title: Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über die Ursprungsnachweise für bestimmte, in der Gemeinschaft in den zollrechtlich freien Verkehr übergeführte Textilwaren des Abschnitts XI der Kombinierten Nomenklatur sowie über die Voraussetzungen für die Anerkennung dieser Nachweise

eurovoc_concepts:
certificate of origin
free circulation
originating product
textile product
third country

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 30. 10. 1997 KOM(97) 544 endg. 97/0288 (ACC) Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) PES RATES über die Ursprungsnachweise fiir bestimmte, in der Gemeinschaft in den zollrechtlich freien Verkehr übergeführte Textilwaren des Abschnitts XI der Kombinierten Nomenklatur sowie über die Voraussetzungen für die Anerkennung dieser Nachweise (von der Kommission vorgelegt) BEGRÜNDUNG Mit Verordnung (EWG) Nr. 616/78 vom 20. März 1978 über die Ursprungsnachweise für bestimmte Textilwaren der Kapitel 51 und 53 bis 62 des Gemeinsamen Zolltarifs bei der Einfuhr in die Gemeinschaft sowie über die Voraussetzungen, unter denen diese Nachweise anerkannt werden können1, legte der Rat die Modalitäten fest, die die mißbräuchlichen Handlungen und Verkehrsverlagerungen verhindern sollen, die der ordnungsgemäßen Anwendung der Einfuhrregelungen für Textilien und/oder der sein könnten. Daher wurde ein System zur Textilvereinbarungen abträglich Ursprungskontrolle ein eingerichtet, Ursprungszeugnis vorgelegt und für die übrigen Textilwaren eine Ursprungserklärung auf der Rechnung abgegeben werden muß. für bestimmte Textilwaren demzufolge Nach der Annahme der besagten Verordnung sind jedoch im Zoll und bei Textilwaren in der Zwischenzeit bestimmte Veränderungen eingetreten. Zudem hat der Rat Bestimmungen über die Amtshilfe und die Verwaltungszusammenarbeit angenommen. tragen und um den betroffenen Um diesen Veränderungen Rechnung Wirtschaftsbeteiligten und Verwaltungen der Mitgliedstaaten die Anwendung der Bestimmungen über die Ursprungsnachweise für Textilwaren zu erleichtern, ist es zweckmäßig, all diese Bestimmungen in eine neue Verordnung aufzunehmen und die genannte Verordnung aufzuheben. zu Dem Rat wird deshalb vorgeschlagen, diesen Vorschlag für eine Verordnung anzunehmen. 1 ABl. Nr. L 84 vom 31. 3. 1978, S 1 & Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) PES RATES über die Ursprungsnachweise für bestimmte, in der Gemeinschaft in den zollrechtlich freien Verkehr übergeführte Textilwaren des Abschnitts XI der Kombinierten Nomenklatur sowie über die Voraussetzungen für die Anerkennung dieser Nachweise DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 113, auf Vorschlag der Kommission2, in Erwägung nachstehender Gründe: in der Verordnung (EWG) Nr. 616/78 des Rates vom 20. März 1978 über die Ursprungsnachweise für bestimmte Textilwaren der Kapitel 51 und 53 bis 62 des Gemeinsamen Zolltarifs bei der Einfuhr in die Gemeinschaft sowie über die Voraussetzungen, unter denen diese Nachweise anerkannt werden können3, zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 3626/834, wurden die Voraussetzungen für die Verhinderung von mißbräuchlichen Handlungen und Verkehrsverlagerungen bei Textilwaren festgelegt, die eine für Textilwaren ordnungsgemäße Anwendung der Maßnahmen der Einfuhrregelung beeinträchtigen könnten, und ein System zur Ursprungskontrolle eingeführt, demzufolge für bestimmte Textilwaren ein Ursprungszeugnis vorgelegt und für die übrigen Textilwaren eine Ursprungserklärung auf der Rechnung abgegeben werden muß. Seit der Annahme der Verordnung (EWG) Nr. 616/78 sind im Zoll und bei Textilwaren bestimmte Veränderungen eingetreten. Bei den fraglichen Textilwaren handelt es sich insbesondere um die Waren des Abschnitts XI der kombinierten Nomenklatur, der gemäß dem Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 3030/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 über die gemeinsame Einfuhrregelung für bestimmte Textilwaren mit Ursprung in Drittländern5, zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1445/97 der Kommission6, in Kategorien eingeteilt wurde. Die Amtshilfe und die Verwaltungszusammenarbeit nach Artikel 4, 4a und 4b der Verordnung (EWG) Nr. 616/78 werden bereits in der Verordnung (EWG) Nr. 1468/81 des Rates vom 19. Mai 1981 betreffend die gegenseitige Unterstützung der Verwaltungs behörden der Mitgliedstaaten und die Zusammenarbeit dieser Behörden mit der Kommission, um die ordnungsgemäße Anwendung der Zoll- und Agrarregelung zu gewährleisten7, geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 945/878, geregelt. 2 ABl. 3 ABl. L 84 vom 31. 3. 1978, S. 1. 4 ABl. L 360 vom 23. 12. 1983, S. 5. 5 ABl. L 275 vom 8. 11. 1993, S. 2. 6 ABl. L 198 vom 25. 7. 1997, S. 1. 7 ABl. L 144 vom 2. 6. 1981, S. l. 8 ABl. L 90 vom 2. 4. 1987, S. 3. Aus Gründen der Klarheit ist es zweckmäßig, die Verordnung (EWG) Nr. 616/78 neuzufassen. Zur ordnungsgemäßen Verwaltung der Maßnahmen dieser Verordnung ist es zweckmäßig, den Ausschuß fiir den Zollkodex hinzuzuziehen - HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 1. 2. 3. Für die Abfertigung der Textilwaren des Abschnitts XI der Kombinierten Nomenklatur, die in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 3030/93 in der Fassung der Verordnung (EWG) Nr. 2231/96 der Kommission9 aufgeführt werden, zum zollrechtlich freien Verkehr in der Gemeinschaft, ist ein Ursprungsnachweis in einer der nachstehend genannten Formen und entsprechend nachstehender Modalitäten vorzulegen. Die in Artikel 1 genannten Ursprungsnachweise sind nicht erforderlich für Waren, für die ein Ursprungszeugnis vorgelegt wird, das den Mustern und den Bedingungen entspricht, die im Rahmen der Durchführung von Abkommen, Protokollen oder anderen bilateralen Vereinbarungen im Textilbereich festgelegt sind. Einführen ohne kommerziellen Character fallen nicht unter die Bestimmungen dieser Verordnung. Artikel 2 Für die in den Gruppen I A, I B, II A und II B des Anhangs I der Verordnung (EWG) Nr. 3030/93 aufgeführten Waren ist ein Ursprungszeugnis vorzulegen, das die in Artikel 47 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 der Kommission10 vorgesehenen Bedingungen erfüllt. Die Ursprungszeugnisse dürfen nur anerkannt werden, wenn die fraglichen Waren den Kriterien der einschlägigen Gemeinschaftsbestimmungen für die Bestimmung des Ursprungs entsprechen. Artikel 3 1. Für die Waren, die nicht unter Artikel 2 fallen, muß eine Erklärung des Ausführers oder des Lieferanten auf der Rechnung oder, falls keine Rechnung vorliegt, auf einem anderen Handelsdokument für die genannten Waren vorgelegt werden, mit der bescheinigt wird, daß die betreffenden Waren Ursprungserzeugnisse des Drittlandes sind, in dem diese Erklärung abgegeben worden ist, und daß sie den Kriterien der einschlägigen Gemeinschaftsbestimmungen für die Bestimmung des Ursprungs entsprechen. Der Wortlaut dieser Erklärung muß mit dem Muster im Anhang übereinstimmen. Unterabsatz 1 gilt unbeschadet der Möglichkeit, für diese Waren ein Ursprungs zeugnis unter den in Artikel 47 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 genannten Bedingungen auszustellen. 9 ABl. L 307 vom 28. 11. 1996, S. 1. 10 ABl. L 253 vom 11. 10. 1993, S. 1. 2. 3. Die zuständigen Behörden in der Gemeinschaft können trotz Vorlage der in Absatz. genannten Ursprungserklärung bei begründeten Zweifein alle zusätzlichen Nachweis, verlangen, um sicherzustellen, daß die Ursprungserldärung den Kriterien der einschlägigen Gemeinschaftsbestimmungen für die Bestimmung dec Ursprungs entspricht. Stellt ein Mitgliedstaat einen erheblichen Mißbrauch oder erhebliche Unregelmäßig keiten bei der Verwendung der Ursprungserklärungen fest, so teilt er dies der Kommission mit. Auf Antrag eines Mitgliedstaats oder auf Veranlassung der Kommission kann nach dem Verfahren des Artikels 249 der Verordnung (EWG) Nr. 2931/92 des Rates11 für die Waren und Länder, bei denen Mißbrauch und Unregelmäßigkeiten auftreten, die Vorlage eines Ursprungszeugnisses gefordert werden. Artikel 4 Die Warenverkehrsbescheinigungen EUR. 1, die Formblätter EUR. 2, die Ursprungszeug nisse nach Formblatt A sowie die Erklärungen auf der Rechnung, die im Hinblick auf die Gewährung einer Zollpräferenz ausgestellt werden, werden anstelle der in den Artikeln 2 und 3 genannten Ursprungsnachweise anerkannt. Artikel 5 1. 2. Jeder Warensendung muß ein Ursprungszeugnis oder eine Ursprungserklärung auf der Rechnung beigegeben werden. Die Mitgliedstaaten können ein Ursprungszeugnis anerkennen, das sich auf mehrere Sendungen bezieht, sofern die Waren auf dem Ursprungszeugnis klar identifizierbar sind und die jeweiligen Gesamtmengen die auf dem Ursprungszeugnis angegebenen Mengen nicht überschreiten. Artikel 6 Werden für Waren derselben Position der Kombinierten Nomenklatur oder derselben Kategorie in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 3030/93 unterschiedliche Kriterien für die Bestimmung des Ursprungs so müssen die Ursprungszeugnisse oder Ursprungserklärungen eine hinreichend genaue Warenbeschreibung enthalten, aus der sich ersehen läßt, nach welchem Kriterium das Zeugnis ausgestellt oder die Erklärung abgegeben worden ist. festgelegt, 1. Die Ursprungszeugnisse und Ursprungserklärungen auf der Rechnung werden im Ursprungsland der Waren ausgestellt bzw. abgegeben. Artikel 7 11 ABl. L 302 vom 19. 10. 1992, S. 1. 2. 3. Werden die Waren nicht unmittelbar aus dem Ursprungsland, sondern über ein anderes Land eingeführt, so werden die in letzterem ausgestellten Ursprungszeugnisse mit dem Vorbehalt anerkannt, daß nachgeprüft wird, ob derartige Zeugnisse dieselbe Gültigkeit besitzen wie die vom Ursprungsland ausgestellten Zeugnisse. Absatz 2 findet keine Anwendung, wenn für die betreffenden Waren mengenmäßige Beschränkungen gegenüber dem Ursprungsland festgelegt bzw. mit diesem vereinbart worden sind. Artikel 8 Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission über alle zweckdienlichen Angaben zur Durchführung dieser Verordnung. Die Kommission leitet diese an die anderen Mitgliedstaaten weiter. Die Bestimmungen der Verordnung (EWG) Nr. 1468/81 finden Anwendung. Die Durchführungsvorschriften zu dieser Verordnung werden von der Kommission nach dem Verfahren des Artikels 249 der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 erlassen. Artikel 9 Die Verordnung (EWG) Nr. 616/78 wird aufgehoben. Artikel 10 Bezugnahmen auf die aufgehobene Verordnung gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Verordnung. Artikel 11 Diese Verordnung tritt am siebenten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Sie gilt ab 1. Januar 1998. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Geschehen zu Brüssel am Im Namen des Rates Der Präsident ANHANG Erklärung des Ausfiihrers oder Lieferanten auf der Rechnung oder, falls keine Rechnung vorliegt, auf einem anderen Handelsdokument Ursprungserklärung Der Ausfuhrer/Lieferant1 der Waren, auf die sich diese Rechnung/dieses Handelspapier bezieht1, erklärt, daß die Waren, Soweit nicht deutlich etwas anderes angegeben ist,. 2 Ursprungswafen im Sinne der in der Gemeinschaft geltenden Rechtsvorschriften sind. Ort Datum (Name und Adresse des Ausfuhrers/Lieferanten1- handschriftliche Unterschrift der bevollmächtigten Person) 1 Unzutreffendes bitte streichen. 2 Name des Ursprungslandes, in dem die Erklärung abgegeben wird. FOLGENABSCHÄTZUNG Der Vorschlag wird keine Auswirkungen auf Wettbewerb und Beschäftigung in der Gemeinschaft haben. ISSN 0254-146 KOM(97) 544 endg. DOKUMENTE DE 10 08 11 02 Katalognummer : CB-CO-97-564-DE-C ISBN 92-78-26218-8 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg


title: Nařízení Rady (ES) č. 2199/97 ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/96 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny

eurovoc_concepts:
common organisation of markets
food processing
fruit product
fruit vegetable
production quota
vegetable product

formats: html pdf print

text: 72 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 22 31997R2199 6. 11. 1997 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 303/1 NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2199/97 ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/96 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (3), vzhledem k tomu, že příloha III k nařízení (ES) č. 2201/96 (4) stanoví přidělení kvót pro čerstvá rajčata podle členského státu a skupiny produktů pro hospodářské roky 1997/98 a 1998/99; že v případě Francie je třeba snížit kvótu pro celá konzervovaná loupaná rajčata o 15 000 tun a ve stejném rozsahu zvýšit kvótu na další produkty, aby se kvóta na celá konzervovaná loupaná rajčata a kvóta na další produkty upravily podle potřeb francouzského zpracovatelského průmyslu; že v důsledku toho je rovněž třeba přizpůsobit celkové množství pro tyto dvě skupiny produktů uvedené v čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení; PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto: 1. Druhá a třetí odrážka čl. 6 odst. 2 druhého pododstavce se nahrazují tímto: „— konzervovaná celá loupaná rajčata: 1 321 119 tun — další produkty: 929 890 tun. “ 2. Příloha III se nahrazuje tímto: „PŘÍLOHA III Rozdělení kvót pro čerstvá rajčata podle členského státu a skupiny produktů pro hospodářské roky 1997/98 a 1998/99 (v tunách) Členský stát Francie Řecko Itálie Španělsko Portugalsko Rajčatový koncentrát 278 691 999 415 Konzervovaná celá loupaná rajčata 36 113 17 355 1 758 499 1 090 462 664 056 884 592 166 609 10 580 Další produkty Celkem 54 804 32 161 622 824 175 799 44 302 369 608 1 048 931 3 471 785 1 006 464 939 474 Celkem 4 585 253 1 321 119 929 890 6 836 262“ (1) Úř. věst. C 266, 3. 9. 1997, s. 17. (2) Stanovisko předložené 22. října 1997 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). (3) Stanovisko předložené 29. října 1997 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). (4) Úř. věst. L 297, 21. 11. 1996, s. 29. 03/sv. 22 CS Úřední věstník Evropské unie 73 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Použije se ode dne 15. června 1997. Článek 2 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Lucemburku dne 30. října 1997. Za Radu předseda F. BODEN


title: A Tanács 2200/97/EK rendelete (1997. október 30.) az alma, körte, őszibarack és nektarin közösségi termelésének fejlesztéséről

eurovoc_concepts:
EU production
decontamination
grubbing premium
market stabilisation
pip fruit
stone fruit
terms for aid

text: 74 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 03/22. kötet 31997R2200 1997. 11. 6. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 303/3 A TANÁCS 2200/97/EK RENDELETE (1997. október 30. ) az alma, körte, őszibarack és nektarin közösségi termelésének fejlesztéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 43. cikkére, A támogatást termékcsoportonként (alma és körte, illetve legfeljebb 10 000 hektár nagyságú (2) őszibarack és nektarin) terület kivágására nyújtják, az alábbi felosztásban: tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel az Európai Parlament véleményére (2), mivel az alma, körte, őszibarack, és nektarin közösségi piacára a kereslet és kínálat összhangjának hiánya jellemző; mivel a helyzet indokolttá teszi, hogy a körtére is újra bevezessék és kiterjesszék az almára az 1990/91. gazdasági évtől az 1994/95. gazdasági évig, valamint az őszibarackra és nektarinra az 1995. gazdasági évre bevezetett, a közösségi termelés javítását célzó intézkedéseket; mivel korlátozni kell az ebből a műveletből előnyt élvező terü- leteket, és a legkevésbé termőképes gyümölcsösöket ki kell zárni; mivel ezeket a területeket az egyes tagállamok gyümöl- csöseinek területe, termelése és árukivonása alapján kell fel- osztani a tagállamok között; mivel lehetővé kell tenni ennek a felosztásnak a kivágott terület optimalizálása céljából történő módosítását; mivel szintén szükséges, hogy lehetővé váljon a tagállamok számára, hogy dönthessenek azokról a területekről és feltételekről, amelyek keretében ez a művelet úgy hajtható végre, hogy bevezetése ne zavarja bizonyos régiók gazdasági és ökológiai egyensúlyát; mivel az egy alkalommal fizetendő támogatást mind a kivágás költségeinek, mind a termelő jövedelemkiesésének figyelembe- vételével kell megállapítani; mivel a kivágási támogatás célja, hogy elérjék a Szerződés 39. cikkében megállapított célkitűzéseket; mivel rendelkezni kell arról, hogy az intézkedést az Európai Mezőgazdasági Orientá- ciós és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege finanszírozza, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk (1) A közösségi alma-, körte-, őszibarack- és nektarinter- melők az e rendeletben megállapított feltételek mellett, pályázat útján az 1997/98. gazdasági évben egyszer jogosultak a következő fák kivágása után fizetendő támoga- tásra: almafák (a boralmát kivéve), körtefák (a bornak való körtét kivéve), őszibarack- és nektarinfák. értékesítési Tagállam Alma és körte (ha) Őszibarack és nektarin (ha) Belgium Dánia Németország Görögország Spanyolország Franciaország Írország Olaszország Luxemburg Hollandia Ausztria Portugália Finnország Svédország Egyesült Királyság 435 30 1 100 640 1 305 2 820 10 2 275 10 545 150 325 10 40 305 p. m. – 10 3 770 1 640 1 100 – 3 260 – p. m. 20 200 – – – A fenti felosztást a Bizottság a 6. cikkben említett eljárással módosíthatja, a kivágási támogatásra jogosult terület optimali- zálása céljából, a fenti első albekezdésben megállapított legna- gyobb terület határain belül. (3) A tagállamok: – kijelölik azokat a régiókat, amelyekben a kivágási támogatást gazdasági és ökológiai szempontok alapján nyújtják, – megállapítják különösképpen az érintett régiók gazdasági és ökológiai egyensúlyát biztosító feltételeket, – a Bizottság egyetértésével kialakított objektív szempontok alapján kijelölhetnek elsőbbséget élvező termelői kategóri- ákat. (1) HL C 124. , 1997. 4. 21. , 26. o. (2) 1997. október 24-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Miután elfogadták vagy kijelölték ezeket a régiókat, feltételeket, és adott esetben kategóriákat, erről értesítik a Bizottságot. 03/22. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 75 A tagállamoknak nem szükséges régiókat kijelölniük. Ebben az esetben e rendelet hatálybalépésétől számított egy hónapon belül értesítik erről a Bizottságot. intézkedést annak érdekében, hogy biztosítsák a program rendelkezéseinek teljesítését. A tagállamok értesítik a Bizott- ságot a meghozott intézkedésekről. 2. cikk A támogatás megadása a kedvezményezett írásos kötele- (1) zettségvállalásától függ, amely a következőkre terjed ki: a) a 6. cikkben említett eljárásnak megfelelően megállapított időpont előtt kivágta vagy kivágja almát, körtét, ősziba- rackot vagy nektarint tartalmazó gyümölcsöseinek teljes egészét vagy egy részét, a kivágott terület legyen az alma- és körtefák esetén legalább 0,5 ha, az őszibarack- és nekta- rinfák esetén legalább 0,4 ha; b) a 6. cikkben említett eljárásnak megfelelően meghozott rendelkezések szerint nem ültet alma-, körte-, őszibarack- és nektarinfákat. E rendelet alkalmazásában, valamint az 1. cikk (2) bekez- (2) désében említett mindkét termékcsoportra vonatkozóan, a „gyümölcsös” a gazdaságban lévő minden olyan beültetett föld- terület, amelyen a fák sűrűsége hektáronként 300 vagy ennél több fa. Ez a legkisebb sűrűség az Annurca fajtájú almafákkal beültetett területek esetén viszont hektáronként 150 fára csökken. 3. cikk A kivágási támogatást különösen a kivágás költségeinek és a kivágást végző termelők jövedelemkiesésének figyelembevéte- lével állapítják meg. 5. cikk Az e rendeletben előírt intézkedések a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70/EGK tanácsi rendelet (1) 3. cikke értelmében az agrárpiacok stabilizálására irányuló intervenciónak minősül. Ezeket az intézkedéseket az EMOGA Garanciarészlege finanszírozza. 6. cikk A kivágási támogatást, valamint az e rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendelet (2) 46. cikkében megállapított eljárással össz- hangban határozzák meg. 4. cikk 7. cikk A tagállamok ellenőrzik, hogy a kivágási támogatás kedvezmé- nyezettjei eleget tettek-e a 2. cikkben megállapított kötelezett- ségvállalásnak. A tagállamok meghoznak minden további Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihir- detését követő harmadik napon lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Luxembourgban, 1997. október 30-án. a Tanács részéről az elnök F. BODEN (1) HL L 94. , 1970. 4. 28. , 13. o. A legutóbb az 1287/95/EK rendelettel (HL L 125. , 1995. 6. 8. , 1. o. ) módosított rendelet. (2) HL L 297. , 1996. 11. 21. , 1. o


title: REGLAMENTO (CE) N° 2149/97 DE LA COMISIÓN de 30 de octubre de 1997 por el que se fija la restitución máxima a la exportación de avena en el marco de la licitación contemplada en el Reglamento (CE) n° 1773/97

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
oats


title: Regulamento (CE) nº 2137/97 da Comissão de 30 de Outubro de 1997 que estabelece a estimativa de abastecimento das ilhas Canárias em azeite, no âmbito do regime específico previsto nos artigos 2º e 3º do Regulamento (CEE) nº 1601/92 do Conselho

eurovoc_concepts:
Canary Islands
aid system
olive oil
quantitative restriction
supply balance sheet
tariff exemption

formats: html pdfa1b print


title: ECUSTAT. 10/1997.

eurovoc_concepts:
European Monetary System
statistics


title: 97/800/ΕΚΑΧ, ΕΚ, Ευρατόμ: Απόφαση του Συμβουλίου και της Επιτροπής της 30ής Οκτωβρίου 1997 για τη σύναψη της συμφωνίας εταιρικής σχέσης και συνεργασίας μεταξύ των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων και των κρατών μελών τους, αφενός, και της Ρωσικής Ομοσπονδίας, αφετέρου

eurovoc_concepts:
EAEC
ECSC
Russia
cooperation agreement (EU)


title: Trattati consolidati : Trattato sull'Unione europea: Trattato che istituisce la Comunità europea.

eurovoc_concepts:
European integration
Treaty on European Union


title: Lomén AKT-EY-yleissopimukset : Tekstikokoelma XX.

eurovoc_concepts:
EU act
directory
financial cooperation
technical cooperation


title: A Tanács 2190/97/ESZAK, EK, Euratom rendelete (1997. október 30.) az Európai Közösségeket illető adó alkalmazása feltételeinek és eljárásának megállapításáról szóló 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet módosításáról

eurovoc_concepts:
Community tax
European official
enlargement of the Union
indemnification
termination of employment

text: 432 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 01/1. kötet 31997R2190 1997. 11. 5. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 301/1 A TANÁCS 2190/97/ESZAK, EK, EURATOM RENDELETE (1997. október 30. ) az Európai Közösségeket illető adó alkalmazása feltételeinek és eljárásának megállapításáról szóló 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet módosításáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösségek egységes Tanácsát és egységes Bizottságát létrehozó szerződésre, és különösen annak 28. cikke első albekezdésére, tekintettel az Európai Közösségek kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyvre, és különösen annak 13. cikkére, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament véleményére (1), tekintettel az Európai Bíróság véleményére (2), tekintettel az Európai Számvevőszék véleményére (3), mivel a következő rendeletek szükségessé teszik a 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet (4) módosítását: – az Európai Közösségek ideiglenesen megbízott tisztviselői szolgálati viszonyának megszüntetésével kapcsolatos különle- ges intézkedések bevezetéséről szóló, 1987. július 23-i 2274/87/Euratom, ESZAK, EGK tanácsi rendelet (5); – az Európai Közösségek tisztviselőinek szolgálati viszonya megszüntetésével kapcsolatos különleges és átmeneti intézke- dések bevezetéséről szóló, 1989. június 21-i 1857/89/EGK tanácsi rendelet (6); – Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozása következté- ben az Európai Közösségek tisztviselőinek szolgálati viszonya megszüntetésével kapcsolatos különleges intézkedések beve- zetéséről szóló, 1995. november 17-i 2688/95/EK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (7); (1) HL C 85. , 1997. 3. 17. , 175. o. (2) Az 1996. november 11-én kiadott vélemény. (3) Az 1996. december 12-én kiadott vélemény. (4) HL L 56. , 1968. 3. 4. , 8. o. A rendeletet utoljára a 3162/94/ESZAK, EGK, Euratom rendelet (HL L 335. , 1994. 12. 23. , 5. o. ) módositotta. (5) HL L 209. , 1987. 7. 31. , 1. o. A rendeletet A 2168/89/EGK rendelet (HL L 208. , 1989. 7. 20. , 4. o. ) módositotta. (6) HL L 181. , 1989. 6. 28. , 2. o. (7) HL L 280. , 1995. 11. 23. , 1. o – Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozása következté- ben az Európai Közösségek ideiglenes szolgálatában álló sze- mélyek szolgálati viszonyának megszüntetésével kapcsolatos különleges intézkedések bevezetéséről szóló, 1995. november 17-i 2689/95/EK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (8), ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk A 260/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelet 2. cikke a következő tizenkettedik, tizenharmadik, tizennegyedik és tizenötödik francia bekezdéssel egészül ki: „– azok, akik a 2274/87/Euratom, ESZAK, EGK rendelet 4. cikke értelmében a szolgálati viszony megszüntetésével kapcsolatos juttatásra jogosultak (*), – azok, akik a 1857/89/EGK rendelet 3. cikke értelmében a szolgálati viszony megszüntetésével kapcsolatos juttatásra jogosultak (**), – azok, akik a 2688/95/EK, Euratom, ESZAK rendelet 4. cikke értelmében a szolgálati viszony megszüntetésével kapcsolatos juttatásra jogosultak (***), – azok, akik a 2689/95/EK, Euratom, ESZAK rendelet 4. cikke értelmében a szolgálati viszony megszüntetésével kapcsolatos juttatásra jogosultak (****), (*) HL L 209. , 1987. 7. 31. , 1. o. A rendeletet a 2168/89/EGK rendelet (HL L 208. , 1989. 7. 20. , 4. o. ) módositotta. (**) HL L 181. , 1989. 6. 28. , 2. o. (***) HL L 280. , 1995. 11. 23. , 1. o. (****) HL L 280. , 1995. 11. 23. , 4. o. ” 2. cikk Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba. A rendeletet az 1. cikkben szereplő kiegészítések tekintetében a hivatkozott egyes rendeletek hatálybalépésének időpontjától kell alkalmazni. (8) HL L 280. , 1995. 11. 23. , 4. o. 01/1. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 433 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Luxembourgban, 1997. október 30-án. a Tanács részéről az elnök F. BODEN


title: VERORDENING (EG) Nr. 2142/97 VAN DE COMMISSIE van 30 oktober 1997 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer in de sector melk en zuivelproducten

eurovoc_concepts:
animal nutrition
export refund
human nutrition
milk
milk product


title: Verordening (EG) nr. 2138/97 van de Commissie van 30 oktober 1997 tot afgrenzing van de homogene productiegebieden van olijfolie

eurovoc_concepts:
EU Member State
agricultural production
crop yield
location of production
olive oil


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2140/97 av den 30 oktober 1997 om införande av preliminär antidumpningstull på import av telefaxapparater för privat bruk med ursprung i Kina, Japan, Sydkorea, Malaysia, Singapore, Taiwan och Thailand

eurovoc_concepts:
Far East
South-East Asia
anti-dumping duty
facsimile
import
telecommunications equipment


title: Nariadenie Rady (ES) č. 2199/97 z 30. októbra 1997, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2201/96 o spoločnej organizácii trhu so spracovanými produktmi z ovocia a zeleniny

text: 72 SK Úradný vestník Európskej únie 03/zv. 22 31997R2199 6. 11. 1997 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV L 303/1 NARIADENIE RADY (ES) č. 2199/97 z 30. októbra 1997, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 2201/96 o spoločnej organi- zácii trhu so spracovanými produktmi z ovocia a zeleniny RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 43, so zreteľom na návrh Komisie (1), so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (2), so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru (3), keďže príloha III k nariadeniu (ES) č. 2201/96 (4) prideľuje čerstvé paradajky podľa členského štátu a sku- piny produktov pre hospodárske roky 1997/98 a 1998/99; keďže v prípade Francúzska treba na úpravu kvóty konzervovaných celých šúpaných paradajok a kvóty ostatných produktov podľa potrieb spracovateľ- ského priemyslu znížiť kvótu konzervovaných celých šúpaných paradajok o 15 000 ton a kvótu iných produktov treba o tento objem zvýšiť; keďže celkový objem týchto dvoch skupín produktov podľa článku 6 (2) tohto nariadenia treba v dôsledku tiež upraviť, PRIJALA TOTO NARIADENIE: Článok 1 Nariadenie (ES) č. 2201/96 sa týmto mení a dopĺňa takto: 1. Druhá a tretia zarážka druhého pododseku článku 6(2) sa nahrádza takto: „— konzervované celé šúpané paradajky: 1 321 119 ton — iné produkty: 929 890 ton. “ 2. Príloha III sa nahrádza nasledovne: „PRÍLOHA III Pridelenie čerstvých paradajok podľa členského štátu a podľa skupiny produktov pre hospo- dárske roky 1997/1998 a 1998/1999 Členský štát Francúzsko Grécko Taliansko Španielsko Portugalsko Paradajkový koncentrát 278 691 999 415 Konzervované celé šúpané paradajky 36 113 17 355 1 758 499 1 090 462 664 056 884 592 166 609 10 580 (tony) Ostatné produkty Celkom 54 804 32 161 622 824 175 799 44 302 369 608 1 048 931 3 471 785 1 006 464 939 474 Celkom 4 585 253 1 321 119 929 890 6 836 262“ (1) Ú. v. ES C 266, 3. 9. 1997, s. 17. (2) Stanovisko dodané 22. októbra 1997 (zatiaľ nebolo uverejnené v úradnom vestníku). (3) Stanovisko dodané 29. októbra 1997 (zatiaľ nebolo uverejnené v úradnom vestníku). (4) Ú. v. ES L 297, 21. 11. 1996, s. 29. 03/zv. 22 SK Úradný vestník Európskej únie 73 Toto nariadenie nadobudne účinnosť dňom uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Bude sa uplatňovať od 15. júna 1997. Článok 2 Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých člen- ských štátoch. V Luxemburgu 30. októbra 1997 Za Radu predseda F. BODEN


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2149/97 DELLA COMMISSIONE del 30 ottobre 1997 che fissa la restituzione massima all'esportazione di avena nell'ambito della gara di cui al regolamento (CE) n. 1773/97


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Rapport från kommissionen om tillgång till fortbildning inom unionen"

eurovoc_concepts:
EU policy
continuing education
new technology
vocational retraining
vocational training

text: C 19/120 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Rapport från kommissionen om tillgång till fortbildning inom unionen” (98/C 19/31) Den 12 maj 1997 beslutade Kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda rapport. Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för beredningen av ärendet, antog sitt yttrande den 17 oktober 1997. Föredragande var José Rodrı´guez Garcı´a Caro. Vid sin 349:e plenarsession den 29-30 oktober 1997 (sammanträdet den 30 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande. 1. Inledning 1. 1. Rådet antog i juni 1993 en rekommendation om tillgång till fortbildning (93/404/EEG) som i huvudsak syftade till att möjliggöra och främja en fortbildning grundad på en solid basutbildning under arbetstagarens hela yrkesverksamma liv. 1. 2. Rekommendationen omfattade tre huvudinslag: 1. 2. 1. Ett allmänt mål som bygger på principen att alla arbetstagare skall ha rätt till fortbildning under hela sitt yrkesliv. Femton specifika mål som skall göra det möjligt 1. 2. 2. att uppnå detta övergripande mål, samtidigt som det överlåts till medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att besluta om hur detta skall ske. 1. 2. 3. Ett system för uppföljning av utvecklingen och tendenserna i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå. Enligt rekommendationen skall uppföljningssys- 1. 3. temet baseras på ett trestegsförfarande: — Upprättande av nationella rapporter om vidtagna åtgärder. — Utformning av ett instrument för att understödja den sociala dialogen. — EU-rapport för att utvärdera tillgången till fortbild- ning inom unionen. 1. 4. Förslaget till rekommendation remitterades till Ekonomiska och sociala kommittén. Vid sin plenarses- sion den 15 mars 1993 (1) antog kommittén sitt yttrande om förslaget med majoritetsbeslut. Kommitténs kommentarer kan sammanfattas i 1. 5. följande huvudpunkter: — Kommitténs gav sitt stöd till förslaget att främja fortbildning och förbättra tillgången till yrkesutbild- ning, vilket främst kommer att gagna arbetstagare, (1) EGT L 181, 23. 7. 1993, s. 37 ”Council recommendation of 30 June 1993 on access to continuing vocational training”. arbetsgivare och konkurrenskraften på nationell nivå och EU-nivå. — Att arbetsmarknadens parter inom ramen för den sociala dialogen bör utforma en gemensam strategi för att förbättra tillgången till fortbildning på natio- nell nivå och gemenskapsnivå, samtidigt som struk- turer skall skapas för att genomföra strategin. — Att rekommendationen särskilt riktar sig till arbets- marknadens parter. — Att det är viktigt att fortbildning i företagens regi kompletteras och utökas med ett effektivt offentligt och privat utbildningssystem. — Att ökade resurser skall ges till offentliga och privata utbildningscentra för att i första hand återintegrera riskgrupperna på arbetsmarknaden med hjälp av medel från Europeiska socialfonden. — Att informationen är bristfällig och oöverskådlig vilket försvårar tillgången till fortbildning. — Att tillgången till fortbildning skall främjas i de minsta företagen och i krisdrabbade branscher genom att fortbildningssystemen förbättras för be- rörda arbetstagare. — Kommittén var överens med kommissionen om att man inom ramen för den sociala dialogen bör undersöka om det är möjligt att ingå ramavtal om tillgång till internutbildning i företagen. — Bristande stöd för rätt till tjänstledighet eller tillstånd för egna utbildningsprojekt. — Att mål och innehåll i fortbildningen som inte tas upp i förslaget borde varit med i avsikt att organisera och finansiera fortbildningen. — Att man behöver utveckla nya undervisningsme- toder. — Att det bör skapas ett europeiskt yrkesutbildnings- pass med uppgifter om grundutbildning, yrkeserfa- renhet och genomgången fortbildning. 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/121 — Att de nationella regeringarnas rapporter är av stor vikt. — Att bristen på statistiska uppgifter om fortbildning på nationell nivå och EU-nivå måste rättas till. Fyra år efter publiceringen av den ovannämnda 1. 6. rekommendationen lägger kommissionen fram sin utvär- deringsrapport, som har följande tre syften: — uttrycker sin tillfredsställelse över de initiativ som tagits för att främja tillgången till fortbildning såväl via medlemsstaternas insatser som företagens och fackföreningarnas åtgärder, — anser att kunskaperna om hur tillgången till fortbild- ning verkligen ser ut kan förbättras genom undersök- ningar inom gemenskapen, — anser att man bör fastställa kvantitativa indikatorer — Att utvärdera de huvudsakliga framsteg som gjorts i framtiden, i medlemsstaterna. — Att på grundval av de rapporter som samlats in föreslå nya handlingsvägar. — Att inleda en diskussion om vilken politik som skall föras på detta område. 2. Kommissionens rapport 2. 1. Kommissionen lägger fram och sänder på remiss en rapport som i kapitel 1 innehåller en detaljerad och välformulerad sammanfattning baserad på de nationella rapporterna om vilka åtgärder som vidtagits i de olika medlemsstaterna för att främja och stimulera tillgången till fortbildning på grundval av rekommendationens specifika mål. I samma kapitel ges också en klargörande sammanfatt- ning av åsikterna hos arbetsmarknadens parter om hur rådets rekommendationer tillämpas på nationell nivå. 2. 2. I kapitel två gör kommissionen utifrån olika fakta- och informationskällor en analys av situationen och belyser de främsta orsakerna till att möjligheterna att få fortbildning är snedfördelade i unionen som helhet och i de olika medlemsstaterna. På grundval av denna aktuella situation görs därefter en bedömning av fram- tidsutsikterna. 2. 3. Slutligen presenterar kommissionen ett antal slutsatser utifrån analysen i den remitterade rapporten om de metoder som använts i rapporten samt om de mål som satts upp i rådets rekommendation. Rapporten avslutas med tre grundläggande riktlinjer som syftar till att fördjupa diskussionen och säkerställa fortsatta gemenskapsåtgärder i framtiden. Slutsatserna i fråga om metoderna i rapporten 2. 3. 1. kan kort sammanfattas i ett antal punkter. Kommis- sionen — ser positivt på utarbetandet av rapporter, — har för avsikt att publicera rapporternas resultat för att de skall användas på bästa möjliga sätt, — anser att de inledande resultaten varit intressanta trots att det använda instrumentet inte är juridiskt bindande, — avser att lägga fram förslag om vilka verktyg som kommer att behövas för att fullfölja gemenskapsåt- gärderna på detta område. 2. 3. 2. sammanfattas på följande sätt. Kommissionen anser Slutsatserna i fråga om målsättningarna kan — att fortbildning är en avgörande faktor för att utveckla arbetstagarnas kompetens och därigenom för företagens konkurrenskraft och sysselsättnings- nivån, — att det finns stora skillnader när gäller tillgången till fortbildning och att stora ansträngningar måste göras för att överbrygga dem, — att dessa skillnader medför en betydande ojämlikhet mellan arbetstagarna vilket kan komma att påverka deras framtida anställningsmöjligheter, — att ökad tillgång till fortbildning är en avgörande faktor när det gäller att nå det mer allmänna målet livslångt lärande, — att de viktigaste initiativen har tagits i länder där tillgången redan är god, vilket kan komma att öka skillnaderna mellan medlemsstaterna, och att strukturfonderna bör användas för att utjämna dessa skillnader, — att de olika möjligheterna till och formerna för fortbildning har breddats, vilket gör det svårare att åskådliggöra och mäta de framsteg som gjorts, — att de initiativ som tagits för att arbetstagare skall kunna utvärdera sina kunskaper varit positiva, — anser att det är viktigt att arbetsmarknadens parter deltar, — att man bör verka för en verklig jämlikhet beträffande tillgång till livslångt lärande och till ny kompetens. — gör en positiv bedömning av att både medlemsstater- na och arbetsmarknadens parter utarbetar rapporter, 2. 3. 3. Kommissionen drar därefter upp tre riktlinjer C 19/122 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 som diskussionsunderlag för fortsatta gemenskapsåtgär- der. Man bör möjliga samförstånd, för att situationen i medlemsstater- na och gemenskapen skall kunna beskrivas med minsta möjliga snedvridning. — på gemenskapsnivå och i samråd med arbetsmarkna- dens parter fastställa gemensamma villkor för att främja tillgången till fortbildning, — utveckla bruket att skriva rapporter på grundval av gemensamma kriterier som gör det möjligt att göra en jämförande utvärdering, varvid man skall använda alla de möjligheter som finns på gemen- skapsnivå, — driva på förändringstakten och främja både nuvar- ande och kortsiktiga tendenser som kan befordra och öka tillgången till fortbildning med hjälp av nya metoder som ställs i samhällets tjänst. 3. Kommentarer 3. 1. Allmänna kommentarer 3. 1. 1. Kommittén betonar att man måste främja och uppmuntra de åtgärder som leder fram mot målet att alla arbetstagare skall få möjlighet att fortbilda sig under hela sitt yrkesverksamma liv, ett mål som är nödvändigt för företagen och medborgarna. 3. 1. 2. Denna princip, som följer av att medborgarna tillerkänns lika rättigheter i alla medlemsstaters konstitu- tioner, måste säkerställas och hävdas med särskild kraft. Följaktligen har detta varit och måste förbli den centrala princip som bildar utgångspunkt för alla initiativ som tas efter att kommissionen har lagt fram sin rapport. Kommittén instämmer i att det är nödvändigt 3. 1. 3. att utnyttja instrument för att så exakt som möjligt bedöma hur verkligheten ser ut, även om den är medveten om de svårigheter som detta innebär i de flesta fall. I detta sammanhang vill kommittén framhålla att den ansluter sig till de metoder som använts vid utarbetandet av slutrapporten. De olika synvinklar som ibland fram- kommer, men som alla vittnar om en vilja att öka tillgången till fortbildning, har utmynnat i en framgångs- rik metod som i kommissionens rapport ger en bred vision av de resultat som följt på tillämpningen av rekommendationen. Kommittén stöder initiativen för att harmonisera krite- rierna för de rapporter som medlemsstaterna och arbets- marknadens parter utarbetar. Harmonisering på detta område innebär inte på något sätt inblandning i eller intrång på medlemsstaterna befogenheter utan kan bidra till att klargöra, utifrån likartade parametrar, hur fortbildningsläget är i alla medlemsstater. 3. 1. 5. Europeiska centret för yrkesutbildning (Cede- fop) har under lång tid på ett framgångsrikt sätt bistått kommissionen i att främja och utveckla grundläggande och fortlöpande yrkesutbildning i unionen. Kommittén är därför förvånad över att det i rapporten inte finns någon hänvisning till Cedefops bidrag på yrkesutbildningsområdet. Vi anser att kommissionen bör ta hänsyn till detta bidrag som ett ytterligare inslag i de ansträngningar som görs för att främja tillträdet till fortbildning. 3. 1. 6. Företagen måste anpassa sig till omvärldens krav. Därför är arbetstagaren tvungen att anpassa sin egen kompetens till den alltmer påtagliga inverkan som tillgång och efterfrågan har på vår marknadsekonomi. Konkurrensen kräver ansträngningar från företagen och arbetstagarna i samverkan, eftersom de måste förvärva de kunskaper som krävs för att möta de utmaningar som en stegrad konkurrens innebär. I detta perspektiv framstår tillgång till kompetens som en fråga som företagen och arbetstagarna måste ge högsta prioritet. Om arbetstagarna inte följer med i utvecklingen och fördjupar sina kunskaper kan det utgöra ett allvarligt handikapp i deras framtida yrkesliv. A¨ ven om arbetsgivarna och arbetstagarna har 3. 1. 7. ett gemensamt ansvar för fortbildningen, måste arbetsgi- varna skapa en miljö som underlättar för arbetstagarnas fortbildning, samtidigt som de sistnämnda själva måste inse att det är nödvändigt att fortbilda sig. Det är helt meningslöst att tvinga människor att genomgå en utbildning som de inte tror på. 3. 1. 4. Kommittén anser dock att man ännu inte uppnått ett optimalt system för att utarbeta rapporter över utvecklingen och tendenserna på fortbildningsom- rådet. Systemet måste förbättras, om inte genom att eftersträva enstämmighet så genom att söka största Vi anser därför att det är särskilt viktigt att främja alla tänkbara insatser som uppmuntrar till fortbildning för att undvika den paradoxala situationen att det utvecklas möjligheter för fortbildning utan att arbetstagarna anser att fortbildningen kan få positiva följder för de egna yrkeskvalifikationerna. 21. 1. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 19/123 3. 1. 8. Idag då många EU-medborgare är drabbade av arbetslöshet är utbildning och fortbildning under hela yrkeslivet nödvändiga krav för att öka de egna kvalifika- tionerna och skaffa sig de kunskaper som vårt starkt konkurrenspräglade samhälle kräver av alla på arbets- marknaden. Vi får inte glömma att möjligheten att få ett arbete eller att bli befordrad är direkt beroende av arbetstagarnas utbildningsnivå. Därför måste arbets- marknadens parter, medlemsstaterna och kommissionen samverka för att främja ett livslångt lärande. 3. 2. Särskilda kommentarer Kommittén stöder det gemenskapsmål som 3. 2. 1. framförs i riktlinje 1 i kommissionens rapport, men har vissa förbehåll när det gäller att fastställa gemensamma villkor för att främja tillträdet till fortbildning. Man bör särskilt satsa på att uppnå jämlikhet när det gäller kvinnors och mäns möjlighet att delta i fortbildning. Att arbetsmarknadens parter deltar aktivt i samrådspro- cessen är nödvändigt för att uppnå en jämvikt mellan själva målet och åtgärdsförslaget. 3. 2. 2. När man läser rapporten får man givetvis en viss bild av situationen i varje enskild medlemsstat beroende på vilket ursprung rapporten har. I kommissio- nens rapport framstår det t. ex. som om de nationella rapporterna vore utformade för att kommentera vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla de specifika målen i rådets rekommendation, samtidigt som de brister som eventuellt finns på andra åtgärdsområden förbigås. Vi får inte nöja oss med att förbättra det som redan uppnåtts, utan måste se till att medlemsstaterna engage- ras i ansträngningarna för att uppnå det slutmål som anges i rekommendationen. 3. 2. 3. I linje med det föregående resonemanget har kommissionen i sin rapport särskilt hänvisat till de synpunkter som arbetsmarknadens parter lagt fram i sina respektive rapporter. Kommissionen återger — utan att instämma i dem — de åsikter som arbetsmarknadens parter har framfört om vilka framsteg som gjorts när det gäller fortbildning. EFS anser att inga verkliga framsteg gjorts, UNICE att en påtaglig förbättring skett. Arbetsmarknadens parter bör inta en självkritisk håll- ning till sina egna bedömningar, men det är onekligen så att alla berörda parter ofrånkomligen intar olika ståndpunkter beroende på om de uttalar sig som observatörer eller, än viktigare, som aktörer. Att fastställa enhetliga kriterier när de olika rapporterna skall utformas skulle kunna skapa förutsättningar för en större objektivitet när parterna skall uttrycka sina åsikter om hur tillgången till fortbildning ser ut i de olika medlemsstaterna och i unionen. 3. 2. 4. Kommittén anser att man bör nyansera det kategoriska påstående som framförs i punkt 1. 3 i rapporten. Arbetsmarknadens parter har ofta motstridi- ga uppfattningar i många frågor, på grund av att de helt legitimt försvarar olika intressen som de företräder. Vad vi inte anser vara riktigt i rapportens sammanfattning av deras åsikter är att de alltid skulle kunna sägas ha oförenliga åsikter. Detta framgår klart av de samstämmiga åsikter som i själva rapporten presenteras separat och som vi betonar nedan: a) Båda parter är ense om att det är viktigt att framhålla att kännedomen om rekommendationen och dess roll varit mycket begränsad, eftersom den inte varit tillräckligt känd i medlemsstaterna. Vi anser att kommissionen och medlemsstaterna bör agera med större kraft för att åtgärda detta. b) Arbetsmarknadens parter är också överens om den positiva utveckling som ägt rum rörande de stöd- och stimulansåtgärder som riktas till små och medelstora företag samt företag som genomgår industriell om- ställning. Vi erkänner de ansträngningar som med- lemsstaterna gjort. Vi uttrycker dock vår önskan att insatserna i dessa sektorer skall vidareutvecklas. c) Båda parter uttrycker också sin oro över de minst kvalificerades utbildning, och är överens om att mycket lite gjorts på detta område. Det är därför nödvändigt att få så stort stöd som möjligt från medlemsstaterna för att medborgarna skall kunna få lika möjligheter och kvalifikationer för att inträda på arbetsmarknaden med en godtagbar kunskapsbas. Detta måste prioriteras för att förhindra att klyftan ökas mellan de mest utbildade, som har lättast att få tillträde till fortbildning, och de minst kvalificerade, vars situation gör det oerhört mycket svårare för dem att förbättra sin kompetens. d) Slutligen vill vi nämna den särskilda uppmärksamhet som enligt arbetsmarknadens parter bör riktas mot arbetslösa ungdomar. Arbetsgivarna är medvetna om det är nödvändigt att samarbeta med dem som svarar för utbildningen av dessa ungdomar, så att deras kvalifikationer verkligen svarar mot arbets- marknadens behov. I linje med de föregående punkterna bör de 3. 2. 5. uppgifter som framkommer i gemenskapens undersök- ning om fortbildning också kommenteras. Undersökningar som nyligen genomförts på andra områ- den har ibland gett överraskande resultat. Man bör C 19/124 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 21. 1. 98 därför undvika att utgå från system baserade på insam- ling av åsikter eller upplysningar som saknar ett underlag som skulle kunna jämföras med de upplysningar som den utfrågade spontant ger i undersökningen. Enligt kommitténs mening är de konstateranden som görs i punkt 2. 1 i rapporten av begränsat värde, eftersom de huvudsakligen tycks bygga på kommissionens egen undersökning. 3. 2. 6. Kommitténs avsikt är inte att ifrågasätta tro- värdigheten i rapportens resultat, utan den vill framhålla nödvändigheten av att försöka hitta sådana indikatorer som avses i sjätte punkten i punkt 3. 1 i kommissionens rapport. Det är definitivt nödvändigt att finna tillförlitli- ga instrument som gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att få kunskap om hur fortbildningen utvecklas så att uppgifternas subjektiva inslag kan reduceras så mycket som möjligt. 3. 2. 7. Kommissionen menar att resultatet av analysen av de olika nationella rapporterna är förhoppningsfullt. Vi inser att det möjligen är så, men bara i fråga om enskilda medlemsstater och inte i unionen som helhet. Framtida åtgärder måste bygga på att man lägger ned mest kraft på att hjälpa dem som har det svårast på arbetsmarknaden. Man får intryck av att rekommenda- tionens utgångspunkt lett till olika former av medveten- het och initiativ i de olika medlemsstaterna. Därför är det viktigt att åtgärderna i unionen blir mer homogena, varvid man i första hand bör sträva efter samma möjligheter att få tillgång till utbildning i de olika medlemsstaterna och vidta åtgärder som främst riktar sig till dem som normalt inte nås av olika gemenskapsåt- gärder. Kommittén uppmanar kommissionen och med- 3. 2. 8. lemsstaterna att utifrån en enkel princip om solidaritet Bryssel den 30 oktober 1997. och jämlikhet göra de största insatserna för dem som har de största bristerna vad gäller kvalifikationer, det vill säga arbetslösa ungdomar, långtidsarbetslösa, arbetslösa över fyrtio år, lågutbildade osv. Liksom på andra områden i livet är det de som har de största utbildningsmöjligheterna som ständigt kommer att få tillgång till vidareutbildning, och detta gör att de avlägsnar sig alltmer från dem som har de största svårigheterna på arbetsmarknaden. 3. 2. 9. Kommittén vill framhålla att det måste betonas hur viktig grundutbildningen är. Det är nödvändigt att barnens utbildning anpassas till den verklighet som de kommer att möta när de en dag skall ut i samhället, och särskilt ut på arbetsmarknaden. Innehållet i undervisningen måste fortlöpande anpassas till elevernas verklighet för att de skall få den utbildning de behöver för att klara sig i den hårda konkurrensen på arbetsmarknaden. Det är här det viktiga ligger i ett livslångt lärande, och i denna bemärkelse uttrycker kommittén sitt helhjärtade stöd för alla initiativ som tas i detta syfte. Arbetsmarknadens parter kan mot denna bakgrund spela en väsentlig och avgörande roll i politiken på detta område, eftersom varje initiativ i frågor som rör arbetstagares fortbildning kräver en aktiv medverkan av dessa organisationer för att de planerade initiativen skall bli framgångsrika. 3. 2. 10. Slutligen vill kommittén uttrycka sin uppfatt- ning om vilken roll som de olika institutionella aktörerna bör spela. Vi anser att kommissionen och medlemsstater- na bör vara normgivande aktörer i hela denna process men att arbetsmarknadens parter har störst kompetens som aktiva aktörer när målen skall uppnås i praktiken. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Tom JENKINS


title: Ir-Regolament tal-Kunsill (KEFA, KE, Euratom) Nru 2191/97 tat-30 ta' Ottubru 1997 li jemenda r-Regolament (Euratom, KEFA, KEE) Nru 549/69 li jistabbilixxi l-kategoriji ta' uffiċjali u impjegati oħra tal-Komunitajiet Ewropej li għalihom id-dispożizzjonijiet ta' l-Artikolu 12, it-tieni paragrafu ta' l-Artikolu 13 u l-Artikolu 14 tal-Protokoll dwar il-Privileġġi u Immunitajiet tal-Komunitajiet japplikaw

eurovoc_concepts:
European official
parliamentary immunity
privilege
regulations for civil servants
servant (EU)
termination of employment

text: 434 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 01/Vol. 1 31997R2191 5. 11. 1997 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ L 301/3 IR-REGOLAMENT TAL-KUNSILL (KEFA, KE, Euratom) Nru 2191/97 tat-30 ta’ Ottubru 1997 li jemenda r-Regolament (Euratom, KEFA, KEE) Nru 549/69 li jistabbilixxi l-kategoriji ta’ uffiċjali u impjegati oħra tal-Komunitajiet Ewropej li għalihom id-dispożizzjonijiet ta’ l-Artikolu 12, it-tieni paragrafu ta’ l-Artikolu 13 u l-Artikolu 14 tal-Protokoll dwar il-Privileġġi u Immunitajiet tal-Komunitajiet japplikaw IL-KUNSILL TA’ L-UNJONI EWROPEA, konsegwenza ta’ l-adeżjoni ta’ Awstrija, Finlandja u Svezja (7), Wara li kkunsidra t-Trattat li jistabbilixxi Kunsill Wieħed u Kum- missjoni Waħda tal-Komunitajiet Ewropej, u b’mod partikolari l-ewwel paragrafu ta’ l-Artikolu 28 tiegħu, — Regolament tal-Kunsill (KEFA, KEE, Euratom) Nru 2689/95 tas-17 ta’ Novembru 1995 li jdaħħal miżuri speċjali sabiex itemm is-servizzi ta’ impjegati temporanji fil-Komunitajiet Ewropej (8), bħala konsegwenza ta’ l-adeżjoni ta’ Awstrija, Fin- landja u Svezja, Wara li kkunsidra l-Protokoll dwar il-Privileġġi u l-Immunitajiet tal-Komunitajiet Ewropej, u b’mod partikolari l-Artikoli 16 u 22 tiegħu, ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT: Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni, Artikolu 1 Dawn li ġejjin għandhom jiġu miżjuda ma’ tar-Regolament (Euratom, KEFA, KEE) Nru 549/69: l-Artikolu 2 Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Parlament Ewropew (1), “(l) dawk li huma intitolati għar-rimunerazzjoni stabbilit fil- każ l-Artikolu 4 tar- Regolament (Euratom, KEFA, KEE) Nru 2274/87 (*), tat-temm tas-servizz taħt Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Qorti tal-Ġustizzja (2), Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Qorti ta’ l-Awdituri (3); Billi r-Regolament (Euratom, KEFA, KEE) Nru 549/69 (4), għandu jiġi emendat sabiex iqis dawn ir-Regolamenti li ġejjin: — Regolament tal-Kunsill (KEFA, KEE, Euratom) Nru 2274/87 tat-23 ta’ Ġunju 1987 li jdaħħal miżuri speċjali sabiex itemm impjegati temporanji tal-Komunitajiet Ewro- is-servizzi ta’ pej (5), — Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 1857/89 tal-21 ta’ Ġunju 1989 li jdaħħal miżuri speċjali u temporanji sabiex itemm is-servizzi ta’ impjegati temporanji tal-Komunitajiet Ewropej (6), — Regolament tal-Kunsill (KEFA, KEE, Euratom) Nru 2688/95 tas-17 ta’ Novembru 1995 li jdaħħal miżuri speċjali sabiex itemm is-servizzi ta’ uffiċjali fil-Komunitajiet Ewropej, bħala (1) ĠU C 85, tas-17. 3. 1997, p. 175. (2) Opinjoni maħruġa fil-11 ta’ Novembru 1996. (3) Opinjoni mogħtija fit-12 ta’ Diċembru 1996. (4) ĠU L 74, tas-27. 3. 1969, p. 1. Regolament kif l-aħħar emendat bir- Regolament (KEFA,KEE, Euratom) Nru 3163/94 (ĠU L 335, tat- 23. 10. 1994, p. 6). (5) ĠU L 209, tal-31. 7. 1987, p. 1. Regolament kif l-aħħar emendat bir- Regolament (KEE) Nru 2168/89 (ĠU L 208, ta’ l-20. 7. 1989, p. 4). (6) ĠU L 181, tat-28. 6. 1989, p. 2. (m) dawk li huma intitolati għar-rimunerazzjoni stabbilit fil- l-Artikolu 3 tar- każ tat-temm tas-servizz Regolament (KEE) Nru 1857/89 (**), taħt (n) dawk li huma intitolati għar-rimunerazzjoni stabbilit fil- l-Artikolu 4 tar- każ Regolament (KE, KEFA, Euratom) Nru 2688/95 (***), tat-temm tas-servizz taħt (o) dawk li huma intitolati għar-rimunerazzjoni stabbilit fil- l-Artikolu 4 tar- każ Regolament (KE, KEFA,Euratom) Nru 2689/95 (****), tat-temm tas-servizz taħt (*) ĠU L 209, tal-31. 7. 1987, p. 1. Regolament emendat bir- ta’ (KEE) Nru 2168/89 (ĠU L 208, Regolamenti l-20. 7. 1989, p. 4). (**) ĠU L 181, tat-28. 6. 1989, p. 2. (***) ĠU L 280, tat-23. 11. 1995, p. 1. (****) ĠU L 280, tat-23. 11. 1995, p. 4. ċ” Artikolu 2 Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum ta’ wara l-pubblikazzjoni tiegħu fil-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej. Dan għandu jgħodd, rigward kull inċiż miżjud minn l-Artikolu 1, mid-data tad-dħul fis-seħħ ta’ kull Regolament riferuti għalihom rispettivament. (7) ĠU L 280, tat-23. 11. 1995, p. 1. (8) ĠU L 280, tat-23. 11. 1995, p. 4. 01/Vol. 1 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta’ l-Unjoni Ewropea 435 Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha. Magħmula fil-Lussemburgu, fit-30 ta’ Ottubru 1997. Għall-Kunsill Il-President F. BODEN


title: REGLAMENTO (CE) N° 2152/97 DE LA COMISIÓN de 30 de octubre de 1997 por el que se fijan los importes de las ayudas para el suministro a las islas Canarias de productos del sector del arroz de origen comunitario

eurovoc_concepts:
Canary Islands
EU production
aid system
rice
supply


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2139/97 της Επιτροπής της 30ής Οκτωβρίου 1997 για καθορισμό των αποδόσεων σε ελιές και σε έλαιο για την περίοδο εμπορίας 1996/97

eurovoc_concepts:
EU Member State
crop yield
olive
olive oil


title: AVS-EG Lomékonventionerna : Sammanställning av texter XX.


title: Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission: "Proposition de lignes directrices pour les politiques de l'emploi des États membres en 1998"»

eurovoc_concepts:
EU Member State
employment policy
fight against unemployment
integration into employment

text: C 19/108 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 1. 98 Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission: “Proposition de lignes directrices pour les politiques de l’emploi des États membres en 1998”» (98/C 19/28) Le 3 octobre 1997, le Commissaire Flynn a fait parvenir au Comité la communication de la Commission susmentionnée en exprimant l’assurance de pouvoir compter sur le soutien du Comité. Avec le rapport conjoint sur l’emploi (1997) – rapport se fondant sur les programmes pluriannuels soumis par les États membres – et le rapport intitulé «L’emploi en Europe (1997)» (doc. COM(97) 479 final), également transmis au Comité, la proposition de lignes directrices constitue une contribution importante au Conseil européen extraordinaire qui se tiendra à Luxembourg les 20 et 21 novembre, ainsi qu’au suivi de ce Conseil, conformément à la nouvelle procédure prévue au chapitre sur l’emploi. L’Assemblée plénière du Comité réunie le 1er octobre 1997 a décidé, conformément aux dispositions de l’article 11, paragraphe 4, et de l’article 19, paragraphe 1, du Règlement intérieur, d’instituer un sous-comité chargé de préparer les travaux en la matière. Compte tenu des délais très courts dont dispose le Comité pour apporter des éléments de réflexion au sommet sur l’emploi, le sous-comité a élaboré l’avis en procédure d’urgence, et à la lumière de l’avis déjà adopté le 1er octobre 1997 concernant le Conseil européen sur l’emploi (doc. CES 991/97), lequel a été transmis au Président du Conseil européen. Le sous-comité a élaboré un projet d’avis le 21 octobre 1997 (rapporteur: Mme van den Burg). Lors de sa 349e session plénière des 29 et 30 octobre 1997 (séance du 30 octobre), le Comité économique et social a adopté par 123 voix pour, 7 voix contre et 13 abstentions l’avis suivant. 1. Observations générales 1. 1. Le Comité économique et social apprécie les préparatifs auxquels a procédé la Commission, et qui font suite au rapport intitulé «L’emploi en Europe (1997)», ainsi qu’au rapport joint sur l’emploi. Le Comité apprécie également toutes les recherches et statistiques sur lesquelles s’appuie la proposition de lignes directrices sur l’emploi qui sera examinée au sommet européen du mois de novembre sur l’emploi. Il convient de juger ces travaux à la fois par rapport à la contribution qu’ils apportent au succès escompté de ce sommet extraordi- naire, en tant que premier effort pour appliquer par anticipation la procédure prévue au chapitre sur l’emploi qui figure dans le nouveau Traité. 1. 2. Dans son précédent avis relatif au Conseil euro- péen sur l’emploi (doc. CES 991/97), le Comité a souligné l’importance d’une approche globale comportant un large cadre macroéconomique. Le sommet sur l’emploi devrait être plus qu’une conférence sur les politiques des États membres en matière de marché du travail. Il faut que ce sommet établisse une base solide, orientée vers l’emploi, à intégrer dans la formule de politiques macroéconomiques («macro-economic policy mix») dont les grandes lignes sont présentées avec les orienta- tions économiques générales publiées chaque année en vertu de l’article 103. du travail. Le Comité espère que le sommet bénéficiera de contributions d’importance égale en ce qui concerne d’autres politiques, et notamment en ce qui concerne les politiques visant à favoriser la croissance durable et l’investissement, ainsi que les politiques relatives à la fiscalité. Il a été pris bonne note des activités de la Banque européenne d’investissement pour ce qui est de présenter de nouveaux perfectionnements au programme lancé par le Conseil d’Amsterdam, ainsi que du sentiment d’urgence croissante qu’éprouvent le Conseil Écofin et les États membres concernant la présentation de mesures appropriées, notamment en matière fiscale, en vue d’agir positivement sur la situation de l’emploi dans les États membres. Le pacte de coordination de la politique de la croissance et de l’emploi que le Comité souhaite voir conclure lors du sommet devrait couvrir cet éventail plus large d’engagements. 1. 3. 1. Pour l’élaboration future de lignes directrices en matière d’emploi dans le cadre de la procédure du Traité, il est impératif de faire en sorte que l’on puisse agir sur toutes les politiques concernées. Les domaines à privilégier de façon particulière dans les années à venir ne doivent pas être définis et limités à l’avance. Le Comité recommande vivement que soit donné aux lignes directrices en matière d’emploi un tel contenu, intégré et de portée plus large. 1. 3. Le Comité prend acte du fait que c’est l’ensemble de la Commission qui a présenté cette proposition de lignes directrices, en privilégiant les politiques de marché Prenant acte de l’intention exprimée par M. Jun- 1. 4. cker de provoquer une fois par semestre une rencontre 21. 1. 98 FR Journal officiel des Communautés européennes C 19/109 à haut niveau de la «troı¨ka» des présidents du Conseil avec les dirigeants des organisations représentant les le Comité appelle à partenaires sociaux européens, nouveau l’attention sur sa demande visant à obtenir que soient coordonnées les contributions de tous les intervenants cités au chapitre sur l’emploi, et visant à la création, pour l’avenir, d’une procédure et d’une structure efficaces de coopération dans le domaine de la politique européenne de l’emploi. Concernant ce point, il conviendrait d’élaborer une proposition en vue du sommet, proposition indiquant ce que serait la marche à suivre. Pour sa part, le Comité économique et social est très désireux d’entreprendre les activités qu’il a proposées dans son précédent avis. 1. 5. Le Comité constate avec satisfaction que comme il l’avait recommandé, une réunion conjointe du Conseil Écofin et du Conseil des Affaires sociales est convoquée préalablement au sommet. Ce Conseil conjoint pourrait: — évaluer la situation actuelle au plan macroéconomi- que et dans le domaine de l’emploi, et élaborer les grandes lignes des politiques de l’emploi intégrées dans la formule de politiques macroéconomiques («macro-economic policy mix»), en vue de renforcer l’intensité d’emploi de la croissance; — intégrer les différents types de politiques qui devraient être envisagés lors du sommet; — mettre au point une méthode permanente et efficace de coopération, notamment pour ce qui est des rôles pouvant être attribués à différents organes consultatifs. 2. Observations particulières Dans son précédent avis, le Comité a vivement 2. 1. souhaité que soient fixés des «cibles, des critères de performance, des calendriers praticables et des mécanis- mes de suivi clairs, assortis de rapports nationaux et d’évaluations» (doc. CES 991/97, paragraphe 2. 1. 3). Le Comité accueille favorablement les objectifs clairs que la Commission a formulés en matière d’augmentation moyenne du taux d’emploi en Europe et en matière de diminution des niveaux de chômage sur une période de cinq ans. Ces objectifs peuvent être considérés comme une mise en application pratique de l’article 2 du Traité, et ne pourront être atteints qu’à condition que l’UE et les États membres appliquent effectivement les mesures nécessaires en matière de politique de l’emploi et réussissent à maintenir la croissance économique actuelle et prévue à un taux d’approximativement 3 % du PIB par an. Le Comité souligne une fois encore que la réalisation de ces objectifs passe par un engagement, à la fois vis-à-vis de la formule de politiques macroécono- miques («macro-economic policy mix») incitatrice de croissance et vis-à-vis de la mise en œuvre des mesures proposées pour rendre la croissance plus génératrice d’emplois et pour améliorer la participation et la réintégration des demandeurs d’emploi se trouvant dans la position la plus faible sur le marché du travail. 2. 2. Le Comité constate que la proposition de lignes directrices ne fixe pas d’objectifs spécifiques adaptés aux situations nationales des États membres. Il est évident que les différents contextes et situations existant au plan national devraient amener à fixer des objectifs particularisés pour chaque État membre, et à définir une formule appropriée de politiques mettant particulière- ment l’accent sur l’adaptation aux besoins propres à l’État membre considéré. Ensemble, ces programmes individualisés pour chaque État membre amèneront à davantage de cohérence et de convergence au sein de l’Union européenne, et devraient déboucher sur la réalisation des objectifs globaux moyens au niveau européen. 2. 3. Le Comité accueille avec satisfaction la stratégie adoptée par la Commission, qui consiste à axer les lignes directrices pour l’action des États membres sur quatre directions principales, à savoir: — l’esprit d’entreprise; — la capacité d’insertion professionnelle; — la capacité d’adaptation; et — l’égalité des chances. Il faut que ces actions s’intègrent dans une stratégie génératrice à la fois de flexibilité et de sécurité. Le Comité reconnaît l’importance d’une démarche équi- librée vis-à-vis des changements à réaliser. Sous les quatre rubriques, les principaux défis ont été énoncés d’une manière qui crée un lien entre impératifs économi- ques et impératifs sociaux. Le Comité souligne la nécessité d’adopter une approche intégrée plutôt que d’aller à la «cueillette» d’éléments disparates de façon sélective et restrictive. Chaque État membre élaborera, de toute évidence, sa propre formule d’objectifs à fixer et de mesures à adopter mais, dans tous les cas, il est impératif de s’attacher à trouver un bon équilibre entre flexibilité et sécurité. Le Comité apprécie également la démarche quan- 2. 4. tifiée qui caractérise plusieurs éléments de la proposition de lignes directrices, démarche consistant à faire réfé- rence à des instruments tels que le degré de participation aux activités concernant la formation et le marché du travail. Là aussi, il est indispensable de différencier et de particulariser en fonction de la situation propre à chaque État membre. Cela étant, il convient de trouver, pour le degré de quantification, le juste équilibre entre ambition et réalisme. 2. 5. Le Comité prend acte du lien entre le chapitre sur l’esprit d’entreprise et le plan d’action élaboré par la BEI. La BEI doit jouer un rôle important pour ce qui est de stimuler la croissance et l’investissement, en particulier dans le secteur des PME. Le Comité voudrait inviter la BEI à adopter une attitude plus favorable à la prise de risques, et à adopter aussi une démarche qui privilégie davantage les projets susceptibles de renforcer la capacité à générer des emplois et la qualité des emplois, tout en ayant suffisamment égard à la viabilité commerciale de ces projets. L’on ne saurait trop insister sur l’importance de 2. 6. l’éducation et de la formation, questions qui relèvent de la ligne d’action sur la capacité d’insertion professionnelle («employabilité»), et sur l’importance de l’amélioration du niveau de qualification de la main-d’œuvre euro- péenne. Tant du point de vue macroéconomique de la compétitivité et de la capacité à innover, que du point C 19/110 FR Journal officiel des Communautés européennes 21. 1. 98 les autres acteurs de vue de l’intérêt individuel des travailleurs, il est impératif que les gouvernements, les partenaires sociaux socioéconomiques concernés et déploient un maximum d’efforts dans ce domaine. Le Comité veut faire écho, en particulier, à l’appel lancé aux partenaires sociaux pour qu’ils concluent des accords (accords-cadres), par exemple sur l’apprentissage et sur les conditions d’apprentissage tout au long de la vie; sur ce point, le Comité observe qu’il est particulièrement important d’associer les entreprises mêmes, et les organi- sations sectorielles lorsque cela se justifie, ainsi que d’encourager la prise d’engagements à un niveau décen- tralisé. En même temps, le Comité souligne l’importance de l’innovation et de l’adaptation du système général d’éducation pour ce qui est de relever ces défis. L’on pourrait inviter le Conseil des ministres de l’Éducation à traiter de façon encore plus approfondie les questions de capacité d’insertion professionnelle et d’apprentissage tout au long de la vie. 2. 7. Dans le contexte de l’adaptation de l’organisation du travail, il est fait mention des adaptations à apporter aux contrats de travail. Il est souligné à juste titre que, pour amener le marché du travail à davantage de flexibilité, il est impératif de renforcer et d’améliorer la sécurité. Là aussi, il est urgent d’encourager la conclusion d’accords (accords-cadres) équilibrés entre les partenai- res sociaux à différents niveaux, ainsi que d’encourager les initiatives de la Commission et des États membres visant à adapter le droit et à innover dans le domaine juridique, notamment en ce qui concerne la situation des travailleurs «hors norme». Le Comité propose que la Commission élabore éventuellement un nouveau programme d’action sociale, dans lequel seraient présen- tées ses propres initiatives, en utilisant pour ce faire les moyens que lui donne le chapitre social, qui est maintenant intégré dans le nouveau Traité, et il appelle les partenaires sociaux à jouer pleinement leur rôle en la matière. 2. 8. Au titre de la ligne d’action sur l’égalité des chances, le lien est établi entre le marché du travail et les impératifs démographiques. Il est évident qu’une amélioration des politiques permettant de concilier vie professionnelle et vie familiale serait peut-être de nature à donner une importante impulsion à un processus d’augmentation du taux d’emploi et à une avancée dans la lutte contre la discrimination entre hommes et femmes en matière d’emploi. Dans ce contexte, le Comité renvoie une fois encore à son avis d’octobre 1995 sur le temps de travail (1), avis dans lequel il a plaidé en faveur de décisions équilibrées qui aillent dans le sens d’une réduction et d’une réorganisation du temps de travail, et qui encouragent notamment les possibilités de choix (1) JO C 18 du 22. 1. 1996. Bruxelles, le 30 octobre 1997. volontaire d’horaires de travail différenciés, en particu- lier dans les secteurs, dans les emplois et aux niveaux de responsabilité où les longues semaines de travail sont la norme. Une différenciation accrue en ce qui concerne le temps de travail peut, en même temps, être de nature à permettre de concilier plus facilement la vie profession- nelle avec la vie familiale, et à faciliter la redistribution de l’emploi et la flexibilité de l’organisation du travail. Il est permis d’attendre des États membres des objectifs plus ambitieux et mieux quantifiés pour ce qui est des conditions liées à cette quatrième ligne d’action, comme, par exemple, le développement des services de qualité en matière de garde des enfants. Enfin, il est essentiel d’encourager la différenciation des choix éducatifs pour les femmes afin d’améliorer l’égalité des chances entre les femmes et les hommes. 2. 9. Fiscalité Dans le précédent avis du Comité, il a été accordé une grande importance au rôle de la fiscalité en tant qu’instrument de stimulation de l’emploi et de réduction du chômage. L’on trouve dans le rapport conjoint plusieurs exemples de mesures fiscales adoptées par les États membres, et notamment de mesures favorisant l’embauche de chômeurs faiblement qualifiés; ce rapport donne aussi des exemples de mesures permettant d’utili- ser les prestations sociales afin de créer des emplois «supplémentaires» pour ces mêmes catégories de deman- deurs d’emploi. Le Comité voudrait inviter instamment les participants au sommet à mettre en train des travaux d’évaluation et d’appréciation de telles mesures, par exemple en créant un groupe d’experts, et à proposer rapidement des propositions visant à l’adoption d’une démarche plus structurée dont l’objet serait de réduire les coûts indirects de main-d’œuvre et d’augmenter l’intensité d’emploi de la croissance. 2. 10. Politique d’investissement 2. 10. 1. Le Comité souligne l’importance d’encoura- ger les investissements dans l’UE. Le Sommet devrait inviter les États membres à prendre toutes les mesures nécessaires à cet égard. Un tel appel ne peut que renforcer les bases de l’économie et la confiance, qui sont indispensables à la création d’emplois. Le Comité a souligné l’importance du rôle 2. 10. 2. de la BEI, et attend avec intérêt la présentation du programme de la BEI, que l’on appelle le programme d’action spécial d’Amsterdam. Le Comité recommande que la Banque associe à la définition et à l’évaluation de critères quantitatifs et qualitatifs applicables en matière d’investissements générateurs d’emplois les partenaires sociaux et les autres organisations et experts concernés exerçant leur activité dans le domaine du marché du travail. Le Comité demande à être consulté sur les futurs travaux dans ce domaine. Le Président du Comité économique et social Tom JENKINS


title: Regolamento (CE) n. 2137/97 della Commissione del 30 ottobre 1997 che stabilisce il bilancio previsionale di approvvigionamento delle isole Canarie in olio d'oliva nel quadro del regime specifico previsto dagli articoli 2 e 3 del regolamento (CEE) n. 1601/92 del Consiglio


title: Agenda 2000 : Kommissionens yttrande över Rumäniens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen.

eurovoc_concepts:
Romania
accession to the European Union
economic situation
political situation