title: Protocolo de enmienda de la Convención de Viena de 1963 sobre responsabilidad civil por daños nucleares

text: L_2013220ES. 01000301. xml 17. 8. 2013    ES Diario Oficial de la Unión Europea L 220/3 PROTOCOLO de enmienda de la Convención de Viena de 1963 sobre responsabilidad civil por daños nucleares LOS ESTADOS PARTES EN EL PRESENTE PROTOCOLO, CONSIDERANDO la conveniencia de enmendar la Convención de Viena sobre Responsabilidad Civil por Daños Nucleares de 21 de mayo de 1963 con el fin de ampliar el ámbito de aplicación, aumentar el importe de la responsabilidad del explotador de una instalación nuclear y mejorar los medios para garantizar una indemnización adecuada y equitativa, HAN ACORDADO lo siguiente: Artículo 1 La Convención enmendada por las disposiciones del presente Protocolo es la Convención de Viena sobre Responsabilidad Civil por Daños Nucleares de 21 de mayo de 1963, en adelante denominada «la Convención de Viena de 1963». Artículo 2 El artículo I de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1) El apartado j) del párrafo 1 enmiéndase de forma que rece así: a) al final del inciso iii) la coma se reemplaza por un punto y coma; b) añádese un inciso iv) del siguiente tenor: «iv) las demás instalaciones en las que haya combustible nuclear o productos o desechos radiactivos según cada cierto tiempo determine la Junta de Gobernadores del Organismo Internacional de Energía Atómica;». 2) El apartado k) del párrafo 1 reemplázase por el texto siguiente: «k) Por "daños nucleares" se entenderá: i) la pérdida de vidas humanas o las lesiones corporales, ii) los daños o perjuicios materiales, y cada uno de los daños que se indican a continuación en la medida determinada por la legislación del tribunal competente: iii) la pérdida económica derivada de la pérdida o los daños a que se hace referencia en los apartados i) y ii), en la medida en que no esté incluida en esos apartados, si la sufriere una persona con derecho a entablar una demanda con respecto a dicha pérdida o daños, iv) el costo de las medidas para rehabilitar el medio ambiente deteriorado, a menos que el deterioro sea insignificante, siempre que esas medidas realmente se hayan adoptado o hayan de adoptarse, y en la medida en que no esté incluido en el apartado ii), v) el lucro cesante derivado del interés económico en algún uso o goce del medio ambiente que se produzca como resultado de un deterioro significativo del medio ambiente, y en la medida en que no esté incluido en el apartado ii), vi) los costos de las medidas preventivas y otros daños y perjuicios causados por esas medidas, vii) cualquier otra pérdida económica que no sea una pérdida causada por el deterioro del medio ambiente, si ello estuviese autorizado por la legislación general sobre responsabilidad civil del tribunal competente, en el caso de los apartados i) a iv) y vii) supra, en la medida en que los daños y perjuicios se produzcan como resultado de la radiación ionizante emitida por cualquier fuente de radiación dentro de una instalación nuclear, o emitida por combustible nuclear o productos o desechos radiactivos que se encuentren en una instalación nuclear, o de los materiales nucleares que procedan de ella, se originen en ella o se envíen a ella, sea que se deriven de las propiedades de esa materia, o de la combinación de propiedades radiactivas con propiedades tóxicas, explosivas u otras propiedades peligrosas de esa materia. ». 3) El apartado l) del párrafo 1 reemplázase por el siguiente texto: «l) Por "incidente nuclear" se entenderá cualquier hecho o sucesión de hechos que tengan el mismo origen y hayan causado daños nucleares o que, solamente con respecto a las medidas preventivas, hayan creado una amenaza grave e inminente de causar tales daños. ». 4) Después del apartado l) del párrafo 1 añádense cuatro apartados nuevos, m), n), o) y p), que rezan así: «m) Por "medidas de rehabilitación" se entenderá cualquier medida razonable que haya sido aprobada por las autoridades competentes del Estado donde se hayan adoptado las medidas y que tengan por objeto rehabilitar o restaurar componentes del medio ambiente dañados o destruidos o introducir en el medio ambiente, cuando ello sea razonable, el equivalente de esos componentes. La legislación del Estado en que se hayan sufrido los daños determinará a quién ha de corresponder la facultad de adoptar dichas medidas. n) Por "medidas preventivas" se entenderá cualquier medida razonable adoptada por cualquier persona después de ocurrido un incidente nuclear a fin de prevenir o minimizar los daños a que se hace referencia en los apartados i) a v) o vii) del párrafo k), lo que estará sujeto a la aprobación de las autoridades competentes exigida por la ley del Estado donde se hayan adoptado las medidas. o) Por "medidas razonables" se entenderá las medidas que, en virtud de la legislación del tribunal competente, se juzgue que sean apropiadas y proporcionadas, habida cuenta de las circunstancias, como por ejemplo: i) la naturaleza y magnitud de los daños sufridos o, en el caso de medidas preventivas, la naturaleza y magnitud del riesgo de que se produzcan tales daños, ii) en qué medida, en el momento en que sean adoptadas, existe la posibilidad de que dichas medidas sean eficaces, iii) los conocimientos científicos y técnicos pertinentes. p) Por "derecho especial de giro", en adelante denominado DEG, se entenderá la unidad de cuenta definida por el Fondo Monetario Internacional y utilizada por éste para sus propias operaciones y transacciones. ». 5) El párrafo 2 se reemplaza por el texto siguiente: «2. El Estado de la instalación podrá excluir del ámbito de la presente Convención cualquier instalación nuclear o cantidad pequeña de materiales nucleares siempre que lo permita la reducida importancia de los peligros inherentes a tal decisión y siempre que: a) en lo que se refiere a instalaciones nucleares, la Junta de Gobernadores del Organismo Internacional de Energía Atómica haya determinado los criterios para esa exclusión y que dicha exclusión por parte de un Estado de la instalación se ajuste a tales criterios; b) en lo que se refiere a cantidades pequeñas de materiales nucleares, los límites máximos para la exclusión de tales cantidades hayan sido determinados por la Junta de Gobernadores del Organismo Internacional de Energía Atómica y que dicha exclusión por parte de un Estado de la instalación no exceda de los referidos límites. Los criterios para la exclusión de instalaciones nucleares y los límites máximos para la exclusión de cantidades pequeñas de materiales nucleares serán revisados periódicamente por la Junta de Gobernadores. ». Artículo 3 A continuación del artículo I de la Convención de Viena de 1963 añádense los siguientes dos artículos I A y I B nuevos: «Artículo I A 1. La presente Convención se aplicará a los daños nucleares independientemente del lugar donde se hayan sufrido. 2. La legislación del Estado de la instalación podrá, no obstante, excluir de la aplicación de la presente Convención los daños sufridos: a) en el territorio de un Estado no contratante; b) en cualesquiera zonas marítimas establecidas por un Estado no contratante de acuerdo con el derecho internacional del mar. 3. Una exclusión con arreglo al párrafo 2 del presente artículo solo podrá aplicarse con respecto a un Estado no contratante que en el momento del incidente: a) posea una instalación nuclear en su territorio o en cualesquiera zonas marítimas que haya establecido de acuerdo con el derecho internacional del mar; b) no conceda beneficios recíprocos equivalentes. 4. Las exclusiones con arreglo al párrafo 2 del presente artículo no afectarán a los derechos a que se hace referencia en el apartado a) del párrafo 2 del artículo IX y las exclusiones con arreglo al apartado b) del párrafo 2 del presente artículo no se extenderán a los daños a bordo o a un navío o aeronave. Artículo I B La presente Convención no se aplicará a las instalaciones nucleares utilizadas con fines no pacíficos. ». Artículo 4 El artículo II de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1) Al final del apartado a) del párrafo 3 añádese el siguiente texto: «El Estado de la instalación podrá limitar la cuantía de los fondos públicos aportados por cada incidente a la diferencia, si la hubiere, entre las cuantías estipuladas en el presente artículo y la cuantía determinada de conformidad con el párrafo 1 del artículo V. ». 2) Al final del párrafo 4 añádese el texto siguiente: «El Estado de la instalación podrá limitar la cuantía de los fondos públicos aportados con arreglo al apartado a) del párrafo 3 del presente artículo. ». 3) El párrafo 6 se reemplaza por el siguiente texto: «6. Ninguna persona será responsable de las pérdidas o daños que no sean daños nucleares de conformidad con lo dispuesto en el apartado k) del párrafo 1 del artículo I pero que hubieran podido ser determinados como daños nucleares de conformidad con las disposiciones de dicho párrafo. ». Artículo 5 A continuación de la primera oración del artículo III de la Convención de Viena de 1963 añádese el texto siguiente: «Sin embargo, el Estado de la instalación podrá eliminar esta obligación con relación al transporte que se realice íntegramente dentro de su propio territorio. ». Artículo 6 El artículo IV de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la siguiente manera: 1) El párrafo 3 se sustituye por el texto siguiente: «3. Con arreglo a la presente Convención no engendrarán responsabilidad alguna para el explotador los daños nucleares que, según él demuestre, se deban directamente a conflicto armado, hostilidades, guerra civil o insurrección. ». 2) El párrafo 5 se reemplaza por el texto siguiente: «5. El explotador no será responsable con arreglo a la presente Convención por los daños nucleares causados: a) a la instalación nuclear propiamente dicha y a cualquier otra instalación nuclear, incluida una instalación nuclear en construcción, en el emplazamiento en que esa instalación esté situada; b) a los bienes situados en el mismo emplazamiento que se utilicen o se vayan a utilizar en relación con cualquiera de dichas instalaciones. » 3) El párrafo 6 se reemplaza por el texto siguiente: «6. La indemnización por daños causados al medio de transporte en el que al producirse el incidente nuclear se hallasen los materiales nucleares que hubiesen intervenido en él no tendrá por efecto reducir la responsabilidad del explotador respecto de otros daños a una cuantía inferior a 150 millones DEG, o cualquier cuantía superior establecida por la legislación de una Parte contratante o una cuantía determinada con arreglo al apartado c) del párrafo 1 del artículo V. » 4) El párrafo 7 se reemplaza por el siguiente texto: «7. Ninguna de las disposiciones de la presente Convención afectará a la responsabilidad de una persona física que por acto u omisión dolosa haya causado un daño nuclear que de conformidad con lo dispuesto en los párrafos 3 o 5 del presente artículo no impone responsabilidad alguna al explotador con arreglo a la presente Convención. ». Artículo 7 1)   El texto del artículo V de la Convención de Viena de 1963 se reemplaza por el siguiente: 1)«1. El Estado de la instalación podrá limitar la responsabilidad del explotador por cada incidente nuclear a: a) no menos de 300 millones DEG; b) no menos de 150 millones DEG siempre que por encima de ese importe y hasta 300 millones DEG, como mínimo, dicho Estado aporte fondos públicos para indemnizar los daños nucleares; c) por un máximo de 15 años a contar de la fecha de entrada en vigor del presente Protocolo, hasta un importe transitorio de no menos de 100 millones DEG con respecto a un incidente nuclear ocurrido en ese período. Podrá estipularse un importe inferior a 100 millones DEG, a condición de que el Estado haya de aportar fondos públicos para indemnizar los daños nucleares entre ese importe inferior y 100 millones DEG. 2. Sin perjuicio del párrafo 1 del presente artículo, el Estado de la instalación, teniendo en cuenta la índole de la instalación nuclear o de las sustancias nucleares de que se trate y las posibles consecuencias de un incidente originado en ellas, podrá estipular un importe menor de la responsabilidad del explotador, siempre que el importe así estipulado en ningún caso sea inferior a 5 millones DEG y siempre que el Estado de la instalación garantice la aportación de fondos públicos hasta el importe determinado con arreglo al párrafo 1. 3. Los importes estipulados por el Estado de la instalación del explotador responsable de conformidad con los párrafos 1 y 2 del presente artículo y el párrafo 6 del artículo IV se aplicarán independientemente del lugar en que haya ocurrido el incidente nuclear. ». 2)   A continuación del artículo V, añádense los siguientes artículos V A, V B, V C y V D nuevos: «Artículo V A 1. Los intereses y costas concedidos por un tribunal en virtud de una acción de indemnización de daños nucleares se pagarán además de las cantidades a que se hace referencia en el artículo V. 2. Las cantidades mencionadas en el artículo V y en el párrafo 6 del artículo IV podrán redondearse al convertirlas en moneda nacional. Artículo V B Cada Parte contratante velará por que las personas víctimas de daños puedan invocar sus derechos de indemnización sin tener que iniciar distintos juicios según el origen de los fondos aportados para dicha indemnización. Artículo V C 1. Si fuesen competentes los tribunales de una Parte contratante distinta del Estado de la instalación, los fondos públicos requeridos de conformidad con los apartados b) y c) del párrafo 1 del artículo V y con el párrafo 1 del artículo VII, así como los intereses y costas concedidos por un tribunal, podrán ser aportados por la Parte contratante mencionada en primer lugar. El Estado de la instalación reembolsará a la otra Parte contratante todas las sumas que haya pagado por ese concepto. Estas dos Partes contratantes convendrán el procedimiento de reembolso. 2. Si fuesen competentes los tribunales de una Parte contratante distinta del Estado de la instalación, la Parte contratante cuyos tribunales sean competentes tomará todas las medidas necesarias para permitir al Estado de la instalación intervenir en los juicios y participar en cualquier solución relativa a la indemnización. Artículo V D 1. El Director General del Organismo Internacional de Energía Atómica convocará una reunión de las Partes contratantes a fin de modificar el importe máximo de la responsabilidad a que se refiere el artículo V cuando un tercio de las Partes contratantes exprese tal deseo. 2. Las modificaciones se aprobarán por una mayoría de dos tercios de las Partes contratantes presentes y votantes, siempre que por lo menos la mitad de las Partes contratantes esté presente en el momento de la votación. 3. Al actuar con respecto a una propuesta de modificación de los importes máximos, la reunión de las Partes contratantes tendrá en cuenta, entre otras cosas, el riesgo de daños derivados de un incidente nuclear, los cambios de los valores monetarios y la capacidad del mercado de seguros. 2)4. a) Toda enmienda aprobada de acuerdo con el párrafo 2 del presente artículo será notificada por el Director General del OIEA a todas las Partes contratantes para su aceptación. La enmienda se tendrá por aceptada al término de un plazo de 18 meses contado a partir de su notificación, siempre que un tercio, por lo menos, de las Partes contratantes en el momento en que la reunión haya aprobado la enmienda hubiesen comunicado al Director General del OIEA su aceptación de dicha enmienda. Una enmienda aceptada de acuerdo con este párrafo entrará en vigor a los 12 meses de su aceptación para las Partes contratantes que la hayan aceptado. b) Si transcurrido un plazo de 18 meses a partir de la fecha en que haya sido notificada con miras a su aceptación, una enmienda no hubiese sido aceptada de acuerdo con el apartado a), se la considerará rechazada. 5. Para cada Parte contratante que acepte una enmienda después de que haya sido aceptada pero todavía no haya entrado en vigor o después de su entrada en vigor de acuerdo con el párrafo 4 del presente artículo, la enmienda entrará en vigor a los 12 meses de su aceptación por esa Parte contratante. 2)6. Un Estado que pase a ser parte en la presente Convención después de que una enmienda haya entrado en vigor de acuerdo con el párrafo 4 del presente artículo y a menos que ese Estado exprese otro propósito: a) será considerado Parte en la presente Convención en su forma enmendada; b) será considerado Parte en la Convención no enmendada en relación con cualquier Estado Parte que no esté obligado por la enmienda. ». Artículo 8 El artículo VI de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1) El párrafo 1 reemplázase por el texto siguiente: «1. a) El derecho a reclamar una indemnización en virtud de la presente Convención se extinguirá si no se entablare la correspondiente acción: i) con respecto a la pérdida de vidas o lesiones corporales, dentro de un plazo de treinta años contado a partir de la fecha del incidente nuclear, ii) con respecto a cualquier otro daño, dentro de un plazo de diez años contado a partir de la fecha del incidente nuclear. b) Sin embargo, si según la legislación del Estado de la instalación, la responsabilidad del explotador estuviera cubierta durante un plazo mayor por un seguro u otra garantía financiera que incluya fondos públicos, la legislación del tribunal competente podrá disponer que el derecho a reclamar una indemnización al explotador solo se extinguirá después de ese plazo mayor, que no podrá exceder del plazo en que la responsabilidad del explotador esté cubierta según la legislación del Estado de la instalación. c) Las acciones de indemnización con respecto a la pérdida de vidas o lesiones corporales o, en virtud de una ampliación del plazo efectuada de acuerdo con el apartado b) del presente párrafo, con respecto a otros daños que se entablen después de transcurrido el plazo de diez años contado a partir de la fecha del incidente nuclear no afectarán en caso alguno a los derechos de indemnización, estipulados por la presente Convención, de las personas que hayan entablado una acción en contra del explotador antes de la expiración de ese plazo. ». 2) Suprímese el párrafo 2. 3) El párrafo 3 reemplázase por el siguiente texto: «3. El derecho a reclamar una indemnización en virtud de la presente Convención estará sujeto a prescripción o extinción, de conformidad con la legislación del tribunal competente, si no se entablare una acción dentro de tres años a contar desde la fecha en que la persona víctima de los daños haya tenido conocimiento o debería razonablemente haber tenido conocimiento de los daños y de la identidad del explotador responsable de los daños, siempre que no hayan vencido los plazos establecidos de conformidad con los apartados a) y b) del párrafo 1 del presente artículo. ». Artículo 9 El artículo VII se enmienda de la manera siguiente: 1) Al final del párrafo 1 añádense las dos oraciones siguientes y el párrafo enmendado pasa a ser apartado a) de dicho párrafo: «Cuando la responsabilidad del explotador sea ilimitada, el Estado de la instalación podrá estipular un importe máximo de la garantía financiera del explotador responsable, siempre que ese importe no sea inferior a 300 millones DEG. El Estado de la instalación garantizará el pago correspondiente a las demandas de indemnización de daños nucleares que se hayan entablado contra el explotador en la medida en que el producto de la garantía financiera sea insuficiente para satisfacer dichas demandas, pero sin rebasar el importe de la garantía financiera que haya de darse de conformidad con este párrafo. ». 2) Al párrafo 1 agrégase el siguiente apartado b) nuevo: «b) Sin perjuicio del apartado a) del presente párrafo cuando la responsabilidad del explotador sea ilimitada, el Estado de la instalación, habida cuenta de la naturaleza de la instalación nuclear o de las sustancias nucleares presentes y de las posibles consecuencias de un incidente allí originado, podrá estipular un importe inferior para la garantía financiera del explotador, siempre que en ningún caso el importe así estipulado sea inferior a 5 millones DEG y a condición de que el Estado de la instalación garantice el pago de las demandas de indemnización de daños nucleares que se hayan entablado contra el explotador mediante el suministro de los fondos necesarios en la medida en que el producto del seguro u otra garantía financiera sea insuficiente para satisfacer dichas demandas, y hasta el límite establecido en virtud del apartado a) del presente párrafo. ». 3) En el párrafo 3 intercálanse las palabras «o en los apartados b) y c) del párrafo 1 del artículo V» después de las palabras «del presente artículo». Artículo 10 El artículo VIII de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1) El texto del artículo VIII pasa a ser el párrafo 1 de dicho artículo. 2) Añádese un párrafo 2 nuevo del siguiente tenor: «2. Sin perjuicio de la aplicación de la regla del apartado c) del párrafo 1 del artículo VI, en los casos en que respecto de las demandas entabladas contra el explotador los daños que hayan de indemnizarse con arreglo a la presente Convención rebasen, o sea probable que rebasen, el importe máximo aportado de conformidad con el párrafo 1 del artículo V, en la distribución de la indemnización se dará prioridad a las demandas relativas a la pérdida de vidas o lesiones corporales. ». Artículo 11 Al final del artículo X de la Convención de Viena de 1963 añádese una nueva oración: El derecho de repetición estipulado en este artículo podrá ampliarse también en beneficio del Estado de la instalación en la medida en que haya aportado fondos públicos de conformidad con la presente Convención. Artículo 12 El artículo XI de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1. Añádase un párrafo 1 bis nuevo del siguiente tenor: «1bis. Cuando un incidente nuclear ocurriere dentro del área de la zona económica exclusiva de una Parte Contratante o, si dicha zona no ha sido establecida, en un área que no exceda de los límites de una zona económica exclusiva, si dicha Parte la hubiese establecido, la competencia en lo que se refiere a las acciones relativas a daños nucleares provenientes de dicho incidente nuclear, para los fines de la presente Convención, solo recaerá en los tribunales de esa Parte. La oración anterior se aplicará si dicha Parte Contratante ha notificado al depositario sobre dicha área antes del incidente nuclear. Nada de lo dispuesto en el presente párrafo se interpretará como que permite el ejercicio de competencia de una manera que sea contraria al derecho internacional del mar, incluida la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar. ». 2) Sustitúyase el párrafo 2 por el texto siguiente: «2. Cuando un incidente nuclear no ocurre dentro del territorio de una Parte Contratante, o dentro de un área notificada de conformidad con el párrafo 1 bis, o cuando el lugar del incidente nuclear no pueda determinarse con certeza, la competencia en lo que se refiere a esas acciones recaerá en los tribunales del Estado de la instalación del explotador responsable. ». 3) En el párrafo 3, primera línea, y en el apartado b), después de «1» intercálase «, 1bis». 4) Añádese el siguiente párrafo 4 nuevo: «4. La Parte contratante cuyos tribunales sean competentes garantizará que la competencia para conocer de un incidente nuclear determinado recaiga únicamente en uno solo de sus tribunales. ». Artículo 13 A continuación del artículo XI añádese un artículo XI A nuevo del tenor siguiente: «Artículo XI A La Parte contratante cuyos tribunales sean competentes garantizará que en relación con las acciones de indemnización de daños nucleares: a) cualquier Estado pueda entablar una acción en representación de personas que hayan sufrido daños nucleares, que sean nacionales de ese Estado o tengan domicilio o residencia en su territorio, y que hayan dado su consentimiento para ello; b) cualquier persona pueda entablar una acción para hacer valer derechos emanados de la presente Convención que haya adquirido por subrogación o traspaso. ». Artículo 14 El texto del artículo XII de la Convención de Viena de 1963 se reemplaza por el texto siguiente: «Artículo XII 1. La sentencia dictada por un tribunal de una Parte contratante al que corresponda la competencia y respecto de la cual no proceda ya ninguna forma ordinaria de revisión será reconocida a menos que: a) la sentencia se haya obtenido mediante fraude; b) no se le haya dado a la parte contra la que se dicte la sentencia la posibilidad de presentar su caso en condiciones equitativas; c) la sentencia sea contraria al orden público de la Parte contratante en la que se gestione su reconocimiento o no se ajuste a las normas fundamentales de la justicia. 2. Toda sentencia definitiva que sea reconocida de conformidad con el párrafo 1 del presente artículo tendrá fuerza ejecutoria, una vez trasladada para su ejecución en conformidad con las formalidades exigidas por la legislación de la Parte contratante en la que se gestione la ejecución, como si se tratase de una sentencia dictada por un tribunal de esa Parte contratante. Los méritos de una demanda con respecto a la cual se haya pronunciado la sentencia no podrán ser objeto de nuevo proceso. ». Artículo 15 El artículo XIII de la Convención de Viena de 1963 se enmienda de la manera siguiente: 1) El texto del artículo XIII pasa a ser párrafo 1 de ese artículo. 2) Añádese el siguiente párrafo 2 nuevo: «2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo 1 del presente artículo, en la medida en que la indemnización por daños nucleares exceda de 150 millones DEG, la legislación del Estado de la instalación podrá excluir de las disposiciones de esta Convención los daños nucleares sufridos en el territorio o en una zona marítima, establecida de conformidad con el derecho internacional del mar, de otro Estado que en el momento del incidente tenga una instalación nuclear en dicho territorio, en la medida en que éste no conceda beneficios recíprocos de un importe equivalente. ». Artículo 16 El artículo XVIII de la Convención de Viena de 1963 se reemplaza por el texto siguiente: «La presente Convención no afectará a los derechos y obligaciones que tenga una Parte contratante con arreglo a las normas generales del derecho internacional público. ». Artículo 17 A continuación del artículo XX de la Convención de Viena de 1963 añádese el siguiente artículo XX A nuevo: «Artículo XX A 1. En caso de una controversia entre Partes contratantes con respecto a la interpretación o aplicación de la presente Convención, las partes de la controversia se consultarán con miras a su solución mediante negociaciones o cualquier otro medio pacífico para resolver controversias que estimen aceptable. 2. En caso de que una controversia de la naturaleza a que hace referencia el párrafo 1 del presente artículo no pudiese resolverse dentro de seis meses contados desde la petición de la celebración de consultas formulada conforme al párrafo 1 del presente artículo, a petición de cualquiera de las partes de esa controversia se la someterá a arbitraje o se la remitirá a la Corte Internacional de Justicia para que decida. Una vez sometida una controversia a arbitraje, si dentro de seis meses contados a partir de la fecha de la petición las partes de la controversia no lograsen ponerse de acuerdo sobre la organización del arbitraje, cualquiera de ellas podrá pedir al Presidente de la Corte Internacional de Justicia o al Secretario General de las Naciones Unidas la designación de uno o más árbitros. En caso de conflicto entre las peticiones de las partes de la controversia, tendrá prioridad la petición dirigida al Secretario General de las Naciones Unidas. 3. Al ratificar, aceptar o aprobar la presente Convención o al adherirse a ella, todo Estado podrá declarar que no se considera obligado por uno cualquiera o por ninguno de los dos procedimientos estipulados para la solución de controversias en el párrafo 2 del presente artículo. Las demás Partes contratantes no estarán obligadas por un procedimiento de solución de controversias estipulado en el párrafo 2 del presente artículo con relación a una Parte Contratante respecto de la cual esté en vigor tal declaración. 4. Toda Parte contratante que haya formulado una declaración con arreglo al párrafo 3 del presente artículo podrá retirarla en cualquier momento mediante notificación al Depositario. ». Artículo 18 1. Suprímense los artículos XX a XXV, los párrafos 2, 3 y el número de párrafo «1. » del artículo XXVI, y los artículos XXVII y XXIX de la Convención de Viena de 1963. 2. Entre las Partes en el presente Protocolo, la Convención de Viena de 1963 y el presente Protocolo se entenderán e interpretarán en conjunto como un solo instrumento que podrá ser denominado la Convención de Viena de 1997 sobre Responsabilidad Civil por Daños Nucleares. Artículo 19 1. Un Estado que sea parte en el presente Protocolo pero no lo sea en la Convención de Viena de 1963 estará obligado por las disposiciones de esa Convención enmendada por el presente Protocolo en relación con otros Estados Partes en la misma y, de no haber expresado ese Estado una intención diferente en el momento de depositar uno de los instrumentos a que hace referencia el artículo 20, estará obligado por las disposiciones de la Convención de Viena de 1963 en relación con los Estados que sean únicamente partes en la misma. 2. Las disposiciones del presente Protocolo no afectarán a las obligaciones de un Estado que sea parte en la Convención de Viena de 1963 y en el presente Protocolo con respecto a un Estado que sea parte en la Convención de Viena de 1963 pero no lo sea en el presente Protocolo. Artículo 20 1. El presente Protocolo se abrirá a la firma de todos los Estados en la Sede del Organismo Internacional de Energía Atómica, en Viena, del 29 de septiembre de 1997 hasta su entrada en vigor. 2. El presente Protocolo está sujeto a la ratificación, aceptación o aprobación de los Estados que lo hayan firmado. 3. Cualquier Estado que no haya firmado el presente Protocolo podrá adherirse a él después de su entrada en vigor. 4. Los instrumentos de ratificación, aceptación, aprobación o adhesión se depositarán en poder del Director General del Organismo Internacional de Energía Atómica, quien será el Depositario del presente Protocolo. Artículo 21 1. El presente Protocolo entrará en vigor tres meses después de la fecha en que se haya depositado el quinto instrumento de ratificación, aceptación o aprobación. 2. Para cada uno de los Estados que ratifiquen, acepten o aprueben el presente Protocolo o se adhieran al mismo después de la fecha de depósito del quinto instrumento de ratificación, aceptación o aprobación, el presente Protocolo entrará en vigor tres meses después de la fecha en que dicho Estado haya depositado el correspondiente instrumento. Artículo 22 1. Cada una de las Partes contratantes podrá denunciar el presente Protocolo mediante notificación escrita al Depositario. 2. La denuncia surtirá efecto un año después de la fecha en que el Depositario haya recibido la notificación. 3. Entre las Partes en el presente Protocolo, la denuncia por cualquiera de ellas de la Convención de Viena de 1963 con arreglo a su artículo XXVI no se interpretará en modo alguno como una denuncia de la Convención de Viena de 1963 enmendada por el presente Protocolo. 4. Sin perjuicio de la denuncia del presente Protocolo por una Parte Contratante en virtud del presente artículo, las disposiciones del presente Protocolo seguirán aplicándose a todos los daños nucleares causados por un incidente nuclear que ocurra antes de que haya surtido efecto dicha denuncia. Artículo 23 El Depositario notificará con prontitud a los Estados Partes y a todos los demás Estados: a) cada firma del presente Protocolo; b) cada depósito de un instrumento de ratificación, aceptación, aprobación o adhesión; c) la entrada en vigor del presente Protocolo; d) cualquier notificación recibida de conformidad con lo dispuesto en el párrafo 1 bis del artículo XI; e) las peticiones para convocar una conferencia de revisión que se hayan recibido de conformidad con lo dispuesto en el artículo XXVI de la Convención de Viena de 1963 y una reunión de las Partes contratantes de conformidad con lo dispuesto en el artículo V D de la Convención de Viena de 1963 enmendada por el presente Protocolo; f) las notificaciones de denuncias que se hayan recibido de conformidad con lo dispuesto en el artículo 22 y otras notificaciones pertinentes relativas al presente Protocolo. Artículo 24 1. El original del presente Protocolo, cuyos textos en árabe, chino, español, francés, inglés y ruso son igualmente auténticos, quedará depositado en poder del Depositario. 2. El Organismo Internacional de Energía Atómica establecerá el texto unificado de la Convención de Viena de 1963 enmendada por el presente Protocolo en los idiomas árabe, chino, español, francés, inglés y ruso según lo dispuesto en el anexo del presente Protocolo. 3. El Depositario entregará a todos los Estados copias auténticas certificadas del presente Protocolo juntamente con el texto unificado de la Convención de Viena de 1963 enmendada por el presente Protocolo. EN FE DE LO CUAL los abajo firmantes, debidamente autorizados para ello, han firmado el presente Protocolo. Hecho en Viena, a los doce días de septiembre de mil novecientos noventa y siete


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1776/97 DER KOMMISSION vom 12. September 1997 zur Erteilung von Ausfuhrlizenzen des Systems A1 für Obst und Gemüse

eurovoc_concepts:
export licence
nut
pip fruit
quantitative restriction


title: Jegyzőkönyv az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. évi Bécsi Egyezmény módosításáról

eurovoc_concepts:
civil liability
damages
indemnification
nuclear accident
nuclear law
nuclear power station

text: L_2013220HU. 01000301. xml 17. 8. 2013    HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 220/3 JEGYZŐKÖNYV az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. évi Bécsi Egyezmény módosításáról A JEGYZŐKÖNYV SZERZŐDŐ FELEI FIGYELEMBE VÉVE, hogy hatályának kiterjesztése, a nukleáris létesítmények üzemeltetőit terhelő felelősség mértékének növelése, valamint a megfelelő és méltányos kártalanítás biztosítását szolgáló eszközök bővítése érdekében kívánatos az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezmény módosítása, A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG: 1. cikk Az egyezmény, amelynek rendelkezéseit ez a jegyzőkönyv módosítja, az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezmény (a továbbiakban: a 1963. évi Bécsi Egyezmény). 2. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény I. cikke a következőképpen módosul: 1. Az (1) bekezdés j) pontja a következőképpen módosul: a) ii) alpont végéről az „és” szót el kell hagyni, és a iii) alpont végére kell beilleszteni; b) a pont a következő iv) alponttal egészül ki: „iv) olyan egyéb létesítményeket, amelyekben nukleáris fűtőanyag, illetve radioaktív termék vagy hulladék található, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség Kormányzótanácsa által időről időre meghatározottak szerint;”. 2. Az (1) bekezdés k) pontja helyébe a következő szöveg lép: „k) »Az atomkár« jelent: i. elhalálozást vagy személyi sérülést; ii. vagyon elvesztését vagy abban keletkezett kárt; és a következők mindegyikét az illetékes bíróságon alkalmazott jog által meghatározott mértékben: iii. az i. vagy ii. alpontban említett veszteségből vagy kárból származó gazdasági veszteséget, amennyiben az az említett alpontokban nem szerepel, feltéve, hogy az ilyen jellegű veszteséget vagy kárt a kártérítésre jogosult személy szenvedte el; iv. a károsodott környezet helyreállítására szolgáló intézkedések költségei – kivéve, ha ez a károsodás jelentéktelen mértékű –, feltéve, hogy ezeket az intézkedéseket ténylegesen megteszik, vagy azokat meg kell tenni, és amennyiben nem szerepelnek a ii. alpontban; v. a környezet bármely használatával vagy haszonélvezetével kapcsolatos gazdasági érdekhez kapcsolódó bevételkiesés, amely e környezet jelentős károsodása miatt következett be, és amennyiben nem tartozik a ii. alpontba; vi. a megelőző intézkedések költségeit, és az ilyen intézkedések által okozott további veszteséget vagy kárt; vii. bármely más gazdasági veszteséget, kivéve az olyan környezetkárosodást, amelyet az illetékes bíróság által alkalmazott polgári jogi felelősségre vonatkozó általános jogszabályok megengednek; a fenti i–v. és vii. alpont esetében annyiban, amennyiben a veszteség vagy kár olyan ionizáló sugárzásból származik, vagy sugárzásnak eredménye, amelyet valamely nukleáris létesítményen belüli sugárforrás bocsátott ki, vagy egy nukleáris létesítményben levő nukleáris üzemanyag vagy radioaktív termékek vagy hulladék, vagy egy nukleáris létesítményből érkező, származó vagy oda küldött nukleáris anyag bocsátott ki, akár az ilyen anyag radioaktív jellemzői, akár a radioaktív jellemzők és az ilyen anyag mérgező, robbanásveszélyes vagy más veszélyes tulajdonságainak kombinációja miatt. ” 3. Az (1) bekezdés l) pontja helyébe a következő szöveg lép: „l) »A nukleáris esemény« jelent: bármely olyan történést vagy azonos forrásból eredő történések sorozatát, amely atomkárt idéz elő, vagy – kizárólag a megelőző intézkedések tekintetében – ilyen jellegű károkozás komoly és azonnali veszélyével fenyeget. ” 4. Az (1) bekezdés l) pontját követően az (1) bekezdés a következő m), n), o) és p) ponttal egészül ki: „m) »A helyreállítási intézkedések« jelentenek minden olyan ésszerű intézkedést, amelyet annak az Államnak az illetékes hatósága jóváhagyott, ahol az intézkedéseket tették, és amelyek a környezet károsodott vagy megsemmisült alkotórészei helyreállítására vagy megújítására irányulnak, vagy arra, hogy ésszerű esetben ezeknek az alkotóelemeknek az egyenértékű megfelelőjét telepítsék be a környezetbe. A kár bekövetkezésének helye szerinti Állam joga határozza meg, hogy ki jogosult megtenni ezeket az intézkedéseket. n) »A megelőző intézkedések« jelentenek bármely személy által egy nukleáris esemény bekövetkezését követően tett bármely olyan indokolt intézkedést, amelynek célja a k) pont i–v. vagy vii. alpontjaiban említett kár megelőzése vagy minimalizálása, az illetékes hatóságok jóváhagyásával, amennyiben azt az intézkedés megtételének helye szerinti Állam joga előírja. o) »Az ésszerű intézkedések« olyan intézkedéseket jelentenek, amelyeket az illetékes bíróság joga szerint helyénvalónak és arányosnak ítéltek, tekintettel az összes körülményre, például: i. a keletkezett kár jellege és mértéke, vagy megelőző intézkedések esetén az ilyen kár kockázatának jellege és mértéke; ii. meghozataluk időpontjában ezen intézkedések hatásossága valószínűségének mértéke; valamint iii. vonatkozó tudományos és műszaki szakértelem. p) »A különleges lehívási jog« – a továbbiakban: az SDR – jelenti a Nemzetközi Valutaalap által meghatározott, és általa a saját műveletei és ügyletei során használt elszámolási egységet. ” 5. A 2. bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „2. A létesítmény helye szerinti Állam, ha a vállalt kockázat megfelelőképpen korlátozott, bármely nukleáris létesítményt vagy kis mennyiségű nukleáris anyagokat kivonhat az Egyezmény alkalmazása alól, azzal a feltétellel, hogy: a) a nukleáris létesítmények tekintetében az ilyen kizárás feltételeit a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség Kormányzótanácsa megállapította, és a létesítmény helye szerinti Állam általi kizárás megfelel ezeknek a feltételeknek; valamint b) kis mennyiségű nukleáris anyagok tekintetében az ilyen mennyiségek legmagasabb kizárási határértékét a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség Kormányzótanácsa megállapította, és a létesítmény helye szerinti Állam általi kizárás nem haladja meg ezeket a határértékeket. A Kormányzótanács a nukleáris létesítmények kizárásának feltételeit és a kis mennyiségű nukleáris anyagok legmagasabb kizárási határértékét rendszeresen felülvizsgálja. ” 3. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény I. cikkét követően az Egyezmény az alábbi új, I. A. és I. B. cikkel egészül ki: „I. A. cikk 1. Ezt az Egyezményt az atomkárokra kell alkalmazni, elszenvedésük helyétől függetlenül. 2. A létesítmény helye szerinti Állam jogszabályai azonban kizárhatják az Egyezmény alkalmazásának hatálya alól a) a nem Szerződő Fél területén elszenvedett kárt; vagy b) egy nem Szerződő Fél által a nemzetközi tengerjoggal összhangban létesített bármely tengeri övezetben elszenvedett kárt. 3. Az e cikk (2) bekezdése szerinti kizárás csak olyan nem Szerződő Félre vonatkozhat, amely az esemény idején a) nukleáris létesítménnyel rendelkezik a saját területén vagy a nemzetközi tengerjoggal összhangban általa létesített bármely tengeri övezetben; valamint b) nem biztosít egyenértékű kölcsönös előnyöket. 4. Az e cikk (2) bekezdése szerinti kizárás nem érinti a IX. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett jogokat, és az e cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti kizárás nem terjed ki a hajóban vagy légi járműben, illetve annak fedélzetén keletkezett károkra. I. B. cikk Ez az Egyezmény nem vonatkozik a nem békés célokra használt nukleáris létesítményekre. ” 4. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény II. cikke a következőképpen módosul: 1. A szöveg a (3) bekezdés a) pontjának végét követően a következő szövegrésszel egészül ki: „A létesítmény helye szerinti Állam az állami finanszírozás eseményenkénti összegét arra az esetleges különbségre korlátozhatja, amely az itt meghatározott összegek és az V. cikk (1) bekezdésében meghatározott összeg között merül fel. ” 2. A szöveg a (4) bekezdés végén a következő szövegrésszel egészül ki: „A létesítmény helye szerinti Állam korlátozhatja az e cikk (3) bekezdésének a) pontjában biztosított, rendelkezésre álló állami források összegét. ” 3. A (6) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „6. Senki sem tehető felelőssé olyan veszteség vagy kár miatt, amely nem minősül az I. cikk (1) bekezdésének k) pontja értelmében atomkárnak, de amely atomkárnak minősülhetett volna ugyanezen pont rendelkezéseinek értelmében. ” 5. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény szövege a III. cikk első mondatát követően a következő szövegrésszel egészül ki: A létesítmény helye szerinti Állam azonban kizárhatja ezt a kötelezettséget az olyan szállítás tekintetében, amelyre teljes egészében a saját területén belül kerül sor. 6. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény IV. cikke a következőképpen módosul: 1. A (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „3. Az Egyezmény értelmében semmiféle felelősség nem terheli az üzemeltetőt azért az atomkárért, amely tekintetében bizonyítja, hogy azt közvetlenül fegyveres konfliktus, háború, polgárháború vagy lázadás okozta. ” 2. A (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „5. Az üzemeltető nem felelős az Egyezmény értelmében azért az atomkárért, amely: a) magában a nukleáris létesítményben vagy – az épülő nukleáris létesítményeket is beleértve – más nukleáris létesítményben keletkezik, azon a telephelyen, ahol a kérdéses létesítmény található; valamint b) olyan vagyontárgyban keletkezik, amely ugyanazon a telephelyen található, mint amelyet bármely ilyen létesítménnyel összefüggésben használnak vagy használni terveznek. ” 3. A (6) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „6. A nukleáris anyag szállításában a nukleáris esemény bekövetkezésekor érintett szállítóeszközben bekövetkezett kárért fizetett kártérítés nem járhat más károk tekintetében az üzemeltető felelősségének 150 millió SDR vagy a Szerződő Fél jogszabályai által meghatározott bármely magasabb összeg, illetve az V. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerint meghatározott összeg alá történő csökkentésével. ” 4. A (7) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „7. Az Egyezmény egyik rendelkezése sem érinti az olyan természetes személy felelősségét, aki károkozási szándékkal elkövetett cselekményével vagy mulasztásával olyan atomkárt okozott, amelyért az üzemeltető e cikk (3) vagy (5) bekezdése szerint az Egyezmény értelmében nem felel. ” 7. cikk 1. Az 1963. évi Bécsi Egyezmény V. cikkének helyébe a következő szöveg lép: 1. „1. A létesítmény helye szerinti Állam korlátozhatja az üzemeltető felelősségét egy nukleáris esemény tekintetében a) legalább 300 millió SDR-re; vagy b) legalább 150 millió SDR-re, feltéve, hogy az adott Állam ezen az összegen túlmenően és legalább 300 millió SDR-ig állami forrásokat biztosít az atomkárra vonatkozó kártalanítás céljára; vagy c) legalább 100 millió SDR átmeneti összegre az e jegyzőkönyv hatálybalépésétől számított legfeljebb 15 évig, az ezen időszak alatt bekövetkező nukleáris események tekintetében. Megállapítható 100 millió SDR-nél alacsonyabb összeg is, amennyiben az adott Állam az alacsonyabb összeg és a 100 millió SDR közötti különbség fedezetére állami forrásokat biztosít az atomkárra vonatkozó kártalanítás céljára. 2. Nem érintve e cikk (1) bekezdését, a létesítmény helye szerinti Állam, figyelemmel a nukleáris létesítmény vagy az érintett nukleáris anyagok jellegére, valamint az ezekből származó esemény várható következményeire, megállapíthat alacsonyabb összeghatárt az üzemeltető felelősségére, feltéve, hogy az így meghatározott összeg semmiképpen sem kevesebb, mint 5 millió SDR, és feltéve, hogy a létesítmény helye szerinti Állam biztosítja állami források rendelkezésre állását az (1) bekezdés szerint meghatározott összegig. 3. A felelős üzemeltető létesítményének helye szerinti Állam által az e cikk 1. és 2. bekezdésével és a IV. cikk 6. bekezdésével összhangban megállapított összegek a nukleáris esemény bekövetkezésének helyétől függetlenül alkalmazandók. ” 2. Az Egyezmény szövege az V. cikket követően az alábbi V. A. , V. B. , V. C. és V. D. cikkel egészül ki: „V. A. cikk 1. A bíróságok által az atomkárra vonatkozó kártalanítási perekben megítélt kamatokat és költségeket az V. cikkben említett összegeken felül kell megfizetni. 2. Az V. cikkben és a IV. cikk (6) bekezdésében említett összegek kerekítéssel átszámíthatók nemzeti pénznemre. V. B. cikk Minden Szerződő Fél biztosítja, hogy a kárt szenvedő személyek kártérítéshez való jogukat anélkül érvényesíthessék, hogy az ilyen kártérítéshez biztosított források eredete szerinti külön eljárásokat kellene indítaniuk. V. C. cikk 1. Amennyiben a joghatósággal rendelkező bíróságok egy olyan Szerződő Fél bíróságai, amely nem azonos a létesítmény helye szerinti Állammal, akkor az V. cikk 1. bekezdésének b) és c) pontjai, valamint a VII. cikk 1. bekezdése alapján előírt állami forrásokat, továbbá a bíróság által megítélt kamatokat és költségeket az említett Szerződő Fél is rendelkezésre bocsáthatja. A létesítmény helye szerinti Állam köteles megtéríteni ennek a másik Szerződő Félnek az így kifizetett összegeket. A két Szerződő Fél megállapodik a megtérítési eljárásról. 2. Amennyiben a joghatósággal rendelkező bíróságok egy olyan Szerződő Fél bíróságai, amely nem azonos a létesítmény helye szerinti Állammal, akkor az a Szerződő Fél, amelynek bíróságai joghatósággal rendelkeznek, köteles megtenni minden ahhoz szükséges intézkedést, hogy a létesítmény helye szerinti Állam képes legyen beavatkozni az eljárásokba és részt venni a kártalanítással kapcsolatos bármely egyezségben. V. D. cikk 1. Amennyiben a Szerződő Felek egyharmada kifejezi erre vonatkozó kérését, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) Főigazgatója összehívja a Szerződő Felek ülését abból a célból, hogy módosítsák az V. cikkben említett felelősségi korlátokat. 2. A módosításokat a jelenlévő és szavazó Szerződő Felek kétharmados többségével kell elfogadni, feltéve, hogy a szavazáskor legalább a Szerződő Felek fele jelen van. 3. A korlátok módosítására vonatkozó javaslat tárgyalása során a Szerződő Felek figyelembe veszik többek között a nukleáris eseményből származó kár kockázatát, a monetáris értékek változásait és a biztosítási piac kapacitását. 2. 4. a) Az e cikk (2) bekezdésével összhangban elfogadott bármely módosításról a NAÜ Főigazgatója elfogadás céljából értesíti valamennyi Szerződő Felet. A módosítás az arról szóló értesítést követő 18 hónapos időszak végén akkor tekinthető elfogadottnak, ha a módosításnak az ülésen történő elfogadásakor legalább a Szerződő Felek egyharmada tájékoztatja a NAÜ Főigazgatóját arról, hogy elfogadja a módosítást. Az e bekezdés szerint elfogadott módosítás az azt elfogadó Szerződő Felek tekintetében az elfogadását követő 12 hónap elteltével lép hatályba. b) Amennyiben az értesítés napját követő 18 hónapos időszakon belül nem kerül sor módosítás a) pont szerinti elfogadására, a módosítást elutasítottnak kell tekinteni. 5. Minden olyan Szerződő Fél tekintetében, amely egy módosítást az elfogadását követően de még a hatálybalépése előtt, illetve az e cikk (4) bekezdése szerinti hatálybalépését követően fogad el, a módosítás az adott Szerződő Fél általi elfogadást követő 12 hónappal lép hatályba. 2. 6. Az az Állam, amely egy módosításnak az e cikk (4) bekezdése szerinti hatálybalépését követően válik ennek az Egyezménynek a részesévé, és eltérő szándékát nem jelzi: a) az Egyezmény módosított változatának részeseként tekintendő; valamint b) az Egyezmény módosítás nélküli változatának részeseként tekintendő azon Államokkal szemben, amelyek nem fogadták el a módosítást. ” 8. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény VI. cikke a következőképpen módosul: 1. Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „1. a) Az ezen Egyezmény alapján történő kártalanításra vonatkozó jogok megszűnnek, ha nem indítanak keresetet i. elhalálozás és személyi sérülés tekintetében a nukleáris esemény időpontját követő harminc éven belül; ii. más kár tekintetében a nukleáris esemény időpontját követően tíz éven belül; b) Amennyiben azonban a létesítmény helye szerinti Állam joga szerint az üzemeltető kártérítési felelősségét egy a fentieknél hosszabb időtartamra szóló biztosítás vagy bármely más pénzbeli garancia – beleértve az állami forrásokat is – fedezi, az illetékes bíróság alkalmazott jog úgy is rendelkezhet, hogy az üzemeltetővel szembeni kártalanítási igény csak ennek a hosszabb időszaknak a lejártával évül el; ez a hosszabb időszak nem haladhatja meg azt az időszakot, amely alatt a létesítmény helye szerinti Állam jogszabályainak megfelelően az üzemeltető kárfelelőssége ily módon biztosított. c) Az elhalálozás vagy személyi sérülés miatti kártalanítás céljából, vagy – az e bekezdés b) pontja szerinti kiterjesztés alapján – más kár miatt indított olyan keresetek, amelyekre a nukleáris esemény időpontját követő tíz év elteltével kerül sor, semmilyen esetben sem érinthetik azon személyek kártalanításra vonatkozó, ezen Egyezmény szerinti jogait, akik az említett időszak lejártát megelőzően indítottak keresetet az üzemeltető ellen. ” 2. A (2) bekezdést el kell hagyni. 3. A (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „3. Az Egyezmény alapján fennálló kártalanítási jogok – a hatáskörrel rendelkező bíróság joga alapján – elévülnek vagy megszűnnek, amennyiben a károsult a kárról és a kárért felelős üzemeltető személyéről történő tudomásszerzéstől számított három éven belül vagy az attól számított három éven belül, hogy a kárról és a kárért felelős üzemeltető személyéről ésszerűen tudomást kellett volna, hogy szerezzen nem indul keresetet; az e cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjai szerint megállapított időszakok nem léphetők túl. ” 9. cikk A VII. cikk a következőképpen módosul: 1. Az (1) bekezdésben a bekezdés vége a következő két mondattal egészül ki, és az így módosított bekezdés az adott bekezdés a) pontjává válik: „Ha az üzemeltető felelőssége korlátlan, a létesítmény helye szerinti Állam korlátot határozhat meg a felelős üzemeltető pénzügyi biztosítéka tekintetében, amely azonban nem lehet kevesebb, mint 300 millió SDR. A létesítmény helye szerinti Állam olyan mértékben biztosítja az üzemeltetőnek felróhatóként elismert atomkárért való kártalanítás kifizetését, amilyen mértékben a pénzügyi biztosíték mértéke nem elegendő a kártalanítási igények kielégítésére, anélkül azonban, hogy ez a kifizetés meghaladná az e bekezdés szerint nyújtandó pénzügyi biztosíték összegét. ” 2. Az (1) bekezdés az alábbi új, b) ponttal egészül ki: „b) Nem érintve e bekezdés a) pontját, amennyiben az üzemeltető felelőssége korlátlan, a létesítmény helye szerinti Állam, figyelemmel a nukleáris létesítmény vagy az érintett nukleáris anyagok jellegére, valamint az ezekből származó esemény várható következményeire, megállapíthat alacsonyabb összeghatárt az üzemeltető pénzügyi biztosítékának tekintetében, az így meghatározott összeg azonban semmiképpen sem lehet kevesebb, mint 5 millió SDR, feltéve, hogy a létesítmény helye szerinti Állam biztosítja az üzemeltetővel szemben megállapított, atomkár miatti kártalanításra vonatkozó igények kifizetését a szükséges állami források rendelkezésre bocsátásával abban az esetben, ha a biztosítás vagy egyéb pénzügyi biztosíték mértéke nem lenne elegendő az igények kielégítésére, anélkül azonban, hogy ez a kifizetés meghaladná az e bekezdés a) pontjában megállapított korlátot. ” 3. A 3. bekezdés az „(1) bekezdés” kifejezést követően a „vagy az V. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja” szövegrésszel egészül ki. 10. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény VIII. cikke a következőképpen módosul: 1. A VIII. cikk szövege a cikk (1) bekezdésévé válik. 2. A cikk az alábbi (2) bekezdéssel egészül ki: „2. A VI. cikk (1) bekezdésének c) pontjában foglalt szabály alkalmazásától függően, amennyiben az üzemeltető ellen indított keresetek tekintetében az Egyezmény alapján fizetendő kártalanítás meghaladja vagy várhatóan meghaladja az V. cikk (1) bekezdése szerint rendelkezésre bocsátott maximális összeget, a kártalanítás felosztása során elsőbbség illeti az elhalálozáson vagy személyi sérülésen alapuló igényeket. ” 11. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény X. cikkének szövege a cikk végén az alábbi mondattal egészül ki: „Az e cikk alapján fennálló igényérvényesítési jog kiterjeszthető a létesítmény helye szerinti Állam javára, ha az ezzel az Egyezménnyel összhangban állami forrásokat biztosított. ” 12. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény XI. cikke a következőképpen módosul: 1. A cikk az alábbi (1a) bekezdéssel egészül ki: „1a. Amennyiben nukleáris esemény történik egy Szerződő Fél kizárólagos gazdasági övezetének területén belül vagy ilyen övezet hiányában olyan területen belül, amely létrehozásának esetében nem haladná meg egy kizárólagos gazdasági övezet határait, az adott nukleáris eseményből származó atomkárra vonatkozó keresetek tekintetében az Egyezmény alkalmazásában kizárólag az adott fél bíróságai rendelkeznek joghatósággal. Az előző mondat akkor alkalmazható, ha az adott Szerződő Fél a nukleáris eseményt megelőzően tájékoztatta a letéteményest az ilyen terület létezéséről. Ez a bekezdés nem értelmezhető úgy, hogy lehetővé teszi a joghatóság olyan módon történő gyakorlását, amely ellentétben áll a nemzetközi tengerjoggal, beleértve az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezményét is. ” 2. A 2. bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „2. Ha a nukleáris esemény nem valamely Szerződő Fél területén, vagy nem az 1a. bekezdés szerint bejelentett területen következett be, vagy a esemény helyét nem lehetett teljes bizonyossággal megállapítani, annak az Államnak a bíróságai illetékesek az ilyen keresetek tárgyalására, ahol az a létesítmény található, amelynek üzemeltetője felelősségét meg lehet állapítani. ” 3. A (3) bekezdés első sorában és b) pontjában az „1. ” számot tartalmazó szövegrész után az „ 1a. ” szöveget kell beilleszteni. 4. A cikk az alábbi (4) bekezdéssel egészül ki: „4. Az a Szerződő Fél, amelynek bíróságai joghatósággal rendelkeznek, gondoskodik arról, hogy egy adott nukleáris eseménnyel kapcsolatban csak egy bírósága rendelkezzen joghatósággal. ” 13. cikk Az Egyezmény szövege a XI. cikket követően a következő XI. A. cikkel egészül ki: „XI. A. cikk Az a Szerződő Fél, amelynek bíróságai joghatósággal rendelkeznek, biztosítja, hogy atomkár miatti kártérítési keresetekkel kapcsolatban: a) bármely Állam keresetet nyújthasson be az atomkárt szenvedett azon személyek nevében, akik az adott Államnak az állampolgárai, vagy akiknek állandó lakóhelye vagy tartózkodási helye az adott Állam területén található, és akik ehhez hozzájárultak; valamint b) bármely személy keresetet nyújthasson be ezen Egyezmény szerinti, jogátruházás vagy átengedés útján szerzett jogainak érvényesítése érdekében. ” 14. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény XII. cikkének helyébe a következő szöveg lép: „XII. cikk 1. El kell ismerni a Szerződő Fél joghatósággal rendelkező bírósága által hozott azon ítéletet, amely ellen rendes jogorvoslatra már nincs lehetőség, kivéve, ha a) az ítélet csalás eredményeképpen született; b) az a fél, akivel szemben az ítéletet hozták, nem kapott lehetőséget a megfelelő körülmények között való védekezésre; vagy c) az ítélet ellentétes annak a Szerződő Félnek a közrendjével, ahol azt el kell ismerni vagy nem felel meg a Szerződő Fél igazságszolgáltatási alapelveinek. 2. Minden olyan ítéletet, amelyet e cikk (1) bekezdése alapján elismertek, és amelynek végrehajtását annak a Szerződő Félnek a joga szerint megkövetelt formában kérik, ahol az végrehajtandó, úgy kell végrehajtani, mintha e Szerződő Fél bírósága hozta volna. Semmilyen olyan ügy, amelyben már ítéletet hoztak, nem lehet újabb érdemi vizsgálat tárgya. ” 15. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény XIII. cikkének szövege a következőképpen módosul: 1. A XIII. cikk szövege a cikk (1) bekezdésévé válik. 2. A cikk az alábbi új, (2) bekezdéssel egészül ki: „2. Nem érintve e cikk (1) bekezdését, amennyiben az atomkárért fizetendő kártalanítás összege meghaladja a 150 millió SDR-t, a létesítmény helye szerinti Állam jogszabálya eltérhet az Egyezmény rendelkezéseitől azon atomkárok tekintetében, amelyek egy olyan másik Állam területén vagy a nemzetközi tengerjoggal összhangban létesített bármely tengeri övezetében következnek be, amely a esemény időpontjában az ilyen területen nukleáris létesítménnyel rendelkezik, és amely nem biztosít egyenértékű kölcsönös előnyöket. ” 16. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény XVIII. cikkének helyébe a következő szövegrész lép: „Ez az egyezmény nem befolyásolja a Szerződő Feleknek a nemzetközi közjog általános szabályai szerinti jogait és kötelezettségeit. ” 17. cikk Az 1963. évi Bécsi Egyezmény a XX. cikk után az alábbi XX. A. cikkel egészül ki: „XX. A. cikk 1. A Szerződő Felek közötti, az Egyezmény értelmezésére vagy alkalmazására vonatkozó vita esetén a vitában álló felek egyeztetést folytatnak annak érdekében, hogy a vitát tárgyalásos úton vagy bármely más, általuk elfogadható békés vitarendezési eszközzel rendezzék. 2. Ha az e cikk (1) bekezdésében említett jellegű vita az egyeztetés iránti kérelemtől számított hat hónapon belül nem rendezhető e cikk (1) bekezdése szerint, akkor azt az ilyen vitában álló bármelyik fél kérelmére választottbíróság vagy a Nemzetközi Bíróság elé kell bocsátani döntéshozatal céljából. Amennyiben a vitát választottbíróság elé bocsátják, és a kérelem időpontjától számított hat hónapon belül a vitában álló felek nem tudnak megegyezni a választottbíróság összetételéről, bármelyik fél a Nemzetközi Bíróság elnökéhez vagy az Egyesült Nemzetek Főtitkárához fordulhat egy vagy több választottbíró kinevezése érdekében. Amennyiben a vitában álló felek egymásnak ellentmondó kérést terjesztenek elő, az Egyesült Nemzetek Szervezetének Főtitkárához szóló kérésnek van elsőbbsége. 3. Az Egyezmény megerősítése, elfogadása, jóváhagyása vagy az ahhoz történő csatlakozás során egy Állam nyilatkozatot tehet arról, hogy magára nézve nem tartja kötelezőnek az e cikk (2) bekezdésében szabályozott vitarendezési eljárások valamelyikét vagy egyikét sem. Más Szerződő Felekre nézve nem kötelező az e cikk (2) bekezdésében szabályozott vitarendezési eljárás az olyan Szerződő Fél tekintetében, amelyre nézve ilyen nyilatkozat van hatályban. 4. Az a Szerződő Fél, amelyik e cikk (3) bekezdésével összhangban nyilatkozatot tett, bármikor visszavonhatja azt a letéteményeshez intézett értesítés útján. ” 18. cikk 1. Az 1963. évi Bécsi Egyezmény XX–XXV. cikkét, XXVI. cikkének (2) és (3) bekezdését és (1) bekezdésének számozását, valamint XXVII. és XXIX. cikkét el kell hagyni. 2. Az 1963. évi Bécsi Egyezményt és ezt a jegyzőkönyvet a jegyzőkönyv Szerződő Felei között együttesen és egységes szövegként kell értelmezni, amelyre mint az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló 1997. évi Bécsi Egyezményre lehet hivatkozni. 19. cikk 1. Azt az Államot, amely Szerződő Fele e jegyzőkönyvnek, de nem Szerződő Fele az 1963. évi Bécsi Egyezménynek, az Egyezménynek e jegyzőkönyv által módosított rendelkezései kötelezik e jegyzőkönyv más Szerződő Feleivel szemben, és – amennyiben az adott Állam a 20. cikkben említett okirata letétbe helyezésekor ettől eltérő szándékát nem jelzi – az 1963. évi Bécsi Egyezmény rendelkezései kötelezik azon Államokkal szemben, amelyek csak annak Szerződő Felei. 2. Ez a jegyzőkönyv egy olyan Állam tekintetében, amelyik Szerződő Fele az 1963. évi Bécsi Egyezménynek, de nem Szerződő Fele ennek a jegyzőkönyvnek, semmilyen módon nem érinti egy olyan Állam kötelezettségeit, amely Szerződő Fele mind az 1963. évi Bécsi Egyezménynek, mind pedig ennek a jegyzőkönyvnek. 20. cikk 1. Ez a jegyzőkönyv a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség bécsi központjában 1997. szeptember 29-től a hatálybalépéséig minden Állam számára nyitva áll aláírásra. 2. Ezt a jegyzőkönyvet az aláíró Államoknak meg kell erősíteniük, el kell fogadniuk vagy jóvá kell hagyniuk. 3. A jegyzőkönyv hatálybalépése után ahhoz bármely nem aláíró Állam csatlakozhat. 4. A megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okiratokat a jegyzőkönyv letéteményesénél, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség Főigazgatójánál kell letétbe helyezni. 21. cikk 1. Ez a jegyzőkönyv az ötödik megerősítő, elfogadási vagy jóváhagyási okirat letétbe helyezésétől számított három hónap elteltével lép hatályba. 2. Azon Állam tekintetében, amely az ötödik megerősítő, elfogadási, jóváhagyási vagy csatlakozási okmány letétbe helyezését követően erősíti meg, fogadja el vagy hagyja jóvá ezt a jegyzőkönyvet, illetve csatlakozik ahhoz, ez a jegyzőkönyv az illető államnak a megfelelő okirat letétbe helyezését követő három hónap elteltével lép hatályba. 22. cikk 1. A letéteményeshez intézett írásos értesítés útján bármely Szerződő Fél felmondhatja ezt a jegyzőkönyvet. 2. A felmondás az értesítés letéteményes általi kézhezvételétől számított egy év elteltével lép hatályba. 3. E jegyzőkönyv felei az 1963. évi Bécsi Egyezmény annak XXVI. cikkével összhangban történő, bármelyikük általi felmondását semmilyen formában nem értelmezik az e jegyzőkönyvvel módosított 1963. évi Bécsi Egyezmény felmondásának. 4. Nem érintve a jegyzőkönyvnek valamely Szerződő Fél általi, e cikk szerinti felmondását, a jegyzőkönyv rendelkezéseit továbbra is alkalmazni kell minden olyan atomkárra, amely az ilyen felmondás hatálybalépését megelőzően történt nukleáris eseményből ered. 23. cikk A letéteményes haladéktalanul értesíti a részes Államokat és minden más Államot: a) a jegyzőkönyv minden aláírásáról; b) bármely megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozási okirat letétbe helyezéséről; c) e jegyzőkönyv hatálybalépéséről; d) bármely hozzá beérkezett, a XI. cikk (1a) bekezdése szerinti értesítésről; e) az 1963. évi Bécsi Egyezmény XXVI. cikke szerinti, az Egyezmény felülvizsgálatát célzó értekezlet összehívására, valamint a Szerződő Feleknek az e jegyzőkönyv által módosított 1963. évi Bécsi Egyezmény V. D. cikke szerinti ülésére irányuló kérelemről; f) a felmondásokról szóló, a 22. cikk szerint beérkezett értesítésekről, és az e jegyzőkönyvre vonatkozó egyéb értesítésekről. 24. cikk 1. E jegyzőkönyv eredeti példányát, amelynek arab, kínai, angol, francia, orosz és spanyol nyelven készült szövege egyaránt hiteles, a letéteményesnél helyezik letétbe. 2. A Nemzetközi Atomenergia-ügynökség e jegyzőkönyv mellékletének megfelelően megállapítja az e jegyzőkönyvvel módosított 1963. évi Bécsi Egyezmény arab, kínai, angol, francia, orosz és spanyol nyelvű, egységes szerkezetbe foglalt szövegét. 3. A letéteményes valamennyi Államnak elküldi e jegyzőkönyv hitelesített másolatát, az e jegyzőkönyvvel módosított 1963. évi Bécsi Egyezmény egységes szerkezetbe foglalt szövegével együtt. FENTIEK HITELÉÜL az alulírott, megfelelően felhatalmazott személyek aláírták ezt a jegyzőkönyvet. Kelt Bécsben, 1997. szeptember 12-én


title: Protocole d'amendement de la convention de Vienne de 1963 relative à la responsabilité civile en matière de dommages nucléaires

text: L_2013220FR. 01000301. xml 17. 8. 2013    FR Journal officiel de l'Union européenne L 220/3 PROTOCOLE d'amendement de la convention de Vienne de 1963 relative à la responsabilité civile en matière de dommages nucléaires LES ÉTATS PARTIES AU PRESENT PROTOCOLE, CONSIDÉRANT qu'il est souhaitable d'amender la convention de Vienne du 21 mai 1963 relative à la responsabilité civile en matière de dommages nucléaires afin d'en élargir la portée, d'augmenter le montant de la responsabilité de l'exploitant d'une installation nucléaire et d'améliorer les moyens d'obtenir une réparation adéquate et équitable, SONT CONVENUS de ce qui suit: Article premier La convention qui est amendée par les dispositions du présent protocole est la convention de Vienne du 21 mai 1963 relative à la responsabilité civile en matière de dommages nucléaires, ci-après dénommée la «convention de Vienne de 1963». Article 2 L'article premier de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) L'alinéa j) du paragraphe 1 est amendé comme suit: a) à la fin du sous-alinéa iii), le point est remplacé par un point-virgule, et au début de la phrase suivante, les mots «Il est entendu» sont remplacés par «étant entendu»; b) un nouveau sous-alinéa iv) conçu comme suit est ajouté: «iv) toutes autres installations dans lesquelles se trouvent du combustible nucléaire ou des produits ou des déchets radioactifs que le Conseil des gouverneurs de l'Agence internationale de l'énergie atomique déterminera de temps à autre;». 2) L'alinéa k) du paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant: «k) “Dommage nucléaire” signifie: i) tout décès ou dommage aux personnes; ii) toute perte de biens ou tout dommage aux biens; et, pour chacune des catégories suivantes dans la mesure déterminée par le droit du tribunal compétent: iii) tout dommage immatériel résultant d'une perte ou d'un dommage visé aux alinéas i) ou ii), pour autant qu'il ne soit pas inclus dans ces alinéas, s'il est subi par une personne qui est fondée à demander réparation de cette perte ou de ce dommage; iv) le coût des mesures de restauration d'un environnement dégradé, sauf si la dégradation est insignifiante, si de telles mesures sont effectivement prises ou doivent l'être, et pour autant que ce coût ne soit pas inclus dans l'alinéa ii); v) tout manque à gagner en relation avec une utilisation ou une jouissance quelconque de l'environnement qui résulte d'une dégradation importante de cet environnement, et pour autant que ce manque à gagner ne soit pas inclus dans l'alinéa ii); vi) le coût des mesures préventives et toute autre perte ou tout autre dommage causé par de telles mesures; vii) tout autre dommage immatériel, autre que celui causé par la dégradation de l'environnement, si le droit général du tribunal compétent concernant la responsabilité civile le permet, s'agissant des alinéas i) à v) et vii) ci-dessus, dans la mesure où la perte ou le dommage découle ou résulte des rayonnements ionisants émis par toute source de rayonnements se trouvant à l'intérieur d'une installation nucléaire, ou émis par un combustible nucléaire ou des produits ou déchets radioactifs se trouvant dans une installation nucléaire, ou de matières nucléaires qui proviennent d'une installation nucléaire, en émanent ou y sont envoyées, que la perte ou le dommage résulte des propriétés radioactives de ces matières ou d'une combinaison de ces propriétés et des propriétés toxiques, explosives ou autres propriétés dangereuses de ces matières. » 3) L'alinéa l) du paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant: «l) “Accident nucléaire” signifie tout fait ou toute succession de faits de même origine qui cause un dommage nucléaire ou, mais seulement en ce qui concerne les mesures préventives, crée une menace grave et imminente de dommage de cette nature. » 4) Après l'alinéa l) du paragraphe 1, quatre nouveaux alinéas m), n), o) et p) conçus comme suit sont ajoutés: «m) “Mesures de restauration” signifie toutes mesures raisonnables qui ont été approuvées par les autorités compétentes de l'État où les mesures sont prises et qui visent à restaurer ou à rétablir des éléments endommagés ou détruits de l'environnement, ou à introduire, lorsque cela est raisonnable, l'équivalent de ces éléments dans l'environnement. Le droit de l'État où le dommage est subi détermine qui est habilité à prendre de telles mesures. n) “Mesures préventives” signifie toutes mesures raisonnables prises par quiconque après qu'un accident nucléaire est survenu pour prévenir ou réduire au minimum les dommages mentionnés aux sous-alinéas k) i) à v) ou vii), sous réserve de l'approbation des autorités compétentes si celle-ci est requise par le droit de l'État où les mesures sont prises. o) “Mesures raisonnables” signifie les mesures qui sont considérées comme appropriées et proportionnées en vertu du droit du tribunal compétent eu égard à toutes les circonstances, par exemple: i) la nature et l'ampleur du dommage subi ou, dans le cas des mesures préventives, la nature et l'ampleur du risque d'un tel dommage; ii) la probabilité, au moment où elles sont prises, que ces mesures soient efficaces; iii) les connaissances scientifiques et techniques pertinentes. p) “Droit de tirage spécial”, ci-après dénommé DTS, signifie l'unité de compte définie par le Fonds monétaire international et utilisée par lui pour ses propres opérations et transactions. » 5) Le paragraphe 2 est remplacé par le texte suivant: «2. L'État où se trouve l'installation peut, lorsque les risques encourus sont suffisamment limités, soustraire toute installation nucléaire ou de petites quantités de matières nucléaires à l'application de la présente convention, sous réserve que: a) s'agissant des installations nucléaires, les critères d'exclusion aient été établis par le Conseil des gouverneurs de l'Agence internationale de l'énergie atomique et toute exclusion par l'État où se trouve l'installation respecte ces critères; b) s'agissant des petites quantités de matières nucléaires, les limites maximales pour l'exclusion de ces quantités aient été établies par le Conseil des gouverneurs de l'Agence internationale de l'énergie atomique et toute exclusion par l'État où se trouve l'installation respecte ces limites. Le Conseil des gouverneurs procédera périodiquement à une révision des critères pour l'exclusion des installations nucléaires et des limites maximales pour l'exclusion des petites quantités de matières nucléaires. » Article 3 Après l'article premier de la convention de Vienne de 1963, deux nouveaux articles premier A et premier B conçus comme suit sont ajoutés: «Article premier A 1. La présente convention est applicable aux dommages nucléaires, quel que soit le lieu où ils sont subis. 2. Toutefois, la législation de l'État où se trouve l'installation peut exclure de l'application de la présente convention les dommages subis: a) sur le territoire d'un État non contractant; ou b) dans toute zone maritime établie par un État non contractant conformément au droit international de la mer. 3. Une exclusion en vertu du paragraphe 2 du présent article ne peut s'appliquer qu'à l'encontre d'un État non contractant qui, au moment de l'accident: a) a une installation nucléaire sur son territoire ou dans toute zone maritime établie par lui conformément au droit international de la mer; b) n'accorde pas d'avantages réciproques équivalents. 4. Toute exclusion en vertu du paragraphe 2 du présent article est sans préjudice des droits prévus à l'alinéa a) du paragraphe 2 de l'article IX, et toute exclusion en vertu de l'alinéa b) du paragraphe 2 du présent article ne peut s'appliquer aux dommages subis à bord d'un navire ou d'un aéronef ou par un navire ou un aéronef. Article premier B La présente convention ne s'applique pas aux installations nucléaires utilisées à des fins non pacifiques. » Article 4 L'article II de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) À la fin de l'alinéa a) du paragraphe 3 est ajouté le texte suivant: «L'État où se trouve l'installation peut limiter le montant des fonds publics alloués par accident à la différence, le cas échéant, entre les montants ainsi fixés et le montant fixé en application du paragraphe 1 de l'article V. » 2) À la fin du paragraphe 4 est ajouté le texte suivant: «L'État où se trouve l'installation peut limiter le montant des fonds publics alloués conformément à ce que prévoit l'alinéa a) du paragraphe 3 du présent article. » 3) Le paragraphe 6 est remplacé par le texte suivant: «6. Aucune personne n'est responsable d'une perte ou d'un dommage qui n'est pas un dommage nucléaire conformément à l'alinéa k) du paragraphe 1 de l'article premier, mais qui aurait pu être déterminé comme tel conformément aux dispositions de cet alinéa. » Article 5 Après la première phrase de l'article III de la convention de Vienne de 1963 est ajouté le texte suivant: «Toutefois, l'État où se trouve l'installation peut dispenser de cette obligation en ce qui concerne un transport qui a lieu intégralement sur son propre territoire. » Article 6 L'article IV de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) Le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant: «3. Aucune responsabilité n'incombe à un exploitant, en vertu de la présente convention, s'il prouve que le dommage nucléaire résulte directement d'actes de conflit armé, d'hostilités, de guerre civile ou d'insurrection. » 2) Le paragraphe 5 est remplacé par le texte suivant: «5. L'exploitant n'est pas responsable, en vertu de la présente convention, du dommage nucléaire causé: a) à l'installation nucléaire elle-même ou à toute autre installation nucléaire, y compris une installation nucléaire en construction, sur le site où cette installation est située; b) aux biens qui se trouvent sur le même site et qui sont ou doivent être utilisés en rapport avec une telle installation. » 3) Le paragraphe 6 est remplacé par le texte suivant: «6. La réparation d'un dommage causé au moyen de transport sur lequel les matières nucléaires en cause se trouvaient au moment de l'accident nucléaire n'a pas pour effet de ramener la responsabilité de l'exploitant en ce qui concerne un autre dommage à un montant inférieur à 150 millions de DTS, ou à tout montant plus élevé fixé par la législation d'une partie contractante, ou à un montant fixé conformément à l'alinéa c) du paragraphe 1 de l'article V. » 4) Le paragraphe 7 est remplacé par le texte suivant: «7. Aucune disposition de la présente convention n'affecte la responsabilité de toute personne physique qui a causé, par un acte ou une omission procédant de l'intention de causer un dommage, un dommage nucléaire dont l'exploitant, conformément au paragraphe 3 ou au paragraphe 5 ci-dessus, n'est pas responsable en vertu de la présente convention. » Article 7 1. Le texte de l'article V de la convention de Vienne de 1963 est remplacé par le texte suivant: 1. «1. L'État où se trouve l'installation peut limiter la responsabilité de l'exploitant pour chaque accident nucléaire: a) soit à un montant qui n'est pas inférieur à 300 millions de DTS; b) soit à un montant qui n'est pas inférieur à 150 millions de DTS, sous réserve qu'au-delà de ce montant et jusqu'à concurrence d'au moins 300 millions de DTS, des fonds publics soient alloués par cet État pour réparer le dommage nucléaire; c) soit, pour une période maximale de quinze ans à compter de la date d'entrée en vigueur du présent protocole, à un montant transitoire qui n'est pas inférieur à 100 millions de DTS en ce qui concerne un accident nucléaire survenant pendant cette période. Un montant inférieur à 100 millions de DTS peut être fixé, à condition que des fonds publics soient alloués par cet État pour réparer le dommage nucléaire entre ce montant inférieur et 100 millions de DTS. 2. Nonobstant les dispositions du paragraphe 1 du présent article, l'État où se trouve l'installation, compte tenu de la nature de l'installation nucléaire ou des substances nucléaires en cause ainsi que des conséquences probables d'un accident qu'elles provoqueraient, peut fixer un montant plus faible de responsabilité de l'exploitant, sous réserve qu'en aucun cas, un montant ainsi fixé ne soit inférieur à 5 millions de DTS et que l'État où se trouve l'installation prenne les dispositions nécessaires pour que des fonds publics soient alloués jusqu'à concurrence du montant fixé conformément au paragraphe 1. 3. Les montants fixés par l'État où se trouve l'installation dont relève l'exploitant responsable conformément aux paragraphes 1 et 2 du présent article et au paragraphe 6 de l'article IV s'appliquent où que l'accident nucléaire survienne. » 2. Après l'article V sont ajoutés quatre nouveaux articles V A, V B, V C et V D conçus comme suit: «Article V A 1. Les intérêts et dépens liquidés par un tribunal pour des actions en réparation d'un dommage nucléaire sont payables en sus des montants visés à l'article V. 2. Les montants indiqués à l'article V et au paragraphe 6 de l'article IV peuvent être convertis en monnaie nationale en chiffres ronds. Article V B Chaque partie contractante prend les dispositions nécessaires pour que les personnes ayant subi des dommages puissent faire valoir leurs droits à réparation sans avoir à entamer des procédures différentes selon l'origine des fonds destinés à cette réparation. Article V C 1. Si les tribunaux compétents relèvent d'une partie contractante autre que l'État où se trouve l'installation, les fonds publics requis en vertu des alinéas b) et c) du paragraphe 1 de l'article V et du paragraphe 1 de l'article VII, ainsi que les intérêts et les dépens accordés par un tribunal, peuvent être alloués par la première de ces parties. L'État où se trouve l'installation rembourse à l'autre partie contractante les sommes ainsi versées. Ces deux parties contractantes déterminent d'un commun accord les modalités du remboursement. 2. Si les tribunaux compétents relèvent d'une partie contractante autre que l'État où se trouve l'installation, la partie contractante dont les tribunaux sont compétents prend toutes les mesures nécessaires pour permettre à l'État où se trouve l'installation d'intervenir dans les procédures et de participer à tout règlement concernant la réparation. Article V D 1. Une réunion des parties contractantes est convoquée par le directeur général de l'Agence internationale de l'énergie atomique pour modifier les limites de responsabilité mentionnées à l'article V si un tiers des parties contractantes en expriment le désir. 2. Les amendements sont adoptés à la majorité des deux tiers des parties contractantes présentes et votantes, sous réserve qu'au moins la moitié des parties contractantes soient présentes au moment du vote. 3. Lorsqu'elle donne suite à une proposition d'amendement des limites, la réunion des parties contractantes tient compte, notamment, du risque de dommage résultant d'un accident nucléaire, des modifications des valeurs monétaires et de la capacité du marché des assurances. 2. 4. a) Tout amendement adopté conformément au paragraphe 2 du présent article est notifié par le directeur général de l'AIEA à toutes les parties contractantes pour acceptation. L'amendement est considéré comme accepté à l'issue d'un délai de dix-huit mois après qu'il a été notifié, à condition qu'au moins un tiers des parties contractantes, au moment de l'adoption de l'amendement par la réunion, aient fait savoir au directeur général de l'AIEA qu'elles acceptaient l'amendement. Tout amendement accepté conformément au présent paragraphe entre en vigueur douze mois après son acceptation pour les parties contractantes qui l'ont accepté. b) Si, à l'issue d'un délai de dix-huit mois à compter de la date de la notification pour acceptation, un amendement n'a pas été accepté conformément à l'alinéa a), l'amendement est considéré comme rejeté. 5. Pour chaque partie contractante qui accepte un amendement après qu'il a été accepté mais avant qu'il n'entre en vigueur ou après qu'il est entré en vigueur conformément au paragraphe 4 du présent article, l'amendement entre en vigueur douze mois après son acceptation par cette partie contractante. 2. 6. Un État qui devient partie à la présente convention après l'entrée en vigueur d'un amendement conformément au paragraphe 4 du présent article et qui n'exprime pas une intention contraire: a) est considéré comme partie à la présente convention telle qu'amendée; b) est considéré comme partie à la convention non amendée à l'égard de tout État partie qui n'est pas lié par l'amendement. » Article 8 L'article VI de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) Le paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant: «1. a) Le droit à réparation en vertu de la présente convention est éteint si une action n'est pas intentée: i) du fait de décès ou de dommages aux personnes, dans les trente ans à compter de la date de l'accident nucléaire; ii) du fait de tout autre dommage, dans les dix ans à compter de la date de l'accident nucléaire. b) Toutefois, si, conformément au droit de l'État où se trouve l'installation, la responsabilité de l'exploitant est couverte par une assurance ou toute autre garantie financière, y compris des fonds publics, pendant une période plus longue, le droit du tribunal compétent peut prévoir que le droit à réparation contre l'exploitant n'est éteint qu'à l'expiration de cette période plus longue, qui n'excède pas la période pendant laquelle sa responsabilité est ainsi couverte en vertu du droit de l'État où se trouve l'installation. c) Les actions en réparation intentées du fait de décès ou de dommages aux personnes ou, si une période plus longue est prévue conformément à l'alinéa b) du présent paragraphe du fait de tout autre dommage, après un délai de dix ans à compter de la date de l'accident nucléaire ne portent atteinte en aucun cas aux droits à réparation en vertu de la présente convention de toute personne ayant intenté une action contre l'exploitant avant l'expiration dudit délai. » 2) Le paragraphe 2 est supprimé. 3) Le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant: «3. Le droit à réparation en vertu de la présente convention est sujet à prescription ou extinction, conformément aux dispositions du droit du tribunal compétent, si une action n'est pas intentée dans un délai de trois ans à compter de la date à laquelle la personne ayant subi un dommage a eu connaissance ou aurait dû raisonnablement avoir connaissance du dommage et de l'exploitant responsable du dommage, sous réserve que les périodes fixées en application des alinéas a) et b) du paragraphe 1 du présent article ne soient pas dépassées. » Article 9 L'article VII est amendé comme suit: 1) Au paragraphe 1, les deux phrases suivantes sont ajoutées à la fin dudit paragraphe, et le paragraphe ainsi amendé devient l'alinéa a): «Lorsque la responsabilité de l'exploitant est illimitée, l'État où se trouve l'installation peut établir une limite à la garantie financière de l'exploitant responsable, pour autant que cette limite ne soit pas inférieure à 300 millions de DTS. L'État où se trouve l'installation assure le paiement des indemnités pour dommage nucléaire reconnues comme étant à la charge de l'exploitant, dans la mesure où la garantie financière ne serait pas suffisante, sans que ce paiement puisse toutefois dépasser le montant de la garantie financière à fournir en vertu du présent paragraphe. » 2) Un nouvel alinéa b) conçu comme suit est ajouté au paragraphe 1: «b) Nonobstant les dispositions de l'alinéa a) ci-dessus, lorsque la responsabilité de l'exploitant est illimitée, l'État où se trouve l'installation, compte tenu de la nature de l'installation nucléaire ou des substances nucléaires en cause ainsi que des conséquences probables d'un accident qu'elles provoqueraient, peut fixer un montant plus faible de garantie financière de l'exploitant, sous réserve qu'en aucun cas, un montant ainsi fixé ne soit inférieur à 5 millions de DTS et que l'État où se trouve l'installation assure le paiement des indemnités pour dommage nucléaire reconnues comme étant à la charge de l'exploitant, en fournissant les sommes nécessaires dans la mesure où l'assurance ou la garantie financière ne serait pas suffisante, et jusqu'à concurrence de la limite fixée en application de l'alinéa a) ci-dessus. » 3) Au paragraphe 3, les mots «ou aux alinéas b) et c) du paragraphe 1 de l'article V» sont ajoutés après «ci-dessus». Article 10 L'article VIII de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) Le texte de l'article VIII devient le paragraphe 1 de cet article. 2) Un nouveau paragraphe 2 conçu comme suit est ajouté: «2. Sous réserve de l'application de la règle prévue à l'alinéa c) du paragraphe 1 de l'article VI, lorsque, dans le cas des actions intentées contre l'exploitant, le dommage à réparer en vertu de la présente convention dépasse ou est susceptible de dépasser le montant maximal alloué en application du paragraphe 1 de l'article V, la priorité dans la répartition des indemnités est donnée aux demandes présentées du fait de décès ou de dommages aux personnes. » Article 11 À l'article X de la convention de Vienne de 1963, une nouvelle phrase conçue comme suit est ajoutée à la fin dudit article: «Le bénéfice du droit de recours prévu en vertu du présent article peut également être étendu à l'État où se trouve l'installation, dans la mesure où il a fourni des fonds publics en application de la présente convention. » Article 12 L'article XI de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) Un nouveau paragraphe 1 bis conçu comme suit est ajouté: «1 bis. Lorsqu'un accident nucléaire survient dans l'espace de la zone économique exclusive d'une partie contractante ou, quand une telle zone n'a pas été établie, dans un espace qui ne s'étendrait pas au-delà des limites d'une zone économique exclusive si une telle zone devait être établie, les tribunaux de cette partie sont seuls compétents, aux fins de la présente convention, pour connaître des actions concernant le dommage nucléaire résultant de cet accident nucléaire. La phrase qui précède est applicable si la partie contractante a notifié cet espace au dépositaire avant l'accident nucléaire. Rien, dans le présent paragraphe, n'est interprété comme autorisant l'exercice de la compétence juridictionnelle d'une manière qui soit contraire au droit international de la mer, y compris la convention des Nations unies sur le droit de la mer. » 2) Le paragraphe 2 est remplacé par le texte suivant: «2. Lorsque l'accident nucléaire ne survient pas sur le territoire d'une partie contractante ni dans un espace notifié conformément au paragraphe 1 bis, ou lorsque le lieu de cet accident ne peut pas être déterminé avec certitude, les tribunaux de l'État où se trouve l'installation de l'exploitant responsable sont compétents pour connaître de ces actions. » 3) À la deuxième ligne du paragraphe 3 et à l'alinéa b), insérer «, 1 bis» après «1». 4) Un nouveau paragraphe 4 conçu comme suit est ajouté: «4. La partie contractante dont les tribunaux sont compétents prend les dispositions nécessaires pour qu'un seul de ses tribunaux soit compétent pour un accident nucléaire déterminé. » Article 13 Après l'article XI est ajouté un nouvel article XI A conçu comme suit: «Article XI A La partie contractante dont les tribunaux sont compétents prend, pour les actions en réparation de dommages nucléaires, les dispositions nécessaires pour: a) que tout État puisse intenter une action au nom de personnes qui ont subi des dommages nucléaires, qui sont des ressortissants de cet État ou qui ont leur domicile ou leur résidence sur son territoire, et qui y ont consenti; b) que toute personne puisse intenter une action pour faire valoir, en vertu de la présente convention, des droits acquis par subrogation ou par cession. » Article 14 Le texte de l'article XII de la convention de Vienne de 1963 est remplacé par le texte suivant: «Article XII 1. Tout jugement prononcé par un tribunal d'une partie contractante ayant la compétence juridictionnelle qui n'est plus susceptible des formes ordinaires de révision doit être reconnu, à moins que: a) le jugement n'ait été obtenu par dol; b) la partie contre laquelle le jugement a été prononcé n'ait pas eu la possibilité de présenter sa cause dans des conditions équitables; c) le jugement ne soit contraire à l'ordre public de la partie contractante où il doit être reconnu ou ne soit pas conforme aux normes fondamentales de la justice. 2. Tout jugement qui est reconnu conformément au paragraphe 1 du présent article et dont l'exécution est demandée dans la forme requise par le droit de la partie contractante où cette exécution est recherchée est exécutoire comme s'il s'agissait d'un jugement d'un tribunal de cette partie contractante. Toute affaire sur laquelle un jugement a été rendu ne peut faire l'objet d'un nouvel examen au fond. » Article 15 L'article XIII de la convention de Vienne de 1963 est amendé comme suit: 1) Le texte de l'article XIII devient le paragraphe 1 de cet article. 2) Un nouveau paragraphe 2 conçu comme suit est ajouté: «2. Nonobstant les dispositions du paragraphe 1 du présent article, et pour autant que la réparation du dommage nucléaire dépasse 150 millions de DTS, la législation de l'État où se trouve l'installation peut déroger aux dispositions de la présente convention en ce qui concerne le dommage nucléaire subi sur le territoire ou dans toute zone maritime établie conformément au droit international de la mer d'un autre État qui, au moment de l'accident, possède une installation nucléaire sur ce territoire, dans la mesure où il n'accorde pas d'avantages réciproques d'un montant équivalent. » Article 16 Le texte de l'article XVIII de la convention de Vienne de 1963 est remplacé par le texte suivant: «La présente convention n'affecte pas les droits et les obligations d'une partie contractante en vertu des règles générales du droit international public. » Article 17 Après l'article XX de la convention de Vienne de 1963 est ajouté un nouvel article XX A conçu comme suit: «Article XX A 1. En cas de différend entre des parties contractantes concernant l'interprétation ou l'application de la présente convention, les parties au différend se consultent en vue de régler le différend par la négociation ou par tout autre moyen pacifique de règlement des différends qui rencontre leur agrément. 2. Si un différend de la nature mentionnée au paragraphe 1 du présent article ne peut être réglé dans un délai de six mois suivant la demande de consultation prévue au paragraphe 1 du présent article, il est, à la demande de toute partie à ce différend, soumis à arbitrage ou renvoyé à la Cour internationale de justice pour décision. Si, dans les six mois qui suivent la date de la demande d'arbitrage, les parties au différend ne parviennent pas à se mettre d'accord sur l'organisation de l'arbitrage, une partie peut demander au président de la Cour internationale de justice ou au secrétaire général de l'Organisation des Nations unies de désigner un ou plusieurs arbitres. En cas de conflit entre les demandes des parties au différend, la demande adressée au secrétaire général de l'Organisation des Nations unies prévaut. 3. Lorsqu'il ratifie la présente convention, l'accepte, l'approuve ou y adhère, un État peut déclarer qu'il ne se considère pas comme lié par l'une ou l'autre ou les deux procédures de règlement des différends prévues au paragraphe 2 du présent article. Les autres parties contractantes ne sont pas liées par une procédure de règlement des différends prévue au paragraphe 2 du présent article à l'égard d'une partie contractante pour laquelle une telle déclaration est en vigueur. 4. Une partie contractante qui a fait une déclaration conformément au paragraphe 3 du présent article peut la retirer à tout moment par notification adressée au dépositaire. » Article 18 1. Les articles XX à XXV, les paragraphes 2 et 3 ainsi que le numéro de paragraphe «1. » à l'article XXVI, et les articles XXVII et XXIX de la convention de Vienne de 1963 sont supprimés. 2. La convention de Vienne de 1963 et le présent protocole sont, entre les parties au présent protocole, lus et interprétés ensemble en tant qu'instrument unique connu sous le nom de convention de Vienne de 1997 relative à la responsabilité civile en matière de dommages nucléaires. Article 19 1. Un État qui est partie au présent protocole mais qui n'est pas partie à la convention de Vienne de 1963 est lié par les dispositions de cette convention telle qu'amendée par le présent protocole à l'égard des autres États parties au présent protocole et, sauf expression d'une intention contraire par cet État au moment du dépôt d'un instrument visé à l'article 20, est lié par les dispositions de la convention de Vienne de 1963 à l'égard des États qui ne sont parties qu'à cette convention. 2. Aucune disposition du présent protocole n'affecte les obligations d'un État qui est partie à la fois à la convention de Vienne de 1963 et au présent protocole à l'égard d'un État qui est partie à la convention de Vienne de 1963 mais qui n'est pas partie au présent protocole. Article 20 1. Le présent protocole est ouvert à la signature de tous les États au siège de l'Agence internationale de l'énergie atomique, à Vienne, à compter du 29 septembre 1997 et jusqu'à son entrée en vigueur. 2. Le présent protocole est soumis à ratification, acceptation ou approbation par les États signataires. 3. Après son entrée en vigueur, tout État qui n'a pas signé le présent protocole peut y adhérer. 4. Les instruments de ratification, d'acceptation, d'approbation ou d'adhésion sont déposés auprès du directeur général de l'Agence internationale de l'énergie atomique, qui est le dépositaire du présent protocole. Article 21 1. Le présent protocole entre en vigueur trois mois après la date de dépôt du cinquième instrument de ratification, d'acceptation ou d'approbation. 2. Pour chaque État qui ratifie le présent protocole, l'accepte, l'approuve ou y adhère après la date de dépôt du cinquième instrument de ratification, d'acceptation ou d'approbation, le présent protocole entre en vigueur trois mois après la date du dépôt de l'instrument approprié par cet État. Article 22 1. Toute partie contractante peut dénoncer le présent protocole par notification écrite adressée au dépositaire. 2. La dénonciation prend effet un an après la date à laquelle le dépositaire reçoit la notification. 3. Entre les parties au présent protocole, la dénonciation par l'une d'entre elles de la convention de Vienne de 1963 conformément à son article XXVI n'est interprétée en aucune façon comme une dénonciation de la convention de Vienne de 1963 telle qu'amendée par le présent protocole. 4. Nonobstant une dénonciation du présent protocole par une partie contractante conformément au présent article, les dispositions du présent protocole restent applicables à tout dommage nucléaire causé par un accident nucléaire survenu avant la date à laquelle la dénonciation prend effet. Article 23 Le dépositaire informe rapidement les États parties et tous les autres États: a) de chaque signature du présent protocole; b) de chaque dépôt d'un instrument de ratification, d'acceptation, d'approbation ou d'adhésion; c) de l'entrée en vigueur du présent protocole; d) de toute notification reçue conformément au paragraphe 1 bis de l'article XI; e) des demandes de convocation d'une conférence de révision en application de l'article XXVI de la convention de Vienne de 1963 et d'une réunion des parties contractantes en application de l'article V D de la convention de Vienne de 1963 telle que modifiée par le présent protocole; f) des notifications des dénonciations reçues conformément à l'article 22 et des autres notifications pertinentes relatives au présent protocole. Article 24 1. L'original du présent protocole, dont les versions anglaise, arabe, chinoise, espagnole, française et russe font également foi, est déposé auprès du dépositaire. 2. L'Agence internationale de l'énergie atomique établit le texte refondu de la convention de Vienne de 1963 telle qu'amendée par le présent protocole dans les langues anglaise, arabe, chinoise, espagnole, française et russe, tel qu'il figure dans l'annexe au présent protocole. 3. Le dépositaire délivre des copies certifiées conformes du présent protocole accompagné du texte refondu de la convention de Vienne de 1963 telle que modifiée par le présent protocole. EN FOI DE QUOI, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé le présent protocole. FAIT à Vienne, le douze septembre mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept


title: VERORDENING (EG) Nr. 1775/97 VAN DE COMMISSIE van 12 september 1997 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijzen van bepaalde soorten groenten en fruit

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit
stone fruit


title: 97/631/EY: Komission päätös, tehty 12 päivänä syyskuuta 1997, yksityiskohtaista tutkimusta varten annettujen asiakirjojen täydellisyyden periaatteellisesta hyväksymisestä flumioxazinin mahdolliseksi sisällyttämiseksi kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
marketing
pharmaceutical legislation
pharmaceutical product
plant health product

formats: html pdfa1b print


title: Kronologiskt registerAlfabetiskt register.

eurovoc_concepts:
EU act
directory


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1774/97, annettu 12 päivänä syyskuuta 1997, asetuksessa (ETY) N:o 1627/89 säädettyjen interventiota koskevien erityistoimenpiteiden mukaisesti toteutetulla sadannellakahdeksannellakymmenennelläkahdeksannella osittaisella tarjouskilpailulla interventioon ostettavan naudanlihan enimmäisostohinnasta ja määristä

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
intervention buying
maximum price
purchase price
quantitative restriction