title: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 97/33/EY muuttamisesta operaattorin numeron siirrettävyyden ja ennaltavalinnan osalta

eurovoc_concepts:
communications policy
liberalisation of the market
new technology
telecommunications
telephone

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 01. 10. 1997 KOM(97)480 lopuil. 97/ 0250(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI direktiivin 97/3 3/E Y muuttamisesta operaattorin numeron siirrettävyyden ja ennaltavalinnan osalta (komission esittämä) DI 1. a) PERUSTELUT Taustaa Komission vihreään kirjaan perustuva lausuntokierros Marraskuussa 1996 komissio julkaisi Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikasta vihreän kirjansa1, jossa esiteltiin eri vaihtoehtoja yhteiseksi, tiettyjä numerointiin liittyviä aiheita koskevaksi sovitut, kilpailukykyisiä ja vapaita televiestintämarkkinoita koskevat päämäärät. Näistä vaihtoehdoista kuultiin eri tahoja ja saatiin aineistoa sellaista konkreettisempaa toimintasuunnitelmaa varten, joka vastaa tarkasti yksityis- ja yritysasiakkaiden ja televiestintämarkkinoiden uusien tulokkaiden tarpeita ja vaatimuksia ja jossa otetaan huomioon nykyisten teletoiminnan rakenteiden asettamat rajoitukset. jolla voitaisiin saavuttaa toimintatavaksi, Lausunnoissa kannatettiin voimakkaasti vihreän kirjan ehdotuksia ottaa käyttöön puhelukohtainen operaattorin valinta, operaattorin ennaltavalinta ja operaattorin numeron siirrettävyys, joiden avulla asiakkaat voivat hyötyä uusista kilpailutetuista markkinoista. Lausuntoja voitiin myös käyttää pohjana määriteltäessä niitä palveluita ja palveluntarjoajia, joille nämä numerointitoiminnot ovat pakollisia, sekä toimintojen käyttöönoton aikataulua. b) Komission tiedonanto lausuntokierroksen tuloksista Lausuntokierroksen tulokset esiteltiin komission tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle2. Tulosten perusteella komissio teki joukon tavoitteita koskevia johtopäätöksiä tavoitteiden saavuttamiseksi. toimintasuunnitelman näiden laati käytännön ja Numerointijärjestelyjä koskevat tavoitteet olivat seuraavat: • 1. tammikuuta 1998 mennessä: puhelukohtainen operaattorin valinta kaikilla tarjoavilla, merkittävän markkinaosuuden kiinteän verkon paikallisliittymiä omaavilla operaattoreilla kaikissa jäsenvaltioissa, joissa edellytetään markkinoiden täydellistä vapauttamista kyseiseen päivämäärään mennessä, ja jos pidemmistä siirtymäajoista on sovittu, tuon siirtymäajan loppuun mennessä. • 1. tammikuuta 2000 mennessä: operaattorin ennaltavalinta (käyttäjä määrittelee oletusarvoisen operaattorin, jonka hän voi kuitenkin muuttaa puhelukohtaisesti) tarjoavilla, mahdollinen käyttäjälle kaikilla kiinteän verkon paikallisliittymiä merkittävän markkinaosuuden omaavilla operaattoreilla kaikissa jäsenvaltioissa. • 1. tammikuuta 2000 mennessä: operaattorin numeron siirrettävyys kaikilla kiinteän verkon paikallisliittymien tarjoajilla; muin kuin maantieteellisin perustein 1 KOM(%) 590 lopullinen, 20. 11. 1996. 2 KOM(97) 203 lopullinen, 21. 5. 1997 DI numeroitujen erityispalvelunumeroiden lisämaksullinen palvelu) siirrettävyys kaikilla operaattoreilla. (maksuton, yhteisesti kustannettava, Tavoite ottaa käyttöön puhelukohtainen operaattorin valinta vapauttamiselle asetettuihin määräpäiviin mennessä perustuu oikeudellisille periaatteille, jotka ilmenevät jo vuoden 1998 oikeudellisessa kehyksessä. Yhteenliittämisdirektiivin 12 artiklan 6 alakohdassa edellytetään, että kaikkia palveluntarjoajia kohdellaan numeroinnin suhteen oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden on ainakin luotava numerotunnusjärjestelmä, jonka avulla asiakkaat voivat käyttää muutakin kuin paikallisliittymänsä tarjoajaa Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet varmistamaan puhelukohtaisen operaattorin valinnan vapauttamiselle Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikasta 22. päivänä syyskuuta 1997 annetussa neuvoston päätöslauselmassa asetettuihin määräaikoihin mennessä. Kahden muun kohdan osalta toimintasuunnitelmassa ehdotettiin lainsäädäntötoimiin ryhtymistä oikeudellisen perustan luomiseksi operaattorin ennaltavalinnan ajallisesti yhteensovitetulle käyttöönotolle yhteismarkkinoilla 1. tammikuuta 2000 mennessä sekä operaattorin numeron siirrettävyyden nopeutetulle käyttöönotolle mainittuun päivämäärään mennessä. c) Neuvoston päätöslauselma Neuvosto totesi 22. päivänä syyskuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa, että asianmukaisten "lausuntokierros numerointijärjestelyjen käyttöönottoa koko yhteisössä tuetaan laajasti". Se katsoi, että suosivien kilpailua osoittaa, että • ainakin kaikkien merkittävän markkina-aseman omaavien, kiinteän verkon paikallisia yleisiä puhelinpalveluja tarjoavien operaattoreiden asiakkailla olisi oltava mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia operaattoreita syrjimättömän ja käyttäjäystävällisen puhelukohtaisen valintamenetelmän avulla 1. tammikuuta 1998 mennessä tai maissa, joille on myönnetty ylimääräinen siirtymäaika, puhelinpalvelujen sovittuun myöhempään määräpäivään mennessä; vapauttamiselle täydelliselle • operaattorin ennaltavalinta, ainakin merkittävän markkina-aseman omaavilla kiinteän verkon paikallisia yleisiä puhelinpalveluja tarjoavilla operaattoreilla, on tarpeen niin pian kuin mahdollista, mutta viimeistään kahden vuoden kuluttua EU:n lainsäädännössä tarkoitetulle täydelliselle vapauttamiselle asetetuista määräajoista kilpailin} edistämiseksi kaikilla markkinoiden aloilla ja tarpeen vaatiessa tulevassa yhdenmukaistamisdirektiivissä säädetyin ehdoin; • numeron siirrettävyys ennakoidaan otettavaksi käyttöön viimeistään vuonna 2003, ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä kaikki tarvittava nope ui taakseen sen käyttöönottoa mahdollisimman lähellä täydellisen vapauttamisen määräaikaa ja mieluiten viimeistään kahden vuoden kuluttua kyseisestä päivämäärästä, ja pyysi komissiota valmistelemaan operaattorin ennaltavalintaa ja numeron ja neuvostolle. siirrettävyyttä koskevia ehdotuksia Euroopan parlamentille DI d) Euroopan parlamentin päätöslauselma Myös Euroopan parlamentti antoi 17 päivänä heinäkuuta 1997 päätöslauselman Euroopan telepalvelujen numerointipolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta ja pyysi komissiota muun muassa • "tekemään ehdotuksia jo olemassa olevaa direktiiviä muutettaessa operaattorin ennalta tapahtuvan valinnan ottamiseksi käyttöön kiinteän paikallisen liittymän tarjoajien kohdalla, joilla on merkittävä markkina-asema, viimeistään 1. tammikuuta 2000 koko unionin alueella, mikä johtuu tarpeesta samanaikaiseen käyttöönottoon koko Euroopan unionissa, jotta rehellinen kilpailu helpottuisi;" • "esittämään muutosta olemassa olevaan direktiiviin numeroiden siirrettävyyden tarjoaja vaihtuu, (numeroiden siirtäminen mukaanlukien ei-maantieteelliset erityispalvelunumerot) käyttöön ottamiseksi viimeistään 1. tammikuuta 2000;". tapauksissa, joissa palvelun 2. Ehdotuksen laajuus ja tavoite on nykyisiä ehdotuksen tarkoituksena yhteisön Tämän vahvistaa televiestintälainsäädännön säännöksiä kaikkia markkinoilla toimijoita koskevista tasavertaisista määrällisistä ja laadullisista numerovarojen käyttömahdollisuuksista. Operaattorin numeron siirrettävyyden ja operaattorin ennaltavalinnan ansiosta kuluttajien on helpompi käyttää vaihtoehtoisia palvelun- ja verkontarjoajia. Näin he telemarkkinoiden kilpailusta. Kuluttajien voidessa pääsevät suoraan hyötymään syrjimättömällä ja käyttäjäystävällisellä tavalla valita useiden telepalveluntarjoajien välillä heidän valintansa edesauttavat kehitystä kohti parempilaatuisia telepalveluita kilpailukykyisemmin hinnoin. 3. Tarve muutosehdotukset muuttaa yhteenliittämisdirektiiviä ja tärkeimmät Koska televiestintälainsäädännön on oltava selkeää ja avointa, ja koska jotkin tämän ehdotuksen periaatteista liittyvät yhteenliittämisdirektiivin numerointia koskeviin säännöksiin, komissio katsoo parhaaksi tehdä mainittuun direktiiviin määrättyjä yksittäisiä muutoksia. Yhteenliittämisdirektiiviin ehdotetaan seuraavia muutoksia: • Numeron siirrettävyyden käyttöönotolle asetettua määräaikaa aikaistetaan muuttamalla yhteenliittämisdirektiivin 12 artiklan 5 kohta, jossa nykyisellään edellytetään operaattorin numeron siirrettävyyden käyttöönottoa kiinteissä televerkoissa merkittävissä väestökeskittymissä viimeistään 1. tammikuuta 2003. Tämän ehdotuksen 1 artiklan 1 kohdassa olevassa muutosehdotuksessa vaaditaan kansallisia sääntelyviranomaisia edistämään numeron siirrettävyyden aikaista käyttöönottoa saatavuus kaikkialla jäsenvaltiossa viimeistään 1. tammikuuta 2000. ja vaaditaan niitä varmistamaan sen DI • Lisätään yhteenliittämisdirektiivin numerointisäännöksiin (12 artikla) operaattorin liittyvät velvoitteet ja erityisesti jo olemassa oleva velvoite tarjoajia olevien telepalvelujen saatavilla ennaltavalintaan "kohdella oikeudenmukaisesti ja kaikkia yleisesti tasapuolisesti". Tämän direktiivin 1 artiklan 2 kohdalla siis lisätään yhteenliittämisdirektiivin 12 artiklaan uusi 7 kohta, jossa velvoitetaan kansalliset sääntelyviranomaiset edellyttämään kiinteitä yleisiä televerkkoja hallinnoivien, merkittävän markkina- operaattorin aseman ennaltavalintaa viimeistään 1. tammikuuta 2000. Suunniteltu järjestelmä sisältää toiminteen, jolla tilaaja voi valita oletusarvoisen palveluntarjoajan (esimerkiksi ulkomaan-ja kaukopuheluita varten) niin, että tilaaja voi kuitenkin puhelukohtaisesti vaihtaa ennalta valitsemansa palveluntarjoajan lyhyen' numerotunnuksen avulla organisaatioiden verkoissaan omaavien tarjoavan 4. Ehdotuksen piiriin kuuluvat organisaatiot Komissio on lausuntokierroksen perusteella tullut siihen johtopäätökseen, että tässä vaiheessa ei olisi perusteltua velvoittaa sellaisia paikallisliittymien tarjoajia, joilla ei ole merkittävää markkina-asemaa, tarjoamaan operaattorin ennaltavalintaa. Tällaiset velvoitteet saattaisivat johtaa kehittyvien markkinoiden liialliseen sääntelyyn. Kysymystä siitä, pitäisikö useamman tyyppisille paikallisliittymien tarjoajille asettaa yksityiskohtaisia velvoitteita tässä asiassa, käsitellään uudelleen osana vuoden 1998 uudistusten vaikutusten yleiskatsausta, joka on asiaan liittyvissä direktiiveissä säädetty tehtäväksi vuonna 1999. valintaa, operaattorin operaattorin ennaltavalintaa Komissio katsoo myös, että tarvetta velvoittaa matkaviestinverkon operaattorit tarjoamaan numeron siirrettävyyttä on vielä tutkittava. Joillakin matkaviestintämarkkinoiden aloilla vallitsee jo huomattava kilpailu, ja käyttäjät voivat valita verkko-operaattorinsa ja usein myös palveluntarjoajan. Jotkut matkaviestintämarkkinat ovat kuitenkin vielä varhaisella kehitysasteella, ja jää nähtäväksi, millainen kilpailun taso niillä saavutetaan. Näistä syistä ja lausuntokierroksen perusteella komissio katsoo, ettei ole tässä vaiheessa järkevää soveltaa näitä velvoitteita matkaviestinoperaattoreihin. Komissio arvioi tarpeen kuluttajan matkaviestinnässä uudelleen vuoden 1998 loppuun mennessä. valinnanmahdollisuutta numerointijärjestelyjen lisäävien ja Operaattorin ennaltavalinta ja investoinnit vaihtoehtoiseen paikalliseen 5. infrastruktuuriin Lausuntokierros on osoittanut, että operaattorin ennaltavalinnan käyttöönottoa kannatetaan laajalti eri aloilla koko Euroopassa, ja tämä kannatus on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöslauselmissa. Komissio on kuitenkin ottanut tarkoin huomioon myös operaattorin ennaltavalintaa vastustavan vähemmistön esittämät perusteet. On väitetty, että operaattorin ennaltavalinta kaventaa paikallisliittymien tarjoajien voittomarginaaleja, koska se kiristää kilpailua kauko- ja ulkomaanpuheluiden markkinoilla. On myös väitetty, että vaihtoehtoisten paikallisliittymien tarjoajien olisi aikaisempaa vaikeampaa saada uusia asiakkaita, koska tilaajat eivät olisi yhtä DI - - V -" V motivoituneita vaihtamaan vakiintuneesta tarjoajasta uuteen tarjoajaan, jos vakiintunut tarjoaja antaa mahdollisuuden operaattorin ennaltavalintaan. tuloksista antamassaan Kuten komissio on tiedonannossa, se ei pidä operaattorin ennaltavalintaa vastaan esitettyjä väitteitä vakuuttavina lähinnä seuraavista syistä: lausuntokierroksen todennut jo • Periaate, jonka mukaan kilpailun rajoitteet on säilytettävä palvelujen alalla infrastruktuurien tasolla käytävän kilpailun edistämiseksi, ei johda taloudelliseen tehokkuuteen eikä asiakkaan kannalta parhaaseen lopputulokseen. Paikallisen todellista kilpailua takaa infrastuktuurin ja jos käyttäjäystävälliset keinot jonkin muun paikallisliittymien tariffit pysyvät paikallisen verkon palveluntarjoajan valitsemiseksi puuttuvat, rajoitteiden tarpeettoman korkeina. Lisäksi on mahdollista, että kilpailun säilyttäminen infrastruktuuri- investointeihin, jotka voivat aikaa myöten osoittautua kestämättömiksi. tarjontaa hallitseva duopoli ei keinotekoisesti tarjonnassa, palvelujen kannustaa alalla • Operaattorin ennaltavalintaan on annettava mahdollisuus 1. tammikuuta 2000 mennessä. Tuolloin ulkomaan- ja kaukopuheluiden hinnat ovat joka tapauksessa alentuneet huomattavasti EU:n vapautetuilla televiestintämarkkinoilla vallitsevan kilpailun vuoksi. Vaihtoehtoiset paikallisliittymien tarjoajat ovat selvillä tästä, ja niiden olisi valmistauduttava uuteen markkinatilanteeseen muiden markkinoilla toimivien tavoin. Onhan kuitenkin todennäköistä, että vahvin kannustin, joka houkuttelee sijoittamaan paikallisliittymiin, löytyy uusien multimediapalvelujen tarjonnasta eikä perinteisen puhelinliikenteen alalla käytävästä kilpailusta. • Ainoastaan ne operaattorit, joilla on huomattava markkinaosuus, velvoitetaan edun tarjoamaan operaattorin toisin kuin vakiintuneet tarjoajille, vaihtoehtoisille paikallisliittymien operaattorit ne voivat yhä tarjota tilaajilleen täydellisiä telepalvelukokonaisuuksia, jolloin niiden ei tarvitse pelätä, että asiakkaat siirtyvät tilaamaan osaa näistä palveluista muilta palveluntarjoajilta. ennaltavalintaa. Tämä antaa huomattavan sillä • Paikallisliittymien saatavuus ja laatu turvataan yleispalveluvelvoitteilla, joista on tullut kiinteä osa yhteisön lainsäädäntöä. Näillä velvoitteilla varmistetaan, että laatuvaatimusten jokaisella kansalaisella on mahdollisuus kohtuuhintaiseen ja mukaiseen palveluun kaikkialla yhteisössä. 6. Päätelmät Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat pyytäneet tätä direktiiviehdotusta operaattorin numeron siirrettävyydestä ja operaattorin ennaltavalinnasta. Se heijastelee numerointia koskevan vihreän kirjan julkaisua seuranneen numerointikysymyksiä koskeneen laajan julkisen kuulemisen tuloksia. Ehdotetulla direktiivillä taataan kuluttajille mahdollisuus helposti valita se verkko-operaattori ja palveluntarjoaja, joka parhaiten vastaa heidän tarpeitaan. Ehdotus: Euroopan parlamentin ia neuvoston direktiivi direktiivin 97/33/EY muuttamisesta operaattorin numeron siirrettävyyden ja ennaltavalinnan osalta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat, että komissio numerointipolitiikasta laaditun vihreän kirjan3 perusteella, järjestänyt laajan on julkisen kuulemisen Euroopan telepalvelujen näistä lausunnoista on käynyt ilmi, miten tärkeää on mahdollistaa kaikille markkinoilla toimijoille yhtäläiset määrälliset ja laadulliset mahdollisuudet käyttää numerovaroja ja miten keskeinen merkitys on asianmukaisilla numerointijärjestelyillä, varsinkin numeron siirrettävyyden ja operaattorin valinnan kannalta, luotaessa valinnanmahdollisuuksia kuluttajille ja tehokasta kilpailua vapautetussa teletoimintaympäristössä, neuvosto antoi 22. päivänä syyskuuta 1997 päätöslauselman, jossa se pyysi komissiota tekemään Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia numeron siirrettävyyden käyttöönoton nopeuttamisesta ja operaattorin ennaltavalinnan käyttöönotosta, ja Euroopan parlamentti antoi 17 päivänä heinäkuuta 1997 päätöslauselman, jossa se kehotti komissiota tekemään ehdotuksen olemassa olevaan direktiivin tehtäväksi muutokseksi, jonka mukaan operaattorin ennaltavalinta ja numeron siirrettävyys on otettava käyttöön koko unionissa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000, KOM(96) 590 lopullinen. 20. 11. 1996. OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 97/33/EY4 seuraavasti: 1. Korvataan 12 artiklan 5 kohta seuraavasti: "5. Kansallisten sääntelyviranomaisten on edistettävä numeron siirrettävyyden mahdollisimman nopeaa käyttöönottoa, loppukäyttäjät voivat halutessaan säilyttää kiinteän yleisen puhelinverkon numeronsa tietyssä paikassa palvelun tarjoavasta teleorganisaatiosta riippumatta, ja niiden on varmistettava, että kyseinen toiminne on käytettävissä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000. " jotta 2. Lisätään 12 artiklan 6 kohdan jälkeen uusi kohta seuraavasti: ilmoittamilta yleisiä "7. Kansallisten sääntelyviranomaisten on edellytettävä liitteessä I olevan 1 osan mukaisilta ja kansallisten viranomaisten merkittävän markkinaosuuden omaavina organisaatioina televiestintäverkkoja hallinnoivilta organisaatioilta, että ne tarjoavat tilaajilleen mahdollisuutta käyttää minkä tahansa yhteenliitetyn, yleisesti saatavilla olevia telepalveluja tarjoavan palveluntarjoajan kytkentäisiä palveluja. Tätä tarkoitusta varten on viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000 otettava käyttöön toiminteita, jotka palveluja ennaltavalinnalla kuitenkin niin, että he voivat puhelukohtaisesti muuttaa ennalta tehdyn valinnan lyhyen numerotunnuksen avulla. " tilaajalle mahdollisuuden valita tällaisia antavat 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ennen 31 päivää joulukuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. (ONP) periaatteita Televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/3 3/E Y (EYVL N:o L 199. 26. 7. 1997, s 32). tarjoamisen 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta - 9- ISSN 1024-4492 KOM(97) 480 lopullinen ASIAKIRJAT FI 16 15 Luettelonumero : CB-CO-97-510-FI-C ISBN 92-78-25610-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta annetunneuvoston direktiivin 91/676/ETY täytäntöönpano

eurovoc_concepts:
application of EU law
chemical fertiliser
pollution control measures
pollution from agricultural sources
water pollution

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 01. 10. 1997 KOM(97) 47. 1 lopull. KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Neuvoston direktiivin 91/676/ETY vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta täytäntöönpano 1. JOHDANTO 2. DIREKTIIVIN TAUSTA 2. 1 Nitraattiongelma 2. 2 Nitraattiongelman syyt 2. 3 Direktiivin historia 2. 4 Direktiivin pääpiirteet 3. DIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANO 3. 1 Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 3. 2 Hyvän maatalouskäytännön ohjeet 3. 3 Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittely 3. 4 Valvonta 3. 5 Toimintaohjelmat 3. 6 Yhteenvetokertomukset 4. JÄSENYYSVELVOITTEIDEN NOUDATTAMATTA KOSKEVA MENETTELY JÄTTÄMISTÄ 5. DIREKTIIVIN MUTTAMINEN? 6. PÄTTELMÄT 3 4 4 4 5 6 7 7 8 9 1 I 12 13 14 16 16 1. JOHDANTO lähteet ylittävät sekä laatuvaatimuksista2 että Kuusi vuotta nitraattidirektiivin voimaantulon1 jälkeen useimmat jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet sitä täytäntöön. Näin ollen nitraattien aiheuttama vesien jäsenvaltioissa. Monet pilaantuminen on yhä ongelma kaikissa yhteisön juomaveden valmistamiseen juomaveden tarkoitetun juomavedestä3 annetuissa direktiiveissä pintaveden kansanterveydellisistä syistä säädetyn enimmäispitoisuuden 50 mg/l. Ympäristön kannalta jäsenvaltioiden nitraattipäästöt Pohjanmereen, Itämereen, Välimereen ja Mustaanmereen ovat erityisen huomattavia rehevöitymisen aiheuttajia. Koska nitraattien aiheuttama pilaantuminen johtuu hajakuormituksesta, sen vähentäminen on yhteisölle ympäristöpoliittisesti haasteellista. Asiaa vaikeuttaa se, että kaikilla maan käytön muutoksilla on tuntuvia vaikutuksia pilaantumisen pääasiallisen aiheuttajan, maataloustuotannon, taloudelliseen elinkelpoisuuteen. lähteellä torjumisesta pilaantumisen jonka Kuusi vuotta sitten, vuonna 1991, neuvosto antoi nitraattidirektiivin, tavoitteena on vähentää ja estää maataloudesta peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti aiheuttamaa vesien pilaantumista. Tämä oli tärkeä askel vesipolitiikan kehittymisessä, sillä direktiivi noudatti aiheuttamisperiaatetta sekä ehkäisemään periaatetta hajakuormitusta. Vaikka merkittävimmät direktiivissä säädetyt toimenpiteet toteutetaan monissa jäsenvaltioissa vasta myöhemmin, on jo ilmeistä, että tietyissä piireissä direktiivin vaatimuksiin suhtaudutaan voimakkaan kielteisesti, mikä on todennäköisesti osasyynä sen heikkoon täytäntöönpanoon koko yhteisössä. Komissio pitää nykyistä tilannetta äärimmäisen vakavana. Tällä hetkellä on 15 jäsenvaltiosta 13:a vastaan aloitettu oikeudellinen menettely siksi, että ne ovat laiminlyöneet saattaa direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja/tai soveltavat sitä virheellisesti. Tämä direktiivin 11 artiklan mukainen täytäntöönpanoa koskeva kertomus annetaan siksi sopivaan aikaan tuomaan esiin jäsenvaltioiden huomattava hidastelu direktiivin säännösten täytäntöönpanossa. pyrkien lyhyellä katsauksella direktiivin Kertomus alkaa jälkeen tarkastellaan sen täytäntöönpanon nykytilaa. Viimeisessä jaksossa osoitetaan selvästi, miksi komissio katsoo ottaen huomioon täytäntöönpanon verkkaisuuden, ettei direktiivin muuttamista koskevien ehdotusten esittäminen ole tällä hetkellä asianmukaista. taustaan, minkä 1 EYVL N:o L 375 31. 12. 1991, s. 1. vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien joulukuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi No aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä 91/676/ETY 2 EYVL N:o L 194, 25. 7. 1975, s. 26, jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen Uirkoitctun pintaveden laatuvaatimuksista 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi N:o 75/440/ETY 3 EYVL N:o L 229. 30. 8. 1980. s. 11. juomaveden laadusta 15 päivällä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi N:o 80/778/ETY 2. DIREKTIIVIN TAUSTA 2. 1 Nitraattiongelma säädetään juomavesidirektiivillä. hapettumista methemoglobiiniksi, tekemästä direktiivin muutosehdotuksesta Juomaveden nitraattipitoisuutta on säännelty Euroopan unionissa vuodesta nitraattipitoisuuden Siinä 1980 ohjearvoksi 25 mg/l ja suurimmaksi sallituksi pitoisuudeksi 50 mg/l. Nämä arvot on nyt laajasti hyväksytty ihmisten terveyteen liittyvistä syistä ja on merkillepantavaa, että jäsenvaltiot eivät ole kyseenalaistaneet niitä neuvoteltaessa. komission Juomavesien nitraatti katsotaan kansanterveydelliseksi ongelmaksi, koska se pelkistyy kehossa nopeasti nitriitiksi. Nitriitti aiheuttaa pääasiassa veren kykene hemoglobiinin kuljettamaan kudoksiin happea. Hapen kuljetuksen vähenemistä esiintyy erityisesti alle kuuden kuukauden ikäisillä pienillä lapsilla ja se aiheuttaa methemoglobinemiaa eli blue baby (sininen lapsi) -oireyhtymän. Tätä ilmiötä on havaittu vain nitraattipitoisuuksien ollessa huomattavasti yli 50 mg/l, ja siksi tämä raja antaa riittävän suojan kyseistä oireyhtymää vastaan. Nitriitti reagoi lisäksi vatsassa olevien yhdisteiden kanssa ja muodostaa monilla eläinlajeilla karsinogeenisiksi havaittuja aineita, vaikka yhteys ihmisillä esiintyvään syöpään perustuu tällä hetkellä vain oletuksiin. Nämä seikat yhdessä antavat kuitenkin aiheen varovaisuuteen raja-arvon vahvistamisessa4. joka ei arviossa5 Dobrisin päästöjen esitetään maatalousmaasta nitraattipitoisuuksia, jotka osoittavat 87 %:lla Euroopan maanviljelykseen käytetystä alueesta pohjaveden nitraattipitoisuuden ylittävän ohjearvon 25 mg/l ja 22 %:lla alueesta arvon olevan korkeampi kuin 50 mg/l. Monilla alueilla pitoisuudet ovat kohoamassa ja olemassa olevia juomaveden lähteitä tai ottamaan niissä käyttöön kalliita käsittelymenetelmiä, joiden kustannukset tulevat kuluttajan maksettaviksi. joudutaan sulkemaan valuvien Kohonneet nitraattipitoisuudet lisäävät myös huomattavasti rehevöitymistä, erityisesti meri- ja rannikkoalueilla. Nitraatit kiihdyttävät merkittävästi levien kasvua, mikä johtaa huomattaviin ekosysteemin muutoksiin, yleensä huonompaan suuntaan. Suurten Pohjanmeren rannikkoalueiden samoin kuin rehevöitymisestä. joidenkin Välimeren alueiden on vähentää vähentää Tehokkain nitraattipäästöjä ja muiden typen lähteiden päästöjä. todettu kärsivän rehevöitymistä tällaista tapa on 2. 2 Nitraattiongelman syyt Sodanjälkeisen tuotannon kasvattamiseen mahdollisimman suureksi. Hintatuki ja taatut markkinat ajan maatalouspolitiikassa on keskitytty 4 Huomattakoon, että Maailman terveysjärjestö tarkisti huhtikuussa 1997 antamiaan juomavedessä esiintyvän nitraatin ja nitriitin ohjearvoja ja totesi, että uusimpien tieteellisten nä\ttöjcn penistcella raja-ano 50mg/l olisi säilytettävä 5 Stanners D. Bourdeau P. loini. (1995) Europe's Environment. The Dobris Assessment. EEA 4 ovat olleet omiaan edistämään tehokkaita tuotantomenetelmiä. Näin on tapahtunut sekä yhteistä maatalouspolitiikkaa harjoittavassa EU:ssa että muissa maissa. Tällaisen politiikan avulla on tuotantoa on pystytty lisäämään huomattavasti, mutta se on yleisesti ottaen vaikuttanut ympäristöön haitallisesti, kuten nyt on nähtävissä. Nitraateista johtuvan pilaantumisen kannalta tarkasteltuna tehotuotanto on lisännyt kemiallisten lannoitteiden käyttöä ja entistä enemmän keskittänyt suuria karjamääriä pienille maa-alueille. Joillakin EU:n alueilla tehokas karjankasvatus on liikatuotantoon. Toisin sanoen johtanut karjanlannan karjanlantaa on enemmän kuin sitä voidaan levittää viljelysmaalle aiheuttamatta nitraatista johtuvaa pilaantumista. rakenteelliseen ja ovat epäilemättä Nitraattien kulkeutuminen vesistöön voi viedä useita vuosia sen jälkeen, kun ne ovat poistuneet maaperän juurtumiskerroksesta. Itse asiassa suuri osa nykyisistä vesien korkeista nitraattipitoisuuksista on seurausta tämän päivän menneiden vuosikymmenten maatalouskäytärmöistä, maatalouskäytännöt määräävät nitraateista aiheutuvan pilaantumisen tason tulevaisuudessa6. Maatalouskäytännöt parantuneet ympäristön näkökulmasta viime vuosikymmenenä, mutta silti ne yhdessä liikatuotannon kanssa aiheuttavat edelleen nitraateista rakenteellisen johtuvaa pilaantumista. Siksi on tarpeellista vieläkin muuttaa nykyisiä maatalouskäytäntöjä. Euroopan yhteisö on soveltamaan aiheuttamisperiaatetta. Nitraattidirektiivin osalta tämä merkitsee sitä, että maatalouselinkeinon harjoittajien olisi itse kannettava kustannukset, jotka aiheutuvat nykyisten vähentämiseksi käytäntöjen muutostoimenpiteistä. Yhteisen maatalouspolitiikan hintatukien alentamiseen johtaneet muutokset, kuten MacSharryn uudistukset vuodelta 1992, ja maataloutta ja ympäristöä koskeva asetus7 tukevat tätä politiikkaa samoin kuin kaikki muutkin uudistukset, joilla painopistettä siirretään pois tuotannon tukemisesta. toteutettavista pilaantumisen sitoutunut 2. 3 Direktiivin historia Frankfurtissa vuonna 1988 pidetyssä vesialaa käsitelleessä ministeritason seminaarissa tarkasteltiin olemassa olevaa lainsäädäntöä ja esitettiin joukko toteutettavia parannuksia ja korjausta vaativia puutteita. Tähän mennessä 6 Tämä koskee erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden osalla, koska vähäinenkin maatalouden tehostuminen samaan tapaan kuin Länsi-Euroopassa on tapahtunut sodanjälkeisenä aikana johtaa todennäköisesti maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttaman vesien pilaantumisen lisääntymiseen. 7 EYVL N:o L 215. 30. 7. 1992. s. 85. ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuismla maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus N:o 2078/92. näistä on saatu toteutetuksi neuvoston hyväksymät yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskeva direktiivi** ja nitraattidirektiivi. Nitraattidirektiivin ensimmäinen vaihe oli "Ehdotus neuvoston direktiiviksi makeiden vesien, rannikko- ja merivesien suojelemisesta hajanaisista lähteistä peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta"9. Ehdotus julkistettiin muutettuna10 vuonna 1990 Euroopan parlamentin annettua siitä lausuntonsa11. Kaikkiaan direktiiviä koskevat neuvottelut kestivät se hyväksyttiin Alankomaiden ja puheenjohtajakaudella, allekirjoitettiin 12 päivänä joulukuuta 1991 ja ilmoitettiin jäsenvaltioille 19 päivänä joulukuuta 1991. lähes kolme vuotta 2. 4 Direktiivin pääpiirteet sekä alaiset vedet vyöhykkeiksi12 Direktiivillä on kahdenlaisia tavoitteita: maataloudesta peräisin olevien nitraattien suoraan tai välillisesti aiheuttaman vesien pilaantumisen vähentäminen ja tällaisen pilaantumisen estäminen. Direktiivissä pyritään tavoitteiden saavuttaminen edellyttämällä, että varmistamaan näiden ja jäsenvaltiot määrittelevät pilaantumiselle alttiiksi pilaantumisuhan alueet säädetyistä pilaantumisalttiiksi valvontaohjelmista saatujen tulosten perusteella. Näitä vyöhykkeitä värien sisältävät jäsenvaltioiden lukien maatalouskäytäntöjä koskevia pakollisia karjanlannan maahan enimmäismäärien määrääminen. Jäsenvaltioiden on myös vahvistettava ainakin yhdet hyvän maatalouskäytännön ohjeet, joiden noudattaminen on vapaaehtoista pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden ulkopuolella ja pakollista niiden sisällä. Jäsenvaltioiden on seurattava vesien nitraattipitoisuuksia toteutettujen toimenpiteiden vaikutusten arvioimiseksi. joutuneet vedet nämä nimeävät direktiivissä toimenpiteitä mukaan toimintaohjelmia, vuosittaisten levittämisen laadittava jotka on Direktiivin täytäntöönpanon aikataulu on jäljempänä taulukossa 1. 8 EYVL N:o L 135. 30. 5. 1991. s. 40. yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annettu neuvoston derektiivi N :o 91 /271 /ETY. 9 EYVL N:o C 54. 3. 3. 1989. s. 4 10 EYVL N:oC 51, 2. 3. 1990. s. 12 11 EYVLN:o C 158, 26. 6. 1989. s. 487 12 Jos jäsenvaltio määrittelee direktiivin 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti koko alueensa, sitä ci teknisesti katsoen nimitetä pilaantumisalttiiksi vyöhykkeeksi. Näitä alueita koskevat vaatimukset oat kuitenkin täsmälleen samat ja pilaantumisalttiista vyöhykkeistä puhuttaessa niihin sisällytetään alueeseensa 3 artiklan 5 kohtaa soveltavat jäsenvaltiot, elleivät kysymyksessä ole valvontavaatimukset. Taulukko 1: Direktiivin täytäntöönpanon aikataulu Vaatimus Direktiivin artikla Säädetty toteuttamispäivä13 | Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 12 20. 12. 1993 Valvonta 5 (6 kohta) tai 6 20. 12. 1993 vyöhykkeiden 3 maatalouskäytännön Pilaantumisalttiiden määrittely Hyvän laatiminen Ensimmäisen nelivuotisen toimintaohjelman 5 laatiminen Yhteenvetokertomuksen komissiolle ohjeiden ~4 toimittaminen 10 20. 12. 1993 20. 12. 1993 20. 12. 1995 20. 6. 1996 Vyöhykeluetteloiden valmistuminen uudelleentarkastelun 3 \ 21. 12. 1997 Sen vuoden alku, jona enintään 210 kg 1 typpeä sisältävä lantamäärä voidaan sallia hehtaaria kohti Ensimmäisen toimintaohjelman päättyminen 5 Sen vuoden alku, jona enintään 170 kg 1 typpeä sisältävä lantamäärä voidaan sallia hehtaaria kohti Toisen toimintaohjelman päättyminen 5 20. 12. 1998 20. 12. 1999 20. 12. 2002 21. 12. 2003 3. DIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANO täytäntöönpanon olisi Direktiivin jäsenvaltioissa. Itävallalle, Suomelle ja Ruotsille, jotka unioniin 1. päivänä joulukuuta 1995, ei ole myönnetty tästä erivapauksia. kaikissa liittyivät Euroopan nopeudella edettävä samalla 3. 1 Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Direktiivin 12 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on "saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta", toisin sanoen viimeistään 20 päivänä joulukuuta 1993. Neljä vuotta täyttäneen määräajan jolloin velvoitteensa. Taulukossa 2 esitetään ensiksi päivämäärät, ilmoittaneet jäsenvaltiot direktiivin toimenpiteistä ovat toimenpiteiden toiseksi katsooko komissio voimaansaattamiseksi, vastaavan jäsenvaltion velvoitteita. jäsenvaltion katsotaan jälkeen vain neljän ja 13 Määräaikoihin, päivämäärin ja määräpäiviin sovellettavista säännöistä annetun neuvoston asetuksen N. o 1182/71 (ETY, Euratom) annettu 3 päivänä kesäkuuta 1971 mukaisesti, EYVL No L 124 8. 6. 1971, s. l Taulukko 2: Direktiivin (tilanne 30. ". 1997) saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Ilmoittamispäivä (määräaika 20. 12. 1993,4) Toimenpiteiden direktiivin mukaisuus 26. 1. 1996 tarkastus kesken 17. 12. 1993 24. 3. 199515 27. 8. 1993 1. 4. 1996 17. 7. 1995 kvllä ei kvllä ci ci 26. 10. 1994 kvllä 11. 3. 1996 25. 1. 1996 28. 6. 1996 kvllä tarkastus kesken ei 3. 2 Hyvän maatalouskäytännön ohjeet tarkoitetut määräykset". Suurin osa laadittava hyvän maatalouskäytännön ohjeet, Direktiivin 4 artiklassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta Jeli viimeistään 20 päivänä joulukuuta 1993] joita maanviljelijät noudattavat vapaaehtoisesti, ja joissa olisi oltava liitteen II A jäsenvaltioista on nyt kohdassa saattanut päätökseen tämän tehtävän, kuten jäljempänä taulukosta 3 on nähtävissä. Kun komissio tarkasteli ohjeita alustavasti vuoden 1994 lopulla toinen. Vaikka joitakin ohjeissa olevia sääntöjä tilanne oli kuitenkin voidaan pitää varsin yleisluontoisina, ohjeet ovat tärkeitä työvälineitä sekä direktiivin säännösten kannalta että myös sisällytettäessä maatalouteen ympäristönäkökohtia. Sen vuoksi komission tarkoituksena on tutkia niitä lähemmin. Tutkimuksen yhteydessä ei tarkastella ainoastaan sitä, ovatko ohjeet liitteessä II olevien vaatimusten mukaisia, vaan myös sitä, miten harjoitetaan yhteneväisiä ohjeet ovat yhteisön hyvästä samankaltaista maantalouskäytännöstä. joilla kysymystä eri laajempaa viljelyä, alueilla, sekä 14 Itävallan. Suomen ja Ruotsin osalta 1. 1. 1995 15 Suomi ilmoitti direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä koskcx ista lisätoimenpiteistä 23. K). 1995 ja 14. 8. 1996 Taulukko 3: Hyvän maatalouskäytännön ohjeet (tilanne 30. 7. 1997) - T ^ — * * ~ ~ ~ ~ * ~ ~ - • • — ~ * ~ ~ ~ ~ — — — — — — • • — ~ T — — — — — - — — — • — — — _ — — — — _ • _ — — — — _ _. — _ _ _ _ _ _ __ llmoittamispäivä (määräaika 20. 12. 1993lr- ) 26. 1. 1996 17. 12. 1993 24. 3. 1995 10. 2. 1994 1. 4. 1996 5. 5. 1994 20. S. 1996 22. 12. 1993 25. 3. 1996 5. 1. 1994 Ï IMaa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti __ Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 3. 3 Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittely 25. 1. 1996 I o. 11. 1994 Direktiivin 3 artiklan l kohdassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on määriteltävä pilaantuneet vedet ja sellaiset vedet, jotka voivat pilaantua, jos 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ei toteuteta, liitteessä I vahvistettujen perusteiden mukaan". Edelleen 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta |20. 12. 199317 | määriteltävä pilaantumisalttiiksi vyöhykkeiksi kaikki alueensa tunnetut maa-alueet, joilta vesi valuu 1 kohdan mukaisesti määriteltyihin vesiin". Vedet on määriteltävä pilaantumisalttiiksi, jos ne täyttävät yhden tai useampia liitteessä I säädetyistä perusteista. Tämä merkitsee sitä, että pintavesien ja pohjavesien osalta on määriteltävä alueet, joilla vedet sisältävät tai on vaara, että ne sisältävät yli 50 mg/l nitraatteja. Lisäksi on määriteltävä kaikki vedet, jotka on todettu rehevöityneiksi tai joiden on todettu olevan vaarassa rehevöityä lyhyen ajan kuluessa. On tärkeää huomata, että kaikkien edellä mainittujen kohtien vaatimukset koskevat kaikkia vesiä eikä ainoastaan niitä, tällä hetkellä juomaveden valmistamiseen. Siksi jäsenvaltioiden on arvioitava kaikki vedet riippumatta siitä, käytetäänkö niiden vettä juomavetenä. joita käytetään On myös tarpeellista korostaa, että 50 mg/l oleva taso ei ehkä ole riittävä sitä ei pidetä direktiivis. sä rehevöitymisen vähentämiseksi. Siksi 16 Itävallan. Suomen ja Ruotsin osalta 1. 1. 1995 17 Itävallan. Suomen ja Ruotsin osalta 1. 1. 1995 määritettynä raja-arvona; on jopa todennäköistä, että se on huomattavasti liian korkea rehevöitymisen vähentämiseksi. jos ne erityiset pilaantumisalttiit vyöhykkeet, Direktiivin 3 artiklan 5 kohdassa jäsenvaltiot vapautetaan velvoitteesta määritellä laativat toimintaohjelmat koko alueelleen ja soveltavat niitä siellä. Tähän mennessä viisi jäsenvaltiota on käyttänyt tätä mahdollisuutta. Kuviosta 4 on nähtävissä, milloin jäsenvaltiot ovat suorittaneet 3 artiklan mukaisen määrittelyn, ja jos se on suoritettu, onko määritelty vyöhykkeet vai koko alue. Kuten kyseisestä taulukosta nähdään, useimmat maista, jotka eivät ole käyttäneet 3 artiklan 5 kohtaa, ovat laiminlyöneet tämän velvoitteen täyttämisen, eli suojelua tarvitsevia alueita ei ole nimetty kuusi vuotta direktiivin hyväksymisen jälkeen. Taulukko 4: 30. 7. 1997) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska "Säksä Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittely (tilanne Päivä, jona määrittely Määritelty alue suoritettu loppuun (määräaika 20. 12. 1993lx) 26. 1. 1996 koko alue 12. 7. 1993 koko alue - 7. 11. 1994 17. 7. 1995 - 19. 10. 1994 5. 1. 1994 46% maatalousmaasta* koko alue ci vyöhykkeitä* koko alue koko alue 25. 1. 1996 10. 2. 1997 5 pilaantumisaltista vyöhykettä* 69 pilaantumisaltista vyöhykettä * * Komissio tutkii parhaillaan näitä päätöksiä. tietoinen tarpeesta tarkistaa, että kaikki alueet, Komissio on jotka jäsenvaltioiden olisi pitänyt määritellä pilaantumisalttiiksi vyöhykkeiksi, on määritelty sellaisiksi. Tätä tarkoitusta varten se aikoo teettää tutkimuksen näiden tarkistusten avuksi heti, kun jäsenvaltioilta on saatu riittävästi tietoja. Tällä hetkellä asianomaisen tutkimuksen suorittaminen ei ole mahdollista, koska vain kolme niistä jäsenvaltioista, jotka ovat valinneet 18 Itävallan. Suomen ja Ruotsin osalta 1. 1. 1995 10 pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelyvaihtoehdon, on saattanut määrittelytyönsä päätökseen. Direktiivin 3 artiklan 4 kohdassa jäsenvaltioille säädetään velvoite, jonka mukaan niiden on "tarkasteltava uudelleen ja tarvittaessa muutettava tai täydennettävä pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden luetteloa silloin, kun se on aiheellista ja vähintään joka neljäs vuosi, jotta voidaan ottaa huomioon muutokset ja tekijät, joita ei voitu ennustaa edellisen määrittelyn aikana". Tämä tehtävä on saatettava päätökseen viimeistään 21 päivänä joulukuuta 1997 ja siitä on ilmoitettava komissiolle viimeistään 21 päivänä kesäkuuta 1998. Siksi on liian aikaista sanoa, tuleeko 3 artiklassa tarkoitetun alueen suuruus yhteisössä muuttumaan. 3. 4 Valvonta jos ne päättävät Valvontaa käsitellään sekä direktiivin 5 että 6 artiklassa. Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat valintansa mukaan 3 artiklan 5 kohtaa, ei tarvitse täyttää 6 artiklan vaatimuksia paitsi sijaan määritellä vyöhykkeitä 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tässä tapauksessa niiden olisi suoritettava kyseistä valvontaa vuoden ajan ennen muutoksen toteuttamista. Direktiivin 5 artiklan 6 kohta koskee jäsenvaltioita, jotka soveltavat 3 artiklan 5 kohtaa. Niiden on "valvottava vesien (pinta- ja pohjavesien) nitraattipitoisuutta valituissa mittauspaikoissa, jotka mahdollistavat vesien maatalouslähteistä peräisin olevien nitraattien aiheuttaman pilaantumisen laajuuden toteamisen". sen sekä joka säännöksiä. Niissä jäsenvaltioiden annetaan vyöhykkeitä määrittelevien artiklan on Pilaantumisalttiita noudatettava ohjeita 6 valvontamenetelmistä kaikkia vesiä varten. Jäsenvaltioiden on tarkasteltava suistovesiensä uudelleen makeiden pintavesiensä rehevöitymistilannetta vesien neljäs nitraattipitoisuuksia olisi pitänyt mitata vuoden ajan 19 päivän joulukuuta 1991 ja 20 päivän joulukuuta 19C>3 välisenä aikana ja jokaisena sitä seuraavana neljän vuoden ajanjaksona (eli 21 päivään joulukuuta 1997 saakka). Ainoita poikkeuksia tästä ja seuraavista uudelleentarkasteluista näytteiden ovat nitraattipitoisuus on ollut alle 25 mg/l ja joilla ei ole esiintynyt mitään uutta tekijää, tapauksessa valvontaohjelma täytyy toistaa vain joka kahdeksas vuosi. rannikko- vuosi. Makeiden lisätä nitraattipitoisuutta. Tällaisessa näytteenottoasemat, joka voisi edellisten kaikkien joilla ja tavoin jäsenvaltiot noudattavat Komission on vaikea arvioida, millä tai arvioida muuten niiden suorittamaa valvontaa, koska direktiiviä, toimittaa valvontatietoja komissiolle on jäsenvaltioiden ainoa velvoite esittää ne 10 artiklassa säädetyssä yhteenveto-kertomuksessa. Myös tällä tavoin toimitetut tiedot tarvitsee antaa pelkästään yhteenvetona. Useat jäsenvaltiot ovat kuitenkin huomauttaneet kertomuksissaan, että niiden suorittama valvonta on tällä hetkellä direktiivin vaatimuksiin verrattuna riittämätöntä. Vähän aikaa sitten suoritetussa tutkimuksessa19 todettiinkin, että monet jäsenvaltiot eivät ole vielä perustaneet valvontaa ja hallintoa varten jotka ovat välttämättömiä useissa direktiiveissä säädettyjen valvontavaatimusten täyttämiseksi. infrastruktuureja, tarvittavia 3. 5 Toimintaohjelmat laadittava tavoitteiden saavuttamiseksi Direktiivin 5 artiklassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on 1 artiklassa määriteltyjen toimintaohjelmia määriteltyjä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä varten kahden vuoden kuluessa 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta ensimmäisestä määrittelystä tai yhden vuoden kuluessa kustakin 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta myöhemmästä määrittelystä". Toimintaohjelmien kesto on neljä vuotta, ensimmäisen olisi pitänyt alkaa 20 päivänä joulukuuta 1995 ja sen tulisi päättyä 20 päivänä joulukuuta 1999. Silloin alkaa toinen toimintaohjelma, joka kestää jälleen neljä vuotta ja päättyy 21 päivänä joulukuuta 2003. toiminnalle direktiivin Toimintaohjelmat ovat tärkeimpiä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, koska niissä edellytetään toimenpiteitä pakollisten rajoitusten asettamiseksi saavuttamiseksi. maanviljelijöiden Nämä toimenpiteet on lueteltu liitteessä III. Kaksi näistä vaatimuksista on muita merkittävämpiä. Liitteen l edellytetään, että lannoitteiden levittäminen maahan perustuu viljelykasvien typen tarpeen ja typen määrän väliseen lannoituksesta saaman niiden maaperästä tasapainoon. III kohdassa tavoitteiden ja 2 III typpeä sallitaan kuitenkin mainittua 170 kg säädetään Direktiivissä vuodessa Liitteen kohdassa joka voidaan käyttää maahan hehtaarikohtaiseksi enimmäismääräksi, karjanlantana. ensimmäisen toimintaohjelman aikana jopa 210 kg typpeä vuodessa hehtaaria kohti. vastaavien enimmäismäärää Kumpaakin toimintaohjelmien neljäntenä vuotena, eli 210 kg typpeä hehtaaria kohti vuodessa 20 päivästä joulukuuta 1998 alkaen ja 170 kg typpeä hehtaaria kohti vuodessa 20 päivästä joulukuuta 2002 alkaen. Direktiivin tässä kohdassa jäsenvaltioiden sallitaan vahvistaa myös poikkeuksia näistä määristä, mutta vain, jos ne voidaan perustella puolueettomin perustein ja jos ne eivät vaaranna direktiivin tavoitteiden saavuttamista. sovelletaan 1995. Taulukosta 5. Jäsenvaltioiden olisi pitänyt käynnistää toimintaohjelmansa 20 päivänä joulukuuta ovatko toimintaohjelmat direktiivin mukaisia, on kuitenkin havaittavissa, että vain tehneet. Ottaen huomioon, että nämä harvat jäsenvaltiot ovat näin toimenpiteet edustavat direktiivin tärkeintä sisältöä, tämä laiminlyönti on vaikeasti perusteltavissa. jossa myös todetaan, 19 Anio pohjavesitutkimuksen kustannuksista jäsenvaltioissa. Euroopan komissiolle. PO XI. Sopimuksella B4-3040/95/000345/MAR/D1 suoritettu tutkimus. 12 Taulukko 5: Toimintaohjelmat (tilanne 30. 7. 1997) Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat ~ Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Päivä, jona ilmoitus on annettu (määräaika 20. 12. 1995) 11. 11. 1996 Direktiivin mukaisuus? tutkimus kesken 8. 1. 1996 tutkimus kesken 1. 4. 1996 ci - 19. 10. 1994 - - 25. 1. 1996 - "ci tutkimus kesken toimittivat Lisäksi on tärkeää ottaa huomioon Alankomaiden tapaus. Alankomaiden viranomaiset toimintaohjelmansa komissiolle 22 päivänä joulukuuta 1995 ja ilmoittivat tulevansa käyttämään liitteessä III säädettyä ja poikkeusmahdollisuutta. keskusteltuaan niistä Alankomaiden viranomaisten kanssa komissio päätti, että se ei voinut suositella nitraatteja käsittelevälle komitealle poikkeuksen hyväksymistä. Nitraatteja käsittelevän komitean marraskuussa 1996 pidetyssä viranomaiset peruuttivat toimintaohjelmansa ja ilmoittivat komissiolle, että ne eivät enää hakeneet poikkeuksen soveltamista. kokouksessa Alankomaiden seitsemännessä poikkeuksen Tutkittuaan perustelut Jos direktiivin täytäntöönpanon jossain vaiheessa käy ilmeiseksi, että direktiivissä säädetyt toimenpiteet eivät ole riittäviä sen tavoitteiden jäsenvaltioiden on 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti saavuttamiseksi, tai vahvistettuja toteutettava lisätoimenpiteitä toimia. Tämän kaikkien jäsenvaltioiden on 5 artiklan 6 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti laadittava ja toteutettava valvontaohjelmia toimintaohjelmien tehokkuuden arvioimiseksi. tarpeellisina pitämiään tavoitteen saavuttamisen edistämiseksi 3. 6 Yhteenvetokertomukset liitteessä V Direktiivin 10 artiklassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tämän direktiivin tiedoksi antamista seuraavalta nelivuotiskaudelta ja kultakin sitä seuraavalta nelivuotiskaudelta". Liitteessä V edellytetään perustietojen antamista edellä olevissa kohdissa mainituista aiheista. tiedot sisältävä kertomus tarkoitetut 13 toimittaa yhteenvetokertomukset Euroopan parlamentille Jäsenvaltioiden olisi pitänyt antaa komissiolle kyseiset tiedot viimeistään 20 päivänä kesäkuuta 1996. Direktiivin 11 artiklan mukaisesti komission olisi pitänyt ja neuvostolle viimeistään 20 päivänä Jäljempänä taulukkosta 6 ilmenee, että useimmat jäsenvaltiot toimittivat kertomuksensa lykkäämään myöhästyneinä. Tämän vuoksi komissio on kertomuksensa julkaisemista. joulukuuta joutunut 1996. Taulukko 6: Yhteenvetokertomukset (tilanne 30. 7. 1997) I Maa Itävalta Belgia Tanska Suomi Ranska "Saksa Kreikka Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Espanja Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Päivä, jona ilmoitus on annettu (määräaika 20. 6. 1996) 11. 11. 19% 20. 12. 1996 19. 9. 1996 2v 12. 1996 12. 11. 1996 19. 11. 1996 17. 7. 1995 - 4. 2. 1997 9. 7. 1996 S. K). 1996 4. 9. 1996 9. 1. 1997 Kertomukset ovat olleet muodoltaan ja sisällöltään erilaisia, ja niiden pituus on vaihdellut huomattavasti. Komissio esittää näihin tietoihin perustuvan yhteenvetokertomuksen, mutta saatujen tietojen vaihtelevan tason vuoksi laatiminen on vaikeaa. Nitraatteja kovin käyttökelpoisen asiakirjan käsittelevän komitean 1995 pidetyssä kuudennessa kokouksessa komissio esitti luonnoksen yhteiseksi kertomusmaliiksi, ja jäsenvaltiot antoivat siitä kommenttinsa. Koska lopullista versiota ei kuitenkaan esitetty ajoissa, yksikään jäsenvaltio ei käyttänyt sitä. Komissio aikoo esittää tulevaisuudessa komitealle ohjeet, joiden mukaan tulokset olisi toimitettava loppuasiakirjasta saatavan hyödyn lisäämiseksi. 1. kesäkuuta 4. JÄSENYYSVELVOITTEIDEN NOUDATTAMATTA JÄTTÄMISTÄ KOSKEVA MENETTELY Komissio voi aloittaa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen menettelyn joka on jättänyt noudattamatta direktiivissä säädetyt velvoitteensa. Kuten edellä esitetyistä taulukoista käy ilmi, enemmistö jäsenvaltioista on direktiivin täytäntöönpanon aikataulusta myöhässä, yhteisön jotkut jäsenvaltiota vastaan, tiedonannossa komission erittäin jopa paljon. Kuten 14 saattamisesta20 ympäristölainsäädännön voimaan oikeustoimien aloittaminen useimpia jäsenvaltioita vastaan on tarpeellista tämän direktiivin noudattamatta jättämisen vuoksi. Menettelyt edistyvät luonnollisesti eri tahtiin sen mukaan, mikä noudattamatta jättämisen luonne on ja missä määrin jäsenvaltioiden ja komission välillä on käyty vuoropuhelua. Joitakin jäsenvaltioita vastaan on myös käynnissä kaksi erillistä oikeustointa. todettiinkin, Suurin osa sopimusrikkomustapauksista perustuu joko siihen, että toimenpiteitä ei ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä tai että toteutetut toimenpiteet eivät ole direktiivissä säädettyjen mukaisia. Siksi tässä vaiheessa ei ole todisteita siitä, että direktiivissä säädetyillä toimenpiteillä ei olisi merkittävää vaikutusta nitraateista aiheutuvaan pilaantumiseen silloin, kun niillä on ollut mahdollisuus vaikuttaa. Tämä on sen vuoksi komission tärkein syy olla tekemättä ehdotuksia direktiivin muuttamiseksi. Jäsenvaltioita vastaan aloitettujen sopimusrikkomusmenettelyjen tämänhetkinen tilanne on esitetty taulukossa 7. Tämän taulukon tiedot esitetään komission tietojen julkistamista koskevien sääntöjen mukaisesti, ja siksi ei ole aihetta olettaa, että menettelyjä ei olisi aloitettu luetteloon kuulumattomia jäsenvaltioita vastaan tai että niitä ei olisi aloitettu tietyn maan osalta luettelossa mahdollisesti mainitsemattomien direktiivien osien vuoksi. Taulukko 7: Jäsenvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen tämänhetkinen tilanne (30. 7. 1997) Maa Belgia Suomi Ranska Kreikka Irlanti Italia Ohjeet Toiminta ohjelma Kertomus Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Pilaantumis alttiiden alueiden määrittely vi vi lp* tuomioistuin tuomioistuin lp* lp* tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin 0 Alankomaat vi Portugali Espanja tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin lp* lp* Yhdistynyt kuningaskunta vi vi = virallinen ilmoitus; lp = lausunto perusteluineen: tuomioistuin = menettely yhteisöjen tuomioistuimessa * = komissio on tehnyt päätöksensä ja julkaissut sen lehdistötiedotteessa, mutta päätöstä ci ole vielä pantu täytäntöön 20 COM(96) 500 lopullinen. 22. 10. 1996 15 5. DIREKTIIVIN MUTTAMINEN? on direktiivin direktiivin muuttamiseksi, Kuten edellä 4 jaksossa todettiin, tärkein syy siihen, että komissio ei tee täytäntöönpanon ehdotuksia viivästyminen, minkä vuoksi on mahdotonta arvioida direktiivin tehokkuutta. Komissio tietää kuitenkin, että koska niin moni jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä tässä direktiivissä säädetyt velvoitteensa, tämän voitaisiin väittää osoittavan, että vika on direktiivissä. Komissio ei pidä tällaisten väitteiden perusteita kestävinä, koska suurin osa jäsenvaltioiden toteutettavaksi säädetyistä toimenpiteistä (toisin sanoen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä, valvonta, pilaantumisalttiiden ja kertomusten alueiden määrittäminen, hyvän maatalouskäytännön ohjeet eri antaminen) ovat yksinkertaisia. Vaikka ja ministeriöiden välillä voi olla ongelmallista maatalousministeriöiden puhtaasti menettelytapakysymyksiä, jotka on mahdollista ratkaista. toimien yhteensovittaminen ympäristö- (erityisesti ongelmat kyseiset välillä), ovat ei ole säädetty velvoitetta esiintyneistä ongelmista, sen Koska direktiivissä täytäntöönpanossa antaminen täytäntöönpanon viivästymisen syistä ei ole mahdollista. Komission tiedossa on kuitenkin, että ongelmina ovat olleet perustietojen puuttuminen nitraateista aiheutuvan pilaantumisen laajuudesta ja yhteensovittaminen eri ministeriöiden välillä, kuten edellä on todettu. antaa kertomusta tarkkojen tietojen 6. PÄTTELMÄT lisäksi ympäristöön laiminlyönti merkitsee tavoin ei olisi asianmukaista. Direktiivin Kuusi vuotta tämän direktiivin voimaantulon jälkeen tilanne sen täytäntöönpanon osalta on useimmissa jäsenvaltioissa siinä määrin epätyydyttävä, että direktiivin täydellisen muuttaminen millään täytäntöönpanon oikeudellisten näkökohtien liittyvien vakavien ongelmien ratkaisemisen laiminlyömistä. Vaikka komissio tulee tekemään kaiken voitavansa erityisesti jäsenvelvoitteiden noudattamatta jättämismenettelyn avulla, tämä ei sinänsä auta saavuttamaan direktiivin tavoitteita. Siksi on välttämätöntä pyrkiä löytämään kaikki mahdolliset keinot tarpeellisen painostuksen luomiseksi, jotta direktiivi pantaisiin täytäntöön välittömästi. varmistamiseksi. täytäntöönpanon direktiivin terveyteen liittyvien ihmisten asiaan ja 16 ISSN 1024-4492 KOM(97) 473 lopullinen ASIAKIRJAT FI 14 03 Luettelonumero : CB-CO-97-488-FI-C ISBN 92-78-25034-1 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg t 1


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3015/97 van Amedeo AMADEO aan de Commissie. Indicatief programma op het gebied van kernenergie voor de Gemeenschap - PINC

eurovoc_concepts:
EAEC Treaty
electrical energy
energy policy
energy production
liberalisation of the market
natural gas
nuclear energy
nuclear industry

formats: html pdf print

text: 30. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 134/59 (98/C 134/72) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-3015/97 van Amedeo Amadeo (NI) aan de Commissie (1 oktober 1997) Betreft: Indicatief programma op het gebied van kernenergie voor de Gemeenschap › PINC Deze vraag heeft betrekking op de mededeling van de Commissie (cid:132)Kernindustrie in de Europese Unie › een indicatief programma op het gebied van kernenergie zoals bedoeld in artikel 40 van het Euratom-Verdrag (PINC)(cid:148) (COM(96)0339 def. )(CES 470/97). De aanwending van kernenergie, met behulp waarvan momenteel een derde van de elektriciteit van de EU wordt geproduceerd, heeft enkele belangrijke milieuvoordelen ten opzichte van de productie van elektriciteit met behulp van fossiele brandstoffen, b. v. het ontbreken van CO2 -emissies. Kernenergie vereist echter de oprichting van een grootschalig systeem ter waarborging van de veiligheid. De wijdverbreide bezorgdheid onder de publieke opinie, de liberalisering en openstelling van de markten die in het merendeel van de lidstaten beschermd waren (hetgeen geleid heeft tot investeringen op lange termijn met een grote kapitaalintensiteit), en tenslotte de beschikbaarheid van aardgas tegen concurrerende prijzen, dat gebruikt wordt in kleinere centrales, die efficie¤nter en minder kostbaar zijn, zijn doorslaggevende factoren op grond waarvan het hoogst onwaarschijnlijk is, gezien de huidige stand van de gegevens, dat de productie van kernenergie na de periode 2005-2010 nog zal worden voortgezet, een periode waarin in de meeste lidstaten de bestaande centrales stilgelegd zullen worden. Op grond van deze te verwachten ontwikkeling moet men zich serieuze vragen gaan stellen over het energiebeleid van de Europese Unie. Het moet als een ernstige tekortkoming beschouwd worden dat in desbetreffend document het belang van de genoemde beleidsthema(cid:146)s niet uiteengezet wordt en het waarschijnlijke effect ervan op het energiebeleid van de EU niet op adequate wijze gee¤valueerd wordt. Is de Commissie bereid deze vraagstukken in de definitieve versie van het indicatieve programma op het gebied van de kernenergie specifiek te behandelen, duidelijke conclusies te trekken en richtsnoeren aan de betrokken partijen en aan de publieke opinie te verstrekken over de realiteit van de toekomst? Antwoord van de heer Papoutsis namens de Commissie (18 november 1997) Op 25 september 1997 heeft de Commissie de definitieve versie van het indicatief programma op het gebied van kernenergie (PINC) aangenomen (1). De Commissie constateert dat aardgas tegenwoordig een aantrekkelijke brandstof vormt voor de productie van elektriciteit en voorzover haar bekend zijn er dan ook geen besluiten voor de bouw van kerncentrales in de Gemeenschap genomen, afgezien van die voor de twee centrales die momenteel in Frankrijk worden gebouwd. In het huidige indicatief programma op het gebied van kernenergie heeft de Commissie zich op het standpunt gesteld dat er geen programma(cid:146)s voor langetermijninvesteringen moeten worden voorgesteld gezien de onzekere toekomst van kernenergie in een aantal lidstaten. Mocht er zich echter binnen de Gemeenschap opnieuw de politieke wil gaan aftekenen om elektriciteit te produceren met behulp van kernenergie, dan zouden er misschien opnieuw doelstellingen op langere termijn moeten worden omschreven. Er moet op worden gewezen dat de lidstaten die de buiten bedrijf te stellen en te ontmantelen kerncentrales wensen te vervangen door nieuwe, geavanceerde kernreactoren of nieuwe reactorreeksen, na 2010 programma(cid:146)s zouden kunnen ontwikkelen voor de vervanging van de bestaande kerncentrales. Dergelijke beslissingen zijn op dit moment echter nog niet te verwachten. (1) COM(97) 401 def. (98/C 134/73) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-3017/97 van Amedeo Amadeo (NI) aan de Commissie (1 oktober 1997) Betreft: Bosbouw Deze vraag heeft betrekking op de (cid:132)Situatie en problemen van de bosbouw in de Europese Unie en mogelijkheden voor ontwikkeling van het bosbeleid(cid:148) (CES 476/97) (1)


title: Proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la direttiva 97/33 sulla portabilità del numero di operatore e la preselezione del vettore

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ' EUROPEE Bruxelles, 01. 10. 1997 CÒM(97)480 def. 97/ 0250(COD) Proposta di DIRETTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO che modifica la direttiva 97/33 sulla portabilità del numero di operatore e la preselezione del vettore (presentata dalla Commissione) RELAZIONE 1. Contesto a) Consultazione pubblica sul Libro verde della Commissione Nel novembre 1996 la Commissione ha pubblicato un Libro verde su una politica della numerazione nel settore dei servizi di telecomunicazioni in Europa1 che propone differenti opzioni per un approccio comune alla numerazione in grado di permettere di conseguire gli obiettivi concordati di un mercato unico delle telecomunicazioni competitivo e liberalizzato. Un'ampia consultazione pubblica sulle opzioni proposte ha fornito le basi per un piano d'azione più concreto che segua da vicino le esigenze e le richieste dell'utenza residenziale e d'affari e dei nuovi operatori nel mercato delle telecomunicazioni, pur tenendo conto dei vincoli delle attuali strutture di telecomunicazioni. La consultazione ha mostrato un ampio appoggio alle proposte del Libro verde per introdurre la selezione del vettore prima di ogni chiamata, la preselezione del vettore e la portabilità del numero di operatore, in modo da permettere ai consumatori di profittare del nuovo mercato competitivo. Le osservazioni hanno inoltre fornito un'utile base per determinare quali servizi e quali fornitori di servizi dovrebbero essere sottoposti agli obblighi di tali prestazioni e hanno offerto chiare indicazioni sui tempi d'introduzione. b) Comunicazione della Commissione sui risultati della consultazione pubblica Sulla base dei risultati della consultazione - riassunti in una comunicazione al Parlamento europeo ed al Consiglio2 - la Commissione ha presentato una serie di conclusioni politiche e un progetto d'azione concreta per raggiungere gli obiettivi politici che, per quanto riguarda i meccanismi di numerazione, sono: * Dal 1° gennaio 1998 in tutti gli Stati membri che liberalizzano pienamente il mercato a tale data - e alla fine del periodo di transizione, negli Stati membri ai l COM (96) 590 def. , del 20. 11. 1996 2 COM (97) 203 def, 21. 5. 1997 * * quali è stata concessa una proroga - i fornitori di reti locali fisse con quote di mercato significative offrono la selezione del vettore prima di ogni chiamata. Dal 1° gennaio 2000 in tutti gli Stati membri i fornitori di reti locali fisse con quote di mercato significative offrono la preselezione del vettore (l'abbonato sceglie il vettore "per difetto" e può modificare tale scelta prima di ogni chiamata) Dal 1° gennaio 2000 i fornitori di reti locali fisse con quote di mercato significative offrono la portabilità del numero di operatore; i gestori offrono la portabilità del numero per i numeri di servizi speciali non geografici (servizi di chiamata gratuita, servizi a costi ripartiti, servizi a tariffa maggiorata). I principi legali alla base dell'obiettivo politico di un meccanismo per la selezione del vettore prima di ogni chiamata entro le date fissate per la liberalizzazione sono già impliciti nell'attuale quadro giuridico per il 1998. L'articolo 12, paragrafo 6, della direttiva sull'interconnessione esige che a tutti i gestori di servizi venga garantito un trattamento equo e corretto per quanto riguarda la numerazione. In pratica, ciò significa che gli Stati membri devono creare almeno un sistema di prefissi che permetta agli utenti di raggiungere gestori di servizi diversi da quello che fornisce loro l'accesso locale. Gli Stati membri hanno ribadito l'impegno a garantire la disponibilità della selezione del vettore prima di ogni chiamata alle date per la liberalizzazione fissate nella risoluzione del Consiglio del 22 settembre 1997, sulla politica di numerazione per i servizi di telecomunicazioni in Europa. Per quanto riguarda gli altri due punti, il piano d'azione ha proposto di elaborare misure legislative che creino una base giuridica per l'introduzione sincronizzata della preselezione del vettore in tutto il mercato unico entro il 1° gennaio 2000 e, alla stessa data, l'introduzione accelerata alla stessa data della mobilità del numero di operatore. e) Risoluzione del Consiglio Nella risoluzione del 22 settembre 1997 il Consiglio ha preso atto dell'ampio appoggio emerso nel corso della consultazione per l'introduzione di opportuni meccanismi di numerazione che favoriscano una maggiore concorrenza in tutta la Comunità e ha concluso che: * entro il 1° gennaio 1998, o alla data concordata per la piena liberalizzazione dei servizi telefonici locali nei paesi ai quali è stato concesso un periodo di transizione supplementare, almeno gli abbonati degli operatori con rilevante potere di mercato che forniscono servizi telefonici pubblici locali fissi debbono disporre di un meccanismo non discriminatorio e di facile uso per la selezione prima di ogni chiamata, che permetta loro di accedere a operatori alternativi; * è necessario, quanto meno nel caso degli operatori con rilevante potere di mercato che forniscono servizi telefonici pubblici locali fissi, introdurre la preselezione del vettore al più presto possibile e comunque non oltre i due anni dalla data limite fissata per la piena liberalizzazione di cui alla legislazione dell'UE per favorire la concorrenza in tutti i settori del mercato e, futura direttiva sull'armonizzazione; se necessario, alle condizioni fissate dalla * gli Stati membri debbono fare quanto in loro potere per anticipare l'introduzione della portabilità del numero, prevista al più tardi per il 2003, a una data quanto più possibile vicina a quella fissata per la completa liberalizzazione e preferibilmente entro i due anni successivi; e ha invitato la Commissione a sottoporre al Parlamento europeo e al Consiglio proposte sulla preselezione del vettore e la portabilità del numero. d) Risoluzione del Parlamento europeo Il 17 luglio 1997, anche il Parlamento europeo ha approvato una risoluzione sul Libro verde per una politica della numerazione nel settore dei servizi di telecomunicazioni in Europa, che sollecita tra l'altro la Commissione a: * presentare proposte per modificare la direttiva già in vigore al fine d'introdurre in tutta l'Unione, entro il 1° gennaio 2000, la preselezione del vettore per i fornitori fissi di accesso locale con rilevante potere di mercato, tenendo conto della necessità di un'azione simultanea che permetta una equa competitività; * modificare l'attuale direttiva per introdurre al più presto possibile, e comunque non oltre il 1° gennaio 2000, la portabilità del numero (trasferibilità del numero, inclusi i numeri non geografici dei servizi speciali, quando si cambia fornitore di servizi). 2. Campo di applicazione e scopo della proposta L'obiettivo dell'attuale proposta è di rinforzare le disposizioni esistenti per un equo accesso qualitativo e quantitativo alle risorse di numerazione di tutti gli operatori sul mercato nell'attuale quadro giuridico comunitario delle telecomunicazioni. La disponibilità della portabilità del numero di operatore e della preselezione del vettore renderà più facile ai consumatori scegliere servizi e fornitori di rete alternativi, traendo un diretto vantaggio dalla concorrenza nel mercato delle telecomunicazioni. Grazie alla possibilità non discriminatoria e di facile uso di scegliere tra i diversi fornitori di servizi di telecomunicazioni offerta agli utenti, la scelta dei consumatori può agire da catalizzatore nel processo per arrivare a servizi di telecomunicazioni di qualità migliore a prezzi più competitivi. 3. Necessità di modificare cambiamenti proposti la direttiva sull'interconnessione e principali Considerata la necessità di garantire alle telecomunicazioni un quadro normativo chiaro e trasparente, e tenuto conto del fatto che alcune disposizione della proposta sono legate alle norme per la numerazione della direttiva sull'interconnessione, la Commissione giudica un emendamento limitato e specifico di tale direttiva come la misura più opportuna. Vengono proposte le seguenti modifiche alla direttiva sull'interconnessione: * * accelerare la data d'introduzione della portabilità del numero di operatore sostituendo l'articolo 12, paragrafo 5, della direttiva sull'interconnessione, che attualmente ne richiede l'introduzione per le reti fisse di telecomunicazioni nei principali centri urbani al più tardi entro il 1° gennaio 2003. L'emendamento di cui all'articolo 1, paragrafo 1, della presente proposta chiede alle autorità di regolamentazione nazionali d'incoraggiare la rapida introduzione della mobilità del numero e di garantirne la disponibilità sull'intero territorio dello Stato membro entro il 1° gennaio 2000. aggiungere l'obbligo di preselezione del vettore alle disposizioni sulla numerazione (articolo 12) della direttiva sull'interconnessione, in particolare quelli già esistenti di "w// trattamento equo e paritario a ì fornitori di servizi di telecomunicazione a disposizione del pubblico". tutti L'articolo 1, paragrafo 2, della presente proposta inserisce dunque nella direttiva sull'interconnessione un nuovo articolo 12, paragrafo 7, per chiedere alle autorità di regolamentazione nazionali l'obbligo d'imporre la fornitura della preselezione del vettore alle strutture che gestiscono le reti di telecomunicazioni pubbliche fisse e che dispongono di una rilevante posizione di mercato. Il meccanismo previsto concede agli abbonati la possibilità di scegliere il proprio fornitore di servizi (ad esempio per le chiamate internazionali o interurbane) "per difetto" conservando però la possibilità di modificare la scelta introducendo prima della telefonata un breve prefisso. 4. Strutture coperte dalla direttiva In base ai risultati della consultazione pubblica la Commissione ha concluso che non sarebbe giustificato in questa fase obbligare i fornitori di accesso locale senza potere significativo di mercato ad offrire la preselezione del vettore, col rischio di un eccesso di regolamentazione in un mercato emergente. L'opportunità di sottoporre agli obblighi specifici del settore un più ampio numero di fornitori di accesso locale verrà riesaminata nell'ambito della revisione generale del funzionamento del pacchetto 1998, prevista dalle pertinenti direttive per il 1999. La Commissione considera inoltre necessario studiare più a fondo la necessità di obbligare gli operatori mobili a offrire la selezione e la preselezione del vettore: in alcune aree di mercato esiste già una considerevole concorrenza che permette agli utenti di scegliere i gestori di rete e - in molti casi - i fornitori di servizi ma in altre aree lo sviluppo è ancora in fase iniziale e non è chiaro il livello competitivo che sarà possibile ottenere. Per queste ragioni la Commissione ha concluso che la consultazione ha dimostrato l'inopportunità di applicare in questa fase gli obblighi agli operatori mobili e si riserva di riesaminare entro fine '98 la necessità d'introdurre nuovi meccanismi di numerazione che agevolino la scelta dell'utente nel settore mobile. 5. Preselezione del vettore e investimenti nelle infrastrutture locali alternative La consultazione pubblica ha mostrato (e la risoluzione del Parlamento europeo e del Consiglio lo ha confermato) un ampio appoggio - in tutti i settori e in tutta Europa - all'introduzione della preselezione del vettore; la Commissione ha anche però esaminato con attenzione gli argomenti avanzati dalla minoranza contraria. È stato detto che gli accordi per la preselezione del vettore riducono i margini di profitto dei fornitori di accesso locale perché aprono a una maggiore concorrenza il mercato delle chiamate interurbane e internazionali, rendendo inoltre più difficile ai fornitori di accesso locale attirare nuovi clienti, che possono essere meno interessati a passare dal fornitore in posizione dominante a un nuovo fornitore se il primo è in grado di offrire la preselezione del vettore. Come detto nella comunicazione che riassume i risultati della consultazione pubblica, la Commissione non considera convincente gli argomenti contro la preselezione del vettore, in particolare perché: • una politica di mantenimento delle barriere alla concorrenza nei servizi per stimolare la concorrenza nelle infrastrutture non porta all'efficienza economica e non offre ai clienti la migliore soluzione. Un duopolio nell'infrastruttura locale non garantisce una effettiva concorrenza nell'offerta di accesso locale ai servizi e d'altro canto la mancanza di facili strumenti che permettano di scegliere altri fornitori di servizi per la rete locale manterrebbe le tariffe a livelli superiori al normale. La sopravvivenza di barriere alla concorrenza nei servizi può inoltre creare incentivi artificiali agl'investimenti nelle infrastrutture non sostenibili nel lungo periodo. • la preselezione del vettore dev'essere disponibile dal 1° gennaio 2000, data alla quale la concorrenza sul mercato liberalizzato delle telecomunicazioni nell'UE avrà comunque ridotto sensibilmente le tariffe delle comunicazioni interurbane e internazionali. I fornitori di accesso locale alternativo ne sono pienamente coscienti e debbono, come tutti gli operatori del mercato, prepararsi alla nuova realtà di mercato. E probabile che gl'incentivi agl'investimenti nella rete locale vengano determinati dalla fornitura di nuovi servizi multimediali e non dalla concorrenza nel settore tradizionale delle telefonia vocale. • L'obbligo di offrire la preselezione del vettore verrà imposto solo agli operatori con una quota di mercato rilevante; i fornitori di accesso locale godranno così di un considerevole vantaggio perché, a differenza degli operatori in posizione dominante, saranno in grado di continuare a fornire il pacchetto completo di servizi di telecomunicazioni ai propri abbonati, senza il rischio di vedere questi ultimi rivolgersi ad altri fornitori per l'uno o l'altro servizio. Gli obblighi di servizio universale, ora saldamente inclusi nella legislazione comunitaria, prevedono le garanzie per la qualità e la disponibilità di accesso locale e garantiscono a ogni cittadino, in qualunque punto della Comunità, la possibilità di accedere a un servizio economicamente abbordabile e di qualità definita. 6. Conclusioni La proposta di direttiva sulla portabilità del numero di operatore e sulla preselezione del vettore - sollecitata dal Parlamento europeo e dal Consiglio - riflette i risultati dell'ampia consultazione pubblica sulla numerazione che ha fatto seguito alla pubblicazione del Libro verde su una politica della numerazione e metterà a disposizione degli utenti i necessari facili strumenti per selezionare la rete di telecomunicazioni e/o i fornitori di servizi più adatti alle proprie esigenze. Proposta di Direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la direttiva 97/33 sulla portabilità del numero di operatore e la preselezione del vettore IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL' UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, e in particolare l'articolo 100a, vista la proposta della Commissione, visto il parere del Comitato economico e sociale, deliberando secondo la procedura di cui all'articolo 189 B del trattato, considerando che la Commissione ha organizzato un'ampia consultazione pubblica sul Libro verde per una politica della numerazione nel settore dei servizi di telecomunicazioni in Europa3; considerando che la consultazione ha sottolineato l'importanza di un equo accesso qualitativo e quantitativo alle risorse di numerazione per tutti gli operatori sul mercato e il ruolo cruciale di adeguati meccanismi di numerazione, in particolare la portabilità del numero e la selezione del vettore, come strumenti per rendere più facile la scelta dei liberalizzato delle consumatori e più efficace telecomunicazioni; la concorrenza nel contesto considerando che nella risoluzione adottata il 22 settembre 1997 il Consiglio ha invitato la Commissione a presentare proposte al Parlamento europeo e al Consiglio per l'introduzione accelerata della portabilità del numero e della preselezione del vettore; COM (96) 590 def, del 20. 11. 1996 considerando che il 17 luglio 1997 il Parlamento europeo ha approvato una risoluzione in cui chiede alla Commissione di presentare una proposta per modificare la direttiva già in vigore al fine d'introdurre in tutta l'Unione, entro il 1° gennaio 2000, la preselezione del vettore e la portabilità del numero; HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 1 La direttiva 97/33/CE4 viene modificata come segue: 1. Il paragrafo 5 dell'articolo 12 viene sostituito da: "5. Le autorità nazionali di regolamentazione incoraggiano l'introduzione nel più breve tempo possibile della portabilità del numero - grazie alla quale l'utente che ne faccia richiesta potrà conservare il proprio numero nella rete telefonica pubblica fissa di una località determinata, indipendentemente dal fornitore di servizi - e fanno in modo che sia operativa entro il 1° gennaio 2000". 2. Dopo il paragrafo 6 dell'articolo 12 viene inserito un nuovo paragrafo: I, I, parte Le autorità nazionali di regolamentazione impongono agli "7. organismi che gestiscono le reti pubbliche di telecomunicazioni di cui all'allegato e notificati dalle autorità nazionali di regolamentazione come detentori di una quota di mercato significativa di offrire ai propri abbonati la possibilità di accedere ai servizi commutati di qualsiasi fornitore collegato di servizi di telecomunicazioni a disposizione del pubblico. A tal fine, entro il 1° gennaio 2000 debbono essere attivate i servizi con una opzioni che permettano all'abbonato di scegliere preselezione permanente ma tale da poter essere modificata per singole chiamate con l'uso di un prefisso abbreviato". DIRETTIVA 97/33/CE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO del 30 giugno 1997 sull'interconnessione nel setlore delle telecomunicazioni e finalizzata a garantire il servizio universale e l'inleroperabilità attraverso l'applicazione dei principi di fornitura di una rete aperta (ONP) (GU L 199, del 26. 7. 97, pag. 32. 10 Articolo 2 Gli Stati membri adottano le disposizioni necessarie per conformarsi alla presente direttiva entro il 31 dicembre 1998. Essi ne informano immediatamente la Commissione. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità di tale riferimento sono decise dagli Stati membri. Gli Stati membri comunicano alla Commissione il testo delle disposizioni essenziali di diritto interno che essi adottano nel settore disciplinato dalla presente direttiva. Articolo 3 La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. Articolo 25 Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva. Fatto a Bruxelles, addì Per il Parlamento europeo Per il Consiglio 11 ISSN 0254-1505 COM(97) 480 def. DOCUMENTI IT 16 15 N. di catalogo : CB-CO-97-510-IT-C ISBN 92-78-25607-2 Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3040/97 del Amedeo AMADEO a la Comisión. Programa PHARE

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
EU financing
EU programme
contract
invitation to tender
operating cost
services contract
supplies contract
technical cooperation
works contract

text: 16. 4. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 117/133 (98/C 117/178) PREGUNTA ESCRITA E-3038/97 de Amedeo Amadeo (NI) a la Comisio·n (1 de octubre de 1997) Asunto: Discriminaciones por razo·n de la edad La CIG debio· adoptar medidas contra la discriminacio·n por razo·n de la edad e incluir un art(cid:14)·culo (6A) en el nuevo Tratado. Vistos los documentos en posesio·n del autor de la pregunta, no parece que as(cid:14)· haya ocurrido. Sin embargo, este problema existe y cada d(cid:14)·a, en la pra·ctica, nos encontramos frente a episodios de discriminacio·n. Cabe observar tambie·n, que esto ocurre en un per(cid:14)·odo en que la edad media del ciudadano europeo esta· pra·cticamente en continuo aumento. ¿Podr(cid:14)·a la Comisio·n intervenir al respecto, especialmente para armonizar las normas que regulan los anuncios de concurso y el cumplimiento de las mismas? Respuesta del Sr. Flynn en nombre de la Comisio·n (24 de noviembre de 1997) La Comisio·n desea comunicar a Su Sen(cid:152)or(cid:14)·a que el Tratado de Amsterdam ha introducido un nuevo fundamento jur(cid:14)·dico (nuevo art(cid:14)·culo 6A del Tratado CE) para la adopcio·n de las medidas comunitarias necesarias a fin de combatir, entre otras, cualquier discriminacio·n basada en la edad. La Comisio·n estudiara· las acciones que podr(cid:14)·an resultar apropiadas a este respecto tras la ratificacio·n del Tratado de Amsterdam. (98/C 117/179) PREGUNTA ESCRITA E-3039/97 de Amedeo Amadeo (NI) a la Comisio·n (1 de octubre de 1997) Asunto: Incumplimientos de la Comisio·n › Programa PHARE El Tribunal de Cuentas de las Comunidades Europeas ha elaborado un informe especial sobre el funcionamiento del sistema descentralizado de ejecucio·n del programa PHARE (1990-1995) en favor de los pa(cid:14)·ses de la Europea central y oriental (PECO) (1). Se sabe que la Comisio·n ha creado una estructura de gestio·n descentralizada (DIS) para permitir una realizacio·n fluida de los programas y la movilizacio·n acelerada de los recursos financieros. Las unidades de gestio·n de los programas (PMU), que en las administraciones nacionales de los pa(cid:14)·ses beneficiarios se encargan de gestionar los fondos PHARE, carecen del personal y la formacio·n suficientes. La Comisio·n ha contribuido a la financiacio·n de los gastos de personal y de funcionamiento de las PMU, pero no ha definido los principios aplicables a dicha financiacio·n, a su contabilizacio·n y control. El Tribunal confirma, adema·s, que la utilizacio·n intensiva de la asistencia te·cnica de apoyo administrativo y operativo en favor de las PMU ha sido costosa, en particular debido a los «procedimientos restringidos» de adjudicacio·n de los contratos («que con frecuencia carecieron de transparencia»). Algunos gabinetes de asesores se han visto atribuir un nu·mero desproporcionado de contratos. Adema·s, la Comisio·n ha retrasado la creacio·n de un sistema de control de los gastos de las PMU y no ha garantizado una evaluacio·n adecuada de los programas realizados. ¿Co·mo justifica la Comisio·n esta grav(cid:14)·sima acusacio·n? (1) DO C 175 de 9. 6. 1997, p. 4. (98/C 117/180) PREGUNTA ESCRITA E-3040/97 de Amedeo Amadeo (NI) a la Comisio·n (1 de octubre de 1997) Asunto: Programa PHARE El Tribunal de Cuentas formula severas cr(cid:14)·ticas sobre la forma en que la Comisio·n aplico· las normas de adjudicacio·n de contratos. Cerca del 80 % de los fondos PHARE gestionados de forma descentralizada se


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for a Council Directive relating to a reduction of the sulphur content of certain liquid fuels and amending Directive 93/12/EEC'

eurovoc_concepts:
EU action
EU law
air quality
fuel
sulphur

formats: html pdfa1b print


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2990/97 von Joan VALLVÉ an die Kommission. Projekt zur Sandgewinnung im Südosten von Mallorca

eurovoc_concepts:
Balearic Islands
economic consequence
environmental impact
environmental protection
exploitation of resources
fishing industry
littoral
protected area
protection of animal life
protection of plant life

text: C 134/48 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 30. 4. 98 (98/C 134/58) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2984/97 von Patricia McKenna (V) an den Rat (30. September 1997) Betrifft: Ta¤tigkeit von Statoil in den Gewa¤ssern um Osttimor Die norwegische staatliche O¤ lgesellschaft Statoil fu¤hrt derzeit Explorationsarbeiten in den Gewa¤ssern um das von Indonesien besetzte Osttimor durch. Der norwegische Energieminister Ranveig Froeiland hat ku¤rzlich angeku¤ndigt, da(cid:223) gegen die Gesellschaft nichts unternommen wird, obwohl in Osttimor sta¤ndig gegen die Menschenrechte versto(cid:223)en wird und weder Norwegen noch die UNO einen Rahmenvorschlag fu¤r die Suche nach Erdo¤l in diesem Gebiet angenommen haben. Wird der Rat in Anbetracht seiner allgemeinen Einstellung zu Osttimor und seiner Bemu¤hungen, die dortigen Menschenrechtsverletzungen zu beenden, die norwegischen Beho¤rden und Statoil auffordern, die Suche nach Erdo¤l in dem Gebiet einzustellen? Antwort (15. Januar 1998) Diese Frage betrifft die souvera¤ne Beschlu(cid:223)fassung eines Drittstaats, der nicht Mitglied der Europa¤ischen Union ist. Sie fa¤llt somit nicht in den Zusta¤ndigkeitsbereich der Europa¤ischen Union. (98/C 134/59) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2990/97 von Joan Vallve· (ELDR) an die Kommission (1. Oktober 1997) Betrifft: Projekt zur Sandgewinnung im Su¤dosten von Mallorca Die Generaldirektion des Umweltministeriums der spanischen Regierung hat die erforderlichen Schritte zur Genehmigung eines neuen Gebiets fu¤r die Gewinnung von Tiefseesand an der balearischen Ku¤ste eingeleitet. Im Zuge dieses Vorhabens sollen 8 Millionen m3 Sand ausgehoben werden; betroffen ist eine Fla¤che von 72-170 ha an der Su¤dostku¤ste der Balearen. Der so gewonnene Sand soll zur (cid:132)Regenerierung(cid:147) von Stra¤nden verwendet werden. Die ungeheuren Ausma(cid:223)e des Projekts haben bei den Fischern der Region gro(cid:223)e Besorgnis ausgelo¤st, da sie die Zersto¤rung ihrer traditionellen Fanggebiete befu¤rchten, wie es 1989 an der Bucht von Palma schon einmal geschehen war, nachdem 500. 000 m3 ausgehoben worden waren. Bei der 16-fachen Menge ko¤nnten die Folgen fu¤r Umwelt und Wirtschaft katastrophal sein, zumal das genannte Vorhaben in den von Posidonia Ocea·nica bewohnten Zonen durchgefu¤hrt werden soll, die durch die Richtlinie 92/43/EWG (1) ausdru¤cklich geschu¤tzt ist. Bereits vor zwei Jahren haben wir uns mit dieser Frage an die Kommission gewandt, was auf der Insel Mallorca mit Jubel begru¤(cid:223)t wurde. Ist die Kommission u¤ber das genannte Vorhaben und die Folgen, die es im Sinne von Richtlinie 85/337EWG (2) u¤ber die Umweltvertra¤glichkeitspru¤fung bei bestimmten privaten und o¤ffentlichen Vorhaben fu¤r die Wirtschaft und das O¤ kosystem der Region haben wu¤rde, informiert? Ist die Kommission der Ansicht, da(cid:223) es in einer Region wie dem balearischen Meer, wo die Fanggru¤nde Jahr fu¤r Jahr durch illegale Fangtechniken, das Ausheben von Sand und die Verschmutzung weiter erscho¤pft werden, vernu¤nftig ist, Projekte fortzufu¤hren, die mit so gro(cid:223)en Umweltbelastungen verbunden sind wie das hier genannte? (1) ABl. L 206 vom 22. 7. 1992, S. 7. (2) ABl. L 175 vom 5. 7. 1985, S. 40


title: 97/659/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής της 1ης Οκτωβρίου 1997 σχετικά με τη χρηματοδοτική συνεισφορά της Κοινότητας για την εξάλειψη της ψευδοπανώλης των πτηνών στη Γερμανία (Το κείμενο στη γερμανική γλώσσα είναι το μόνο αυθεντικό)

eurovoc_concepts:
EU financing
Germany
animal disease
poultry


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3022/97 του Amedeo AMADEO προς την Επ τροπή. Βελτίωση της παραγωγής και της εμπορίας μελιού

eurovoc_concepts:
EU aid
apiculture
application of EU law
approximation of laws
co-financing
honey
marketing
production aid
production improvement

text: 16. 4. 98 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn C 117/129 komi·a to opoi·o ekponh·uhke to 1994. Protei·netai oysiastika· h prov· uhsh, me·sv koinotikh·w epixorh·ghshw 15 ekat. Ecu ethsi·vw, tvn eunikv· n programma·tvn ta opoi·a proble·poyn dra·seiw texnikh·w yposth·rijhw, ergasthriakh·w ana·lyshw kai katapole·mhshw tvn asueneiv· n tvn melissv· n, alla· kai thn ekpo·nhsh meletv· n se euniko· epi·pedo sxetika· me th dia·rurvsh toy tome·a, to·so se epi·pedo paragvgh·w o·so kai se epi·pedo empori·aw. Zhtei·tai apo· thn Eyrvpai¤kh· Epitroph· na epektei·nei thn pro·tash kai se orisme·na ue·mata poy aforoy·n thn kyklofori·a toy melioy· sthn esvterikh· agora·, proble·pontaw e·legxo tvn mazikv· n eisagvgv· n melioy· apo· tri·tew xv· rew kai kauori·zontaw poiotika· krith·ria gia to parago·meno sthn Eyrvpai¤kh· (cid:201)nvsh me·li. (1) EE C 378 thw 13. 12. 1996, sel. 20 (98/C 117/169) GRAPTH ERVTHSH E-3022/97 ypobolh· : Amedeo Amadeo (NI) prow thn Epitroph· (1 Oktvbri·oy 1997) Ue·ma: Belti·vsh thw paragvgh·w kai thw empori·aw melioy· Sxetika· me «thn pro·tash kanonismoy· (EE) toy Symboyli·oy h opoi·a kauori·zei toyw genikoy·w kano·new efarmogh·w tvn dra·sevn poy aforoy·n thn paragvgh· kai thn empori·a melioy· (e·ggr. COM(96) 0596 › 96/0282/ CNS) (1). Dedome·noy o·ti kri·nontai aneparkh· ta kondy·lia poy diati·uentai gia ton tome·a, zhtei·tai h pro·tash na perilamba·nei thn kauie·rvsh symbolikh·w yposth·rijhw gia th xorh·ghsh kycelv· n to·so stoyw epaggelmati·ew o·so kai stoyw erasite·xnew melissoko·moyw. (1) EE C 378 thw 13. 12. 1996, sel. 20 Koinh· apa· nthsh toy k. Fischler ej ono·matow thw Epitroph· w stiw grapte·w ervth· seiw E-3019/97, E-3020/97, E-3021/97 kai E-3022/97 (29 Oktvbri·oy 1997) Kat(cid:146) arxh·n, h Epitroph· epiuymei· na episth·sei thn prosoxh· toy ajio·timoy me·loyw toy Koinoboyli·oy sto gegono·w o·ti o kanonismo·w (EK) ariu. 1221/97 toy Symboyli·oy thw 25hw Ioyni·oy 1997 peri· tvn genikv· n kano·nvn efarmogh·w gia ene·rgeiew belti·vshw thw paragvgh·w kai thw empori·aw toy melioy· (1) chfi·sthke stiw 25 Ioyni·oy 1997. O kanonismo·w proble·pei, metajy· tvn dra·sevn proteraio·thtaw, thn texnikh· eni·sxysh tvn melissoko·mvn sthn opoi·a enta·ssetai kai h kata·rtish ne·vn agrotv· n poy endiafe·rontai gia th melissokomi·a. Sto·xow toy kanonismoy· ei·nai h belti·vsh thw paragvgh·w kai empori·aw toy melioy·. Kata· syne·peia, den pro·keitai gia ygeionomiko· pro·gramma eja·leichw tvn asueneiv· n. O kanonismo·w proble·pei koinotikh· sygxrhmatodo·thsh tvn eunikv· n programma·tvn kai isxy·ei, kat’ayth· thn e·nnoia, gia o·loyw anejaire·tvw toyw melissoko·moyw. Vw prow tiw eisagvge·w kai ta krith·ria poio·thtaw toy melioy· poy diati·uetai stiw koinotike·w agore·w, isxy·ei h odhgi·a 74/409/EOK toy Symboyli·oy thw 22aw Ioyli·oy 1974 peri· enarmoni·sevw tvn nomouesiv· n tvn kratv· n melv· n poy aforoy·n to me·li (2). Pro·tash tropopoi·hshw thw anvte·rv odhgi·aw bri·sketai ypo· eje·tash sto Koinoboy·lio kai to Symboy·lio. To me·li katagvgh·w apo· tri·tew xv· rew ypo·keitai stoyw i·dioyw kano·new ele·gxoy me ayto· poy para·getai sto esvteriko· thw Koino·thtaw, sy·mfvna me thn odhgi·a 89/397/EOK toy Symboyli·oy thw 14hw Ioyni·oy 1989 sxetika· me ton epi·shmo e·legxo tvn trofi·mvn (3). Ypa·getai sthn armodio·thta tvn eunikv· n arxv· n na la·boyn o·la ta kata·llhla me·tra v· ste o e·legxow na pragmatopoiei·tai ba·sei thw en lo·gv odhgi·aw. (1) EE L 173 thw 01. 07. 1997 (2) EE L 221 thw 12. 08. 1974 (3) EE L 186 thw 30. 06. 1989


title: VERORDENING (EG) Nr. 1914/97 VAN DE COMMISSIE van 1 oktober 1997 tot wijziging van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
sugar product
white sugar


title: Voorstel voor een Verordening (EG) van de Raad houdende wijziging van Verordening nr. 3094/95 van de Raad om de relevante bepalingen van de zevende richtlijn van de Raad betreffende de steunverlening aan de scheepsbouw te verlengen

eurovoc_concepts:
OECD
State aid
competition policy
control of State aid
shipbuilding

text: 15. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 114/13 II (Voorbereidende besluiten) COMMISSIE Voorstel voor een verordening (EG) van de Raad houdende wijziging van Verordening (EG) nr. 3094/95 van de Raad om de relevante bepalingen van de Zevende Richtlijn van de Raad betref(cid:220) fende de steunverlening aan de scheepsbouw te verlengen (98/C 114/07) (Voor de EER relevante tekst) COM(97) 469 def. - 97/0248(CNS) (Door de Commissie ingediend op 2 oktober 1997) DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 92, lid 3, onder e), en op de artikelen 94 en 113, Gezien het voorstel van de Commissie, Gezien het advies van het Europees Parlement, Gezien het advies van eht Economisch en Sociaal Comit~, Overwegende dat een overeenkomst inzake normale concurrentievoorwaarden in de commer(cid:220) ciæle scheepsbouw(cid:220) en scheepsreparatiesector, gesloten tussen de Europese Gemeenschap en bepaalde derde landen in het kader van de Organisatie voor Economische Samenwerking en Ontwikkeling (OESO)(cid:216)(˛), nog niet in werking is getreden; Overwegende dat Verordening (EG) nr. 3094/95 van de Raad van 22 december 1995 betref(cid:220) fende de steunverlening aan de scheepsbouw(cid:216)(ˇ) derhalve nog niet in werking is getreden; Overwegende dat overeenkomstig artikel 10 van Verordening (EG) nr. 3094/95, gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1904/96(cid:216)(—) de desbetreffende bepalingen van Richtlijn 90/684/EEG(cid:216)((cid:209)) betreffende de steunverlening aan de scheepsbouw in afwachting van de inwerkingtreding van de Overeenkomst van de OESO, voorlopig en uiterlijk tot en met 31 december 1997 van toe(cid:220) passing blijven; Overwegende dat de Raad, gezien de aanhoudende onzekerheid over de inwerkingtreding van de Overeenkomst van de OESO, welke kan worden uitgesteld tot na 31 december 1997, dien(cid:220) stige maatregelen dient te nemen in afwachting van de besluiten inzake een eventuele nieuwe steunregeling; Overwegende dat Verordening (EG) nr. 3094/95 derhalve dient te worden gewijzigd, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De derde paragraaf van artikel 10 van Verordening (EG) nr. 3094/95 zal worden vervangen door de onderstaande tekst: ,,In afwachting van de inwerkingtreding van de genoemde Overeenkomst zijn de desbetref(cid:220) fende bepalingen van Richtlijn 90/684/EEG van toepassing tot de inwerkingtreding van die Overeenkomst en uiterlijk tot en met 31 december 1998. ’’. Artikel 2 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in alle lidstaten. (˛)(cid:217)PB C 375 van 30. 12. 1994, blz. 3. (ˇ)(cid:217)PB L 332 van 30. 12. 1995, blz. 1. (—)(cid:217)PB L 251 van 3. 10. 1996, blz. 5. ((cid:209))(cid:217)PB L 380 van 31. 12. 1990, blz. 27


title: VERORDENING (EG) Nr. 1919/97 VAN DE COMMISSIE van 1 oktober 1997 tot vaststelling van de invoerrechten in de sector rijst

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice
third country


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "TTK-toimintaan myönnettävien varojen jatkuvan ja yleistyvän vähentämisen vaikutukset EU:n pk-yrityksiin (yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla)"

eurovoc_concepts:
fund (EU)
research and development
research budget
research programme
small and medium-sized enterprises


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 3029/97 van Amedeo AMADEO aan de Commissie. Mensenrechten

eurovoc_concepts:
European Convention on Human Rights
Treaty on European Union
anti-discriminatory measure
charter on human rights
democracy
fundamental rights
human rights

text: 30. 4. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 134/61 (98/C 134/75) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-3029/97 van Amedeo Amadeo (NI) aan de Commissie (1 oktober 1997) Betreft: Mensenrechten In verband met (cid:132)de Europese Unie en de externe aspecten van het mensenrechtenbeleid(cid:148) (CES 0474/97) (1). In het beleid van de Commissie ontbreken duidelijke strategische uitgangspunten voor het voeren van een coherent en solide mensenrechtenbeleid. Het Economisch en Sociaal Comite· heeft de indruk dat de EU van geval tot geval een eigen beleid moet vaststellen. Het verzoek luidt om drie wegen te bewandelen om externe aspecten te verankeren in het mensenrechtenbeleid van de Unie: 1. toetreding van de EU tot de Europese Conventie voor de bescherming van de mensenrechten en de fundamentele vrijheden; 2. een echt Europees (cid:132)Handvest van rechten(cid:148); 3. het opnemen van bepaalde specifieke clausules over de mensenrechten in het Protocol bij het Verdrag van Maastricht. (1) PB C 206 van 7. 7. 1997, blz. 117. (98/C 134/76) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-3030/97 van Amedeo Amadeo (NI) aan de Commissie (1 oktober 1997) Betreft: Mensenrechten In verband met (cid:132)de Europese Unie en de externe aspecten van het mensenrechtenbeleid(cid:148) (CES 0474/97) (1). Het verzoek luidt om in het Protocol bij het Verdrag van Maastricht bepaalde specifieke clausules over de mensenrechten op te nemen. (1) PB C 206 van 7. 7. 1997, blz. 117. Gecombineerd Antwoord van de heer Van den Broek namens de Commissie op de schritftelijke vragen E-3029/97 en E-3030/97 (17 Oktober 1997) De Commissie vestigt de aandacht van de geachte parlementsleden op het feit dat zij al lang geleden is overgegaan tot de tenuitvoerlegging van een coherente aanpak inzake mensenrechten, in het bijzonder wat de door de geachte parlementsleden genoemde aspecten betreft. In 1991 heeft de Commissie de Raad een mededeling voorgelegd om een onderhandelingsmandaat te krijgen met het oog op de vaststelling van de voorwaarden voor toetreding van de Gemeenschap tot de Europese Mensenrechtenconventie. Dit initiatief, dat krachtig door het Parlement werd gesteund, heeft de Raad er in April 1994 toe gebracht om het Hof van Justitie om advies te vragen met betrekking tot de verenigbaarheid van de toetreding tot deze Conventie en het verdrag tot oprichting van de Gemeenschap. Het Hof van Justitie heeft op 28 maart 1996 advies uitgebracht op grond waarvan de Gemeenschap (cid:132)in de huidige stand van het communautaire recht niet bevoegd is om tot de conventie toe te treden(cid:148). In de toelichting bij zijn advies heeft het Hof verklaard dat een dergelijk besluit, wegens de constitutionele betekenis en de gevolgen ervan voor de instellingen van de Gemeenschap, de grenzen van artikel 235 overschrijdt en alleen kan worden gerealiseerd door wijziging van het verdrag


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 3032/97 von Amedeo AMADEO an die Kommission. Gemeinschaftliche Umweltschutzvorschriften

eurovoc_concepts:
EU control
European Commission
European Environment Agency
application of EU law
environmental policy
proposal (EU)
report

text: 25. 5. 98 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften C 158/27 (98/C 158/33) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-3003/97 von Roberta Angelilli (NI) an die Kommission (1. Oktober 1997) Betrifft: Beschwerde seitens Assoedilizia gegen den Ausverkauf o¤ffentlicher Geba¤ude in Italien Wie die italienische Presse ku¤rzlich meldete, hat Assoedilizia sich an die Europa¤ische Kommission gewandt und die Aufhebung der Gesetzesverordnung vom 16. Februar 1996 Nr. 104 und des Gesetzes vom 26. November 1995 Nr. 503 verlangt, in denen es um den Ausverkauf des im Besitz des italienischen Staates befindlichen Immobiliarvermo¤gens, des Vermo¤gens der Sozialversicherungstra¤ger und die Immobilienanlagefonds geht. Wie es hei(cid:223)t, behauptet Assoedilizia im wesentlichen, da(cid:223) die obengenannten gesetzgeberischen Ma(cid:223)nahmen sowohl den Wert als auch die Rentabilita¤t des Immobiliarvermo¤gens untergraben, indem sie einen Parallelmarkt zum Privatmarkt schaffen, der vom italienischen Staat als Monopol betrieben wird und sich den vom Gemeinschaftsmarkt gewahrten Regeln des freien Wettbewerbs entzieht. An die Kommission werden daher folgende Fragen gerichtet: › › Ist ihr die obengenannte Beschwerde bekannt? Ist sie u¤ber das Geschehen im Zusammenhang mit dem Verkauf des staatlichen Immobiliarvermo¤gens immerhin unterrichtet? › Was meint sie dazu? Antwort von Herrn Van Miert im Namen der Kommission (11. November 1997) Die Kommission hat nachgepru¤ft, ob sie eine Mitteilung der Assoedilizia erhalten hat, was nicht der Fall ist. Ihr liegen folglich nicht genu¤gend Angaben u¤ber die Angelegenheit vor, um dem Problem auf den Grund gehen zu ko¤nnen. Deswegen kann sie die Anfrage zum gegenwa¤rtigen Zeitpunkt nicht ordnungsgema¤(cid:223) beantworten und bittet die Frau Abgeordnete, ihr mehr Informationen zu u¤bermitteln. (98/C 158/34) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-3032/97 von Amedeo Amadeo (NI) an die Kommission (1. Oktober 1997) Betrifft: Gemeinschaftliche Umweltschutzvorschriften Zu der (cid:132)Mitteilung der Kommission: Durchfu¤hrung des Umweltrechts der Gemeinschaft(cid:147) (KOM(96)500 end, CES 455/97) sei folgendes bemerkt: Die Kommission ist der Auffassung, da(cid:223) in etlichen Mitgliedstaaten der Gemeinschaft die gemeinschaftlichen Umweltschutzvorschriften nur mangelhaft umgesetzt werden, so da(cid:223) die Ma(cid:223)nahmen zur Verbesserung der gegenseitigen Situation versta¤rkt werden mu¤ssen. Hierbei wird der Vorschlag der Kommission, Empfehlungen zur Harmonisierung des Umweltpru¤fsystems unter Einschaltung des IMPEL und der Europa¤ischen Umweltagentur positiv bewertet. Die Kommission wird ersucht, ihre Kontroll- und Aufsichtsbefugnisse (Artikel 155 des Vertrags) zu sta¤rken, wobei ihr auch die Instrumente an die Hand zu geben sind, die deren Durchfu¤hrung erleichtern. Antwort von Frau Bjerregaard im Namen der Kommission (13. November 1997) In der Mitteilung u¤ber die Durchfu¤hrung des Umweltrechts der Gemeinschaft (1) wurde vorgeschlagen, da(cid:223) die Aufsichtsbeho¤rden der Mitgliedstaaten ja¤hrliche Berichte u¤ber die bei der Ausfu¤hrung ihrer Aufgaben gewonnene Erfahrung erstellen und vero¤ffentlichen, wobei diese Aufsichtsaufgaben in entsprechenden Leitlinien der Kommission festgelegt wu¤rden. An der Definition der Mindestkriterien hierfu¤r wird mit der Beteiligung des IMPEL-Netzes bereits gearbeitet. Die Vorlage von Berichten u¤ber die von den Aufsichtsbeho¤r- den geleistete Arbeit und die Beurteilung ihrer Arbeit anhand dieser Mindestkriterien wird die U¤ berwachung der Einhaltung der Umweltvorschriften ermo¤glichen. Wie in der Mitteilung dargelegt, sollte › nachdem Erfahrungen mit den Mindestkriterien vorliegen › des weiteren gepru¤ft werden, ob die Notwendigkeit besteht, eine Einrichtung auf Gemeinschaftsebene zu schaffen; die mit beschra¤nkten Befugnissen zur Durchfu¤hrung von Umweltaudits ausgestattet ist. (1) Dok. KOM(96) 500 endg. vom 22. 10. 1996