title: Rapport fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Gennemførelsen af Rådets direktiv 91/676/EØF om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget

eurovoc_concepts:
application of EU law
chemical fertiliser
pollution control measures
pollution from agricultural sources
water pollution

text: * -it KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 01. 10. 1997 KOM(97) 473 endelig udg. Rapport fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet Gennemførelsen af Rådets direktiv 91/676/EØF om beskyttelse afvand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget m m m r'. S. ' fed"1 « $ • •• 1. INDLEDNING 2. BAGGRUND FOR DIREKTIVET 2. 1 Nitratproblemet 2. 2 Årsagerne til nitratproblemet 2. 3 Direktivets forhistorie 2. 4 Direktivets opbygning 3. GENNEMFØRELSE AF DIREKTIVET 3. 1 Gennemførelsen i national ret 3. 2 Kodeks for godt landmandsskab 3. 3 Udpegning af sårbare zoner 3. 4 Overvågning 3. 5 Handlingsprogrammer 3. 6 Sammenfattende rapporter 4. OVERTRÆDELSESPROCEDURER 5. ÆNDRING AF DIREKTIVET? 6. KONKLUSION 3 4 4 4 5 6 7 7 8 0 II 12 13 15 15 16 1. INDLEDNING Seks år efter vedtagelsen af nitratdirektivet1 har de fleste medlemsstater endnu ikke gennemført det. Forurening afvand med nitrater er derfor stadig et problem i alle Fællesskabets medlemsstater. Mange kilder til drikkevand overskrider det niveau på 50 mg/l, der er fastsat af hensyn til sundheden både i direktivet om "overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand"2 og i "drikkevandsdirektivet"^. Miljømæssig set er tilførslen af nitrat fra medlemsstaterne til Nordsoen, Østersøen, Middelhavet og Sortehavet i særlig grad med til at forårsage eutrofiering. På grund af nitratforureningens diffuse karakter er det en udfordring for Fællesskabets miljøpolitik at begrænse den, et forhold der yderligere vanskeliggøres ved at den største forurener, landbruget, er særlig sårbar over for ændringer i arealanvendelsen, som har indflydelse på landbrugsvirksomhedernes økonomiske levedygtighed. at begrænse diffus For seks år siden, i 1991, vedtog Rådet nitratdirektivet, der sigter på at nedbringe vandforurening forårsaget eller fremkaldt af nitrater, der stammer fra landbruget, og at forebygge yderligere forurening af denne art. Dette var et vigtigt skridt for udviklingen af en vandpolitik, da direktivet følger både princippet med at forureneren betaler og princippet med forebyggelse ved kilden og endvidere forsøger forurening. Selv om direktivets vigtigste foranstaltninger endnu ikke er truffet i mange af medlemsstaterne, er det allerede klart, at der hersker stor modstand mod direktivets krav i bestemte kredse, hvilket sandsynligvis bidrager til, at det ikke gennemføres tilfredsstillende rundt omkring i Fællesskabet. Kommissionen anser den nuværende situation for at være særdeles alvorlig. For øjeblikket løber der retssager mod 13 ud af de 15 medlemsstater for ikke have gennemført direktivet og/eller ikke at anvende det korrekt. Nærværende rapport om direktivets gennemførelse, der skal udarbejdes i henhold til direktivets artikel 11, er derfor en passende lejlighed til at fremhæve medlemsstaternes betydelige med hensyn til direktivets gennemførelse og anvendelse. Rapporten indledes med en kort redegørelse for direktivets baggrund, inden der foretages en analyse af den nuværende gennemsførelsesstatus. Det sidste afsnit viser klart, hvorfor Kommissionen, i betragtning af den langsommelige gennemførsel. ikke anser det for at være hensigtsmæssigt at fremsætte noget forslag til ændring af direktivet på nuværende tidspunkt. 1 EFT ur. L 375 af 31. 12. 1991, s. 1. Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om bcskvttcisc af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget. 2 EFT nr. L 194 af 25. 7. 1975, s. 26. Rådets direktiv 75/440/EØF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne. 3 EFT nr. L 229 af 30. 8. 1980. s. II. Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand. 2. BAGGRUND FOR DIREKTIVET 2. 1 Nitratproblemet I EU har koncentrationen af nitrat i drikkevand siden 1980 været reguleret af drikkevandsdirektivet. Dette fastlægger en vejledende værdi for nitrat på 25 mg/l og en tilladt maksimal koncentration på 50 mg/l. Disse værdier accepteret er nu almindeligt af hensyn til menneskers sundhed, og hvad der er væsentligt, de er ikke blevet draget i tvivl af medlemsstaterne under forhandlingerne om Kommissionens forslag til en ændring af direktivet Nitrat i drikkevandet anses for at være et problem for folkesundheden, fordi nitrat hurtigt reduceres til nitrit i kroppen. Nitrits vigtigste virkning er oxidation af blodets hæmoglobin til methæmoglobin, som ikke er i stand til at transportere ilt ud til vævene. Den reducerede ilttransport manifester sig navnlig forårsager her til et halvt år gamle spædbørn, og methæmoglobinæmi eller det blå baby-syndrom. Dette fænomen er kun konstateret ved nitratniveauer væsentligt højere end 50 mg/l, og derfor yder denne værdi tilstrækkelig beskyttelse herimod. Endvidere reagerer nitrit med forbindelser i maven, så der dannes produkter, der har vist sig at være kræftfremkaldende hos mange dyrearter, idet det dog for øjeblikket kun formodes at være forbundet med kræft hos mennesker Tilsammen er disse to faktorer imidlertid fuldt tilstrækkelige til at begrunde forsigtighed ved fastlæggelsen af denne parameter4. i op The Dobris Assessment5 citerer modelberegnede koncentrationer af nitrat. der udvaskes fra landbrugsjorder, som tyder på, at 87% af landbrugsarealet i Europa har nitratkoncentrationer i grundvandet, som ligger højere end den vejledende værdi på 25 mg/l, og at 22% ligger højere end 50 mg/l 1 mange områder stiger disse niveauer, således at eksisterende drikkevandskilder ma lukkes eller der må gennemføres dyre rensningsprocesser på forbrugernes regning. Høje nitratkoncentrationer yder også et væsentligt bidrag til eutrofiering. navnlig i hav- og kystområder. I disse områder stimulerer de til omfattende algevækst, som fører til markante ændringer af økosystemets karakter, og ofte langs til dets ødelæggelse. Det er konstateret, at store omrader Nordsøens kyst lider af eutrofiering, og det samme gælder en række Middelhavsområder. Den mest effektive metode til at begrænse denne eutrofiering er at begrænse tilførslen af nitrat og andre nitrogenkilder 2. 2 Årsagerne til nitratproblemet I efterkrigstiden har landbrugspolitikken navnlig været koncentreret om størst mulig produktion. Prisstøtte og garanterede markeder har haft tendens Det er også relevant al bemærke sig. al Verdenssundhcdsorganisal ionen (WHO) i april 1997 revurderede deres vejledende værdier for nitrat og nilril i drikkevand, og pi i grundlag af den n\ este videnskabelige dokumentation konkluderede, at værdien pii 50 mg/l bor fastholdes Stanners D. Bourdcau P. Eds. (1995) Europe's Environment. The Dobris Assessment. RFA. til medføre intensive produktionsmetoder. Dette har været tilfældet i EU med den fælles landbrugspolitik som i andre lande. Generelt har denne politik, som har været meget succesrig med hensyn til at opnå øget produktion, haft hvad der nu kan ses at være en ødelæggende virkning for miljøet. Med hensyn til nitratforurening har intensiv produktion ført til øget anvendelse af handelsgødning, og hvad værre er koncentrationer af store husdyrbestande på små arealer. I nogle regioner af EU har intensiv dyreavl ført til strukturel overproduktion af husdyrgødning. Der er med andre ord mere gødning, end den der kan udspredes på markerne uden at forårsage nitratforurening. af forladt i dag forårsaget i vandet jordbundens Det kan tage mange år, inden nitratforureningen når frem til et vandområde rodzone. Faktisk er de høje efter at have landbrugets nitratkoncentrationer produktionsmetoder i de seneste snesevise år. Det følger også heraf, at nutidens landbrugsmetoder er bestemmende for omfanget af den fremtidige nitratforurening6. Der er ingen tvivl om, at landbrugets produktionsmetoder set ud fra et miljømæssigt synspunkt er blevet bedre i løbet af de seneste ti år, men det forholder sig dog stadig således, at landbrugsmetoder og strukturel overproduktion bidrager til nitratforureningen. Det er derfor stadig nødvendigt, at de nuværende landbrugsmetoder ændres. Det Europæiske Fællesskab er forpligtet til at anvende forureneren betaler-princippet. I forbindelse med nitratdirektivet betyder dette, at omkostningerne ved de foranstaltninger, der er nødvendige for at ændre de nuværende metoder for at begrænse forureningen, bør bæres af landbrugerne selv. Ændringer i den fælles landbrugspolitik, som MacSharry-reformerne i 1992, der førte til reduceret prisstøtte og til forordningen om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget7, vil bidrage til denne politik, og det samme kan blive tilfældet med eventuelle yderligere fra reformer, der produktionsstøtte. flytter vægten væk 2. 3 Direktivets forhistorie På ministerseminaret om vand i Frankfurt i 1988 blev den gældende lovgivning taget op til fornyet overvejelse, og der blev fundet en række muligheder for forbedringer og huller, som kunne stoppes. Hidtil har dette ført til Rådets vedtagelse af direktivet om rensning af byspildevand x og nitratdirektivet. 6 Dette er særlig relevant for de associerede lande i Central- og Østeuropa, da det er sandsynligt, at enhver intensivering af landbruget svarende til den. der har foregået i Vesteuropa i efterkrigsårene, vil fore til en stigende forurening afvandet med nitrat fra landbnigskildcr. 7 EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992. s. 85. Rådets forordning nr. 207X/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje. 8 EFT nr. L 135 af 30. 5. 1991. s. 40. Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand. Nitratdirektivet begyndte sit liv som et "forslag til Rådets direktiv om ferskvand, kystvand og til beskyttelse af fællesskabsforanstaltninger havvand mod forurening forårsaget af nitrater fra diffuse kilder'"J. Et ændret i I99010 efter Europa-Parlamentets udtalelse11 forslag blev offentliggjort Det tog i alt næsten tre år at behandle direktivet inden det endeligt blev vedtaget under det hollandske formandsskab, undertegnet den 12. 12. 1991 og meddelt til medlemsstaterne den 19. 12 1991. 2. 4 Direktivets opbygning Direktivet har et dobbelt formål, at nedbringe vandforurening forårsaget eller fremkaldt af nitrater, der stammer fra landbruget, og at forebygge yderligere forurening af denne art. Direktivet søger at nå disse mål ved at kræve, at medlemsstaterne kortlægger vandområder, der er berørt af forurening, eller som kan blive berørt af forurening, og udpege disse vandområder som sårbare zoner12 på grundlag af resultaterne fra direktivets udarbejde overvagningskrav. For disse zoner handlingsprogrammer, som indeholder obligatoriske foranstaltninger med hensyn til produktionsmetoder, herunder fastlæggelse af den maksimale mængde husdyrgødning, der hvert år må tilføres jorden. Medlemsstaterne landmandskab, som skal også gennemføres på frivillig basis uden for sårbare zoner, men er obligatorisk inden overvage disse for i vandet, så de kan vurdere virkningerne af de nitratkoncentrationerne gennemførte foranstaltninger. indføre mindst én kodeks skal medlemsstaterne Medlemsstaterne for godt zoner. skal Tidsplanen for direktivets gennemførelse er angivet i nedenstående figur I 9 EFTnr. C 54 af 3. 3. 1989. s. 4. 10 EFTnr. C 51 af 2. 3. 1990. s. 12. 1 ' EFT nr. C 158 af 26. 6. 1989. s. 487. Hvor en medlemsstat udpeger hele dets territorium under direktivets ailikcl 3. stk. 5. benævnes del teknisk set ikke en sårbar zone. Kravene til disse områder er imidlcnid nojagtigt de samme, og hvor dcr henvises til sårbare zoner, omfatter dette også de medlemsstater, der amender ailikcl 3. slk. 5. bortset fra de sicder. hvor der tales om overvagningskrav. Figur J: Tidsplan for direktivets genne m fore I se ^ ^— — — — — — — —— H i. H i ». Krav Relevant artikel i direktivet F:,sts;it gcnncmforclscsfrist " Gennemførelse i national ret 12 20. 12. 1993 Overvågning 5. stk. 6. eller 6 20. 12. 1993 Udpegning af sårbare zoner 3 Udarbejdelse landmandskab af kodeks for godt 4 20. 12. 199 ^> 20. 12 1993 Udarbejdelse handlingsprogram af forstc fireårige 5 20. 12. 1995 Forelæggelse af sammenfattende rapport for Kommissionen 10 Færdiggørelse af revisionen af udpegede 3 zoner 20. 6. 1996 21. 12. 1997 Start på det år. hvor der hojst må tilforcs 5 20. 12. 1998 210 kg N pr. ha Afslutning af det første handlingsprogram 5 Start på det år. hvor der hojst må tilforcs 5 170 kg N pr. ha Afslutning af det andet handlingsprogram 5 20. 12. 1999 20. 12. 2002 21. 12. 200. 3 3. GENNEMFØRELSE AF DIREKTIVET Direktivet skal gennemføres lige hurtigt i alle medlemsstater. Østrig, Finland og Sverige, der tiltrådte EU den 1. 1. 1995, har ikke fået særlige dispensationer. 3. 1 Gennemførelsen i national ret Ifølge direktivets artikel 12 skal medlemsstaterne "sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden to år fra dets meddelelse" dvs. senest den 20 12. 1993. Fire år efter udløbet af denne frist er kun fire medlemsstater blevet anset for at have opfyldt deres forpligtelser. Figur 2 viser, hvornår medlemsstaterne har meddelt deres gennemførelsesforanstaltninger, og hvorvidt Kommissionen finder, at de har opfyldt deres forpligtelser. 13 Fristerne folger Rådets forordning (EØF. Euratom) nr. I 182/71. af 3. juni 1971 om fastsællclsc af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter. EFT L 124 af 8. 6. 1971. s. I. Figur 2: (iennenifore/sen af direktivet i national ret (pr. 3(1. I()(J ) Land Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Mcddclclscsdalo (Sidste frist 20. 12. 1993 l 4) Foranstaltninger til fredsstillende 26. 1. 1996 Ved at blive undcrsogl 17 12. 1993 24 3 | 9 9 5|S 27. 8. 1993 1. 4. 1996 la N ci. la Nej 17. 7. 1995 Nej Luxembourg 26. 10. 1994 Ja Nederlandene Portugal Spanien Sverige 11. 3. 1996 25. 1. 1996 Ja Ved at blive undcrsogl Det Forenede Kongerige 28. 6. 1996 Nej — ^ T ™- •"•••"- ! • ' • — * * — ^ — ^ H. li I. Hi. i. I. g = — — —. i — -. - l - f - n. I. I, • »—• I. I i - , - •••- • i,,—- -J 3. 2 Kodeks for godt landmandsskab inden to år efter Ifølge direktivets artikel 4 "skal medlemsstaterne meddelelsen af dette direktiv [dvs. den 20. 12. 1993] udarbejde en kodeks eller kodekser for godt landmandskab, som følges af landbrugerne pa et frivilligt grundlag, og som mindst skal indeholde bestemmelser om de i afsnit A i bilag II nævnte punkter". De fleste medlemsstater er nu færdig hermed, som det ses af nedenstående figur 3. Da kommissionen foretog en foreløbig undersøgelse af kodekserne sidst på året 1994 var dette imidlertid ikke er særlig ikke tilfældet. Selv om nogle af kravene specifikke, udgør kodekserne dog et vigtig værktøj, både i forbindelse med direktivet, men også for integrationen af miljøhensyn i landbrugspolitikken. Kommissionen har derfor til hensigt at foretage en yderligere undersøgelse af kodekserne. Herunder vil der ikke blot blive set på overensstemmelsen med de kodekser, der kræves i bilag II, men også pa, hvor ens de er for områder med lignende dyrkningsforhold i Fællesskabet, samt på det bredere spørgsmål om godt landmandsskab. til kodekserne 14 For Østrig. Finland og Sverige 1. 1. 1995 15 Finland forelagde yderligere gcnncmforclscsforanstaltningcr den 23. lo. 1995 og den 14. 8 1996 Figur 3: Kodekser for godt landmandskab (pr. 30. ~. I(J9~) Land Mcddclclscsdato (Sidste frist 20. 12. 1993 l r >) Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige 26. 1. 1996 17. 12. 1993 24. 3. 1995 10. 2. 1994 1. 4. 1996 5. 5. 1994 20. 8. 1996 22. 12. 1993 25. 3. 1996 5. 1. 1994 25. 1. 1996 Det Forenede Kongerige 10. 11. 1994 3. 3 Udpegning af sårbare zoner forurening, hvis der Ifølge direktivets artikel 3, stk. 1, skal "vand, der er berørt af forurening, og træffes vand, der kan blive berørt af foranstaltninger i henhold til artikel 5, kortlægges af medlemsstaterne i overensstemmelse med kriterierne i bilag I". Det hedder videre i artikel 3, stk. 2, at "medlemsstaterne udpeger inden to år efter meddelelsen af dette direktiv [20. 12. 199317] som sårbare zoner alle kendte jordomrader på deres område, som bidrager til forureningen, og hvorfra der er afstrømning til vand, der er kortlagt i overensstemmelse med stk. I " ikke Områderne udpeges, hvis de opfylder et eller tiere af kriterierne i bilag 1 Dette betyder at overfladevandområder og grundvandsområder skal udpeges, hvis de indeholder mere end 50 mg nitrat pr. I. Endvidere skal alt vand, som er eutrofieret eller i nær fremtid kan blive eutrofieret, udpeges. Det er vigtigt at bemærke, at definitionerne i alle ovenstående punkter vedrører alt vand. og ikke blot vand, der for øjeblikket indvindes til drikkevand. Det kræves 16 For Østrig. Finland og Sverige. 1. 1. 1995 17 For Østrig. Finland og Sverige. 1. 1. 1995 derfor af medlemsstaterne, at de vurdere alt vand, uanset om det anvendes som drikkevand. Det skal også understreges, at værdien på 50 mg/l måske ikke er tilstrækkelig til at begrænse eutrofiering. Den anses derfor ikke for at være den definerede grænse i direktivet, men er sandsynligvis alt for høj til at kunne begrænse eutrofiering. de og hvis sårbare udarbejder Under artikel 3, stk. 5, fritages medlemsstaterne fra pligten til at kortlægge anvender zoner, specifikke handlingsprogrammer på hele deres nationale område Indtil nu har fem medlemsstater gjort brug af denne mulighed. Figur 4 viser, hvornår medlemsstaterne har udpeget områder i henhold til artikel 3. og hvis dette er gjort, om der er udpeget bestemte sarbare zoner eller hele medlemsstatens territorium. Som det kan ses af denne figur, har de fleste lande, der har valgt ikke at anvende artikel 3, stk. 5, ikke opfyldt denne forpligtelse, det vil sige at de zoner, der kræver beskyttelse, endnu ikke er udpeget seks ar efter direktivets vedtagelse. Figur 4: Udpegningen af sårhare zoner (pr. 30. ~. F)l)~) Land Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige Dækket omriidc Udpegning afsluttet den (sidste frist 20. 12. 1993 1S) 26. 1. 1996 Hele området 12. 7. 1993 Hele området - 46% af landbrugsjorden* 7. 11. 1994 Hele omraclcl 17. 7. 1995 Ingen/oner* 19. 10. 1994 Hele omraclcl 5. 1. 1994 Hele omraclcl 25. 1. 1996 5 sårbare zoner* Det Forenede Kongerige 10. 2. 1997 69 sårbare zoner* Kommissionen er for o/eh/ikkel i færd med ol imderso^e disse hes/iitnin^er. 18 For Østrig. Finland og Sverige. 995 10 Kommissionen anerkender, at der er behov for at kontrollere, om alle områder, som medlemsstaterne burde have udpeget som sarbare zoner, nu også er blevet det. Til dette formal har den til hensigt at bestille en undersøgelse, når først den har modtaget tilstrækkelige oplysninger fra medlemsstaterne til at kunne udtale sig om kontrollen For øjeblikket er en sådan undersøgelse ikke mulig, da kun tre af de medlemsstater, der har valgt at udpege sårbare zoner, er færdige med deres udpegninger Ifølge artikel 3, stk. 4, skal medlemsstaterne "efter behov og mindst hvert fjerde år tage listen over udpegede sårbare zoner op til fornyet overvejelse til og om nødvendigt ændre eller supplere den for at forandringer og faktorer, der tidligere udpegelse". Dette arbejde skal først være afsluttet senest den 21. 12. 1997 og meddeles til Kommission senest den 21 6. 1998. Det er derfor for tidligt at udtale sig om sandsynligheden for, at den del af Fællesskabets territorium. der er omfattet af artikel 3, vil blive ændret. ikke kunne forudses ved den tage hensyn 3. 4 Overvågning Overvågning omfattes både af direktivets artikel 5 og 0 De medlemsstater. der har valgt at anvende artikel 3, stk. 5, er fritaget fra pligten i artikel 6, med mindre de beslutter at ændre udpegelsen og udpeger zoner under artikel 3, stk. 2. I så fald vil de skulle foretage den krævede overvågning i en for periode på et år medlemsstater, der anvender artikel 3, stk. 5. De skal "overvåge nitratindholdet i vand (overfladevand og grundvand) på udvalgte målesteder, som gør det muligt at fastslå omfanget af nitratforureningen i vandet hidrørende fra landbrugsvirksomhed". inden ændringen. Artikel 5, stk. 6, gælder kystvand flodmundinger skal undersøge eutrofieringsgraden Medlemsstater, der udpeger sårbare zoner, skal overholde artikel 6 Denne artikel indeholder vejledning med hensyn til overvågningsmetoder for alt fersk vand. Medlemsstaterne overfladevand, ar og Nitratkoncentrationen i ferskvand skal måles over en periode på et år i tidsrummet fra den 19. 12. 1991 til den 20. 12. 1993 og i hver følgende fireårige periode (dvs, inden den 21. 12. 1997). Den eneste undtagelse fra denne og efterfølgende undersøgelser er for prøveudtagningssteder, hvor seneste den tidligere nitratkoncentrationen overvågningsperiode har været under 25 mg/l, og hvor der ikke er konstateret nye faktorer, som kan formodes at øge nitratindholdet. I sådanne tilfælde er det kun nødvendigt at gentage overvågningsprogrammet Inert ottende år. af fjerde prøver under hvert alle i at er vanskeligt bedømme, for Kommissionen Det hvorvidt medlemsstaternes overvågning er i overensstemmelse med bestemmelserne, forelægge da den eneste pligt, overvågningsdata for Kommissionen, er den der findes i artikel 10 om at forelægge en sammenfattende rapport Selv de oplysninger der forelægges ad denne vej behøver kun at være et resumé. Flere medlemsstater har i deres rapporter imidlertid bemærket, at deres overvågning for øjeblikket er utilstrækkelig til at opfylde kravene i direktivet Faktisk konkluderede en som medlemsstaterne har til at 11 nylig undersøgelse19, at mange medlemsstater endnu ikke engang har etableret de overvågningsmæssige og administrative infrastrukturer, der er nødvendige for at kunne tilfredsstille overvågningskravene i en hel række af direktiver. 3. 5 Handlingsprogrammer Ifølge direktivets artikel 5 "udarbejder medlemsstaterne inden to ar efter den oprindelige udpegelse som omhandlet i artikel 3, stk. 2, eller inden et ar i artikel 3, stk 4. efter enhver senere udpegelse som omhandlet handlingsprogrammer zoner" udpegede Handlingsprogrammer varer fire år, og det første skulle være startet den 20. 12. 1995 og efter planen slutte den 20. 12. 1999 Et nyt handlingsprogram vil så begynde og vare i yderligere fire ar, således at det afsluttes den 21. 12. 2003. sårbare for de Handlingsprogrammerne er de vigtigste krav i direktivet, da de pålægger obligatoriske begrensninger i landbrugernes aktiviteter med henblik på at nå direktivets målsætninger. Disse er anført i bilag III. To af disse krav er vigtigere end de øvrige. I første afsnit i bilag 111 kræves det, at tilførsel af gødning til jorden baseres på en balance mellem afgrødernes kvælstofbehov og kvælstoftilførslen til afgrøderne fra jorden og fra gødskning. i form af husdyrgødning. Direktivet tilføres jorden indtil 210 kg N pr. hektar om året under det I andet afsnit fastsættes der et maksimum på 170 kg N pr. hektar om året. tillader som kan imidlertid første handlingsprogram. Begge disse maksimale mængder gælder i de fire år, som deres respektive handlingsprogrammer løber, dvs. 210 kg N pr. hektar om året fra den 20. 12. 1998 og 170 kg N pr. hektar om året fra den 20. 12. 2002. Ifølge dette afsnit i direktivet kan medlemsstaterne tillade andre mængder, men kun hvis de er begrundede i objektive kriterier og ikke er til hinder for opnåelsen af direktivets målsætninger. Medlemsstaterne skulle have startet deres handlingsprogrammer den 20. 12. 1995. Som det imidlertid fremgår af figur 5, hvor der også er anført. om handlingsprogrammerne er i overensstemmelse med direktivet, har kun få medlemsstater gjort dette. Da disse foranstaltninger er det vigtigste element i direktivet, er det svært at undskylde denne maimel. V) Evaluation of the Costs of Groundwalcr Inspcclion in Ihe Member Stales, en inidcrsogelse gennemfort af Europa-Kommissionen. GD XI. under konlrakl nr. B4-3040/95/000345/MAR/DI 12 Figur 5: Handlingsprogrammer (pr. 30. ". 199') Land Mcddclclscsdalo Overensstemmelse? (Sidste frisl 20. 12. 1995) 11. 11. 1996 Ved al blive undcrsogl S. 1. 1996 Ved al blive undcrsogl 1. 4. 1996 Nej Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg 19. 1 o. 1994 Nej Nederlandene (se neden for) Portugal Spanien Sverige Det Forenede Kongerige 25. 1. 1996 Ved at blive undcrsogl Der er endvidere god grund til at se på forholdene i Nederlandene. Den 22. 12. 1995 forelagde de nederlandske myndigheder deres handlingsprogram for Kommissionen og oplyste, at de ville anvende undtagelsesmuligheden i bilag III. Kommissionen besluttede, efter en uennemuanu af beurundelsen for undtagelsen og en diskussion herom med de nederlandske myndigheder. at den at acceptere undtagelsen. På det syvende møde i nitratkomiteen i november 1996 trak de nederlandske myndigheder deres handlingsprogram tilbage, og underrettede Kommissionen om, at de ikke længere søgte nogen undtagelse til at anbefale nitratkomiteen ikke var i stand trin i gennemførelsen af direktivet bliver klart, at de Hvis det på et foranstaltninger, der er fastsat i direktivet, ikke længere er tilstrækkelige til at nå dets målsætninger, skal medlemsstaterne i henhold til artikel 5. stk 5. træffe de supplerende foranstaltninger eller skærpede foranstaltninger, som de anser for nødvendige. Som hjælp til opnåelsen ai' dette mal skal alle medlemsstater i henhold til første afsnit i artikel 5, stk 6. udarbejde og gennemføre passende overvågningsprogrammer med henblik på at vurdere effektiviteten af handlingsprogrammerne. 3. 6 Sammenfattende rapporter Ifølge direktivets artikel 10 skal medlemsstaterne "for den firearsperiode, der følger efter meddelelsen af dette direktiv, og for hver efterfølgende firearsperiode forelægge Kommissionen en rapport med de oplysninger, der 13 er omhandlet i bilag V". Bilag V kræver grundlæggende oplysninger om de punkter, der er behandlet i de ovenstående afsnit. Medlemsstaterne skulle have forelagt disse oplysninger for Kommission senest den 20. 6. 1996. I henhold til direktivets artikel I I skulle Kommission have sendt sammenfattende rapporter til Europa-Parlamentet og Rådet senest den 20. 12. 1996. Det fremgår af nedenstående figur 6, at de fleste medlemsstater fremsendte deres rapporter for sent. Dette er årsagen til, at Kommission har måttet udsætte offentliggørelsen af sin rapport Figur 6: Sammenfattende rapporter (pr. 30. ~. ll){)~) - "~ " "• - •A— " • • 'L ' J ^ » - ^ — — - » - * —— • • • • •• — — — g — B- III. M •• • • !• I I — — — - —. • • — — —| Land Mcddclclscsdalo Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige (Sidste frist 20. 6. 1996) 11. 11. 1996 20. 12. 1996 19. 9. 1996 23. 12. 1996 12. 11. 1996 19. 11. 1996 17. 7. 1995 4. 2. 1997 9. 7. 1996 S. 10. 1996 4. 9. 1996 Det Forenede Kongerige 9. 1. 1997 De modtagne rapporter har været al' forskellig format og indhold med betydelige forskelle med hensyn til længden. Selv om Kommission ønsker at forelægge en konsolideret rapport om disse oplysninger, vil besvarelsernes varierende kvalitet ikke gøre det let at udarbejde det mest nvttige dokument. På det sjette møde i nitratkomiteen den 1. 6 1995 forelagde Kommissionen et udkast til et fælles rapportformat, som medlemsstaterne kommenterede Da der imidlertid ikke blev forelagt en færdig version tilstrækkelig tidligt, blev denne ikke anvendt af nogen medlemsstat. I fremtiden har Kommissionen til hensigt at forelægge komiteen en ramme for meddelelsen af resultaterne for at øge dokumentets nytteværdi. 14 4. TRAKTATKRÆNKELSESPROCEDURER Kommissionen kan indlede traktatkrænkelsesprocedurer efter artikel 169 i traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber mod en medlemsstat, nar den ikke har overholdt kravene i direktivet. Som det fremgår af ovenstående figurer er de Heste medlemsstater bagefter i gennemførelsesplanen, nogle endda ret betydeligt. Det erkendtes i Kommissionens meddelelse om gennemførelsen af Fællesskabets miljølovgivning20, at der er behov for at gribe ind over for de fleste medlemsstater for de samme overtrædelser af dette direktiv. Naturligvis forløber disse procedurer med forskellig hastighed afhængig af overtrædelsens art og af dialogen mellem den pågældende medlemsstat og Kommissionen. Mod nogle medlemsstater løber der endvidere to særskilte sager. For øjeblikket er de fleste traktatkrænkelsesprocedurer baseret enten pa manglende gennemførelse af bestemte foranstaltninger eller på, at de trufne foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med direktivet. Pa dette trin er der derfor ingen tegn pa at de foranstaltninger, der er fastsat i direktivet, vil få væsentlig indflydelse pa nitratforureningen, når de har fået mulighed for at træde i kraft Dette er derfor Kommissionens vigtigste argument for ikke at fremsætte forslag om ændring af direktivet. Hvor langt traktatkrænkelsesprocedurerne mod medlemsstaterne er nået er vist i figur 7. Oplysningerne i denne tabel gives i overensstemmelse med Kommissions regler for, hvilke oplysninger der må afsløres, og det kan derfor ikke udelukkes, at der løber sager mod medlemsstater, der ikke er nævnt, eller for dele af direktivet, som ikke er anført for et bestemt land. Figur 7: Traktatki'ænkelsesprocedurer moa'medlemsstaterne (statuspr. 30. ~. I9'J~) Land Belgien Finland Frankrig Gennemførelse AS AS Grækenland Domstol Irland Italien BU* Domstol Nederlandene AS Portugal Spanien UK Domstol AS Udpegelse Kodeks Handlingsprogram Rappon BU* Domstol BU* Domstol Domstol Domstol Domstol Domstol Domstol BU* BU* ÅS = Åbniiigsskrivelse. BU = Begrundet. udtalelse. Domstol = Sag for Domslolcn * = Beslutning truffet af Kommission og offentliggjort i en pressemeddelelse, men endnu ikke gennemfort 5. ÆNDRING AF DIREKTIVET? Som anført i punkt 4 er den vigtigste grund til, at Kommissionen ikke har fremsat noget forslag til ændring af direktivet, den sene gennemførelse af direktivet, der gør 20 KOM(96) 500 endelig udg. af 22. 10. 1996. 15 det umuligt at vurdere direktivets eventuelle effektivitet. Kommissionen er imidlertid udmærket klar over, at der kan argumenteres, at det forhold, at sa mange medlemsstater ikke har overholdt deres forpligtelser med hensyn til dette direktiv, kan være direktivets fejl. Kommissionen mener ikke at denne argumentation holder stik, da de Heste af de foranstaltninger, der skal træffes af medlemsstaterne (nemlig gennemførelse, overvågning, udpegninger, kodekser for godt landmandskab og rapportering) er ligetil. Selv om der kan være problemer med at koordinere indsatsen mellem og (navnlig mellem miljø- landbrugsministerier) er dette enkle procedureproblemer, der kan overkommes. forskellige ministerier Da direktivet ikke omfatter nogen pligt til at rapportere om problemer, der kan have været med at gennemføre direktivet, er det ikke muligt at give nøjagtige oplysninger om årsagerne til den forsinkede gennemførelse. Kommissionen er imidlertid klar over, nitratforureningens udstrækning har været et problem, og det samme gælder koordineringen mellem forskellige ministerier som tidligere nævnt. at manglen på grundlæggende oplysninger om 6. KONKLUSION Seks år efter direktivets vedtagelse er det stadig ikke tilfredsstillende gennemfort i de fleste medlemsstater, i den grad at en eventuel ændring af direktivet ikke vil være hensigtsmæssig. At direktivet ikke er gennemført fuldt ud indebærer, ud over de juridiske aspekter, at det ikke er lykkedes al gribe ind over for alvorlige miljø- og sundhedsproblemer. Selv om Kommissionen vil gøre alt, hvad der i dens magt. til til overtrædelsesprocedurer, kan disse ikke i sig selv nå direktivets mål Det er derfor vigtigt gennem alle mulige midler at lægge det nødvendige pres for at opnå en øjeblikkelig gennemførelse. at direktivet gennemføres, navnlig ved at gribe sørge for, at 16 ISSN 0254-1459 KOM(97) 473 endelig udg. DOKUMENTER DA 14 03 Katalognummer : CB-CO-97-488-DA-C ISBN 92-78-25026-0 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg ,) ^


title: Advies van het Economisch en Sociaal Comité over de "Mededeling van de Commissie aan de Raad, aan het Europees Parlement, aan het Economisch en Sociaal Comité en aan het Comité van de Regio's over het EU-actieplan: Satellietcommunicatie in de informatiemaatschappij"

eurovoc_concepts:
action programme
harmonisation of standards
research and development
satellite communications
single market

formats: html pdfa1b print


title: REGLAMENTO (CE) N° 1919/97 DE LA COMISIÓN de 1 de octubre de 1997 por el que se fijan los derechos de importación en el sector del arroz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice
third country


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3041/97 del Amedeo AMADEO a la Comisión. Programa PHARE

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
EU financing
EU programme
contract
invitation to tender
operating cost
services contract
supplies contract
technical cooperation
works contract

formats: html pdf print

text: C 117/134 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 4. 98 destinan a contratos de servicios (asistencia te·cnica), de suministros o de obras. Su adjudicacio·n se rige por el art(cid:14)·culo 188 del Reglamento financiero y por el art(cid:14)·culo 7 del Reglamento Phare. El Reglamento financiero preve· que estos contratos se adjudicara·n «mediante concurso restringido»; el art(cid:14)·culo 7 del Reglamento PHARE estipula, en cambio, que en los casos de contratos superiores a los 50. 000 ecus, la participacio·n en los concursos y licitaciones estara· abierta, «en igualdad de condiciones», a todas las personas f(cid:14)·sicas y jur(cid:14)·dicas de los pa(cid:14)·ses beneficiarios del programa. ¿Puede confirmar la Comisio·n si es cierto que decidio· que los contratos de servicios superiores a los 50. 000 ecus se adjudicaran mediante concursos restringidos, de manera que no siempre se ha respetado el acceso para todos «en igualdad de condiciones»? (98/C 117/181) PREGUNTA ESCRITA E-3041/97 de Amedeo Amadeo (NI) a la Comisio·n (1 de octubre de 1997) Asunto: Programa PHARE A propo·sito de la ejecucio·n del programa PHARE, tras evaluar las listas de las empresas de servicios en 1993 y 1994, el Tribunal de Cuentas observa que las empresas procedentes de algunos Estados miembros han sido elegidas con mucha mayor frecuencia que las de otros pa(cid:14)·ses. En algunos pa(cid:14)·ses beneficiarios del programa PHARE. la norma del equilibrio geogra·fico razonable de los proveedores de servicios es especialmente evidente, observa el Tribunal. Por ejemplo, en Polonia y en Hungr(cid:14)·a, las empresas con oficinas en estos pa(cid:14)·ses son, con diferencia, las ma·s consultadas. La frecuencia con que las empresas son escogidas de la lista limitada tambie·n refleja desequilibrios: un pequen(cid:152)o grupo de 24 empresas (que representa aproximadamente el 3 % del total de las empresas interesadas) ha sido consultado entre 10 y 31 veces con mayor frecuencia que las dema·s. ¿Puede la Comisio·n explicar el por que· de esta falta de transparencia y decir que· medidas piensa adoptar? Respuesta comu· n a las preguntas escritas E-3039/97, E-3040/97 y E-3041/97 dada por el Sr. Van den Broek en nombre de la Comisio·n (11 de noviembre de 1997) Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a recoge en sus preguntas observaciones y cr(cid:14)·ticas planteadas por el Tribunal de Cuentas en su informe especial relativo al sistema descentralizado de aplicacio·n (DIS) del programa PHARE, y en particular sobre el funcionamiento de las unidades de gestio·n de los programas (UGP), el procedimiento de adjudicacio·n de los contratos de servicio y el equilibrio en la eleccio·n de los licitadores. La Comisio·n recuerda que, en el marco de dicho informe, respondio· ampliamente a las observaciones del Tribunal, y de forma ma·s exhaustiva que lo que permite el contexto de las presentes preguntas. La Comisio·n reitera que respeto· los procedimientos y normas vigentes, en un contexto en el que era preciso garantizar al ma·ximo y simulta·neamente objetivos a veces dif(cid:14)·cilmente conciliables como son la eficacia, la responsabiliza- cio·n del pa(cid:14)·s socio, la competencia y la apertura en la adjudicacio·n de los contratos. No hay que olvidar, en este sentido, que los contratos de servicios examinados por el Tribunal (muestra 1993-1994) pertenec(cid:14)·an fundamentalmente al a·mbito de la asistencia te·cnica a un proceso sin precedentes de transicio·n hacia un modelo de democracia y de econom(cid:14)·a de mercado. Con el desarrollo del programa ma·s alla· de primeras urgencias y la experiencia cada vez mayor de los servicios de los pa(cid:14)·ses socios y de la Comisio·n, los a·mbitos considerados insatisfactorios en el informe del Tribunal fueron o esta·n a punto de ser abordados por la Comisio·n. Las principales decisiones y correcciones son las siguientes: › medidas de aplicacio·n del art(cid:14)·culo 118 revisado del Reglamento Financiero de 21 de diciembre de 1977, aplicables al presupuesto general de las Comunidades Europeas (1); adema·s de su publicacio·n en el Diario Oficial, los contratos de servicios PHARE se anuncian en Internet y actualmente todas las expresiones de intere·s son objeto de una precalificacio·n (procedimiento introducido a mediados de 1996);