title: KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2122/97 av den 29 oktober 1997 om ändring av exportbidragen för vitsocker och råsocker som exporteras i obearbetat skick

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Den energimæssige dimension af klimaændringerne (Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget)«

eurovoc_concepts:
EU programme
climate change
energy policy
environmental protection
greenhouse gas

formats: html pdf print

text: 21. 1. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/87 vej for større involvering af udviklingslandene, hvis energiforbrug nødvendigvis vil stige. USA ønsker at gøre Kyoto-konferencen betinget af, at der indgås aftaler om omsættelige emissionstilladelser, og at industrilandene og udviklingslandene samarbejder om en fælles imple- mentering (»emissions trade« og »joint implementa- tion«). Dette udgør dog en næste fase, som kun kan nås, hvis industrilandene i fællesskab arbejder på at nedsætte emissionerne i deres egen økonomiske udvikling. 3. Konklusion 3. 1. ØSU er overbevist om, at EU’s forhandlingsposi- tion kan medvirke til et godt resultat af Kyoto-konferen- cen, og hilser derfor Kommissionens meddelelse velkom- men. ØSU forbeholder sig dog ret til at udtale sig om og evaluere de konkrete forslag til foranstaltninger og deres interne fordeling i Unionen, når resultaterne af konferencen i december foreligger. Bruxelles, den 29. oktober 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Den energimæssige dimension af klimaændringerne (Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økono- miske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget)« (98/C 19/24) Kommissionen besluttede den 20. maj 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Energi, Kernekraft og Forskning, som udpegede Boisserée til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. september 1997. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 349. plenarforsamling af 29. og 30. oktober 1997, mødet den 29. oktober 1997, med 98 stemmer for, 10 imod og 11 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 1. Indledning 1. 1. Europa-Kommissionen har udsendt sin meddelel- se om den energimæssige dimension af klimaændringer- ne til Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Rådet, Europa-Parlamentet og Regionsudvalget. Meddelelsen er en opfølgning af De Forenede Nationers rammekon- vention om klimaændringer, som blev undertegnet i Rio de Janeiro i 1992, og som Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne har tiltrådt. Den tredje konference om konventionen skal afholdes i Kyoto i december 1997. 1. 1. 1. Meddelelsen afspejler den holdning, som Den Europæiske Unions Råd forberedte med henblik på konferencen den 3. marts 1997. Målet er at øge industri- landenes tilsagn om en gradvis nedbringelse af ud- ledningerne af CO2 og andre drivhusgasser, navnlig methan og N2O. Disse udledninger menes at være årsagen til de truende klimaændringer. 1. 1. 2. Meddelelsens formål er at sætte fokus på den udfordring, som den europæiske energipolitik står over for som følge af klimaproblemerne. Man søger at identificere en række områder, hvor energipolitiske foranstaltninger og alternativer kan være med til at nedbringe de udledninger, som påvirker klimaet. Det er meningen, at der senere på året skal udsendes en meddelelse, hvori man beskæftiger sig med samtlige områder, der vedrører klimaproblemer, dvs. ikke blot energi, men specielt transport, industri og landbrug. Det er tanken, at der i kølvandet på konferencen i Japan skal udformes en handlingsplan med henblik på iværksættelse af Kyoto-målene. Handlingsplanen skal nedbringe udledninger, som indvirker på klimaet, især gennem energispareforanstaltninger og ved at yde støtte til overgangen til andre brændstofformer. Som følge af beslutninger på ministrenes råds- 1. 1. 3. møder i marts og maj 1997 går EU’s forhandlingsmålsæt- C 19/88 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 1. 98 ning på Kyoto-konferencen ud på senest i år 2010 at nedbringe klimarelaterede udledninger med oprindelse i OECD-medlemsstaterne og de nye industrilande med 15 % sammenlignet med 1990-niveauerne. Det Europæi- ske Råd bekræftede dette i Amsterdam den 16. og 17. juni 1997. Kommissionen har taget hensyn til de nuværende tal og forventer en stigning på omkring 8 % i CO2-udled- ningerne mellem 1990 og 2020 (baseret på antagelsen »business as usual«). Hermed er det blevet til et mål for Kyoto-forhandlingerne, at udledningerne nedbringes med mere end 20 procentpoint. I juni 1997 opstillede Ministerrådet tillige et kortsigtet mål for nedbringelse af udledningerne på 7,5 % inden år 2005. 1. 2. For at nå disse mål mener Kommissionen, at medlemsstaterne må gøre en beslutsom indsats inden for miljø- og energipolitikken samt den økonomiske politik. Kommissionen opfordrer meddelelsens mål- gruppe til at udsende et klart politisk signal, hvor de pågældende bekræfter deres vilje til at bakke op om denne indstilling. 1. 3. Kommissionens overvejelser bygger på antagel- ser (scenarier), som er afledt af de demografiske tenden- ser og de økonomiske vækstrater igennem de seneste årtier. Overvejelserne bygger på de muligheder for at nedbringe udledningerne, som Kommissionen og fagfolk har beregnet. 1. 3. 1. Med FN-topmødets beslutninger i Rio de Janeiro i 1992 som referenceramme skulle det ikke være nødvendigt atter at begrunde de prognoser, som programmet er baseret på. Disse går ud på, at menneskets virksomhed kan føre til en klimaændring med verdens- omspændende konsekvenser (stigning i vandstanden i havene, hvilket i første række vil ramme kystområder). Denne prognose underbygges af 1995/1996-rapporten fra »Intergovernmental Panel on Climate Change« (udar- bejdet inden for rammerne af FN’s miljøprogram og WMO). 1. 3. 2. I Kommissionens meddelelse sættes der fokus på, i hvilken udstrækning målene om nedbringelse af udledningerne kan nås gennem innovative tekniske og administrative midler, herunder i særdeleshed følgende: — nedsat energiforbrug, især ved at øge effektiviteten i energiomdannelsen og -udnyttelsen (f. eks. ved hjælp af kombineret kraft-varme-produktion) og ved at anlægge en tilsvarende strategi på andre gasarter, som påvirker klimaet; — ændringer i befolkningens forbrugsmønstre og i erhvervslivets forbrugsprioriteter ved at tilskynde til internalisering af eksterne omkostninger (herunder dem, der har forbindelse til klimaændringer), f. eks. ved at benytte økonomiske instrumenter såsom skatter og afgifter i miljøpolitikken; — bedre energiforvaltning på lokalt og regionalt plan; — øget udnyttelse af primære energikilder, hvor CO2- udledningerne er ringe (f. eks. naturgas) eller lig nul (atombrændsel, vedvarende energi). For at iværksætte disse foranstaltninger foreslår Kom- missionen, at man i højere grad integrerer klimapolitik- ken i andre politikområder samt at man sætter skub i forskning og udvikling. 2. Kommentarer til Kommissionens klimastrategi 2. 1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg har ved gentagne lejligheder beskæftiget sig med strategier til nedbringelse af udledningerne af CO2 og andre drivhus- gasser (1). I ØSU’s udtalelse om Kommissionens medde- lelse om en samlet oversigt over energipolitik og energi- foranstaltninger (2) gås der ind for bæredygtig udvikling i energisektoren. 2. 2. I overensstemmelse med disse udtalelser godken- der ØSU i hovedtrækkene Kommissionens meddelelse, dog med forbehold af en række kritiske kommentarer: 2. 2. 1. Det volder et problem, hvis de strategiske mål og forslagene om den praktiske gennemførelse holdes tidsmæssigt adskilt: 2. 2. 1. 1. Der bør kun udformes strategiske mål, hvis disse kan gennemføres i praksis, og hvis der består en vilje til at iværksætte dem. Det er af ringe værdi og næppe motiverende at aftale mål på en strategikonference, hvis disse ikke kan konkretiseres i gennemførelsesfasen; dette er desværre sket mere end én gang i forbindelse med klimapolitikken. Disse forbehold er særligt relevante, fordi man først efter handlingsplanens offentliggørelse vil kunne få indblik i strategiens økonomiske og sociale konsekvenser. 2. 2. 1. 2. Det vækker især ØSU’s bekymring, at der endnu ikke kan fås oplysninger om de samlede om- kostninger ved Kommissionens handlingsplan. ØSU er endvidere bekymret over, at der endnu ikke foreligger oplysninger om Kommissionens forslag til energiafgifter, og især over at der stadig mangler en vurdering af konsekvenserne for beskæftigelsen. ØSU minder Kom- missionen om, at beskæftigelsesaspektet nu skal indgå som en fast bestanddel af politikanalyse og -planlægning. (1) Udtalelse om et særprogram for forskning og teknologisk udvikling inden for miljø (EFT C 332 af 31. 12. 1990); Udtalelse om miljøpolitik og det indre marked (EFT C 332 af 31. 12. 1990); Udtalelse om indgåelse af rammekonven- tionen om klimaændringer (EFT C 201 af 26. 7. 1993); Udtalelse om økonomisk vækst og miljøet: nogle konse- kvenser for den økonomiske politik (EFT C 155 af 21. 6. 1995). (2) KOM(97) 167 endelig udg. 21. 1. 98 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/89 2. 2. 1. 3. Endvidere mener ØSU, at forholdet mellem strategi og handlingsplan er et sådant, at de overvejelser, som opridses i den foreliggende meddelelse, ikke sætter nogle grænser for, hvilke tiltag der skal foreslås i handlingsprogrammet. 2. 2. 2. politik. Ifølge sagens natur er klimapolitik en global 2. 2. 2. 1. En aftale mellem hovedaktørerne på den verdensomspændende skueplads, især i EU og USA, som også er de lande, der udleder flest drivhusgasser, er et vigtigt element i enhver global strategi. ØSU finder det beklageligt, at USA for nylig viste modvilje mod at deltage i et initiativ, hvis sigte skulle være først at fastlægge og dernæst at opfylde nogle klimamål- sætninger. 2. 2. 2. 2. For at øge sandsynligheden for at nå frem til en aftale, finder ØSU det på sin plads, at EU optager forhandlinger med USA — og Japan som konferencens værtsland — i god tid før Kyoto-konferencen. Dette bør imidlertid ikke forhindre EU i at indtage en klar, fremadrettet holdning i Kyoto. Erfaringerne har tit vist, at en sådan indfaldsvinkel gør det lettere at nå til enighed. 2. 2. 3. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vurderer, at Rådet og Kommissionen har forelagt gode argumenter for deres målsætninger; ØSU finder det derfor ikke nødvendigt selv at undersøge grundlaget for klimapoli- tikken. Imidlertid mener ØSU, at det videnskabelige 2. 2. 3. 1. grundlag for de prognoser, som Kommissionen benytter til at opstille sine klimapolitiske mål og til at vurdere problemets omfang, er noget snævert og bør udvides. Denne bemærkning gælder i særdeleshed følgende: — forholdet mellem økonomisk vækst og energifor- brug, både med hensyn til de forventede vækstniveau- er og sammenhængen mellem energiforbrug og vækst; — indvirkningen af de forventede teknologiske innova- tioner i den pågældende periode, f. eks. i relation til effektiviteten af energiomdannelse og -forbrug; — den indflydelse på energipolitikken, som faktorer uden for politisk kontrol øver; — målsætninger for andre klimarelevante gasarter end CO2. 2. 2. 4. Uafhængigt af klimastabilisering er de økono- miske og teknologiske muligheder for en udvikling som opridset i Kommissionens meddelelse særdeles store. Klimakonventionen kan således være med til at fremme udviklingen af energispareteknologier, at opbygge nye energikilder, at forbedre energieffektiviteten og generelt set at bevare de knappe ressourcer. Kommissionen burde være kommet nærmere ind på disse spørgsmål. 3. Kommentarer til en klimastrategis iværksættelse Klimapolitikken kan ikke gennemføres, medmin- 3. 1. dre dens mål indpasses i andre politikområder. 3. 1. 1. Dette gælder også for den fælles landbrugspoli- tik og strukturpolitikken. Det Økonomiske og Sociale Udvalg godkender Kommissionens forslag om at benytte strukturfondene til at udbygge tiltagene til nedbringelse af drivshusgasudledninger, på linje med handlings- planen. 3. 1. 2. Der bør lægges mere vægt på transportpolitik- kens rolle, ikke mindst da CO2-udslip fra denne sektor er stigende. 3. 2. ØSU mener, at man kun kan gennemføre en klimastrategi, hvis almindelige mennesker og de økono- miske og sociale aktører indser det fornuftige i de tiltag, som skal ændre normer og brugsmønstre. Der bør derfor indføres procedurer til udbygning af samråd og medinddragelse. 3. 2. 1. Når der forelægges en handlingsplan, specielt en, som tager sigte på energibesparelser og -omdannelse, bør den videnskabelige viden om menneskeskabte kli- maændringer atter belyses indgående. Dette er særligt vigtigt på baggrund af den tvivl, som fra visse sider er rejst på det seneste med hensyn til klimaprognosernes nøjagtighed. 3. 2. 2. Når der er tale om tiltag, som skal kunne opnå opbakning i befolkningen, bør man udtrykkeligt opveje risikoen ved ikke at gøre noget, mod de udgifter, som klimapolitiske foranstaltninger afstedkommer. Blandt andet bør der klart og tydeligt oplyses om, hvilken potentiel større trussel klimaændringer indebærer, især i kystområder. Energisektoren spiller en afgørende rolle i klima- 3. 3. strategiens gennemførelse. Kommissionen henleder opmærksomheden på 3. 3. 1. SAVE-programmet om fremme af energibesparelser og ALTENER-programmet om udvikling og udnyttelse af alternative (vedvarende) energiressourcer. I en hand- lingsplan kunne disse overvejelser udvides til også at omfatte ordninger af den art, som allerede er indført i form af regelsæt i nogle medlemsstater, såsom »non fossil fuel obligation for enkelte regioner«, eller pligten til at købe elektricitet fremstillet af vedvarende energi. 3. 3. 2. Prognoserne for den vedvarende energis mar- kedsandel på kortere eller længere sigt og de fremtidige omkostningstendenser for energi fremstillet ved brug af forskellige teknologier, er behæftet med stor usikkerhed. Hvis en handlingsplan skal være realistisk, må den i første række være baseret på den nuværende viden og den forventede teknologiske udvikling. 3. 3. 2. 1. ØSU mener derfor, at hvis der skal opnås et større fald i CO2-udslippene i en overskuelig fremtid, C 19/90 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 1. 98 kommer man i øjeblikket ikke uden om atomkraft (1). Adgangen til fossile brændstoffer med særligt ringe CO2-emissioner, såsom naturgas, eller sådanne som er afhængige af udvindingen af andre energikilder, er begrænset. Det foreslås med rette at fremme vedvarende energi og disse energikilders markedsandel må forventes at tage til. Indtil videre er det svært at forestille sig, at disse energikilder vil erstatte fossile brændstoffer i større udstrækning i en overskuelig fremtid. 3. 3. 3. Fortsat, ja endog øget udnyttelse af atomkraft forudsætter imidlertid, at der findes en løsning på problemerne omkring driftssikkerhed og affaldsbort- skaffelse. Disse problemer underminerer også befolk- ningens accept af atomkraft. Det er imidlertid sandsyn- ligt, at driftssikkerhedsog affaldsbortskaffelsesproble- merne vil blive løst, førend der findes en løsning på de problemer, som hænger sammen med overgangen fra CO2-forurenende energifremstilling til fremstilling ved brug af vedvarende energikilder. 3. 3. 4. I alle tilfælde mener ØSU, at man i en energi- handlingsplan bør lade alle alternativer stå åbne med hensyn til energifremstilling med ringe eller slet ingen CO2-udledning. 3. 3. 5. I handlingsplanen bør man være særligt op- mærksom på de problemer, der står i vejen for opfyldelse af de klimapolitiske målsætninger i lande, som kan forventes at ansøge om medlemskab af Den Europæiske Union. Målet om at nedbringe energiforbruget kan nok nås takket være forbedring af effektiviteten inden for energiomdannelse og energiudnyttelse. Der er her tale om områder, hvor hovedparten af ansøgerlandene har et enormt efterslæb. Kommissionen indtager det 3. 4. standpunkt, at gennemførelsen i høj grad bør bygge på miljøaftaler mellem erhvervslivet og medlemsstaterne. I denne forbin- delse ønsker ØSU at henlede opmærksomheden på sin udtalelse om spørgsmålet (2), hvori man opridser miljøaftalers anvendelsesområder, gennemførelsesmu- ligheder og begrænsninger. I en publikation fra 1996 (IEA/OECD) gav OECD en oversigt over frivillige forpligtelser, som erhvervslivet har påtaget sig i en række medlemsstater med henblik på at begrænse CO2-udledningerne i enkeltsektorer (3). 4. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rolle Det Økonomiske og Sociale Udvalg er interesseret i at medvirke ved udformningen af handlingsplanen for gennemførelse af de klimapolitiske aftaler i EU. Det er tillige rede til at være med til at informere og motivere borgerne samt de økonomiske og sociale aktører med henblik på handlingsplanens gennemførelse. (1) Udtalelse om kerneenergiindustrien i Den Europæiske Union (EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 88). (2) EFT C 287 af 22. 9. 1997, s. 1. (3) Citeret fra EU-magasin nr. 6/1996, s. 29. Bruxelles, den 29. oktober 1997. Tom JENKINS Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg


title: Council Regulation (EC) No 2155/97 of 29 October 1997 imposing a definitive anti-dumping duty on imports of certain footwear with textile uppers originating in the People's Republic of China and Indonesia and collecting definitively the provisional duty imposed

eurovoc_concepts:
China
Indonesia
anti-dumping duty
footwear industry
import
textile industry

formats: html pdfa1b print


title: QUESTION ECRITE no 3513/97 de Jup WEBER à la Commission. Stratégie forestière de l'Union européenne

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
European Union
forestry policy
proposal (EU)
resolution of parliament

formats: html print


title: REGULAMENTO (CE) Nº 2130/97 DA COMISSÃO de 29 de Outubro de 1997 que fixa as restituições à exportação de azeite

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3494/97 dell'on. Carmen DÍEZ DE RIVERA ICAZA alla Commissione. Euro e commissione sul cambio bancario

eurovoc_concepts:
EU Member State
Economic and Monetary Union
bank charges
consumer protection
currency convertibility
national currency
transitional period (EU)


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Decisión del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se adopta un programa de acción comunitaria 1999-2003 sobre las enfermedades relacionadas con la contaminación en el contexto del marco de actuación en el ámbito de la salud pública»

eurovoc_concepts:
EU programme
disease prevention
health policy
pollution
public health

text: C 19/6 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 1. 98 3. 3. 3. 1. En este sentido, el Comité subraya la relevan- cia de los sistemas de seguimiento de las enfermedades poco comunes para reconocer las tendencias a lo largo del tiempo y la frecuencia con que se dan en una regio´ n. Puesto que dichas tendencias no son detectables normalmente hasta que han transcurrido diez an˜ os, el Comité considera que esto constituye una razo´n ma´s para garantizar la continuidad del Programa de Accio´n incluso después del 2003. 3. 4. Es obvio que la Comisio´ n debe asegurar la coherencia y complementariedad entre todas las iniciati- vas comunitarias relativas a las enfermedades poco comunes. Esto se aplica especialmente para el Programa de Accio´n propuesto, a las actividades de investigacio´n presentes y futuras sobre las enfermedades poco comunes y al Reglamento previsto sobre medicamentos huérfanos (cuyos aspectos de investigacio´n, desarrollo y comerciali- zacio´n deben estar estrechamente coordinados). El Comité acoge positivamente el hecho de que, 3. 5. como parte del Programa, la Comisio´ n se proponga reforzar la cooperacio´ n con importantes organizaciones internacionales y terceros paı´ses, entre los que debera´n incluirse Estados Unidos y Japo´ n. Bruselas, el 29 de octubre de 1997. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Decisio´n del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se adopta un programa de accio´n comunitaria 1999-2003 sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n en el contexto del marco de actuacio´n en el a´mbito de la salud pu´blica» (1) (98/C 19/03) El 27 de junio de 1997, de conformidad con el artı´culo 129 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´ n de Medio Ambiente, Sanidad y Consumo, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 7 de octubre de 1997 (Ponente: Sr. Lemmetty; Coponentes: Sres. Fuchs y Linssen). En su 349o Pleno (sesio´n del 29 de octubre de 1997), el Comité Econo´mico y Social ha aprobado por 106 votos a favor y 3 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´n 1. 1. La Comisio´ n ha presentado una Comunicacio´ n relativa a un programa de accio´n comunitaria sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´ n en el contexto del marco de actuacio´ n en el a´mbito de la salud pu´blica. Esta Comunicacio´ n se completa con una Propuesta de Decisio´n del Parlamento Europeo y del Consejo por la que se adopta un programa de accio´n comunitaria sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n, que se llevara´ a cabo dentro de dicho marco de actuacio´ n en el perı´odo de 1999 al 2003. la proteccio´n de la salud es un objetivo prioritario. En su Comunicacio´ n de 24 de noviembre de 1993 sobre el marco de actuacio´ n en el a´mbito de la salud pu´blica (2), la Comisio´ n fijo´ un marco para la accio´n futura a nivel comunitario con el fin de alcanzar tales objetivos. 1. 2. 1. De conformidad con el contenido de dicha la Comisio´ n también ha aprobado Comunicacio´ n, recientemente sendos programas de accio´n sobre la prevencio´n de traumatismos y de enfermedades poco comunes. 1. 2. El programa de accio´n se basa en la letra o) del artı´culo 3 y en el artı´culo 129 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, en los que se establece que 1. 3. El Comité Econo´ mico y Social ya destaco´ en varias ocasiones los vı´nculos existentes entre contamina- cio´n ambiental y salud. En su dictamen de 6 de julio de (1) DO C 214 de 16. 7. 1997, p. 7. (2) COM(93) 559 final de 24. 11. 1993. 21. 1. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 19/7 1994 sobre el marco de actuacio´n en el a´mbito de la salud pu´blica (1), el Comité insto´ a la Comisio´n a que adoptara un enfoque de alcance general al respecto e hizo hincapié en la importancia del medio ambiente para fomentar la salud. La Comunicacio´ n actual y la propuesta de 1. 4. programa de accio´n se centran principalmente en los problemas de salud provocados por la contaminacio´ n ambiental. La contaminacio´ n favorece muchas de las principales causas de morbilidad y de mortalidad en la Unio´n Europea. Entre otros ejemplos, la Comisio´ n cita los problemas respiratorios, alergias, diversos tipos de ca´ncer, enfermedades cardiovasculares, enfermedades infecciosas, afecciones neurolo´gicas y trastornos inmu- nolo´gicos. Asimismo, los efectos nocivos auditivos y de otros tipos provocados por el ruido adquieren cada vez ma´s importancia. 1. 4. 1. Las alergias figuran entre las enfermedades cro´nicas ma´s comunes, llegando a afectar hasta un tercio de la poblacio´n de los paı´ses desarrollados, y su prevalencia no deja de aumentar (2). No obstante, debe sen˜alarse que, cuando en la propuesta de la Comisio´ n se habla de «alergias», en la mayorı´a de los casos se hace referencia a condiciones alérgicas respiratorias (esto es, no se incluyen las alergias provocadas por alimentos ni por contacto con la piel). La prevencio´ n de las enfermedades relacionadas 1. 5. con la contaminacio´n consta de tres aspectos: en primer lugar, reducir la cantidad de agentes contaminantes adoptando medidas en origen; en segundo lugar, intentar limitar la exposicio´n de las personas y, por u´ltimo, atenuar los efectos sobre las personas expuestas. 1. 6. Aunque existen datos a nivel comunitario y nacional sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n, los datos disponibles a nivel comunitario no ofrecen una visio´ n clara de la relacio´ n entre contami- nacio´n ambiental y enfermedad. Por otra parte, la Comisio´n presenta una descrip- 1. 7. cio´n de las medidas adoptadas en los Estados miembros y a nivel internacional y comunitario para tratar el problema de las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n. 1. 8. De acuerdo con las consideraciones anteriores y teniendo en cuenta las medidas adoptadas al respecto en otros niveles ası´ como los limitados recursos disponi- bles, la Comisio´n propone los siguientes criterios de seleccio´n para fijar las prioridades del programa: — las acciones de salud pu´blica relativas a la enfermedad no se esta´n realizando como parte de otros programas comunitarios; (1) DO C 388 de 31. 12. 1994. (2) European Allergy White Paper. The UCB Institute of Allergy, mayo de 1997. — hay pruebas de que los niveles actuales de exposicio´n a agentes contaminantes representan un riesgo sani- tario y adema´s el nu´mero de personas expuestas es considerable; — la enfermedad produce una carga sustancial de morbilidad o mortalidad, o hay pruebas de que su prevalencia esta´ aumentando de forma considerable; — las acciones realizadas por la Comunidad aportan un valor an˜adido respecto de las medidas adoptadas por los Estados miembros. 1. 9. A la luz de estos criterios, la Comisio´ n decide que los a´mbitos prioritarios del programa propuesto son las enfermedades relacionadas con la contaminacio´ n atmosférica, fundamentalmente las enfermedades respi- ratorias y las alergias. 2. Programa de accio´n comunitaria sobre las enferme- dades relacionadas con la contaminacio´n 1999-2003 2. 1. La Comisio´n propone un programa quinquenal centrado sobre todo en la prevencio´ n del asma y dema´s enfermedades respiratorias y las alergias. 2. 2. El programa tendra´ como objetivos aumentar el nivel de informacio´ n existente sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´ n, mejorar la percep- cio´n y la gestio´n del riesgo respecto de dichas enfermeda- des y apoyar las medidas destinadas a prevenir las enfermedades cubiertas por el programa. 2. 3. En la propuesta también se prevé la consulta a los Estados miembros, organizaciones internacionales competentes y terceros paı´ses. Asimismo, el programa estara´ sujeto a una evaluacio´n continua y se elaborara´n informes de evaluacio´n perio´dicamente. 2. 4. En la propuesta so´lo se establece el marco financiero para el primer an˜o (1999) del programa, dejando para ma´s adelante la decisio´n sobre el marco financiero para los cuatro an˜ os restantes. 3. Observaciones generales 3. 1. El Comité Econo´ mico y Social acoge con satisfac- cio´n la Comunicacio´ n de la Comisio´n y la propuesta de un programa de accio´n comunitario. En conjunto, el documento de la Comisio´n demuestra un alto nivel de competencia y de conocimientos especializados. 3. 2. El Comité apoya el programa de accio´n porque es coherente y las medidas propuestas se detallan de forma clara. Asimismo, es oportuno, esta´ bien fundado y supone una importante contribucio´ n de la Comunidad a las medidas que se esta´n adoptando en el a´mbito de la salud pu´blica. Por otra parte, aunque ya exista amplia C 19/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 21. 1. 98 informacio´n sobre las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n, el programa proporcionara´ un necesario valor an˜adido. 3. 2. 1. El Comité considera que la descripcio´n de las medidas que se toman en los distintos niveles ofrecida por la Comisio´ n es de especial utilidad. Por lo dema´s, el Comité se muestra convencido de que la combinacio´n propuesta de medidas horizontales y medidas especı´ficas, centradas en una enfermedad, es viable. 3. 2. 2. cantidad de contaminantes producidos en origen. El Comité destaca la importancia de reducir la 3. 3. El Comité desea formular una serie de observa- ciones que, no obstante, no deberı´an quitar valor a la propuesta ni restar importancia al tema tratado. 4. Observaciones especı´ficas 4. 1. Por lo que se refiere al primer objetivo especı´fico del programa de accio´n («mejora de la informacio´n»), el Comité hace hincapié en la importancia de recopilar datos cientı´ficos sobre la relacio´ n causal entre contami- nacio´n y enfermedad y de verificar y evaluar los datos existentes sobre la causalidad, en cooperacio´ n con los Estados miembros. En cuanto al segundo objetivo especı´fico («per- 4. 2. cepcio´ n y gestio´n del riesgo»), el Comité sen˜ ala que, para evitar una innecesaria alarma de la opinio´ n pu´blica y animar a la poblacio´n a reducir al mı´nimo la exposicio´n a riesgos ambientales, no basta con la simple difusio´ n de informacio´n. La investigacio´n en el campo de la comunicacio´n de riesgos demuestra que se tranquiliza ma´s al pu´blico con una comunicacio´n adecuada en la que sus aprensiones se toman en serio que con el suministro de datos. Para ello, se debe tener confianza en los que proporcionan la informacio´ n. Adema´s, también debe prestarse atencio´ n a aspectos tales como el entorno social y la competencia de las personas afectadas. 4. 3. En relacio´ n con el tercer objetivo especı´fico («enfermedades respiratorias y alergias»), el Comité destaca que, con los mismos criterios generales, el programa de accio´n podrı´a haberse centrado en otras enfermedades importantes. 4. 3. 1. A este respecto, el Comité pone de relieve la importancia de prevenir otras alergias, como las provocadas por alimentos. El Comité toma nota con satisfaccio´n de que 4. 4. recibira´ los informes de evaluacio´n y de ejecucio´ n. El Comité hace hincapié en la importancia de la 4. 5. cooperacio´n con las autoridades nacionales, la Agencia Europea de Medio Ambiente, la Organizacio´ n Mundial de la Salud y terceros paı´ses. También es importante reconocer el trabajo 4. 5. 1. que la Agencia de Proteccio´n del Medio Ambiente de Estados Unidos (EPA) ha llevado a cabo en el campo de la evaluacio´n y gestio´ n de riesgos en lo referente a las enfermedades relacionadas con la contaminacio´n. El Comité considera importante que la Comunidad pueda beneficiarse de dicha labor. 4. 6. Para evitar la duplicacio´n innecesaria del trabajo, el Comité insta a que la Comisio´n se cerciore de que las medidas propuestas son coherentes, adema´s de complementarias, con las acciones previstas en el pro- grama de control de la salud (1) y con cualquier otra accio´n comunitaria referida a las enfermedades relacio- nadas con la contaminacio´ n como las que se lleven a cabo dentro del Quinto programa comunitario de polı´tica y actuacio´ n en materia de medio ambiente «Hacia un desarrollo sostenible» (2). A juicio del Comité, un punto débil del programa 4. 7. es la incertidumbre en torno a su financiacio´n. Aunque el Comité comprende las razones de esta situacio´n, serı´a deseable que la Comisio´n pudiera presentar por lo menos un esquema de las necesidades de financiacio´n para el perı´odo 2000-2003, y que las autoridades presu- puestarias pudieran garantizar que se satisfara´n dichas necesidades, dado que un programa plurianual no deberı´a correr el riesgo de permanecer inacabado por motivos presupuestarios. 4. 2. 1. En este contexto, el Comité también destaca que la comunicacio´n y difusio´ n de la informacio´ n deben ser sistema´ticas y que es muy importante estudiar de antemano el grupo destinatario. (1) Propuesta: DO C 338 de 16. 12. 1995 — Dictamen del CES: DO C 174 de 17. 6. 1996. (2) Propuesta: DO C 138 de 17. 5. 1993 — Dictamen del CES: DO C 287 de 4. 11. 1992. Bruselas, el 29 de octubre de 1997. El Presidente del Comité Econo´mico y Social Tom JENKINS


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2124/97 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 29ης Οκτωβρίου 1997 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem "Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur Änderung der Sechsten MwSt-Richtlinie 77/388/EWG über das gemeinsame Mehrwertsteuersystem (Ausschuß für Mehrwertsteuer)"

eurovoc_concepts:
VAT
application of EU law
approximation of laws
committee (EU)
tax harmonisation

text: C 19/56 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 1. 98 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Richtlinie des Rates zur A¨ nderung der Sechsten MwSt-Richtlinie 77/388/EWG über das gemeinsame Mehrwertsteuersystem (Ausschuß für Mehrwertsteuer)“ (98/C 19/17) Der Rat beschloß am 11. Juli 1997, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 99 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe Wirtschafts-, Finanz- und Währungsfragen nahm ihre Stellungnahme am 14. Oktober 1997 an. Berichterstatter war Herr Walker. Eine Studiengruppe wurde nicht eingesetzt. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 349. Plenartagung (Sitzung vom 29. Oktober 1997) mit 108 gegen 6 Stimmen bei 9 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Der von der Kommission vorgelegte Vorschlag zielt in erster Linie auf die Einführung von Bestimmungen ab, die eine einheitliche Anwendung der Vorschriften des gemeinsamen MwSt-Systems in der gesamten Ge- meinschaft gewährleisten sollen. Daneben sollen auch die in Artikel 15 Nummer 10 gewährten MwSt- Befreiungen den heutigen Erfordernissen angepaßt wer- den. 1. 2. A¨ nderung Ausschusses der Rechtsstellung des MwSt- 1. 2. 1. Das gemeinsame MwSt-System wird den Erfor- dernissen eines echten Binnenmarkts nur dann gerecht, wenn die Steuerneutralität gewährleistet ist und die noch vorhandenen Hindernisse für den freien Waren- und Dienstleistungsverkehr zwischen den Mitgliedstaaten beseitigt werden. In dieser Hinsicht haben die bisherigen Erfah- 1. 2. 1. 1. rungen — insbesondere diejenigen, die mit der U¨ ber- gangsregelung für die Besteuerung innergemeinschaftli- cher Umsätze gemacht wurden — gezeigt, daß die Unterschiede, die zwischen den Mitgliedstaaten in bezug auf die Steuerinzidenz und die Verwaltungsverfahren bestehen, die Neutralität des MwSt-Systems beeinträch- tigen und für Unternehmen, die den Binnenmarkt nutzen wollen, doch erhebliche Hindernisse darstellen. Dies ist zum Teil darauf zurückzuführen, daß die Mitgliedstaa- ten die gemeinschaftlichen MwSt-Vorschriften nach wie vor unterschiedlich auslegen und anwenden. 1. 2. 1. 2. Der Kommission wurden bisher noch keine Befugnisse übertragen, detaillierte Durchführungsvor- schriften anders als in Form eines an den Rat gerichteten Vorschlags vorzulegen. Dies hat zu Unterschieden in der Anwendung der gemeinsamen MwSt-Vorschriften in den Mitgliedstaaten geführt, was der Binnenmarktkon- zeption zuwiderläuft. 1. 2. 1. 3. Um die Voraussetzungen für einen funktio- nierenden Binnenmarkt zu schaffen, müssen Maßnah- men ergriffen werden, die eine einheitliche Anwendung des in der Sechsten Richtlinie festgelegten Besteu- erungsmechanismus gewährleisten. 1. 2. 2. Mit der Sechsten Richtlinie wurden keine derartigen Bestimmungen erlassen. Zwar wurde der MwSt-Ausschuß eingerichtet, um die einheitliche An- wendung der Richtlinie und eine engere Zusammenar- beit zwischen Mitgliedstaaten und Kommission zu er- leichtern, doch verfügt er nur über sehr begrenzte Möglichkeiten, dieser Aufgabe auch tatsächlich gerecht zu werden. In seiner Eigenschaft als beratendes Gre- 1. 2. 2. 1. mium, dem Vertreter der Mitgliedstaaten unter Vorsitz der Europäischen Kommission angehören, verabschiedet der Ausschuß Leitlinien zu Fragen, die von den Mitglied- staaten oder der Kommission vorgelegt werden, und prüft Angelegenheiten, die gemäß der Richtlinie einer Konsultation des Ausschusses bedürfen. 1. 2. 2. 2. Der Ausschuß ist häufig mit Fragen zur Unterscheidung und Einstufung von Gegenständen und Dienstleistungen befaßt, und seine Beschlüsse können Auswirkungen darauf haben, wo und unter welchen Bedingungen der fragliche Umsatz zu besteuern ist. Die vom MwSt-Ausschuß verabschiedeten Leit- 1. 2. 3. linien sollen der einheitlichen Durchführung der Richtli- nie in der gesamten Gemeinschaft dienen. Doch selbst wenn der Ausschuß einstimmig eine gemeinsame Ausle- gung festlegt, wird diese nicht unbedingt von allen Mitgliedstaaten übernommen. 1. 2. 3. 1. Die Mitgliedstaaten sind nicht verpflichtet, die vom MwSt-Ausschuß verabschiedeten Leitlinien umzusetzen, da diese rechtlich nicht verbindlich sind und nicht veröffentlicht werden. Die vorhandenen Leitlinien sind darüber hinaus auch kein Bestandteil der Vereinba- rungen über den Beitritt neuer Mitgliedstaaten. 1. 2. 3. 2. In der Praxis ist häufig festzustellen, daß eine Leitlinie nicht von allen Mitgliedstaaten befolgt wird. Ein Mitgliedstaat kann beschließen, von einer gemeinsamen Auslegung abzuweichen, doch können Abweichungen auch die Folge von Gerichtsurteilen sein, die auf gemein- samen Auslegungen beruhende Praktiken untersagen. Zudem haben die Leitlinien des Ausschusses keine Rechtswirkung und können deshalb vor Gericht nicht geltend gemacht werden. Das mit den Leitlinien angestrebte Ziel der 1. 2. 4. einheitlichen Handhabung des gemeinsamen MwSt- 21. 1. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 19/57 Systems wird dadurch vereitelt, was zur Folge hat, daß weder die Gewerbetreibenden noch die Mitgliedstaaten über Rechtssicherheit verfügen und grenzüberschreiten- de Umsätze möglicherweise doppelt oder überhaupt nicht besteuert werden. 1. 2. 5. Gegenwärtig können derartige Angelegenhei- ten zwar mittels vom Rat zu erlassender gemeinschaftli- cher Rechtsvorschriften geregelt werden, doch ist dies sehr zeitaufwendig und daher für die Behandlung von Fragen, die sich im Zusammenhang mit raschen Entwick- lungen in Wirtschaft und Technik ergeben, denkbar ungeeignet. 1. 3. Geltungsbereich der Steuerbefreiung gemäß Arti- kel 15 Nummer 10 1. 3. 1. Gemäß Artikel 15 Nummer 10 ist die Lieferung von Gegenständen und Dienstleistungen an diplomati- sche und konsularische Vertretungen, internationale Einrichtungen und NATO-Streitkräfte — letztere aller- dings nur dann, wenn sie der gemeinsamen Verteidigung dienen — von der MwSt befreit. 1. 3. 2. Da die Befreiung in der gesamten Gemeinschaft gilt, sind Maßnahmen zur Anpassung des Geltungsbe- in denen ein reichs auf die Fälle zu beschränken, gemeinsames Interesse an der Gewährung der Befreiung besteht. Dies würde beispielsweise dann für NATO- Aktivitäten gelten, die nicht der gemeinsamen Verteidi- gung dienen, wenn Streitkräfte von NATO- und anderen Staaten im Rahmen der „Partnerschaft für den Frieden“ tätig sind. erfolgt Die Befreiung 1. 3. 3. vorbehaltlich der Beschränkungen, die von den Mitgliedstaaten festgelegt werden, die die betreffende Einrichtung aufgenommen haben. Bei Lieferungen zwischen Mitgliedstaaten wird der Anspruch auf Steuerbefreiung mittels eines Doku- ments belegt. 1. 3. 4. Die Befreiung sieht eine Steuererstattung vor, d. h. der Lieferer ist berechtigt, die Rückzahlung der angefallenen Vorsteuer zu beantragen, so daß die in den Genuß der Befreiung kommenden Gegenstände oder Dienstleistungen vollständig von der MwSt befreit sind. 2. Die Vorschläge der Kommission 2. 1. A¨ nderung Ausschusses der Rechtsstellung des MwSt- 2. 1. 1. Um die Schwierigkeiten, mit denen die Gewer- betreibenden wegen der nicht einheitlichen Anwendung der gemeinsamen MwSt-Vorschriften konfrontiert sind, aus dem Wege zu räumen und den Mitgliedstaaten ausreichende Rechtssicherheit zu geben, schlägt die Kommission vor, den MwSt-Ausschuß von einem bera- tenden Ausschuß in einen Regelungsausschuß umzuwan- deln, der auf der Grundlage von Entwürfen der Kommis- sion mit qualifizierter Mehrheit Stellungnahmen beschließt. 13. Juli 1987 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durch- führungsbefugnisse (1) niedergelegte Verfahren III Vari- ante a gelten. 2. 1. 1. 2. Die Kommissionsvorschläge, die der Aus- schuß mit qualifizierter Mehrheit billigt, würden Geset- zeskraft erlangen. Der Vorsitzende des Ausschusses (d. h. die Kommission) könnte eine Frist für diese Entscheidung festlegen. Die Vorschläge, die der Ausschuß ablehnt bzw. zu denen er nicht Stellung nimmt, könnte die Kommission dem Rat zur Beschlußfassung vorlegen. Die Vorschläge würden dann Gesetzeskraft erlangen, wenn der Rat sie mit qualifizierter Mehrheit verabschie- det oder aber innerhalb von drei Monaten (gerechnet ab dem Tag der Einreichung eines Kommissionsvorschlags beim Rat) nicht tätig wird. Die Vorschläge, gegen die sich der Rat mit qualifizierter Mehrheit ausspricht, wären als endgültig abgelehnt zu betrachten. 2. 1. 2. Dem derzeitigen Vorschlag zufolge würde die Kommission mit Unterstützung des Ausschusses gemein- same Vorschriften zur Durchführung von Bestimmungen der Sechsten MwSt-Richtlinie beschließen, und zwar insbesondere dort, wo es mangels einheitlicher Anwen- dung der Bestimmungen zu Doppel- oder Nichtbesteu- erung kommen könnte. Ist ein Aspekt in der Sechsten MwSt-Richtlinie nicht geregelt oder dürfen die Mitglied- staaten die Vorschriften des gemeinsamen MwSt- Systems unterschiedlich anwenden, wäre die Kommis- sion nicht befugt, mit Unterstützung des MwSt- Ausschusses Durchführungsvorschriften zu erlassen. 2. 1. 3. Fragen, die die MwSt-Sätze (einschließlich der U¨ bergangssätze) betreffen, sind von der Behandlung im Rahmen des vorgeschlagenen Verfahrens ausdrücklich ausgenommen. 2. 1. 4. Neben den vorgeschlagenen Befugnissen im Rahmen des Regelungsausschuß-Verfahrens würde der MwSt-Ausschuß weiterhin beratende Befugnisse wahr- nehmen, d. h. Angelegenheiten prüfen, bei denen er gemäß der Richtlinie zu konsultieren ist, und über Fragen befinden, die vom Vorsitzenden oder Ausschuß- mitgliedern vorgelegt werden. 2. 2. Geltungsbereich der Steuerbefreiung gemäß Arti- kel 15 Nummer 10 2. 2. 1. Die Kommission vertritt die Auffassung, daß die politischen Entwicklungen der letzten Jahre dazu geführt haben, daß sich die Rolle der NATO gewandelt hat und auf internationaler Ebene Veränderungen einge- treten sind, die eine neue Grundlage für Partnerschaft und Zusammenarbeit geschaffen haben. Diesen Ent- wicklungen sei hinsichtlich des Geltungsbereich der den gewährten MwSt- einschlägigen Befreiungen nicht im erforderlichen Maße Rechnung getragen worden. Einrichtungen Für Einsetzung und Arbeitsweise dieses Aus- 2. 1. 1. 1. schusses soll das in Artikel 2 des Ratsbeschlusses vom (1) Beschluß des Rates 87/373/EWG — ABl. L 197 vom 18. 7. 1987, S. 33. C 19/58 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 1. 98 2. 2. 2. Um diesem „Mangel“ abzuhelfen, sollte die Kommission ihrer Ansicht nach ermächtigt werden, mit Unterstützung des MwSt-Ausschusses im Wege des sogenannten Regelungsausschuß-Verfahrens die not- wendigen Anpassungen von Artikel 15 Nummer 10 der Sechsten MwSt-Richtlinie zu beschließen, wo die Befreiung für diplomatische und konsularische Vertre- internationale Einrichtungen und NATO- tungen, Streitkräfte geregelt ist. 2. 2. 2. 1. Im Rahmen des Geltungsbereichs von Arti- kel 15 Nummer 10 könnte die Kommission darüber entscheiden, wem und unter welchen Umständen eine Befreiung gewährt werden sollte. Sie wäre darüber hinaus berechtigt, Einzelheiten, Form und Inhalt der Bescheinigung über die MwSt-Befreiung festzulegen, die dem Lieferanten bei der Lieferung von Gegenständen und Dienstleistungen an Einrichtungen der obengenann- ten Art als Beleg dient. Bei der Festlegung von Form und Inhalt dieses Dokuments sollte die Kommission vom MwSt-Ausschuß in der Weise unterstützt werden, wie dies der Verbrauchsteuerausschuß in seinem Zuständig- keitsbereich praktiziert. 2. 2. 2. 2. Die Kommission räumt ein, daß der Rat den Ausschuß in einer Protokollerklärung bei der Annahme der Zweiten Vereinfachungsrichtlinie (1) bereits zur Aus- arbeitung eines derartigen Dokuments ermächtigt hat, meint jedoch, daß erst die ausdrückliche U¨ bertragung einschlägiger Befugnisse an sie selbst (die bei dieser Aufgabe vom MwSt-Ausschuß zu unterstützen wäre) für Rechtsverbindlichkeit und Veröffentlichung dieser Bescheinigung sorgen würde. 3. Allgemeine Bemerkungen 3. 1. A¨ nderung Ausschusses der Rechtsstellung des MwSt- In seiner Stellungnahme zum Thema „Ein 3. 1. 1. gemeinsames Mehrwertsteuersystem — ein Programm für den Binnenmarkt“ (2) stellte der Wirtschafts- und Sozialausschuß fest, daß „das Fehlen eines gemeinsamen Systems sowie die unterschiedliche Auslegung und An- wendung der bestehenden MWSt-Richtlinien durch die Mitgliedstaaten den Handels- und Industriesektor der EU in seiner Entwicklung hemmen“. Des weiteren vertrat der Ausschuß die Ansicht, „daß ein zentrales Gremium für die öffentliche Erörterung gemeinschaftsrelevanter Auslegungsfragen benötigt wird, damit Lösungen für praktische Schwierigkeiten auf einer unterhalb des Euro- päischen Gerichtshofs liegenden Ebene geprüft werden können“. 3. 1. 1. 1. Der Ausschuß ist deshalb im großen und ganzen mit dem Vorschlag einverstanden, weil er Möglichkeiten für die Einrichtung eines Forums eröffnet, in dessen Rahmen ein solcher Erörterungsprozeß statt- finden kann, sofern ein geeignetes Verfahren entwickelt wird, das die Beteiligung der Unternehmen, der Sozial- partner und weiterer Interessengruppen aus dem Wirt- schafts- und Sozialbereich auf der Ebene ermöglicht, auf der die einschlägigen Maßnahmen konzipiert werden. 3. 1. 2. In seiner obengenannten Stellungnahme hielt es der Ausschuß „. im Hinblick auf die (. ) Transparenz für angebracht, daß Steuerberater zur Teilnahme an den Arbeiten des Ausschusses für die Mehrwertsteuer eingeladen und die Ergebnisse der Arbeiten veröffentlicht werden“. Diese Position möchte der Ausschuß hier nochmals bekräftigen. 3. 1. 3. Nach Ansicht des Wirtschafts- und Sozialaus- schusses könnte für mehr Transparenz gesorgt werden, wenn die dem MwSt-Ausschuß zu unterbreitenden Kommissionsvorschläge ausreichend früh vor dem Ter- min der betreffenden Sitzung dieses Ausschusses veröf- fentlicht würden, um den betroffenen Parteien die Möglichkeit zu geben, den Mitgliedern des MwSt- Ausschusses ihre Einwände darzulegen. 3. 1. 3. 1. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß nimmt in diesem Zusammenhang zur Kenntnis, daß die Kom- mission gegenwärtig damit beschäftigt ist, Aufgabe und Arbeitsweise des Beratenden Ausschusses für Zoll und indirekte Steuern zu überprüfen, der als Forum für den Informationsaustausch zwischen Wirtschaft und Kommission in Zoll- und Steuerfragen eingerichtet wurde. Er teilt die Ansicht der Kommission, daß dieser Ausschuß, der in den letzten Jahren selten zusammen- getreten ist, den Rahmen für einen regelmäßigeren Meinungsaustausch bilden und dem MwSt-Ausschuß nützliche Anregungen von seiten der Wirtschaft vermit- teln könnte. 3. 2. Geltungsbereich der Steuerbefreiung gemäß Arti- kel 15 Nummer 10 3. 2. 1. Da im Kommissionsdokument keine Beispiele für Probleme genannt werden, die in der Vergangenheit im Zusammenhang mit diesem Artikel aufgetreten sind bzw. durch dessen unveränderte Aufrechterhaltung hervorgerufen werden könnten, vermag der Ausschuß keine überzeugenden Gründe für die vorgeschlagene A¨ nderung zu erkennen. Darüber hinaus ist er der Ansicht, daß Fragen, die die Voraussetzungen für die Gewährung der besagten Steuerbefreiungen und den Geltungsbereich dieser Befreiungen betreffen, in erster Linie zum Gegenstand politischer Entscheidungen ge- macht werden sollten. 4. Schlußfolgerungen (1) Richtlinie 95/7/EG des Rates vom 10. April 1995 zur A¨ nderung der Richtlinie 77/388/EWG und zur Einführung weiterer Vereinfachungsmaßnahmen im Bereich der Mehr- wertsteuer — Geltungsbereich bestimmter Steuerbefreiun- gen und praktische Einzelheiten ihrer Durchführung — ABl. L 102 vom 5. 5. 1995, S. 18. (2) ABl. C 296 vom 29. 9. 1997, S. 51. 4. 1. Der Ausschuß teilt die Ansicht, daß die verwal- tungs- und regelungsbedingten Unterschiede, die nach wie vor zwischen den Mitgliedstaaten bestehen, die Neutralität des MwSt-Systems beeinträchtigen und die Vollendung des Binnenmarkts in erheblicher Weise behindern. 21. 1. 98 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 19/59 4. 1. 1. Es bestehen gegenwärtig über vierhundert Aus- schüsse, die so arbeiten, wie es der MwSt-Aussschuß nach den Vorstellungen der Kommission künftig tun sollte. In Anbetracht der anerkannten Tatsache, daß für eine einheitlichere Anwendung und Auslegung der MwSt-Richtlinien gesorgt und gleichzeitig sichergestellt werden muß, daß die Weiterentwicklung des Steuer- rechts der Gemeinschaft nicht in zusammenhanglosen Schüben, sondern planvoll erfolgt, erkennt der Wirt- schafts- und Sozialausschuß keinen zwingenden Grund, der eine Ablehnung der von der Kommission vorgeschla- genen Reform des MwSt-Aussschusses rechtfertigen würde. 4. 1. 1. 1. Nach dem für die Durchführung vorgeschla- genen Verfahren würden der MwSt-Ausschuß und der Rat jeweils mit qualifizierter Mehrheit über die von der Kommission unterbreiteten Vorschläge entscheiden. Damit würde in erheblicher Weise von der etablierten Praxis abgewichen, da bislang jede Entscheidung in Steuerfragen der Einstimmigkeit bedurfte. In Anbetracht der Tatsache, daß sämtliche Angelegenheiten, die die MwSt-Sätze betreffen, ausdrücklich von der Behandlung im Rahmen des vorgeschlagenen Verfahrens ausgenom- men sind und weiterhin — zusammen mit anderen steuerpolitischen Fragen — einstimmige Entscheidungen erfordern, was auch für die Annahme des hier zu erörternden Vorschlags gilt, billigt der Wirtschafts- und Sozialausschuß die dieser A¨ nderung zugrundeliegenden U¨ berlegungen. 4. 1. 1. 2. Nach Ansicht des Wirtschafts- und Sozialaus- schusses muß unbedingt dafür gesorgt werden, daß die dem MwSt-Ausschuß zuzuleitenden Kommissions- Brüssel, den 29. Oktober 1997. vorschläge im voraus veröffentlicht werden. Derzeit ist es so, daß A¨ nderungen der gemeinschaftlichen MwSt- Vorschriften entweder als Richtlinie oder als Verord- nung auf den Weg gebracht werden müssen, wobei die Veröffentlichung der diesbezüglichen Entwürfe allen betroffenen Parteien Gelegenheit zur Stellungnahme bietet. Eine derartige Beteiligung der O¨ ffentlichkeit sollte auch bei den Vorschlägen sichergestellt sein, die dem MwSt-Ausschuß vorgelegt werden. 4. 1. 1. 3. Die Stellungnahmen, die der MwSt-Ausschuß im Rahmen seiner Regelungs- oder Beratungsfunktion abgibt, sollten auch im Amtsblatt veröffentlicht werden. 4. 1. 1. 4. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß begrüßt den Vorschlag, den Beratenden Ausschuß für Zoll und indirekte Steuern mit neuem Leben zu erfüllen, damit er Steuerberatern, Unternehmen, Sozialpartnern und anderen Beteiligten als ein Forum zur Verfügung steht, über das sie zu den Arbeiten des MwSt-Ausschusses beitragen können. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß ist nicht 4. 2. damit einverstanden, daß die Kommission dazu ermäch- tigt wird, mit Unterstützung des MwSt-Ausschusses Anpassungen am Geltungsbereich der aufgrund von Artikel 15 Nummer 10 gewährten Steuerbefreiungen vorzunehmen oder darüber zu entscheiden, welche Organisationen derartige Befreiungen in Anspruch neh- men dürfen. Er sieht jedoch keinen Grund, der dagegen spräche, den reformierten MwSt-Ausschuß mit der Regelung der Fragen zu beauftragen, die die Einzelheiten, die Form und den Inhalt der Steuerbefreiungsbescheini- gung betreffen. Der Präsident des Wirtschafts- und Sozialausschusses Tom JENKINS


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2201/96 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker"

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
fruit product
fruit vegetable
production aid
vegetable product

text: C 19/126 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2201/96 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker” (98/C 19/33) Den 15 september 1997 beslutade rådet i enlighet med artiklarna 43 och 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag. Ekonomiska och sociala kommittén utsåg Jean-Claude Sabin till huvudföredragande. Vid sin 349:e plenarsession 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 29 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén med 82 röster för och 2 nedlagda röster följande yttrande. 1. Kommittén konstaterar att detta förslag om änd- ring av den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker, vilken senast reformerades 1996, endast berör den interna franska kvotfördelningen för tomater avsedda för bear- betning och att det inte påverkar de övriga medlemssta- ternas kvoter. 1. 1. Reformen av den gemensamma marknadsorgani- sationen 1996 innebar att den franska totalkvoten minskades med 24 000 ton. Denna minskning berörde både kvoten för tomatkoncentrat och kvoten för ”andra produkter”. 1. 2. Reformen 1996 innebar dessutom att man för- bjöd överföring av kvantiteter mellan de olika produkt- grupperna om en av grupperna redan fyllt sin kvot. 1. 3. Den kvot som tilldelades Frankrike för tomater avsedda för ”andra produkter” var således inte anpassad till den reella nationella produktionen, eftersom det fanns en skillnad på cirka 15 000 ton mellan den faktiska produktionen och kvoten. föreslå en justering mellan produktgrupperna för regle- ringsåren 1997/1998 och 1998/1999 av den franska kvoten och ”minska gruppen skalade tomater med 15 000 ton och öka gruppen ‘andra produkter‘ med samma mängd”. 2. Kommissionens förslag bygger på rådets beslut i juni 1997. Den föreslagna kvoten motsvarar bättre den faktiska produktionen inom den franska tomatbearbet- ningsindustrin. Den innebär ingen ökning av den franska totalkvoten. Dessutom kommer en ökning med 15 000 ton av den franska kvoten för ”andra produkter” inte att få några negativa följder för de övriga tomatproduce- rande medlemsstaterna, eftersom Frankrike endast täck- er sitt behov av bearbetade tomater till 35-40 procent. Att döma av aktuella uppgifter kommer inte heller gemenskapens kvoter att fyllas under regleringsåret 1997. Slutligen medför detta förslag inga extra budgetut- gifter utan innebär rentav en liten besparing eftersom stödnivån för skalade tomater är högre än för ”andra produkter”. 1. 4. Under rådets möte (jordbruk) den 23-25 juni 1997 beslutade rådet att uppmana kommissionen att Ekonomiska och sociala kommittén stöder föl- 2. 1. jaktligen kommissionens förslag. Bryssel den 29 oktober 1997. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston suositukseksi eurooppalaisesta yhteistyöstä korkeakouluopetuksen laadun arvioinnissa"

eurovoc_concepts:
EU programme
European cooperation
education
higher education
teaching curriculum

text: 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/39 neminen tai eurooppalaisten energiankuluttajien vuosi- kymmenien mittaan muotoutuneiden odotusten pettä- minen saattaisivat vaarantaa edellä mainitun kaltaiset Euroopan unionin uudet arvot tai sitoumukset. Niinpä energia-alan – ja siis energiapolitiikan – on pystyttävä vastaamaan ennen kaikkea näihin haasteisiin ja Euroo- pan kansalaisten odotuksiin. 3. 10. Tiedonanto voisikin luoda pohjan todelliselle energiaohjelmalle. Talous- ja sosiaalikomiteaa voitaisiin kuulla toistamiseen ja sille voitaisiin antaa jälleen tilaisuus vaikuttaa asiakirjan sisältöön myönteisesti. Ja lopulta energiapoliittista ohjelmaa voitaisiin käsitellä Agenda 2000:n yhteydessä, kun keskustellaan EU:n laajentumisen mukanaan tuomista haasteista ja mahdol- lisuuksista, yleisistä rahoitusnäkymistä sekä uudesta toimielinrakenteesta. Tämä merkitsisi myös, että Euroo- pan komission energia-asioista vastaavalla pääosastolla olisi yksityiskohtainen monivuotinen toimintaohjelma, joka vahvistaisi energia-alan asemaa maantieteellisesti laajentuneessa, taloudellisesti kilpailukykyisemmässä ja yhteiskunnallisesti yhtenäisemmässä Euroopan unio- nissa. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston suositukseksi eurooppalai- sesta yhteistyöstä korkeakouluopetuksen laadun arvioinnissa” (98/C 19/11) Neuvosto päätti 5. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edella¨ mainitusta ehdotuk- sesta. Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 17. lokakuuta 1997. Esittelijä oli José Isaı´as Rodrı´guez Garcı´a Caro. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. –30. lokakuuta 1997 pitämässään 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 112 puolesta, ei yhtään vastaan yhden pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto yhteisön Euroopan perustamissopimuksen 1. 1. 126 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteisö edistää osal- taan korkealaatuisen opetuksen kehittämistä edistämäl- lä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä siten, että perusta- missopimuksen tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävää toimintaa tuetaan ja täydennetään samalla täysin kun- nioittaen jäsenvaltioiden vastuualaa. 1. 3. Toimien alkuvaiheessa kullakin jäsenvaltioilla oli erilaisia laadunarviointijärjestelmiä. Tämän vuoksi hankkeiden ensisijaisena tavoitteena oli saada korkea- koulut tiedostamaan aikaisempaa paremmin laadun arvioinnin tarve opiskelijoille annettavan opetuksen parantamiseksi. 1. 2. Koska jäsenvaltiot ovat osoittaneet kiinnostusta parantaa edelleen korkeakouluopetuksensa laatua, mar- raskuussa 1991 kokoontunut opetusministerien ministe- rineuvosto ehdotti yhteisötoimia laadun arvioinnin ke- hittämiseksi. Komissio ja jäsenvaltiot käynnistivät vuon- na 1994 omat kokeiluhankkeensa, joiden tavoitteena on arvioida eräiden oppiaineiden opetuksen ja oppimisen laatua tietyissä korkeakouluissa. 1. 4. Kokeiluhankkeiden tuloksia ja tästä kiintoisasta kokemuksesta tehtyjä päätelmiä on esitelty Edith Cresso- nin laatimassa tiedotteessa. Asiakirja esiteltiin opetusmi- nisterien ministerineuvostossa 6. toukokuuta 1996, jol- loin todettiin komission aikovan esittää kertomuksen suuntaviivojen mukainen suositus. C 19/40 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 1. 5. Komissio tekee nyt perustamissopimuksen 126 artiklan 4 kohdan mukaisesti ehdotuksen neuvoston suositukseksi, josta on pyydetty talous- ja sosiaalikomi- tean lausunto. 1. 6. Komitean mielestä on erittäin tärkeää pohtia korkeakouluopetuksen laatua yhteisön näkökulmasta, ja komitea on neuvoston ja komission kanssa yhtä mieltä asetetun tavoitteen saavuttamiseksi valitusta suunnasta. Laadunvarmistusmenetelmien järjestelmällinen käyttö on paras tapa edistää unionin korkeakouluissa annetta- van opetuksen laatua. Näin tuetaan jäsenvaltioiden korkeakouluopetusta ja helpotetaan unionin eri koulu- tusjärjestelmien välistä vertailua. 2. Suositusehdotus Neuvoston suosituksella on ensisijaisesti kaksi vastaa- vien yhteisötoimien kanssa samansuuntaista tavoitetta. Neuvosto pyrkii yhtäältä saamaan jäsenvaltiot tiedosta- maan tarpeen kehittää korkeakoulujen laadunvarmis- tusjärjestelmiä ja toisaalta neuvosto antaa jäsenvaltioille ja toimielimille apuvälineitä perustamalla Euroopan laadunvarmistusverkoston. Suosituksen pääsisältö on lyhyesti seuraava: 2. 1. Suosituksessa ehdotetaan, että jäsenvaltiot 2. 1. 1. luovat avoimia laadunarviointi- ja -varmistus- järjestelmiä, joiden tavoitteena on taata korkeakouluo- petuksen laatu, auttaa korkeakouluja käyttämään laa- dunvarmistustekniikoita ja tukea yhteisiin kokemuksiin pohjautuvaa yhteistyötä; 2. 1. 2. riaatteisiin: pohjaavat kyseiset järjestelmät seuraaviin pe- – arvioijien itsenäisyys ja riippumattomuus; – sopivat menettelytavat; – sisäisen ja ulkoisen arvioinnin yhdistäminen; – kaikkien asianomaisten tahojen osallistuminen; – arviointikertomusten julkaiseminen; huolehtivat seurantatoimenpiteistä auttaak- 2. 1. 3. seen korkeakouluja toteuttamaan suunnitelmansa laa- dun parantamiseksi; huolehtivat siitä, että opetusviranomaiset ja 2. 1. 4. oppilaitosten johto antavat etusijan kokemusten vaih- dolle sekä laadunarviointia ja -varmistusta koskevalle yhteistyölle. 2. 2. Suosituksessa kehotetaan komissiota 2. 2. 1. viointiverkoston luomista, jonka tavoitteena on: tukemaan sellaisen eurooppalaisen laadunar- – tietojen ja kokemusten vaihto; – teknisen avun antaminen jäsenvaltioille; – sellaisten oppilaitosten tukeminen, jotka haluavat tehdä laadunarviointi- ja -varmistusyhteistyötä erityi- sesti Sokrates-ohjelman temaattisissa verkostoissa; – oppilaitosten auttaminen antamalla tietoja menetel- mistä, edistämällä asiantuntijoiden välisiä yhteyksiä jne; – laadunarvioinnin yhdistäminen muihin Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien yhteydessä toteutettaviin yhteis- ötoimiin; – menetelmien laatiminen vastavalmistuneiden inte- groimiseksi työmarkkinoille; 2. 2. 2. esittämään joka toinen vuosi kertomuksen laadunvarmistusjärjestelmien kehittämisestä jäsenval- tioissa ja alan yhteistyöstä sekä tekemään asianmukaisia parannusehdotuksia. 3. Huomioita 3. 1. Yleistä 3. 1. 1. Komitea suhtautuu myönteisesti komission eh- dotuksessa neuvoston suositukseksi esitettyyn aloittee- seen. Perustamissopimuksen 126 artiklassa ilmaistaan selkeästi yhteisön velvollisuus edistää laadukkaan ope- tuksen kehittämistä, ja vaikka opetuksen käsite on laaja ja sisältää yksilön koulutuksen monet vaiheet, komitea pitää merkittävänä ja lupaavana askelta, joka halutaan ottaa hyväksymällä suositus, josta on pyydetty komitean lausunto. Edellä mainitun artiklan tarkoittama velvollisuus voi- daan täyttää vain, jos tiedetään, onko opiskelijoille annettava opetus todella laadukasta. Niinpä komitean käsityksen mukaan nyt tehty aloite on paras tapa selvittää, onko korkeakouluopetus nykyisellään laatu- vaatimusten mukaista. Näin autetaan tiedostamaan tarve perustaa korkeakouluihin laadunvarmistusjärjes- telmiä ja annetaan oppilaitoksille välineet ja menetelmät arvioida opetuksen laatua. 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/41 Yhteisön 3. 1. 2. korkeakouluihin jäsenvaltioiden opiskelemaan pyrkivillä nuorilla on kokemusperäistä ja perinteistä tietoa laitosten oppilailleen tarjoaman opetuksen laadusta. soida opetusta syvällisesti. Tämän vuoksi perushenkilö- kunnan valveuttaminen vaatii vieläkin enemmän panos- tusta kuin opetusviranomaisten. Korkeakoulujen yhteinen, tunnettu ja vertaileva laadu- narviointijärjestelmä olisi omiaan kohentamaan opetuk- sen tasoa niin jäsenvaltio- kuin yhteisötasolla oppilaitos- ten pyrkiessä aina parempaan ja kilpaillessa keskenään opetuksen tasosta. Näin parannettaisiin opetuksen laa- tua ja kansalaiset saisivat tarvitsemaansa tietoa voidak- seen vertailla korkeakoulujen laatutasoa. 3. 1. 3. On tehtävä kaikki mahdollinen korkeakoulu- jen varustamiseksi asianmukaisin välinein, joilla voidaan arvioida opetuksen laatua alkavan vuosituhannen tekno- logisesti kehittyneessä yhteiskunnassa, jossa edistys ja kunnollinen asiakas- tai käyttäjäpalvelu perustuvat kiis- tattomasti ehdottomaan laatuun ja laadunvarmistuk- seen. Tämän vuoksi ja tätä taustaa vasten komitea pitää tarpeellisena ja välttämättömänä tehdä opetuksen laa- dunvarmistusmenetelmiä ja -tekniikoita edistäviä aloit- teita, joilla parannetaan kiistattomasti opetustuotetta. Samalla korkeakoulujen lähentäminen yhteiskuntaan uusia yhteyksiä etsimällä voi edistää sellaisen opetus- suunnitelman käyttöä korkeakouluopiskelijoiden ope- tuksessa, joka antaa heille mahdollisuuden sopeutua vallitsevaan todellisuuteen ja kohdata tilanne, joka odottaa heitä heidän siirtyessään työmarkkinoille ja yhteiskunnan jäseniksi. 3. 1. 4. Komitea on yhtä mieltä siitä, että jäsenvaltioi- den oppilaitoksille on luotava laadunarviointijärjestel- miä. Laatuun ei kuitenkaan voi pakottaa, vaan toimijoi- den, jotka tässä tapauksessa ovat opettajia ja opetusvi- ranomaisia, on hyväksyttävä se. Tämän vuoksi jäsenval- tioita pitäisi ennen laatujärjestelmien luomista tai samanaikaisesti sen kanssa kehottaa antamaan korkea- koulujen käyttöön tarvittavat välineet, joiden avulla voidaan edistää, hahmotella ja tukea sisäistä tiedotusta sekä laatumenetelmien ja -tekniikoiden käyttöä. Se olisi täten syytä mainita myös suosituksessa. Komitean käsityksen mukaan laatua kehitetään jos asiaan tartutaan perustasolla, kestävällä tavalla, toisin sanoen oppilaitoskohtaisesti mieluummin yhteis- esti sopien kuin pakottaen. Opetushenkilökunnan on oltava mukana kehittämässä laadunvarmistuksessa tar- vittavia menetelmiä ja tekniikoita. Sisäinen arviointi ei ole mahdollista, elleivät opettajat osallistu tekniikoiden kehittämiseen, eikä ulkoisessa arvioinnissa voida analy- torjutaan Perustamissopimuksessa 3. 1. 5. nimen- omaisesti mahdollisuus yhdenmukaistaa opetus. Tämä kiistaton tosiasia ei periaatteessa estä asianmukaisesti yhtenäistettyjä ja yhteisesti sovittuja arviointijärjestel- miä yhteisine peruskriteereineen, joiden avulla pystytään vertaaman eri järjestelmien ja oppilaitosten laatua. Komitea on tietenkin samaa mieltä siitä, ettei oppilaitok- sia tule asettaa paremmuusjärjestykseen, mutta katsoo kuitenkin, että opiskelijoiden ja yhteiskunnan yleensä on saatava tietoa oppilaitostensa opetuksen tasosta, varsinkin jos laitosten toimintaa rahoitetaan julkisin varoin. Riippumatta siitä, että kukin jäsenvaltio ja oppilaitos voi soveltaa omia kriteerejään, komission tulisi puolestaan edistää yhteisten kriteerien käyttöönottoa, jolloin ope- tuksen laatutaso saadaan selville yhteisön näkökul- masta. 3. 1. 6. Komitean käsityksenä on, että luonteeltaan samalla kertaa paikallisena ja yhteisötasoisena oppilai- tosten laatuyhteistyö ei rajoittuisi pelkästään käytettyjen menetelmien ja järjestelmien tuntemukseen, vaan arvioi- malla oppilaitoksia samanlaisin kriteerein ja standardein voitaisiin osoittaa joissakin laitoksissa olevat heikkoudet muihin verrattuna. Toisin sanoen kun oppilaitoksen puutteet on havaittu, muiden esimerkki voi yhteisellä arviointimenetelmällä mitattuna auttaa kyseistä laitosta parantamaan laatuta- soaan. Laadunarvioinnin perimmäinen tavoite on juuri laadun parantaminen, ja oppilaitosten laadunarvioinnil- la pyritään nimenomaan tunnistamaan ei-toivotut ja korjattavissa olevat tilanteet ja löytämään ongelmiin ratkaisu. Niinpä komitea korostaa, että tiettyjen arviointikäytänt- öjen, myös ulkoisen arvioinnin yhdenmukaistaminen on myönteistä ja auttaa osaltaan parantamaan laatua. 3. 1. 7. Komitea tekee lausunnossaan selväksi, että on kunnioitettava kahta jäsenvaltioihin ja oppilaitoksiin liittyvää periaatetta, jotka on mainittu komission asia- kirjassa KOM(97) 159 lopull. sekä tarkastelun kohteena olevassa lausuntoluonnoksessa mutta joista saattaa val- lita epäselvyyttä. Nämä periaatteet ovat: – Mahdollisuutta yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden kou- lutuspolitiikat ei missään tapauksessa kyseenalaisteta kuten ei myöskään jäsenvaltioiden koulutusjärjestel- miä eikä niiden oppilaitosten antamaa opetusta. Komitea toteaa vain, että riittävän asianmukaisuuden C 19/42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21. 1. 98 vuoksi suosituksessa on käsiteltävä perusteellisemmin sellaisten laadunvarmistusjärjestelmien käyttöönot- toa, joiden menetelmät ovat yhdenmukaistettavissa ja joita voivat käyttää kaikki, jotka myöntävät vapaa- ehtoisesti, että arviointijärjestelmä auttaa paranta- maan laatua eikä ole velvoite. Komitean mielestä suositustekstiä on tältä osin selkiytettävä. – On mainittava nimenomaisesti, ettei lausunnossa keskustella korkeakoulujen itsehallinnon periaattees- ta eikä sitä aseteta kyseenalaiseksi. On kuitenkin tärkeää, että kansalaiset tietävät, missä Euroopan oppilaitoksissa laadunvarmistus on järjestelmällistä. Kansalaisilla on oikeus saada selville järjestelmiä käyttävien oppilaitosten laatutaso ja heillä on oikeus tietää, mitkä oppilaitokset käyttävät keskenään verta- ilukelpoisia laadunarviointimenetelmiä. Nyky-yhteis- kunnassa tieto on avaintekijä; tämän vuoksi komitea katsoo, että tietojen on oltava kansalaisten saatavilla mahdollisesti säännöllisesti ilmestyvän hakemiston muodossa. Siihen kootaan ne yhteisön korkeakoulut, joissa on laadunvarmistusperiaatteen mukaisia ar- viointijärjestelmiä. 3. 2. Erityistä Komitean käsityksen mukaan suosituksessa on korostet- tava mahdollisimman painokkaasti laadunvarmistuksen jotta käsitteen tunnetuksi tekemistä oppilaitoksissa, kyseinen tarve opittaisiin vähitellen tiedostamaan. Euroopan laadunarviointiverkoston mahdollisiin toi- miin kuuluvien tietojen ja kokemusten vaihdossa on keskityttävä aluksi siihen, että oppilaitokset saadaan tiedostamaan laadunvarmistuksen välttämättömyys, ja järjestettävä tarpeellinen vaihto ja tapaamiset, jotta asiasta kiinnostuneet voivat tutustua laadunvarmistusta harjoittavien tahojen kokemuksiin. 3. 2. 3. Koska kyseessä on suositusehdotus, jonka ta- voitteet ovat hyvin konkreettiset mutta joka kuitenkin avaa monia mahdollisuuksia, komitean mielestä riittää, että tekstissä käsitellään suuntaviivoja oppilaitosten kannustamiseksi ottamaan käyttöön laadunvarmistus- menetelmä. Samassa yhteydessä ei ole tarpeen puhua ehdotuksen I B kohdan selitysosassa esitetyistä, puhtaas- ti metodologisista ja menettelytapoja koskevista näkö- kohdista. Komitean mielestä on keskityttävä ennen kaikkea pääteemaan laadunvarmistuksen edistämisestä ja tunne- tuksi tekemisestä sellaisissa oppilaitoksissa, jotka eivät sitä vielä tunne tai sovella, ja vahvistettava ja tuettava järjestelmän käyttöä niissä oppilaitoksissa, joissa sitä jo sovelletaan. 3. 2. 1. Komitea katsoo, että koska suositusehdotuk- sen (alkukielisessä) otsikossa puhutaan eurooppalaisesta yhteistyöstä korkeakouluopetuksen laadunvarmistuk- sessa eikä erikseen arvioinnista, ehdotustekstistä pitäisi poistaa sana ”arviointi”, jota tekstissä käytetään usein ”laadunvarmistuksen” rinnalla. 3. 2. 4. Edellä mainitun 1 B kohdan osalta komitea katsoo, että opiskelijat ovat laadun arvioinnin perusteki- jöitä. Odotusten ja saavutusten välinen suhde, toisin sanoen kunkin opiskelijan opinnoilleen asettamien toi- veiden ja todellisuuden välinen suhde tekevät nuoresta korkeakouluopiskelijasta laadunarvioinnin välttämät- tömän osatekijän. Komitean tarkoituksena ei ole sulkea arviointia ehdotuk- sen hengen ulkopuolelle, vaan monipuolistaa tekstiä sisällyttämällä arviointi laadunvarmistukseen, koska se on olennainen osa kyseistä järjestelmää. Laadunvarmis- tus on menetelmäprosessi, jonka olennainen osa on arviointi, mutta se pitää sisällään myös muita toimintaa parantavia toimia kuten ratkaisujen etsiminen havaittui- hin ongelmiin, ratkaisujen täytäntöönpano ja syntyneen tilanteen uudelleenarviointi. Tämän vuoksi komitea katsoo, että tekstistä tulisi poistaa rinnakkaiset viittaukset arviointiin ja laadunvar- mistukseen, koska tällöin suosituksen sisältö olisi parem- min ymmärrettävissä. 3. 2. 2. Komitea on yhtä mieltä siitä, että oppilaitosten sisäisten laadunarviointimenetelmien kehittämisessä käytettyjen kriteereiden ja standardien on lähdettävä oppilaitoksen omasta ympäristöstä. Oppilaitoksen ver- taaminen lähiympäristöön antaa alkuvaiheessa parhai- ten tietoa saavutetusta laatutasosta. Tässä mielessä komitea yhtyy suosituksen perus- lähtökohtaan. Komitean käsityksen mukaan laadunvar- mistusmenetelmien avulla kerätyillä ja käsitellyillä opis- kelijoiden mielipiteillä saatetaan saada laadun paranta- misen kannalta erittäin arvokasta tietoa. 3. 2. 5. Komitean mielestä kannattaa perustaa Euroo- pan laadunvarmistusverkosto sellaisena kuin se on esitetty suosituksessa. Sen tehtäväkuvassa saattaa kui- tenkin olla toivomisen varaa, ellei verkostoon lisätä osiota, jonka avulla opetuksen ja itse oppilaitosten laatutasoa voidaan vertailla jäsenvaltioittain ja yhteisö- tasolla. Toisin sanoen suosituksessa olisi sisällytettävä verkos- ton tehtäviin sellaisten arviointimenetelmien ja -teknii- koiden edistäminen, jotka olisivat sovellettavissa kaik- kiin oppiaineisiin ja oppilaitoksiin ja joiden avulla voitaisiin tehdä euroopanlaajuisia vertailuja. Komitea on kaiken kaikkiaan sitä mieltä, että euroopanlaajuinen vertailu voi hyvinkin tukea koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta, sillä asetetun kriteerin arviointi edellyttää perusteen vertaamista hyväksyttyyn standardiin. 21. 1. 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 19/43 3. 2. 6. Tätä komitean mielipidettä tukee myös suosi- tuksen johdanto-osan kolmas kappale, jossa korostetaan korkeakoulujen saamista tiedostamaan ongelma, joka koskee niiden tarjoaman opetuksen laadun arviointia ja kotimaisten opintojen vertaamista vastaaviin ulkomai- siin opintoihin. Komitean mielestä edellä mainittu johdanto-osan kap- pale on riittävä peruste kyseisten toimien sisällyttämisel- le verkoston euroopanlaajuisten toimien joukkoon. 3. 2. 7. Yhteiskunnallis-taloudellisena elimenä komi- teaa kiinnostaa erityisesti vastavalmistuneiden työmark- kinoille pääsyn helpottaminen, varsinkin kun otetaan huomioon, että työmarkkinoilla vallitsee nykyisin anka- ra kilpailu. Työmarkkinoiden tarpeisiin parhaiten val- mentautuneilla on parhaat mahdollisuudet saada työtä. Kuten on todettu, komitea on yhtä mieltä tarpeesta parantaa vastavalmistuneiden sijoittumista työmarkki- noille, mutta se korostaa, ettei laadun arvioinnilla sen mielestä ole mitään tekemistä työmarkkinoille pääsyä helpottavien menetelmien kehittämisen kanssa. Laadun kohentaminen parantaa koulutusta ja näin nuoren mahdollisuuksia sijoittua työmarkkinoille, kun taas laadunarviointitekniikoilla ja -menetelmillä verrataan muun muassa käsitystämme siitä, miten asioiden tulisi olla, ja sitä, miten ne todellisuudessa ovat. Laadunvarmistusmenetelmän avulla voidaan arvioida, voidaanko opiskelijoille annettavaa opetusta edelleen parantaa heidän sijoittumisekseen työmarkkinoille, ja samalla uudelleenarvioida suunniteltuja korjaustoimen- piteitä. Itse laadunvarmistusmenetelmällä ei kuitenkaan sinänsä pystytä parantamaan vastavalmistuneiden sijoit- tumista työmarkkinoille. Tämän vuoksi komitea katsoo, että suosituksen II 1 f kohta on muotoiltava havainnollisemmin, koska sen sanamuodosta ei ilmene selkeästi, millainen tehtävä verkostolla on tässä yhteydessä. 3. 2. 8. Kertomuksessaan yhteisön korkeakoulutusa- lan Sokrates-toimintaohjelmasta vuosina 1995/1996 saaduista tuloksista (KOM(97) 99 lopull. ), josta komitea on hiljattain antanut lausunnon, komissio myöntää, että ohjelman talousarvio on osoittautunut riittämättömäk- si, koska hankkeita ja tukihakemuksia on esitetty runsaasti. Tarkasteltavana olevan suositusehdotuksen mukaan Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Euroopan laadunvarmistusverkostolle voitaisiin myön- tää varoja Sokrates- ja Leonardo-ohjelmista. Komitea ei ymmärrä, miten kyseisten ohjelmien varoja voidaan käyttää tähän tarkoitukseen, kun komission kerran on pitänyt ehdottaa Sokrates-ohjelman talousar- vion kasvattamista turvaamaan ohjelmakauden viimei- nen viisivuotiskausi. Mikäli tarkastelun kohteena oleva aloite ei ollut tiedossa, budjettivaikeudet lisääntyvät, jos kaavailtu verkosto lisätään Sokrates- ja Leonardo- ohjelmista rahoitettaviin kohteisiin. Komitean mielestä korkeakoulujen laadunvarmistus on niin merkittävä asia, että siihen on myönnettävä erityis- rahoitusta. Tämän vuoksi komitea kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita vastaamaan suosituksessa ehdotettujen toimenpiteiden kustannuksista. Suosituksen mukainen laadunvarmistusjärjes- 3. 2. 9. telmä perustuu muun muassa kaikkien asianomaisten tahojen osallistumisen periaatteeseen. Suosituksessa myönnetään, että arvioinnin ulkoisia puitteita suunnitte- levissa asiantuntijaryhmissä on oltava mukana työmark- kinaosapuolia edustavia. Komitean käsityksen mukaan yhteiskunta- ja talous- elämän toimijoiden osuus saattaa olla merkittävä ja niiden kokemuksesta saattaa olla hyötyä suunniteltaessa menetelmiä. Erityisesti yrityksissä on jo pitkään käytetty laadunarviointitekniikoita ja -menetelmiä, ja yrityksillä on usein laaja kokemus laadunvarmistuksesta. Käsitteet ovat itse asiassa peräisin juuri yritystoiminnasta, jossa laadun parantamisesta ja asiakaspalvelusta huolehdi- taan jatkuvasti. Niinpä komitean mielestä on välttämätöntä, että työnan- tajajärjestöille annetaan niille kuuluva tehtävä kaavail- tua Euroopan laadunvarmistusverkostoa muodostet- taessa, sillä työntekijöitä edustavien järjestöjen lisäksi niiden osallistuminen hankkeeseen täydentää yhteiskun- ta- ja talouselämän toimijoiden aktiivista osallistumista verkostoon. Komitean mielestä on niin ikään tarpeen 3. 2. 10. harkita, miten Euroopan laadunvarmistusverkoston sekä Sokrates- (1) ja Leonardo-ohjelmien toiminnasta syntyneiden verkostojen välistä yhteistyötä voitaisiin helpottaa, sillä tämä tehostaisi toimintaa ja järkiperäis- täisi varainkäyttöä. (1) Ks. myös talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön Sokrates-toimintaohjelmasta tehdyn päätöksen 819/95/EY muuttamisesta”, EYVL C 287, 22. 9. 1997, s. 23. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS


eurovoc_concepts:
energy-generating product
environmental protection
excise duty
fiscal policy
tax harmonisation

text: 21. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 19/91 Avis du Comité économique et social sur la «Proposition de directive du Conseil restructurant le cadre communautaire de taxation des produits énergétiques» (1) (98/C 19/25) Le 8 avril 1997, le Conseil a décidé, conformément à l’article 99 du Traité CE, de saisir le Comité économique et social d’une demande d’avis sur la proposition susmentionnée. La section des affaires économiques, financières et monétaires, chargée de préparer les travaux du Comité en la matière, a adopté son avis le 14 octobre 1997 (rapporteur: M. Schmitz). Lors de sa 349e session plénière des 29 et 30 octobre 1997 (séance du 29 octobre), le Comité économique et social a adopté par 83 voix pour, 23 voix contre et 13 abstentions l’avis suivant. 1. Introduction 2. Observations générales sur la proposition de direc- tive 1. 1. Le Comité s’est prononcé dans plusieurs avis en faveur de l’adoption d’instruments économiques de régulation dans le domaine de la politique environne- mentale. Les propositions de la Commission relatives à une taxe CO2/énergie ont été pour l’essentiel accueillies favorablement, malgré l’une ou l’autre critique portant sur des questions de détail (2). 1. 2. Le Comité réaffirme avec insistance que l’applica- tion d’impôts et de taxes à des fins environnementales ne doit pas se traduire par une hausse des niveaux de taxation. Pour garantir la neutralité au niveau des revenus fiscaux, il convient de réduire dans la même proportion la taxation du facteur travail. A` cette fin, une simple disposition facultative ne suffit pas. Il faut imposer des obligations contraignantes aux États membres, qui sont compétents en matière de droit fiscal. 1. 3. Dans plusieurs avis le Comité a fait observer que l’introduction de taxes à des fins environnementales ne doit pas avoir pour effet de compromettre la compétiti- vité des entreprises européennes et d’entraîner des suppressions d’emplois, notamment dans les branches fortes consommatrices d’énergie. Par ailleurs, il convient de s’assurer que les catégories à faible revenu qui sont particulièrement touchées ne voient leur situation s’aggraver davantage. 1. 4. Enfin, exerçant sa fonction d’«Observatoire du marché intérieur», le Comité a invité la Commission et le Conseil à réduire les distorsions provoquées sur le marché intérieur par les politiques fiscales nationales. La taxation des produits énergétiques, et notamment des huiles minérales, présente des différences considérables d’un État membre à l’autre. Ce manque de coordination entraîne dans le secteur des combustibles des distorsions de la concurrence inacceptables, en particulier dans les zones frontalières. Après l’échec au Conseil des propositions sur 2. 1. la taxe CO2/énergie, la Commission fait à présent, notamment à l’instigation du Conseil, un nouvel essai avec une proposition sur la taxation minimale des produits énergétiques. 2. 1. 1. Le Comité appuie cette initiative, tout en formulant un certain nombre d’observations critiques. 2. 1. 2. Dès que le Traité d’Amsterdam sera ratifié, il deviendra par ailleurs possible, au cas où l’unanimité ne pourrait être réalisée au Conseil, de faire intervenir l’instrument de la «coopération renforcée» afin que la proposition de la Commission puisse être adoptée au moins par un groupe d’États membres (3). Toutefois, le Comité estime que cette évolution n’est pas souhaitable, car elle entraînerait des distorsions de concurrence trop importantes dans le marché intérieur. Par rapport à ses propositions précédentes relati- 2. 2. ves à la taxe CO2/énergie, la présente proposition, pragmatique dans son ensemble, n’aura cependant qu’une efficacité extrêmement réduite comme instru- ment écologique de régulation. D’autres instruments, comme par exemple les mesures volontaires mentionnées par la Commission dans sa communication intitulée «Vue globale de la politique et des actions énergétiques» (doc. COM(97) 167 final du 23 avril 1997), sont plus efficaces dans certains cas. La nouvelle proposition de directive de la 2. 2. 1. Commission s’inscrit dans le prolongement des directives existantes relatives aux taux minima d’accises sur les huiles minérales (92/81/CEE et 92/82/CEE). Comme c’est le cas pour ces directives, il s’agit de soumettre également à une taxation minimale d’autres carburants, des combustibles ainsi que l’électricité. 2. 2. 2. Dans sa proposition précédente sur la taxe CO2/énergie, la Commission entendait avant tout taxer la teneur en CO2 et l’énergie primaire (des dispositions (1) JO C 139 du 6. 5. 1997, p. 14. (2) Avis du CES du 28 mars 1996 sur la «Proposition modifiée de directive du Conseil instaurant une taxe sur les émissions de dioxyde de carbone et sur l’énergie» paragraphe 2. 4 — JO C 174 du 17. 6. 1996, p. 47. (3) Avis du CES du 28 mars 1996 sur la «Proposition modifiée de directive du Conseil instaurant une taxe sur les émissions de dioxyde de carbone et sur l’énergie», par. 3. 1. 4 — JO C 174 du 17. 6. 1996, p. 47. C 19/92 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 1. 98 particulières devaient s’appliquer à l’électricité). A pré- sent, c’est l’énergie finale qui est visée. L’effet régulateur écologique est moindre, dans ce cas, parce qu’on ne peut plus influencer le processus de transformation énergétique et que la composante spécifique CO2 n’est pas prise en compte. des préjudices économiques inacceptables. Les États membres devraient avoir le droit, outre les réglementa- tions déjà existantes concernant certaines îles éloignées, de prendre des mesures compensatoires en fonction de la localisation (par exemple bons d’essence) pour des régions de l’objectif 1 et de l’objectif 6. Avec sa proposition, la Commission veut in- 2. 2. 3. staurer des taux minima d’accises sur les produits énergétiques. Les entreprises doivent être dans une large mesure dispensées de la taxation. Ainsi, les produits énergétiques utilisés autrement que comme carburants pour moteur ou comme combustibles de chauffage n’entrent pas dans le champ d’application de la taxe. Les produits énergétiques utilisés en tant que matière première, ainsi que les produits énergétiques et l’électri- cité utilisés principalement à des fins de réduction chimique et dans des procédés métallurgiques et d’élec- trolyse sont également exonérés. Le Comité déplore que dans sa proposition la Commission, s’agissant de l’électricité, n’ait pas l’intention de dispenser de la taxation d’autres formes d’énergie utilisées dans les processus de production. Concernant les carburants, des réglementations spéciales sont prévues pour certaines utilisations industrielles et commerciales; concernant les combustibles, l’intention est de moins taxer les entreprises présentant une part élevée de coûts imputa- bles à l’énergie. 2. 2. 4. Attendu que la proposition de la Commission concerne les accises sur les produits énergétiques, l’effet de régulation écologique porte essentiellement sur le comportement des consommateurs. Il s’agit de créer une incitation en faveur de l’achat de produits (véhicules, appareils) consommant moins d’énergie. Un effet de régulation indirect consiste à amener les fabricants à mettre sur le marché des produits consommants moins d’énergie. Un effet de régulation devrait également être recherché dans le domaine du chauffage des bâtiments. Les taux proposés, notamment pour les carbu- 2. 3. rants, semblent très bas. 2. 4. La Commission propose des augmentations modérées des taux applicables à la date du 1er janvier 2000. Pour le 1er janvier 2002, elle propose des niveaux objectifs minimaux de taxation. Les augmentations proposées pour les carburants répondent à une approche trop prudente, incompréhensible compte tenu des taux élevés de croissance des émissions de CO2 dans le domaine du transport. A` cet égard, le Comité renvoie à l’article 16 de la proposition de la Commission, qui autorise les États membres à appliquer des niveaux de taxation sur les carburants inférieurs au taux minimum à condition qu’ils introduisent une tarification spécifique pour le transport routier. 2. 4. 1. Lors de la fixation des taux d’accises sur le GPL et le gaz naturel (méthane) en tant que carburants, le degré relatif de compatibilité avec l’environnement devrait être pris en compte. Les taux d’augmentation prévus devraient être réduits par rapport à ceux de l’essence et du gazole. Le Comité fait remarquer que dans la mesure où 2. 5. les États membres disposent de marges de manœuvre pour aménager, au niveau national et du point de vue de la technique fiscale, la taxation des produits énergétiques, cela ne devrait toutefois pas aboutir à des distorsions de concurrence dans le marché intérieur. 2. 5. 1. Le Comité se demande néanmoins s’il n’y aurait pas lieu, en ce qui concerne les dérogations à des fins environnementales (par exemple: exonérations fiscales pour les énergies renouvelables) de prévoir des disposi- tions plus contraignantes, toujours dans le but d’éviter les distorsions de la concurrence. 2. 5. 2. Le Comité déplore l’absence d’indications pré- cises en vue de garantir la neutralité au niveau des revenus fiscaux. L’expérience montre malheureusement que les nouvelles taxes sur l’énergie ne sont pas compen- sées par des diminutions correspondantes à d’autres postes du système fiscal. C’est pourquoi, le Comité suggère que, parallèlement à l’adoption de la directive par le Conseil, le Conseil européen s’engage à consacrer un accroissement éventuel des recettes fiscales à la réduction des prélèvements obligatoires sur le travail. Attendu que ce sont essentiellement les budgets des ménages qui seront touchés par un éventuel relèvement des taux minima de taxation, des mesures compensatoi- res sociales devraient être prises en particulier en faveur des populations à faible revenu. 2. 6. Le Comité a l’impression que la proposition repose moins sur des considérations environnementales que sur la volonté d’améliorer le fonctionnement du marché intérieur, à travers la réduction des distorsions de la concurrence dues aux écarts de fiscalité. Cet objectif spécifique est assurément accueilli favorable- ment, d’autant plus qu’à l’approche de l’Union économi- que et monétaire, les questions de politique fiscale, dans le marché intérieur, revêtent une importance croissante. Selon le Comité, le domaine des carburants est caractérisé par des distorsions de concurrence particulières. Par ailleurs, le Comité souhaite que cette proposition ne nuise pas aux objectifs poursuivis en matière de libérali- sation des marchés de l’énergie dans l’UE. 2. 7. La proposition à l’examen présente par rapport à la proposition sur la taxe CO2/énergie un grand avantage au niveau de la technique fiscale. Le coût administratif est bien moindre dans le cas d’une taxation de l’énergie finale comme proposé par la Commission que dans celui d’une taxation de l’énergie primaire. 3. Observations spécifiques sur la proposition de direc- tive 3. 1. Article 9 La charge fiscale accrue pesant sur les carbu- 2. 4. 2. rants peut, dans certaines régions de l’Union, entraîner Le libellé de l’article 9 est en contradiction avec le texte de l’article 13, 1, b. Conformément à l’article 9, un taux 21. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 19/93 minimum s’applique à la chaleur générée lors de la production d’électricité. Or, en vertu de l’article 13, 1, b, les États membres peuvent l’exonérer. 3. 5. Article 14, 1, c Les États membres devraient être tenus d’exonérer certaines énergies renouvelables (par exemple l’énergie solaire). 3. 2. Article 13, 1, b (vaut également pour l’article 14, 1, e) 3. 6. Article 15, 1 Le Comité propose que la chaleur à distance dans le cadre d’un couplage électro-thermique soit exonérée. 3. 3. Le Comité suggère que, s’agissant de l’électricité, des formes d’énergie utilisée dans les processus de production autres que celles déjà nommées (électricité utilisée à des fins de réduction chimique et dans des procédés métallurgiques et d’électrolyse) soient exonérées. 3. 4. Article 13, 1, c On conçoit aisément que la proposition de directive exonère de la taxation les carburants pour la navigation aérienne. Étant donné les effets extrêmement négatifs sur l’environnement (émissions de CO2), l’Union devrait s’engager, simultanément à l’adoption de la directive à l’examen, à introduire une taxation du kérosène par le biais d’accords internationaux. Bruxelles, le 29 octobre 1997. Le Comité est d’avis que le remboursement prévu ne devrait pas s’appliquer uniquement aux entreprises. Notamment dans le domaine du chauffage, de tels abattements devraient bénéficier également aux particu- liers (par exemple: propriétaires d’habitation). 3. 7. Article 15, 2, 2e alinéa Dans la mesure où l’énergie utilisée dans les processus de production est exonérée, la disposition proposée ici devient superflue. Le Comité attire en outre l’attention sur le fait que la proposition de la Commission ne définit pas clairement la façon dont les coûts en énergie doivent être calculés. 3. 8. Article 18, 3e alinéa Compléter comme suit: « Les entreprises qui atteignent les objectifs fixés dans les déclarations d’engagement relatives à la réduction du CO2 sont exclues du champ d’applica- tion de la directive. » Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS C 19/94 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 1. 98 ANNEXE à l’avis du Comité économique et social Les amendements suivants, qui ont recueilli un nombre de voix représentant au moins un quart des suffrages exprimés, ont été repoussés au cours des débats: Point 1. 3 Après la 1re phrase, ajouter le texte suivant: «Si la charge fiscale ne se trouve pas dans le même temps allégée par ailleurs, le relèvement des taux minima d’accises et son application générale à tous les produits industriels entraîneront une hausse parfois considérable des coûts de production dans l’industrie et les transports. » Exposé des motifs La mise en garde justifiée, dans la 1re phrase, contre le risque pesant sur la compétitivité des entreprises européennes, notamment dans les branches fortes consommatrices d’énergie, doit être explicitée et soulignée. Résultat du vote Voix pour: 38; voix contre: 68; abstentions: 6. Paragraphe 2. 4 Libeller comme suit la troisième et la quatrième phrases de ce paragraphe : «Bien qu’il faille prendre au sérieux le problème des nuisances croissantes imputables au CO2 lié aux transports, d’éventuelles augmentations supplémentaires dans le domaine des carburants ne peuvent être envisagées que moyennant diminution préalable de la fiscalité sur un autre point et analyse précise des répercussions d’une telle mesure sur la croissance, la compétitivité et l’emploi. » Exposé des motifs Il est contradictoire de déplorer, à juste titre, le poids excessif des impôts et prélèvements en Europe tout en réclamant que les taux de taxation sur les produits énergétiques soient encore davantage alourdis. La question des taxes sur l’énergie ne peut pas être déconnectée du débat mené en Europe sur l’économie dans son ensemble (renforcement de la compétitivité et des possibilités d’emploi via l’allégement de la charge fiscale). Résultat du vote Voix pour: 40; voix contre: 67; abstentions: 9