotos nolūkā nodrošināt to, ka kvali- tātes un pieejamības ziņā salīdzināms ir tāds informācijas veids par valsts pasūtījumiem, kas atrodams paziņojumos par konkursu un konkursa dokumentācijā, kura glabājas to attiecīgajās datubā- zēs. Līdzīgi tās dara visu, lai sadarbotos ar mērķi nodrošināt to, ka kvalitātes un pieejamības ziņā salīdzināma ir tāda veida infor- mācija, ar kuru ieinteresētās puses, izmantojot attiecīgos elek- troniskos līdzekļus, apmainās valsts pasūtījumu mērķiem. 2. Veltot pienācīgu uzmanību jautājumiem par savietojamību un savstarpējo savienojamību un pēc tam, kad ir panākta vienošanās par to, ka 1. punktā minētā veida informācija par valsts pasūtī- jumu ir salīdzināma, Puses dara visu, lai otras Puses piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem nodrošinātu savstarpēju pieeju attiecīgajai informācijai par valsts pasūtījumu, piemēram, paziņojumiem par konkursu, kas glabājas to attiecīgajās datubā- zēs. Tās arī dara visu, lai otras Puses piegādātājiem un pakalpo- jumu sniedzējiem nodrošinātu savstarpēju pieeju to attiecīgajām elektroniskajām valsts pasūtījuma sistēmām, piemēram, elektroni- skajam konkursam. Turklāt Puses pienācīgi ņem vērā arī 1996. gada VPL XXIV panta 8. punktu. 6. pants Konsultācijas un strīdu risināšana 8. pants Nobeiguma noteikumi 1. Puses konsultējas regulāri, taču jebkurā gadījumā vismaz reizi gadā, lai panāktu atbilstīgu Nolīguma darbību. 2. Ja Puse pieprasa konsultācijas par jautājumu, kas skar šā Nolīguma darbību, šādas konsultācijas notiek ne vēlāk kā 30 dienas pēc dienas, kad pieprasījums ir saņemts, ja vien Puses nav vienojušās citādi. 3. Ja kāda no Pusēm uzskata, ka labumu, kas tai tieši vai netieši uzkrājies atbilstīgi šim Nolīgumam, atceļ vai samazina otras 1. Šis Nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāļu, portugāļu, somu, spāņu, vācu, zviedru un korejiešu valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski. 2. Šis Nolīgums stājas spēkā tā mēneša pirmajā dienā, kas seko mēnesim, kurā Puses ir viena otrai paziņojušas par to, ka saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami katrai no Pusēm, ratificēšanas, noslēgšanas vai pieņemšanas process ir pabeigts. 340 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. 3. Šis Nolīgums neietekmē Pušu tiesības un pienākumus atbilstīgi PTO un citiem daudzpusējiem tiesību aktiem, par kuriem panākta vienošanās PTO aizgādībā. 5. Ja kāda Puse vēlas atkāpties no šā Nolīguma, tā rakstiski paziņo par to otrai Pusei. Atkāpšanās stājas spēkā sešus mēnešus pēc paziņojuma saņemšanas dienas. 4. Puses pārskata šā Nolīguma noteikumu darbību trijos gados kopš tā stāšanās spēkā, ar mērķi vajadzības gadījumā uzlabot tā darbību. 6. Pielikumi, kas pievienoti šim Nolīgumam, ir tā neatņemama sastāvdaļa. Eiropas Kopienas vārdā Korejas Republikas vārdā 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 341 I PIELIKUMS Koreja (2) — Korea Telecom Eiropas Kopiena — Belgacom (Beļģija) — Tele Danmark A/S un tās meitas uzņēmumi (Dānija) — Deutsche Telekom (Vācija) — OTE/Hellenic Telecom Organization (Grieķija) — Telefónica de España SA (Spānija) — France Telecom (Francija) — Telecom Eireann (Īrija) — Telecom Italia (Itālija) — Administration des postes et télécommunications (Luksemburga) — Koninklijke PTT Nederland NV un tās meitas uzņēmumi (1) (Nīderlande) — Portugal Telecom and Companhia Portuguesa Rádio Marconi (Portugāle) — British Telecommunications (BT) (Apvienotā Karaliste) — City of Kingston upon Hull (Apvienotā Karaliste) — Österreichische Post und Telekommunikation (PTT) (Austrija) — Telecom Finland (Somija) — Telia (Zviedrija) (1) Izņemot PTT Post BV. (2) Turpmāk šajā sarakstā iekļaus valdības finansētās sabiedrības, kā to nosaka attiecīgie Korejas likumi un noteikumi, attiecībā uz to veikto telekomunikāciju iekārtu iegādi, ja 1) šādām sabiedrībām būs licence sniegt telekomunikāciju pamatpakalpojumus atbilstoši Telekomunikāciju uzņēmumu tiesību akta (Tele- communications Business Act) 5. panta būtībai un saturam; 2) viens no galvena- jiem sabiedrību mērķiem būs sniegt telekomunikāciju pakalpojumus un 3) uz valsts pasūtījumiem, ko īsteno sabiedrības, attieksies Korejas Republikas likumi un noteikumi. 342 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. II PIELIKUMS 1. Šķīrējtiesas sastāvā ir trīs locekļi. Puse, kura uzsāk arbitrāžas procesu, ieceļ šķīrējtiesnesi un par šo iecelšanu paziņo otrai Pusei. Piecpadsmit dienās kopš šāda paziņojuma otra Puse ieceļ otru šķīrējtiesnesi. 2. Abi šķīrējtiesneši, kurus iecēlušas Puses, ieceļ trešo šķīrējtiesnesi, kuru izraugās no potenciālo šķīrējtiesnešu sar- aksta, kuru sagatavojusi Koreja un EK, vai kurš no šī saraksta vajadzības gadījumā izraudzīts izlases kārtā 15 pēc otrā šķīrējtiesneša iecelšanas. Trešais šķīrējtiesnesis nav nevienas Puses pilsonis; viņš ir šķīrējtiesas sastāva priekšsēdētājs. 3. Neviens šķīrējtiesnesis nav finansiāli ieinteresēts strīdā, kā arī nepieņem nevienas puses norādījumus. 4. Šķīrējtiesneši kopīgi nosaka arbitrāžas procedūras noteikumus. Turklāt procedūra nodrošina tiesības vismaz uz vienu tiesas sēdi, kā arī iespēju pusēm iesniegt rakstiskus argumentus un pretpierādījumus. Ja vien nav panākta cita vienošanās, šādas sēdes notiek Briselē vai Seulā. 5. Katra Puse sedz izdevumus, kas saistīti ar tās šķīrējtiesneša ierašanos, un citus izdevumus, to skaitā maksu par juridiskajiem pakalpojumiem šajā procesā. Pārējās arbitrāžas procesa izmaksas Puses sedz vienlīdzīgi. 6. Šķīrējtiesas sastāvs pieņem lēmumus ar balsu vairākumu. Puses vienmēr saglabā tiesības jebkurā posmā izbeigt arbitrāžas procesu, ja tās par to vienojas, par šādu vienošanos paziņojot priekšsēdētājam. 7. Trīs mēnešos pēc priekšsēdētāja iecelšanas šķīrējtiesa publicē ziņojumu, kurā izšķir jautājumu par to, vai saskaņā ar šo Nolīgumu esošie labumi ir samazināti vai atcelti. Ziņojumā norāda arī attiecīgos tiesiskās aizsardzības līdzek- ļus. Ārkārtas apstākļos, kas neļauj šķīrējtiesas sastāvam ievērot prasītos termiņus, Puses var vienoties par termiņa pagarināšanu, taču tikai tiktāl, ciktāl tas ir vajadzīgs, un jebkurā gadījumā nepārsniedzot 180 dienas. 8. Puses izpilda šķīrējtiesas ziņojumu. Ja kāda no pusēm nevar ievērot šķīrējtiesas norādītos tiesiskās aizsardzības līdzekļus, tā paziņo par to otrai pusei mēneša laikā pēc šķīrējtiesas ziņojuma sniegšanas. Puse, kura to neievēro, var piedāvāt otrai pusei kompensāciju vai kādu citu darbību stāvokļa labošanai. Ja otra puse nevar piekrist šādai piedāvātajai kompensācijai vai citai darbībai stāvokļa labošanai divos mēnešos pēc šķīrējtiesas ziņojuma snieg- šanas, tā var piedāvāt šķīrējtiesai šajā Nolīgumā minētu līdzvērtīgu labumu apturēšanu vai atcelšanu. Šāda apturē- šana vai atcelšana stājas spēkā 30 pēc tam, kad šķīrējtiesai ir izteikts šāds piedāvājums, ja vien šķīrējtiesa neno- raida šādu darbību. 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 343 Pavadvēstule par kvalifikācijas procedūrām Kungs, Es atsaucos uz Briselē nesen notikušajām apspriedēm starp Korejas Republiku un Eiropas Kopienu (EK) par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā. Attiecībā uz piegādātāju kvalifikācijas procesu man ir gods Jums paziņot, ka Korea Telecom (KT)pieņems iepriekšējus kvalifikācijas piedāvājumus, ko iesniedz telekomunikāciju iekārtu piegādātāji, kuri reģistrēti EK vai to Korejas meitas uzņēmumi (EK piegādātāji), kopš dienas, kad EK un Koreja parafēs divpusēju nolīgumu par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā (Nolīgums). KT mani ir pārliecinājis, ka darīs visu, lai ierobežotu laika posmu, kāds vajadzīgs kvalifikācijas procedūras īstenošanai. Pēc iepriekšēja kvalifikācijas piedāvājuma izskatīšanas, kuru iesniedzis EK piegādātājs, turklāt, ja KT atzīs, ka piedāvājums tehnisko un ekonomisko noteikumu ziņā ir pieņemams, tad tā organizēs apspriedes ar piegādātāju, kurš izsaka piedāvājumu, un pieprasīs tam iesniegt oficiālu kvalifikācijas pieprasījumu. Ja KT konstatēs, ka iepriekšējais piedāvājums nav pieņemams, tā rakstiski izskaidros piegādātājam attei- kuma iemeslus. Turklāt KT atbilstīgi savām kvalificēšanas procedūrām drīkst ierobežot piegādātāju skaitu valsts pasūtī- juma līgumam, ja pārāk daudz piegādātāju var radīt nesavienojamību, tehniska rakstura problēmas vai nesamērīgas KT darbības un tīkla uzturēšanas izmaksas. Tomēr šāds piegādātāju skaita ierobežojums nav atļauts, ja to veic nolūkā izvairīties no maksimāli iespējamās konkurences vai veidā, kas būtu diskriminē- jošs attiecībā uz EK piegādātājiem vai aizsargātu vietējos ražotājus vai piegādātājus. 344 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. Protokols par Nolīguma parakstīšanu par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā starp Eiropas Kopienu un Korejas Republiku Abu pušu pilnvarotās personas šajā dienā parakstīja Nolīgumu par valsts pasūtījumiem telekomunikāciju jomā starp Eiropas Kopienu un Korejas Republiku un vienojās par turpmāko. 1. Par valsts pasūtījumu, kvalifikācijas un apstrīdēšanas procedūrām Attiecībā uz Nolīgumu par valsts pasūtījumiem, ko veic telekomunikāciju operatori, abas Puses vienojas, ka Nolīguma 2. , 3. un 4. pantā paredzēta tādu valsts pasūtījumu, kvalifikācijas un apstrīdēšanas procedūru piemē- rošana, kuras atbilst 1996. gada VPL. Attiecībā uz EK, šai prasībai atbilst valsts pasūtījumu un kvalifikācijas pro- cedūras, kas izklāstītas Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/38/EEK, ar ko koordinē to vienību valsts pasūtījuma procedūras, kuras darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 199, 9. 8. 1993. , 84. lpp. ). EK apstiprina to, ka šī direktīva (1) attiecas uz EK TO valsts pasūtījuma procedūrām. Attiecībā uz kvalifikācijas procedūrām abas Puses vienojas par to, ka TO drīkst ierobežot to piegādātāju skaitu, kuri ir tiesīgi piedalīties, ja pretējā gadījumā var rasties nesavienojamība, tehniska rakstura problēmas vai nesa- mērīgas tīklu darbības un uzturēšanas izmaksas. Tomēr šāds piegādātāju skaita ierobežojums nav atļauts, ja to veic nolūkā izvairīties no maksimāli iespējamās konkurences vai veidā, kas būtu diskriminējošs attiecībā uz otras Puses piegādātājiem vai aizsargātu vietējos piegādātājus. Bez tam attiecībā uz EK, Nolīguma 4. pantam atbilst apstrīdēšanas procedūras, kas izklāstītas Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus attiecībā uz to, kā Kopi- enas noteikumus par valsts pasūtījuma procedūrām piemērot vienībām, kuras darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 23. 3. 1992. , 14. lpp. ). Visbeidzot, abas puses vienojas par to, ka 2. panta 6. punkta noteikumi par tehniskajām specifikācijām atbilst VPL VI pantam. 2. Par valsts režīmu Abas Puses apstiprina to, ka EK un Korejas Republikas telekomunikāciju operatori, kā norādīts Nolīguma pieli- kumā, pret Puses telekomunikāciju iekārtu piegādātājiem neizturas mazāk labvēlīgi kā pret vietējiem telekomu- nikāciju iekārtu piegādātājiem attiecībā uz līgumiem vai vairākiem līgumiem, kuri pārsniedz SDR 130 000 apjomu. Pēc jebkuras puses pieprasījuma šo apjomu var pārskatīt. 3. Par Korejas piegādātāju statusu saskaņā ar Sabiedrisko pakalpojumu valsts pasūtījuma direktīvas 36. pantu Eiropas Kopiena (EK) informē par to, ka nesen noslēgtā Korejas — EK divpusējā nolīguma par valsts pasūtī- jumiem, ko veic telekomunikāciju operatori, rezultātā, tiklīdz Korejas — EK divpusējais nolīgums stāsies spēkā, uz Korejas piegādātājiem neattieksies Sabiedrisko pakalpojumu valsts pasūtījuma Direktīvas 36. panta noteikumi par valsts pasūtījumiem, kurus īsteno Eiropas telekomunikāciju operatori, ko paredz šī Direktīva. (1) Pārejas pasākumi attiecībā uz Grieķiju un Portugāli piemērojami kā norādīts Nolīguma 1. panta 5. punktā. 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 345 Korejas Republikas vārdā Eiropas Kopienas vārdā 346 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. MEMORANDS 1. Ņemot vērā attiecīgos 1994. gada GATT noteikumus, Korejas Republikas valdība un Eiropas Kopiena (EK) apstip- rina to, ka valsts pasūtījumus, ko veic privātie telekomunikāciju operatori, izdara neatkarīgi, un tie jāveic saskaņā ar katra operatora komerciālajiem apsvērumiem neatkarīgi no preču vai piegādātāju izcelsmes. 2. 3. Ja šajā sakarā rodas kāda problēma, Korejas Republika un EK vienojas pēc jebkuras puses lūguma savlaicīgi orga- nizēt konsultācijas. Ja šāda problēma nav atrisināma konsultāciju veidā, Korejas Republika un EK vienojas izman- tot strīdu izšķiršanu, ko noteikusi PTO. Ja Korejas Republika vai Eiropas Kopiena piešķir papildu labumus attiecībā uz valsts pasūtījumiem, ko privātie uzņēmēji veic kādai trešai personai, tad šie labumi attiecas arī uz Eiropas Kopienu vai Korejas Republiku ar notei- kumu, ka Eiropas Kopiena vai Korejas Republika savstarpēji nodrošina tādu pašu režīmu. Korejas Republikas vārdā Eiropas Kopienas vārdā