title: Komission kertomus - 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY uudelleentarkastelu saatujen kokemusten perusteella kyseisen direktiivin 30 artiklan mukaisesti

eurovoc_concepts:
architecture
recognition of diplomas
right of establishment
town-planning profession
vocational training

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 08. 07. 1997 KOM(97) 350 lopull. KOMISSION KERTOMUS 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY uudelleentarkastelu saatujen kokemusten perusteella kyseisen direktiivin 30 artiklan mukaisesti KOMISSION KERTOMUS 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY uudelleentarkastelu saatujen kokemusten perusteella kyseisen direktiivin 30 artiklan mukaisesti I. JOHDANTO Neuvoston direktiivin 85/384/ETY 30 artiklan mukaan komissio tarkastelee saatujen kokemusten perusteella tätä direktiiviä uudelleen ja tarvittaessa esittää muutosehdotuksensa kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa. Artiklan mukaisesti kertomus olisi pitänyt esittää vuonna 1990. Viivästymisen syyt ovat seuraavat. Ensinnäkin direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä viivästyi huomattavasti asetetusta määräajasta (5 päivä elokuuta 1987 yleisesti ja 5 päivä elokuuta 1988 22 artiklan osalta) tietyissä jäsenvaltioissa. Esimerkiksi Belgia saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään vasta vuonna 1990 ja Kreikka vuonna 1993. Italia saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään vuonna 1992 vain osittain. Suurin osa tästä työstä suoritettiin vasta vuonna 1995. Saksan yhdistymisestä 3 päivänä lokakuuta 1990 seurasi paitsi se, että myös uusien Saksan liittotasavallan osavaltioiden oli saatettava direktiivi 85/384/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöään ja että Saksa ei siis ollut vielä suorittanut loppuun kyseisen direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, myös se, että kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 4 päivänä joulukuuta 1990 ammatillisten tiettyjen direktiivien tutkintotodistusten vastavuoroiseen muuttamisesta Saksan yhdistymisen vuoksi annetun direktiivin 90/658/ETY 8 artikla (EYVL N:o L 353,17. 12. 1990), jolla korvattiin direktiivin 85/384/ETY 6 artikla. tunnustamiseen liittyvien Lisäksi täytyi ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen voimaantulo 1 päivänä tammikuuta 1994 sekä Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittyminen Euroopan yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995. Oli välttämätöntä odottaa jonkin aikaa näiden tapahtumien ulottuvuuden ja vaikutusten kartoittamiseksi. Ei olisi ollut hyväksyttävää esittää 12 valtioon rajoittuvaa arviointia kun kerran yhteisössä oli 15 jäsenvaltiota. Esimerkiksi Itävallassa direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä toteutui lokakuussa 1995. Tämän kertomuksen valmistumisen myöhästymiseen johtaneet edellä mainitut syyt on selitetty ja niistä on muistutettu useaan otteeseen jäsenvaltioille, jotka ovat yleensä hyväksyneet annetut selitykset. À II DIREKTIIVI 85/384/ETY lääketieteen alan ammatteja koskevien 1. Neuvoston direktiivi 85/384/ETY, annettu 10 päivänä kesäkuuta. 1985 (EYVL N:o L 233, 21. 8. 1985), oli pitkien ja vaikeiden, lähes 18 vuotta jatkuneiden neuvottelujen tulos. Tulos oli siis väistämättä monimutkainen neuvotteluratkaisu jäsenvaltioiden välillä. Toisin kuin tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetuissa direktiiveissä, direktiivissä 85/384/ETY ei määrätä koulutuksen vähimmäisvaatimuksia arkkitehtuurin alalla vaan säädetään ainoastaan laadullisia (3 artikla) ja määrällisiä (4 artikla) arviointiperusteita, joiden avulla tutkintotodistukset voidaan tunnustaa yhteisön tasolla (7 ja 8 artikla sisältää siihen liittyvät menettelysäännöt). Direktiivin 85/384/ETY antamiseen johtaneiden neuvottelujen kesto ja direktiivin eroavaisuudet tiettyjen lääketieteen alan ammattien tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetuista direktiiveistä osoittavat arkkitehtuurin alan monimutkaisuuden, herkkyyden ja arkaluontoisuuden. Näiden vaikeuksien pääasiallisena syynä on oilut toisinaan erittäin pitkälle menevät eroavaisuudet arkkitehtuurin alaa koskevien yhteisön eri jäsenvaltioiden säädösten välillä. Yhteisön laajentumisista vuosina 1973 ja 1981 oli puolestaan seurauksena neljän uuden oikeudellisen kehyksen huomioon ottaminen, minkä seurauksena neuvottelut mutkistuivat aluksi entisestään. On syytä ottaa huomioon, että arkkitehtuurin alaa ei säännellä tietyissä jäsenvaltioissa (Irlanti, Tanska, Ruotsi ja Suomi yhteisöön kuuluvista maistaja lisäksi Norja ETA-maista). Joissakin jäsenvaltioissa vain arkkitehdin ammattinimike on suojattu (esimerkiksi Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa). Eräissä jäsenvaltioissa laas arkkitehdin ammattinimike on suojattu ja sen lisäksi niissä vallitsee (harvoja poikkeuksia lukuunottamatta) arkkitehtien toimintaa koskeva monopoli (esimerkiksi Espanja, Belgia ja ja Ranska). Arkkitehtuurin alan (toisin sanoen arkkitehtien pätevyysvaatimukset velvollisuudet) sisältö ja toiminta-alue vaihtelevat myös huomattavasti eri jäsenvaltioiden välillä. Näiden arkkitehdin ammatin ja arkkitehtuurin alan sääntelyn välisten erojen aiheuttamat toisinaan erittäin suuret vaikeudet selittävät, miksi direktiivi 85/384/ETY ei sisällä alan täsmällistä määritelmää (katso tämän asian osalta seitsemättä, yhdeksättä ja kymmenettä luetelmakohtaa sekä 1 artiklan 2 kohtaa). 2. On syytä tarkentaa, että direktiivi 85/384/ETY liittyy muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin, jotka antavat oikeuden aloittaa toiminnan harjoittamisen arkkitehtuurin aiaila, ja kyseisten asiakirjojen ammatillisen vastavuoroiseen tunnustamiseen. Tunnustaminen koskee toisaaita vain Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden yhteisön kansalaisille myöntämiä muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja. Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (ETA-sopimus) tuitua voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994 samoja sääntöjä sovelletaan myös Islannin, Norjan ja (1 päivästä toukokuuta 1995 lähtien) Liechtensteinin osalta. Sääntöjä sovellettiin Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa 1 päivästä tammikuuta 1994 ETA- sopimuksen nojalla ja 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen nojalla. \. Direktiivi 85/384/ETY sisältää kaksi säännösryhmää, jotka liittyvät muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin, jotka antavat oikeuden aloittaa toiminnan harjoittaminen arkkitehtuurin alalla. Ensimmäinen (II luku) liittyy yhteiseen järjestelmään, joka on määritelty tätä kohtaa edeltävässä ensimmäisessä kappaleessa. Toisen (III luku) tarkoituksena on laatia saavutettujen oikeuksien järjestelmä, toisin sanoen vastavuoroinen tunnustaminen tiettyjen muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osalta (jotka on lueteltu tyhjentävästi), jotka eivät täytä II luvussa (3 ja 4 artiklassa) määrättyjä vähimmäisvaatimuksia, mutta joiden saamiseksi aloitetut opinnot ovat alkaneet viimeistään kolmantena lukuvuonna direktiivin 85/384/ETY tiedoksi antamisesta (5 päivänä elokuuta 1985) eli lukuvuoden 1987-1988 aikana. Euroopan talousalueesta vuonna 1986 tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisön laajentumisesta vuonna 1995 tehtyjen sopimusten yhteydessä muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin liittyvien saavutettujen oikeuksien luetteloa täydennettiin kolmen lhttymissopimuksen allekirjoittaneen valtion vastaavilla asiakirjoilla (vuoden 1986 laajentumisen yhteydessä luetteloa täydennettiin 20 päivänä joulukuuta annetulla neuvoston direktiivillä 85/614/ETY ja 27 päivänä tammikuuta 1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/17/ETY). Kyseinen direktiivi sisältää myös säännöksiä, joilla helpotetaan sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä (V luku). k Arkkitehtuurin alan koulutusten täydellinen yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan sisälly direktiiviin 85/384/ETY. Yhteisössä voi siis olla muita arkkitehtuurin alan koulutuksia, jotka eivät ole kyseisen direktiivin mukaisia, mutta jotka ovat täysin laillisia. On myös mahdollista, että henkilö on suorittanut osan koulutuksesta yhdessä jäsenvaltiossa ja osan (esimerkiksi työharjoittelun) toisessa jäsenvaltiossa, jolloin asianomainen henkilö ei voi saada direktiivissä tarkoitettua tutkintotodistusta (luetteloon täydennettyjä uusia asiakirjoja tai saavutettuja oikeuksia). Kaikki koulutukset (ja niihin liittyvät muodollisuutta kelpoisuutta osoittavat asiakirjat) täytyy ottaa huomioon perustamissopimuksen 52 artiklan mukaisesti, sen sisältöisenä kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut sitä asiassa C340/89 "Vlassopoulou" 7 päivänä tuomiossa. Tämän oikeuskäytännön mukaan vastaanottavan jäsenvaltion on otettava huomioon muuttajan saamat tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ja hänen hankkimansa ammatillinen kokemus, kun lähtö- tai alkuperävaltiossa asianomaisen ammatin harjoittamiseen oikeutettu muuttaja esittää valtiolle pyynnön säännellyn ammatin harjoittamisesta. Jos muuttajan ammatillinen pätevyys vastaa kansallisessa lainsäädännössä asetettuja arkkitehtuurin alaa koskevia pätevyysvaatimuksia, muuttajalle on annettava oikeus työskennellä arkkitehtuurin alalla. Mikäli näin ei ole, muuttajan on voitava täydentää koulutukseen sisältyvät puutteet. Kaikkien hallinnollisten päätösten on lisäksi oltava perusteltuja ja ne on voitava viedä tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta niiden yhdenmukaisuus yhteisön oikeuden kanssa voidaan tarkistaa. toukokuuta 1991 antamassaan 5. Direktiivissä säädettyä vastavuoroista tunnustamista (sekä suoraan perustamissopimuksen 52 artiklaan perustuvaa tunnustamista) sovelletaan ainoastaan yhteisön kansalaisten jossakin unionin jäsenvaltiossa saamiin tutkintotodistuksiin. Jos tutkintotodistus on saatu yhteisön ulkopuolisessa valtiossa, tunnustaminen on vapaaehtoista ja kunkin jäsenvaltion päätettävissä. Kolmannen maan myöntämän tutkintotodistuksen tunnustaminen jossakin jäsenvaltiossa ei velvoita muita jäsenvaltioita tunnustamaan kyseistä tutkintotodistusta (Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asioissa C-319/92 "Haim" ja C-154/93 "Tawil-Albertini" 9 päivänä helmikuuta 1994 antamat tuomiot). ö. Arkkitehtuurin alan oikeudellinen määritelmä ja arkkitehdin ammattia koskeva oikeudellinen järjestelmä (esimerkiksi oikeudet, velvoitteet, toimivalta ja asiat, jotka eivät ole yhteisön oikeuden lainsäädäntöön. Muuttajan mukaisia) perustuvat vastaanottavan oikeudellinen asema on siten sama kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa ammatillisen pätevyytensä hankkineiden ammatinharjoittajien asema. Siitä voi olla seurauksena, että tietty ammatillinen lähtö- tai alkuperävaltiossa, ei ole hänelle sallittua toiminta, jota muuttaja voisi harjoittaa vastaanottavassa valtiossa. jäsenvaltion kansalliseen III. SAATTAMINEN OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ Kuten edellä mainittiin, direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt toisinaan huomattavasti. Tällä hetkellä voidaan kuitenkin todeta, että tilanne on yleisesti ottaen tyydyttävä. Konkreettisia ongelmia esiintyy lähinnä Italiassa; siellä menettely, jota noudatetaan saatettaessa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, on erittäin pitkällinen ja raskas. Direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on antanut aihetta joihinkin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioihin. Tuomioistuin on esimerkiksi todennut, että Italia oli jättänyt täyttämättä sille Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen perusteella kuuluvat velvollisuudet, kun se ei ollut noudattanut niille toimenpiteille asetettuja määräaikoja, ja 86/17/ETY saattamista osaksi kansallista jotka koskevat direktiivien 85/384/ETY lainsäädäntöä (asiassa C-296/90 11, päivänä heinäkuuta 1991 annettu tuomio). Tuomioistuin on todennut myös, että Kreikka oli jättänyt täyttämättä sille Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen perusteella kuuluvat velvollisuudet, kun se ei ollut toimenpiteisiin direktiivien 85/384/ETY, 85/614/ETY ja ryhtynyt säädetyssä määräajassa 86/17/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä (asiassa C-309/90 7 päivänä marraskuuta 1991 annettu tuomio). Lisäksi tuomioistuin on katsonut, että Kreikka oli jättänyt täyttämättä sille perustamissopimuksen 50 ja 59 artiklan perusteella kuuluvat velvollisuudet pitäessään voimassa säännökset, jotka eivät antaneet muiden jäsenvaltioiden kansalaisille nimenomaista oikeutta rekisteröityä Kreikan tekniikkakamarin vakinaisiksi jäseniksi, vaikka kyseinen jäsenyys on ehtona ia helpottaa muun muassa pääsyä arkkitehdin ammattiin ja sen harjoittamiseen Kreikassa (asiassa 38/87 14 päivänä heinäkuuta 1988 annettu tuomio; tämän jälkeen tuomioistuin on katsonut asiassa C-328/90 30 päivänä tammikuuta 1992 antamassaan tuomiossa, että Kreikka oli jättänyt noudattamatta perustamissopimuksen 171 artiklaa tuomion laiminlyödessään täytäntöönpanon). 14 päivänä heinäkuuta edellä mainitun 1988 annetun Niiden kolmen rikkomisesta johtuvan menettelyn lisäksi, jotka johtivat edellä mainittuihin tuomioihin, tällä hetkellä on meneillä kolme rikkomisesta johtuvaa menettelyä Espanjaa, Italiaa ja Luxemburgia vastaan. Kaksi ensimmäistä menettelyä johtuu puutteellisesta saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä (Espanjan osalta on enää jäljellä yksi ongelma, katso jäljempänä V kohta) ja viimeinen kyseisen direktiivin virheellisestä soveltamisesta. Vuodesta 1987 on käsitelty yhteensä 42 valitusta. Nämä valitukset liittyivät pääasiassa laiminlyönteihin direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä, sen toteuttamiseen myöhässä tai puutteellisesti taikka direktiivin 85/384/ETY virheelliseen soveltamiseen. Eräät valitukset ovat johtaneet edellä mainittuihin rikkomisesta johtuviin menettelyihin, toiset on selvitetty komission ja jäsenvaltioiden välisellä yhteydenpidolla ja jotkut taas ovat osoittautuneet perusteettomiksi tai turhiksi. Tällä hetkellä tutkitaan neljää valitusta (kaksi koskee Belgiaa ja kaksi Itävalta Yhteenvetona voidaan todeta, että direktiivin 85/384/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on ollut pitkällinen ja toisinaan myös vaikea prosessi. Sitä ei ole vielä kokonaan toteutettu ja yhteisössä esiintyy edelleen siihen liittyviä ongelmallisia käytännön tilanteita. Komissio on jatkuvasti yhteydessä valitusten esittäjiin ja jäsenvaltioihin ja tarvittaessa aloitetaan EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetut rikkomista koskevat menettelyt. IV. DIREKTIIVIN VAIKUTUKSEN ARVIOINTI 1. Komissio toteutti vuonna 1987 (Säännönmukainen määräaika direktiivin 85/384/ETY välisen osaksi saattamiselle tiedonvaihtojärjestelmän osalta. Tilastotietojen avulla voidaan todeta aiheeseen liittyvät tosiasiat, jotka ovat kaiken kaikkiaan melko monivivahteiset. arkkitehtien muuttoja jäsenvaltioiden lainsäädäntöä) tilastotietojen kansallista koskevien Tilastot osoittavat, että arkkitehtien muutot yhteisössä eivät ole kovin yleisiä, varsinkaan sijoittautumisen osalta. On kuitenkin huomattava, että kyseiset tilastot eivät välttämättä anna kokonaiskuvaa tilanteesta. Maissa, joissa ei ole asiaan liittyvää lainsäädäntöä, on vaikeaa, ellei mahdotonta, saada varmaa tietoa asiasta, koska niissä ei ole säädetty velvollisuutta kirjoittautua rekisteriin tai ammatilliseen järjestöön. Lisäksi palvelujen tarjoamista on usein vaikea kartoittaa jopa sellaisissa maissa, joissa on olemassa arkkitehtuurin alalle pääsyä koskevaa lainsäädäntöä, sillä kyseisten palvelujen tarjoamista koskevat muodollisuudet ovat löyhempiä ja yksinkertaisempia (tai niitä ei toisinaan ole ollenkaan joko lainsäädännössä tai käytännössä). Kaikki nämä tekijät on otettava asianmukaisesti huomioon arvioitaessa direktiivin 85/384/ETY vaikutusta. 2. On joka tapauksessa kiistämätöntä, että arkkitehtien liikkuvuus yhteisössä ei ole kovin laajaa. Saatavilla olevat tilastot kattavat pääasiassa sijoittautumisen ja taloudelliset, kaupalliset, sosiaaliset ja kulttuuriset edellytykset selittävät laskennasta saadun alhaisen tuloksen. Direktiivi on kuitenkin mahdollistanut arkkitehtien ja direktiivin soveltamisalaan kuuluvien arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten ilman eri toimenpiteitä tapahtuvan vastavuoroisen tunnustamisen. Vuosien 1987 ja 1995 välisenä aikana vähintään 1500 arkkitehtiä hyötyi direktiivistä 85/384/ETY. Erityisesti direktiivin 3 artikla on sitä paitsi yhä tärkeä viitekehys arkkitehtuurin koulutukselle yhteisössä ja jopa sen ulkopuolella. tietyn asteisen liikkuvuuden Kyseinen direktiivi muodostaa siis tietynlaisen kehyksen ja varman lisän direktiiveihin 89/48/ETY ja 92/51/ETY verrattuna, joilla laadittiin tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen yleinen järjestelmä. Järjestelmässä ei säädetä tutkintotodistusten ilman erityisiä toimenpiteitä tapahtuvasta tunnustamisesta, koska koulutusta ei ole sovitettu yhteen, mutta vastaanottava jäsenvaltio voi järjestelmän perusteella vaatia korvaavia toimenpiteitä, jos muuttajan koulutus poikkeaa sisällöltään tai kestoltaan merkittävästi vastaanottavassa valtiossa kyseisen ammatin tai toiminnan harjoittamisoikeuden saamiseksi vaaditusta koulutuksesta. Lisäksi, toisin kuin yleistä järjestelmää koskevissa direktiiveissä, direktiivissä 85/384/ETY tarjoamista koskevasta säädetään ainoastaan palvelujen erityisjärjestelmästä, joka on erittäin tärkeä arkkitehtuurin alalla. Direktiivi 85/384/ETY antaa muuttajalle laajemmat oikeudet kuin direktiivi 89/48/ETY. Näistä syistä näyttää siltä, että kahden edellä mainitun direktiivin antamisesta huolimatta direktiivistä 85/384/ETY on silti todellista hyötyä ja etua. Lisäksi yleinen järjestelmä on luotu vasta äskettäin, eikä sitä ole vielä täysin toteutettu kaikissa jäsenvaltioissa. Tullaan siis väistämättä siihen lopputulokseen, että kyseinen direktiivi ansaitsee jatkossakin paikkansa ammatillisten pätevyysvaatimusten vastavuoroista tunnustamista koskevien alakohtaisten direktiivien joukossa. ja 3. Direktiivissä 85/384/ETY viitataan arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavaan komiteaan. Tässä komiteassa on jäsenvaltioita kohden kolme asiantuntijaa, jotka edustavat ammattikuntaa, yliopistoja (neuvoston päätös 85/385/ETY). Tämän komitean tehtävänä on osaltaan varmistaa arkkitehtuurin alan koulutuksen olevan yhtä korkeatasoista koko yhteisössä. Komitea laatii kertomuksia ja suosituksia koulutuksen alalta ja antaa lausuntoja ongelmallisista tutkintotodistuksista (katso jäljempänä 7, 8 ja 9 artikla). Komitealla on kaksi työryhmää "koulutus" ja "tutkinnot". Vuodesta 1987 komitean on kokoontunut kahdeksan kertaa ja se on vahvistanut liitteessä luetellut kertomukset, suositukset ja lausunnot. toimivaltaisia viranomaisia V. DIREKTIIVIN KESKEISTEN ARTIKLOJEN ANALYYSI 1 ARTIKLA Tässä artiklassa määritellään direktiivin 85/384/ETY asiallinen soveltamisala. Artiklassa viitataan arkkitehtuuriin eikä arkkitehteihin, koska useissa jäsenvaltioissa arkkitehdit eivät ole ainoita arkkitehtuurin alalla työskentelemään oikeutettuja henkilöitä. Tämä ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen väliset suuret eroavaisuudet selittävät myös sen, että kohdassa 2 käytetään termiä "tavanomaisesti" (katso myös yhdeksättä ja kymmenettä luetelmakohtaa). 2 ARTIKLA Tässä artiklassa vahvistetaan tutkintotodistusten vastaavuuden ja niiden vastavuoroisen tunnustamisen perusperiaate jäsenvaltioissa. Se merkitsee sitä, että muuttajalla on vastaanottavassa valtiossa samat oikeudet, toimivaltuudet ja velvollisuudet kuin arkkitehdeillä, jotka ovat hankkineet muodollisen kelpoisuutensa tässä valtiossa. Komissio on aloittanut rikkomusmenettelyn Espanjaa vastaan, koska osaksi sen kansallista lainsäädäntöä saattamista koskevassa laissa määrätään, että tiettyjen arkkitehtuurin alan toimintojen osalta muuttajan toimivaltuudet määritellään lähtövaltion lainsäädännön säädettyjä perusteella sen sijaan, että sovellettaisiin Espanjan edullisempia toimivaltuuksia. lainsäädännössä 3 ARTIKLA Tämän artiklan tarkoituksena on tarjota viitekehys, johon jäsenvaltioiden vastavuoroisesti tunnustamien tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen antamiseen johtavan koulutuksen on sisällyttävä. Viitekehys on suhteellisen yleisluontoinen ja sisältää vain tärkeimmät laadulliset periaatteet, joita koulutuksen tulee noudattaa, jotta se voitaisiin tunnustaa direktiivin 85/384/ETY1 mukaisesti. 4 ARTIKLA 1. Direktiivin 4 artikla sisältää koulutuksen kestoa koskevia säännöksiä, jotta koulutus voitaisiin tunnustaa direktiivissä säädetyin edellytyksin. Saksan liittotasavallan "Fachhochschuleissa" järjestettävää koulutusta (ammattikorkeakouluissa järjestettävä kolmivuotinen koulutus) koskevasta poikkeuksesta on laadittu erillinen komission kertomus (Dok. KOM(95) 672, 15 päivänä joulukuuta 1995). Yhteisöjen tuomioistuin on tarkentanut edellytykset, joiden mukaan käytännön koulutusta sisältävät lukukaudet voidaan sisällyttää arkkitehtuurin koulutukseen kuuluviin opintojaksoihin (asiassa C-310/90 21 päivänä tammikuuta 1992 ja asiassa C-166/91 8 päivänä helmikuuta 1992 annetut tuomiot). Arkkitehtuurin koulutuksen kokonaislaajuuden tulee olla vähintään neljä vuotta päätoimista opiskelua yliopistossa tai muussa vastaavantasoisessa oppilaitoksessa tai kuusi vuotta osa- aikaista opiskelua yliopistossa tai muussa-. vastaavantasoisessa oppilaitoksessa, josta ajasta vähintään kolme vuotta päätoimista opiskelua. Koulutuksen päätteeksi on aina suoritettava menestyksellisesti korkeakoulututkinnon tasoinen koe. 2. Arkkitehtuurin alan koulutusta käsittelevä neuvoa-antava komitea antoi vuonna 1992 jäsenvaltioille suosituksen arkkitehtuurin koulutuksen pidentämisestä viiteen vuoteen ja kahden vuoden käytännön harjoittelujakson sisällyttämisestä koulutukseen. liikkuvuudesta Jäsenvaltiot käsittelivät suositusta vuosina 1993 ja 1994 (vapaasta arkkitehtuurin alalla vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisessä komiteassa vuonna 1994, jolloin myös silloiset jäsenvaltioehdokkaat olivat edustettuina). Tuolloin osoittautui, että mikään valtio ei suhtautunut myönteisesti kahden vuoden pakollisen harjoittelujakson löytynyt sisällyttämiseen koulutukseen yhteisön tasolla. Koulutuksen keston osalta ei yksimielisyyttä koulutuksen pakollisen pituuden laajentamiseksi viiteen vuoteen. jo Pohjimmiltaan näyttää olevan mahdollistettu direktiivissä 85/384/ETY. Valtiot voivat niin halutessaan ottaa käyttöön koulutusjärjestelmän, joka perustuu suositukseen (näin on jo toimittu Alankomaissa vuonna 1995). Komissio ei siis ehdota muutoksia kyseiseen kohtaan. tarpeetonta saattaa pakolliseksi asioita, jotka on On huomattava, että Alankomaiden viranomaiset ovat joulukuussa 1993 tilanneet Yorkin yliopistolta (Institute of Advanced Architectural Studies) vertailevan tutkimuksen, joka koskee arkkitehtuuria Alankomaissa, Espanjassa, Saksassa, Belgiassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tutkimus tehtiin 3 artiklassa asetettujen edellytysten perusteella ja itsenäisesti suhteessa Alankomaiden viranomaisiin. Kyseisestä tutkimuksesta ilmenee, että Alankomaissa annettu arkkitehtuurin alan koulutus antaa opiskelijoille 3 artiklassa määriteltyjen edellytysten mukaisen pätevyystason, joka vastaa opiskelijoiden saavuttamaa pätevyystasoa muissa tutkimuksen kohteina olleissa maissa. Alankomaissa annettavaa koulutusta voidaan vielä kehittää käytännön opetuksen osalta. 3. Jäljempänä 2 kohdassa käsitellään erityistä järjestelmää, liittyy perinteisten koulutusmenetelmien kanssa vaihtoehtoisiin koulutustapoihin. Tähän mennessä on hyväksytty kaks! muodollista ammatillista kelpoisuutta osoittavaa asiakirjaa jäljempänä (7 ja 9 artiklassa) kuvatun menettelytavan yhteydessä; nämä ovat RIBA:n (Royal Institute of British Architects) kokeen H osa, joka hyväksyttiin vuonna 1988, ja ranskalainen DPLG (arkkitehti, jolle haliitus on myöntänyt ja yhteiskunnallisen uudistusohjelman yhteydessä vuonna 1994 huolimatta neuvoa-antavan komitean asettumisesta kielteiselle kannalle (katso jäljempänä). täydennyskoulutuksen tutkintotodistuksen), hyväksyttiin joka joka 7. 8 JA 9 ARTIKLA (lukuunottamatta Näissä kolmessa artiklassa käsitellään arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten, todistusten tai muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen saavutettuja oikeuksia; kts. jäljempänä 10-15 artikla) tunnustamiseen johtavaa menettelytapaa. Kyseisen monimutkaisen menettelytavan mukaan jäsenvaltio toimittaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelon uusista koulutusmuodoista, joiden se arvelee täyttävän direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklassa säädetyt vaatimukset. Muilla jäsenvaltioilla ja komissiolla on sen jälkeen mahdollisuus kyseenalaiseksi kolmen kuukauden kuluessa ilmoituksen asettaa vaatimusten täyttyminen antamisesta. Tällaisessa tilanteessa käännytään neuvoa-antavan komitean puoleen, joka antaa (ei sitovan) lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa. Jäsenvaltio voi sen jälkeen peruuttaa tai muuttaa ilmoituksen tai komissio voi aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen menettelyn (näin on toimittava kolmen kuukauden kuluessa lausunnon antamisesta). Jos näin ei tapahdu, tutkintotodistus julkaistaan 7 artiklan mukaisessa luettelossa ja tunnustetaan vastavuoroisesti jäsenvaltioissa (katso myös 8 artikla). Jos jäsenvaltio tai komissio katsovat, että tutkintotodistus ei enää täytä direktiivin vaatimuksia (9 artikla), ne voivat saattaa asian neuvoa-antavan komitean käsiteltäväksi, joka antaa (ei sitovan) lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa. Komissio voi poistaa tutkintotodistuksen jostakin 7 artiklan mukaisesta luettelosta joko kyseisen jäsenvaltion suostumuksella tai yhteisön tuomioistuimen tuomien nojalla. Neuvoa-antava komitea antoi kymmenen lausuntoa vuosien 1987 ja 1997 välisenä aikana (joista tutkintotodistusten yhdeksän 8 artiklan mukaisesti yhdenmukaisuudesta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan vaatimusten kanssa. Lausunnoista kaksi oli myönteistä ja kahdeksan kielteistä (9 artiklan mukainen lausunto oli kielteinen). Kahta näistä lausunnoista ei noudatettu (joista toinen oli 9 artiklan mukainen lausunto). ja yksi 9 artiklan mukaisesti) Vastavuoroisesti tunnustettujen arkkitehtuurin alan tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollisuutta kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luettelo (katso direktiivin 85/384/ETY 7 artiklan 2 kohtaa) on julkaistu tiedonannossa N:o 96/C 205/05 (EYVL N:o C 205, 16. 6. 1996, s. 6). Kyseisessä menettelytavassa on yksi kohta, jota on syytä selventää. Kun julkaistavaksi tarkoitetun tutkintotodistuksen yhdenmukaisuus direktiivin vaatimusten kanssa on asetettu kyseenalaiseksi, 8 artiklassa säädetään, että asia on saatettava neuvoa-antavan komitean käsiteltäväksi ennen kyseenalaistamiselle asetetun kolmen kuukauden määräajan umpeutumista. Tämä on osoittautunut usein mahdottomaksi toteuttaa, koska kyseenalaistamisesta ilmoitetaan usein määräajan viimeisenä päivänä. Sen vuoksi on syytä määrätä, että komissio saattaa asian komitean käsiteltäväksi viimeistään kahden kuukauden kuluessa sen määräajan umpeutumisesta, joka on asetetta tutkintotodistuksen yhdenmukaisuuden kyseenalaistamiselle direktiivin 85/384/ETY < uhteen. ilmoitetun 10-15 ARTIKLA 1. Direktiivin 85/384/ETY III lukuun sisältyy saavutettuja oikeuksia koskeva järjestelmä. Järjestelmällä pyritään varmistamaan ennen direktiivin hyväksymistä tai voimaantuloa suoritetun koulutuksen päätteeksi saatujen arkkitehtuurin alan pätevyystodistusten tunnustaminen. Oli nimittäin tarpeen säilyttää sellaisten henkilöiden oikeus harjoittaa ammattiaan, jotka oli jo oikeutettu työskentelemään arkkitehtuurin alalla direktiivin hyväksymisen tai voimaantulon hetkellä tai jotka olivat parhaillaan saamassa kyseisen oikeuden kyseisellä hetkellä. Sen seurauksena direktiivin 10 artikla koskee 11 artiklassa lueteltuja muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja, jos niiden haltijoilla direktiivin tiedoksi antamisen ajankohtana (5 päivänä elokuuta 1985) jo oli kyseinen pätevyystodistus tai jos he aloittivat kyseisten pätevyystodistusten lukuvuonna mainitusta tiedoksi saamiseen tähtäävän opiskelun viimeistään kolmantena antamisesta (toisin sanoen ennen lukuvuotta 1987-1988 tai sen aikana). Näitä määräaikoja sovelletaan myös espanjalaisiin ja portugalilaisiin muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin, koska Espanjan ja Portugalin liittyminen yhteisöön tapahtui 1 päivänä tammikuuta liittyneiden valtioiden osalta näissä valtioissa 1986. Vuonna 1995 Euroopan unioniin pätevyystodistuksen saaneiden henkilöiden saavutettujen oikeuksien määräaikojen laskeminen tapahtuu liittymisajankohdan perusteella. Kyseisten pätevyystodistusten saamiseksi aloitetut opinnot voidaan siis aloittaa ennen lukuvuotta 1997-1998 tai sen aikana. ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvien EFTA-maiden osalta määräaika on lukuvuosi 1996-1997 (1997 mukaan luettuna) Islannille ja Norjalle ja lukuvuosi 1997-1998 (1998 mukaan luettuna) Liechtenstein il le. 2. Yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt oikeuskäytännössään selvän eron saavutettujen oikeuksien järjestelmän (III luku) ja direktiivin II luvussa säädetyn yleisen järjestelmän välillä edellä mainittujen päivämäärien jälkeen myönnettyjen pätevyystodistusten osalta. Tuomioistuin katsoo, että kyseisen direktiivin 7-9 artiklan mukaisen avoimen järjestelmän vastapainona on suljettu, poikkeuksellinen ja rajoitettu saavutettujen oikeuksien järjestelmä. Viimeksi mainittuun järjestelmään viittaavia artikloja on siis tulkittava suppeasti eikä laajentavasti ja/tai samantapaisiin tilanteisiin soveltamalla. Tuomioistuin määritteli nämä periaatteet asiassa C- 477/93, Dreessen v. Conseil National de l'Ordre des Architectes de Belgique, 9 päivänä elokuuta 1994 antamassaan tuomiossa. 3. Irlanti on esittänyt tältä osin vuonna 1990 saavutettujen oikeuksien mukaisesti tunnustettujen Irlannissa myönnettävien tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luetteloa koskevan muutospyynnön, uuden muodollista kelpoisuutta osoittavan asiakirjan lisäämiseksi luetteloon. Pyyntö oli seuraavan sisältöinen (alkuperäinen englanninkielinen teksti): "the following additional qualification to article 11(f) of the Directive - a certificate issued by the competent authorities to the effect that a person, who, on the date of entry into force of this Directive, had, over a period of at least five years prior to that date, pursued architectural activities, the nature and importance of which in the opinion of the competent authorities give that a person an established right to pursue those activities". Komissio ei ole hyväksynyt Irlannin esittämää pyyntöä. Kuten edellä jo korostettiin, kyseinen järjestelmä on poikkeuksellinen ja soveltamisalaltaan rajallinen ja tämän järjestelmän mukaan tunnustettujen ammatillista muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luetteloon ei aiota tehdä lisäyksiä kuin erityistapauksissa, esimerkiksi uusien valtioiden liittyessä Euroopan unioniin. Kysymyksen ottaminen uudelleen esiin lähes kymmenen vuotta direktiivin hyväksymisen jälkeen merkitsisi kyseisen direktiivin yleisen tasapainon asettamista uudelleen kyseenalaiseksi. Lisäksi Irlannin viranomaisten ehdottama pätevyystodistus sisältäisi ainoastaan todistuksen arkkitehtuurin alalla toimimisesta (alaa ei ole määritelty eikä sitä säännellä Irlannissa), jonka Irlannin viranomaiset katsovat antavan saavutetun oikeuden asianomaisille tahoille. Kyseinen tilanne eroaa siis 11 artiklan h kohdan seitsemännessä ja kahdeksannessa alakohdassa (Alankomaat) ja 1. 1 artiklan h kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa (Yhdistyneet kuningaskunnat) mainituista tilanteista, koska näissä kahdessa valtiossa artiklan kyseisissä alakohdissa säädetyt muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat (joilla on ilmeisesti tiettyjä yhteneväisyyksiä Irlannin ehdottaman muutoksen kanssa) viittaavat pätevyystodistuksiin ja/tai jotka ovat välttämättömiä arkkitehdin ammattinimikkeen käyttöoikeuden saamiseksi näissä kahdessa maassa ja joita ei ole olemassa Irlannissa. rekisteröitymistodistuksiin, sellaisiin Myös Alankomaiden viranomaiset ovat ehdottaneet muutoksia saavutettujen oikeuksien osalta. Alankomaiden viranomaiset toivovat 12 artiklaa yksinkertaistettavan. Alankomaiden viranomaisten mielestä tämä artikla on niin monimutkaisesti muotoiltu, että on vaikeata määrittää, mitkä asiakirjat ("todistukset") jäsenvaltioiden on tunnustettava. On kyse (ainakin) kahdesta todistuksesta: 1. todistus siitä, että asianomainen on oikeutettu käyttämään arkkitehdin ammattinimikettä ennen direktiivin voimaantuloa, 2. todistus siitä, että asianomainen on harjoittanut kyseisen alan toimintaa vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan "todistusten myöntämistä" edeltäneenä viitenä vuotena. Ongelmana on näiden kahden todistuksen välisen suhteen ja jälkimmäisen todistuksen ulottuvuuden määritteleminen. Onko asianomaisen siis pitänyt todella harjoittaa kyseisen alan toimintaa vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan ensimmäisen todistuksen myöntämistä edeltävien viiden vuoden aikana (siis joka tapauksessa ennen vuosis 1985/1987), vai niinä viitenä vuotena, jotka edeltävät asianomaiselta esimerkiksi vuonna 1995 vaadittavan todistuksen myöntämistä (siis vuosina 1990 -1995) ? Ensin mainitussa tapauksessa ammatillisesta kokemuksesta annetun todistuksen esittämistä koskeva vaatimus voidaan Alankomaiden viranomaisten mielestä poistaa; jäsenvaltioiden välillä on oltava keskinäistä luottamusta siten, että muiden jäsenvaltioiden on tunnustettava jossakin jäsenvaltiossa enemmän tai vähemmän kaukaisessa menneisyydessä saavutetut oikeudet. Jälkimmäisessä tapauksessa on aiheellista kirjata tämä vaatimus selkeästi 12 artiklaan. Alankomaiden viranomaiset ehdottavat siis 12 artiklan yksinkertaistamista tai sen uudelleen muotoilua. Julkisasiamies Darmon selvitti 12 artiklaa edellä mainitussa asiassa C-477/93 Dreessen tekemissään päätelmissä (28-32 kohdat). Julkisasiamiehen päätelmien mukaan sovellettava lainsäädäntö on ensi sijassa kyseisen todistuksen myöntävän jäsenvaltion lainsäädäntö, todistuksen voidessa koskea vain saman jäsenvaltion alueella harjoitettavaa toimintaa. Jos 12 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava yhteisön kansalaiselle samat oikeudet harjoittaa toimintaa arkkitehdin ammattinimikettä käyttäen määrättynä aikana jonkin jäsenvaltion asianomaiselle kansalaiselle myöntämän todistuksen perusteella, kyseinen todistus voi sovellettavan lainsäädännön perusteella koskea vain todistuksen myöntäneen valtion alueella harjoitettavaa toimintaa. Näin ollen yhteisön kansalainen, joka on harjoittanut ammattitoimintaa yksinomaan yhdessä jäsenvaltiossa, ei voi käyttää hyväkseen todistusta, 10 jonka jokin toinen jäsenvaltio on myöntänyt hänelle kyseisen ammattitoiminnan osalta (päätelmien 31 ja 32 kohta). Ratkaisevana ajanjaksona on ollut ensimmäisen alakohdan osalta direktiivistä 85/384/ETY ilmoittamista (5 päivänä elokuuta 1985) edeltävä ajanjaksoja toisen alakohdan osalta saman direktiivin täytäntöönpanoa (kaikissa tapauksissa viimeistään 5 päivänä elokuuta 1987) edeltävä ajanjakso. Asianomaisten on (viimeistään) näinä ajankohtina oltava ammattitoimintaa arkkitehdin harjoittaessaan ja myös täytettävä ehdot, jotka liittyvät arkkitehtuurin alan toiminnan harjoittamiseen. Näistä syistä komissio katsoo, että kyseisen artiklan muuttaminen ei ole tarpeen. ammattinimikettä oikeutettuja käyttämään Alankomaiden viranomaiset ovat toivoneet myös 11 artiklan h kohdan kahdeksannen luetelmakohdan tarkistamista pitäen ikää koskevaa ehtoa haitallisena. Viranomaiset ehdottavat ikää koskevan viittauksen poistamista ja sen korvaamista ennen direktiivin 85/384/ETY voimaantuloa 10 vuoden asianmukaisella ammatillisella kokemuksella. Kyseisen kappaleen viimeinen lause osoittaa kuitenkin kyseisen säännöksen olevan todellakin luonteeltaan väliaikainen; säännös tullaan todennäköisesti lopulta kumoamaan jopa Alankomaissa. Olisi kyseisen säännöksen yhtenäisyyden ja saavutettujen oikeuksien järjestelmän yleisen tasapainon vastaista korvata se nyt toisella säännöksellä. Komission aikomuksena ei siis ole ehdottaa muutoksia saavutettujen oikeuksien luetteloon lukuun ottamatta selvästi mitättömäksi tulleen ja vanhentuneen 15 artiklan kumoamista. 16-32 ARTIKLAT Komissio katsoo sijoittatumisvapauden ja palvelujen vapaan tarjoamisen osalta, että mahdollisesti tehtävien muutosten on liityttävä ensisijaisesti toisaalta arkkitehtuurin alalla toimimisen ja nopeuttamalla ja toisaalta tiettyjen merkityksettömiksi tulleiden artikloiden muuttamiseen tai poistamiseen. lupamenettelyjen selkiyttämiseen kyseisiä menettelyjä tehostamalla Tavoitteen saavuttamiseksi on ehdotettu direktiivin 85/384/ETY 24 artiklan korjaamista siten, että voitaisiin tehdä selkeä ero sijoittautumisen ja palvelujen tarjoamisen välillä (kohta, johon myös Alankomaat kiinnitti huomiota). Tässä artiklassa säädetään, että muuttajan on esitettävä todistus siitä, että asianomainen ei ole aikaisemmin ollut konkurssissa tai todistus vakavaraisuudesta. Tämän vaatimuksen täyttäminen on usein erittäin hankalaa ja muodostaa esteen palvelujen tarjoajille. Lisäksi 24 artiklan 1 kohdan sisältämä viittaus 17 ja 18 artiklan (koskevat sijoittautumista) edeltävään soveltamiseen ei sovellu palvelujen tarjoamiseen. Sen vuoksi ehdotetaan, että 24 artiklan 1 kohtaan lisätään lause, jossa tarkennetaan, että 17 ja 18 artiklan mukaisesti annetut tiedot koskevat vain sijoittautumista ja että palvelujen tarjoaminen kuuluu 22 artiklan soveltamisalaan. Komissio ei sitä vastoin voi hyväksyä Alankomaiden esittämää pyyntöä Alankomaissa olemassa olevaa keskusrekisteröintitoimistoa ("Bureau Central du registre") koskevan järjestelmän saattamiseksi pakolliseksi. Jos 28 artikla saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, se riittää nykyisessä muodossaan ratkaisemaan tällä alalla mahdollisesti esiintyvät ongelmat. 11 Direktiiviin otetaan tietysti myös tavanomainen säännös, joka koskee direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä asetettava määräpäivä on 31 päivä joulukuuta 1999. VL KOLMANNET MAAT JA LAAJENTUMINEN 1. Komissio ei aio hyväksyä Ranskan ehdotusta kolmansien maiden tutkintotodistusten arvioinnin antamiseksi neuvoa-antavan komitean tehtäväksi. Kolmansien maiden tutkintotodistuksista annettu suositus 85/386/ETY ei ole oikeudellisesti sitova. Toisaalta arkkitehtuurin alan koulutuksesta vastaavalla neuvoa-antavalla komitealla ei sen perustaneen neuvoston mukaan ole valtuutta arvioida kolmansien maiden tutkintotodistuksia. Komitealla ei myöskään ole päätösvaltaa edes yhteisön- tutkintotodistusten osalta vaan ainoastaan valta antaa lausuntoja, jotka eivät ole sitovia. Direktiivissä 89/48/ETY ja tutkintotodistusten tunnustamisen yleisessä järjestelmässä ei ole kyse tutkintotodistusten tunnustamisesta ilman erityisiä toimenpiteitä, kuten on kyse direktiivin 85/384/ETY yhteydessä. Kolmansien maiden tutkintotodistukset voivat yleisen järjestelmän mukaisesti saada vastavuoroisen tunnustamisen yhteisön tasolla vasta niiden haltijoiden (yhteisön kansalaisten) hankittua kolmen vuoden ammatillisen kokemuksen, josta tutkintotodistuksen ensimmäisenä tunnustanut jäsenvaltio on antanut todistuksen. On syytä korostaa, että jäsenvaltioiden viranomaiset vastustivat sanantapaista lääketieteen alan ammatteja koskenutta ehdotusta ja että Ranskan esittämästä kannasta ei päästy yleiseen yhteisymmärrykseen arkkitehdeistä vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisen komitean lokakuussa 1995 järjestetyssä kokouksessa. Lopuksi voidaan todeta, että esiintuodut asiat kuuluvat yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltaan (yhteisöjen tuomioistuimen 15 päivänä marraskuuta 1994 antama lausunto N:o 1/94) siliä yhteisöllä ei ole yksinomaista toimivaltaa kolmansien maiden kansalaisten osalta. Näistä syistä komissio on sitä mieltä, ettei ole mahdollista saattaa arkkitehtuurin alan koulutukseen kolmansissa maissa liittyvien tutkintotodistusten tutkimista neuvoa-antavan komitean tehtäväksi. 2. Varmuuden vuoksi muistutetaan vielä, että neuvoa-antava komitea on kesälelussa 1994 antanut julistuksen, jossa se toivoo, että siltä pyydettäisiin lausunto saavutettujen oikeuksien mukaisesti tunnustettujen ja jäsenehdokkaina olevissa maissa myönnettyjen arkkitehtuurin alan muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luettelon tulevista laajentamisista. Komitea ilmaisi samassa yhteydessä myös huolestumisensa tiettyjen ETA-sopimuksen ja vuoden 1995 laajentumisen yhteydessä saavutettujen oikeuksien perusteella tunnustettujen arkkitehtuurin alan muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osalta. Kyseinen julistus toimitettiin jäsenvaltioiden edustajille arkkitehdeistä vastaavien johtavien virkamiesten tilapäisen komitean kokouksessa lokakuussa 1994. 12 VII. PÄÄTELMÄT Edellä mainitut asiat huomioon ottaen komissio aikoo esittää ehdotuksen direktiiviksi, jolla muutetaan direktiiviä 85/384/ETY. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan b kohdan mukaisesti ehdotus rajoittuu koskemaan muutoksia, jotka ovat osoittautuneet välttämättömiksi. Myöhemmin, kun yleinen järjestelmä on vakiintunut, on harkittava arkkitehtuurin mahdollista yhdistämistä direktiivin 89/48/ETY mukaiseen yleiseen järjestelmään. Tältä osin muistutetaan, että komissio on laatinut kertomuksen korkeakoulujen tutkintotodistusten tunnustamisen yleisen järjestelmän soveltamista koskevasta tilanteesta (KOM(96) 46); kertomus on laadittu direktiivin 89/48/ETY 13 artiklan nojalla. Siinä sanotaan, että on vielä liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä yleisestä järjestelmästä ja että vuonna 1999 toteutettava direktiiviä 92/5 l/ETY koskeva tutkimus antaa komissiolle mahdollisuuden tarkastella uudelleen yleisen järjestelmän toimivuutta kokonaisuudessaan. neuvoa-antavan Uusien jäsenvaltioiden unioniin liittymisen mahdollisuuden huomioon ottaen on harkittava myös tutkintotodistusten tulevaisuutta arviointimenettelyn (direktiivin 7, 8 ja 9 artikla) korvaamista tietyn ajan kuluttua komiteamenettelyllä, joka on samantapainen kuin direktiivin 92/51/ETY 15 artiklassa säädetty menettely. komitean nykyisen ja Aiottu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi on pääpiirteissään seuraavanlainen: (1) Muistutus siitä, että direktiivin 85/384/ETY 30 artiklan mukaisesti komission on tarkasteltava uudelleen saatujen kokemusten perusteella tätä direktiiviä ja tarvittaessa esitettävä neuvostolle muutosehdotuksensa neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan; (2) Kyseisen direktiivin 8 artiklassa säädetyn menettelyn selventäminen myöntäen komissiolle oikeuden poiketa määräajasta, joka on asetettu asian saattamiselle neuvoa- antavan komitean käsiteltäväksi, koska epäilykset esitetään hyvin usein niiden esittämiselle asetetun määräajan lopulla; (3) Tämän direktiivin 15 artiklan kumoaminen sen vanhentumisen takia; (4) 24 artiklan 1 kohdan muuttaminen tekemällä ero sijoittautumisen ja palvelujen tarjoamisen välillä, koska vakavaraisuutta koskevat muodollisuudet muodostavat usein liian suuren esteen palvelujen tarjoajille ja lisäksi ne voivat olla päällekkäisiä 22 artiklan 3 kohdassa ja 17 ja 18 artiklassa (vain sijoittautumisen osalta) säädettyjen muodollisuuksien kanssa. (5) Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle on 31 päivä joulukuuta 1999. Tässä vaiheessa tarkoituksena on toimittaa tämä kertomus ensin parlamentille ja neuvostolle (tiedoksi) ja talous- ja sosiaalikomitealle sekä arkkitehtuurin alasta vastaavalle neuvoa- antavalle komitealle, jotta niiden mahdolliset huomautukset voitaisiin hyödyntää ennen direktiiviä 85/384/ETY koskevan virallisen muutosehdotuksen esittämistä. 13 — — — - — —— ' — - ^ i i » ^ » ^ - » ^ — —. ^ — — — — — — — _ ^ _ —_ LIITE III/D/5149/4/88 III/D/5244/5/89 III/D/9033/3/89 III/D/9125/3/89 III/D/5009/3/90 III/F/5326/7/90 III/F/5359/8/90 III/F/5184/4/92 II KERTOMUKSET JA SUOSITUKSET koskeva Arkkitehtikoulutusta kertomus ja suositus: Käytännön koulutus ja kokemukset (annettu 30 päivänä toukokuuta 1989) j Arkkitehtikoulutuksen koskeva päivänä maaliskuuta 1990) suositus (annettu kestoa Kaikki jäsenvaltiot eivät ole jj | 14 kannattaneet tätä suositusta I 1 i| <! I j | il f 1- | !| | i| j Ï !J Opetuksen ja käytännön välistä vuorovaikutusta koskeva kertomus ja suositus (annettu 14 päivänä maaliskuuta 1990) 3 artiklaa koskevia päätelmiä ja suosituksia (annettu 14 päivänä maaliskuuta 1990) Opetusta ja tutkinnon suorittamisen koskeva koulutusta jälkeistä kertomus ja suositus (annettu 14 päivänä maaliskuuta 1990) koskeva Opettajien kertomus ja suositus : etiikka ja käytäntö (annettu 23 päivänä lokakuuta 1991) koulutusta Työnjohtotehtäviin valmistavaa koulutusta koskeva kertomus ja suositus päivänä lokakuuta 1991) (annettu 23 I | i S Direktiivin 85/384/ETY 4 artiklan Kaikki eivät S muuttamista koskeva kertomus ja kannattaneet tätä kertomusta j i suositus f lokakuuta 1992) li ja suositusta jäsenvaltiot (annettu päivänä 6 I 1 14 III/F/5043/6/92 III/F/5182/3/93 III/F/5168/5/93 Projektityön käyttöä opetuksessa tiedekunnissa arkkitehtuurin koskeva kertomus suositus ja (annettu 20 päivänä lokakuuta 1993) I I I I jäsenvaltiot Direktiivin 85/384/ETY 23 artiklan Kaikki eivät kuudetta, seitsemättä ja kahdeksatta kannattaneet tätä kertomusta luetelmakohtaa koskeva kertomus ja artiklan suositus muuttamista koskevan kertomuksen ja huomioon ottamiseksi (asiak. III/F/5184/4/92) (annettu 20 päivänä lokakuuta 1993) suosituksen komitean 4 I ja koskeva Arkkitehtikoulutusta kertomus Henkilökohtainen lopputyö: sisältö ja arvostelu (annettu 20 päivänä lokakuuta 1993) suositus III/F/5172/7/92 pääsyä Arkkitehtiopiskelijaksi koskeva kertomus suositus (annettu 15 päivänä kesäkuuta 1994) ja 15 III/D/1661/1/87 III/D/1662/1/87 III/D/1663/1/87 III/D/1664/1/87 III/D/1665/1/87 III/D/895/1/88 III/D/8303/3/93 IlI/D/8304/3/93 LAUSUNNOT tutkintotodistuksen Belgialaisen yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 29 päivänä heinäkuuta 1987) tutkintotodistuksen Belgialaisen yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 29 päivänä heinäkuuta 1987) saksalaisten Eräiden tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 29 päivänä heinäkuuta 1987) portugalilaisten Eräiden tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 29 päivänä heinäkuuta 1987) Yhdistyneessä Eräiden saatujen kuningaskunnassa tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 29 päivänä heinäkuuta 1987) italialaisten Eräiden tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 13 päivänä huhtikuuta 1988) edile" "Ingegneria - Italialaisten tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 19 päivänä lokakuuta 1993) Kielteinen lausunto. Todistusta EYVL:ssä. ei julkaistu Kielteinen lausunto. Todistusta EYVL:ssä. ei julkaistu todistus EYVL:ssä 19. 10. 1988. julkaistiin j- 88, Ï N:o C Kielteinen lausunto. Todistusta EYVL:ssä. ei jj julkaistu I |i ii lausunto Puoltava tutkintotodistus EYVL:ssä N:o C 19. 10. 1988. ja jj julkaistiin i •> i; | Kielteinen lausunto. Todistusta EYVL:ssä. ei julkaistu j< \ Kielteinen lausunto. Todistusta EYVL:ssä. ei g t julkaistu jj arkkitehtien DPLG- Ranskalaisten yhteensopivuutta tutkintotodistusten direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 19 päivänä lokakuuta 1993) Kielteinen tutkintotodistus EYVL:ssä N:o C 10. 12. 1994 (94/C 350/06). lausunto, mutta jj julkaistiin { 350, || j 16 III/D/8314/1/94 Escola Superior Artistica do Porton antamien "licenciatura em Arquitectura" -tutkintotodistusten yhteensopivuutta direktiivin 85/384/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa koskeva lausunto (annettu 15 päivänä kesäkuuta 1994) Puoltava lausunto. Tutkintotodistus julkaistiin EYVL:ssäN:oC65, 16. 3. 1995(95/0 65/03). 17 ISSN 1024-4492 KOM(97) 350 lopullinen ASIAKIRJA FI 04 13 16 Luettelonumero : CB-C0-97-343-FÏ-C ISBN 92-78-22394-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg /<f


title: Reglamento (CE) n° 1314/97 de la Comisión de 8 de julio de 1997 por el que se abren contingentes arancelarios para la importación de azúcar terciado de caña preferencial especial de los países ACP y la India destinado al abastecimiento de las refinerías durante el período comprendido entre el 1 de julio de 1997 y el 28 de febrero de 1998

eurovoc_concepts:
ACP countries
India
cane sugar
raw sugar
sugar industry
tariff quota

formats: html pdfa1b print


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 1318/97 of 8 July 1997 amending representative prices and additional duties for the import of certain products in the sugar sector

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1322/97 της Επιτροπής της 8ης Ιουλίου 1997 για τη θέσπιση των κατά μονάδα αξιών για τον καθορισμό της δασμολογητέας αξίας ορισμένων αναλώσιμων εμπορευμάτων

eurovoc_concepts:
customs regulations
customs valuation
fresh fruit
fresh vegetable
perishable goods


title: WRITTEN QUESTION No. 2486/97 by Alexandros ALAVANOS to the Commission. Operational Programme for Education and Initial Training for Greece

eurovoc_concepts:
Community budget
European Regional Development Fund
European Social Fund
Greece
operational programme
secondary education
vocational training

formats: html print


title: Regolamento (CE) n. 1322/97 della Commissione dell'8 luglio 1997 che fissa i valori unitari per la determinazione del valore in dogana di talune merci deperibili


title: Verslag van de Commissie - Hernieuwd onderzoek van Richtlijn 85/384/EEG van de Raad van 10 juni 1985 overeenkomstig artikel 30 hiervan in het licht van de opgedane ervaring

text: COMMISSE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 08. 07. 1997 COM(97) 350 def. VERSLAG VAN DE COMMISSIE Hernieuwd onderzoek van Richtlijn 85/384/EEG van de Raad van 10 juni 1985 overeenkomstig artikel 30 hiervan in het licht van de opgedane ervaring VERSLAG VAN DE COMMISSIE Hernieuwd onderzoek van Richtlijn 85/384/EEG van de Raad van 10 juni 1985 overeenkomstig artikel 30 hiervan in het licht van de opgedane ervaring I. INLEIDING In artikel 30 van Richtlijn 85/384/EEG van de Raad wordt bepaald dat de Commissie de richtlijn opnieuw onderzoekt in het licht van de opgedane ervaring en dat zij zo nodig, na raadpleging van het Raadgevend Comité, wijzigingsvoorstellen voorlegt aan de Raad. Op grond van dit artikel had dit verslag eind 1990 voorgelegd moeten zijn. De opgelopen vertraging is te wijten aan de hierna volgende oorzaken. Om te beginnen is de omzetting van Richtlijn 85/384/EEG in een aantal Lid-Staten pas geruime tijd na de gestelde termijn (5 augustus 1987 in het algemeen en 5 augustus 1988 voor artikel 22) tot stand gekomen. Zo is de richtlijn in België pas in 1990 en in Griekenland pas in 1993 in nationaal recht omgezet; Italië heeft in 1992 slechts een eerste begin gemaakt met de omzetting en deze eerst in 1995 verder afgerond. Voorts heeft de Duitse eenwording op 3 oktober 1990 niet alleen tot gevolg gehad dat ook de nieuwe deelstaten van de Bondsrepubliek Duitsland Richtlijn 85/384/EEG moesten omzetten en dat de omzetting door Duitsland bijgevolg nog niet volledig was, maar ook, dat alle Lid-Staten van de Gemeenschap moesten overgaan tot omzetting van artikel 8 van Richtlijn 90/658/EEG van 4 december 1990 houdende aanpassing, in verband met de Duitse eenwording, van bepaalde richtlijnen inzake de onderlinge erkenning van diploma's (PB L 353 van 17. 12. 1990), waarbij artikel 6 van Richtlijn 85/384/EEG werd geschrapt. Tenslotte moest rekening worden gehouden met de inwerkingtreding van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte (1. 1. 1994) en met de toetreding van Oostenrijk, Finland en Zweden tot de Europese Gemeenschap (1. 1. 1995). Er moest enige tijd worden gewacht om de draagwijdte en de gevolgen van deze ontwikkelingen te kunnen inschatten, want het zou onaanvaardbaar zijn geweest een beoordelingsverslag in te dienen dat slechts betrekking heeft op 12 van de 15 Lid-Staten van de Gemeenschap. Zo werd bijvoorbeeld de omzetting in Oostenrijk eerst in oktober 1995 afgerond. De oorzaken van de vertraging van dit rapport werden herhaaldelijk aan de Lid-Staten uiteengezet en zij hebben die in het algemeen aanvaard. d. II. RICHTLIJN 85/384/EEG 1. Richtlijn 85/384/EEG van de Raad van lOjuni 1985 (PB L 233 van 21. 8. 1985) is het sluitstuk van lange, moeizame onderhandelingen die nagenoeg 18 jaar hebben geduurd. Het resultaat was dan ook onvermijdelijk een ingewikkeld compromis tussen de Lid-Staten. In tegenstelling tot de richtlijnen betreffende de erkenning van diploma's van geen minimumopleidingsvoorwaarden op het gebied van architectuur vastgelegd, maar worden enkel kwalitatieve (artikel 3) en kwantitatieve (artikel 4) criteria vastgesteld aan de hand waarvan een diploma op communautair niveau kan worden erkend (artikelen 7 en 8, waarin de te vojgen procedure is vastgelegd). Richtlijn 85/384/EEG medische beroepen worden in De duur van de onderhandelingen die aan Richtlijn 85/384/EEG zijn voorafgegaan alsmede het feit dat deze richtlijn verschilt van die betreffende de erkenning van sommige medische beroepen laten duidelijk zien hoe ingewikkeld en gevoelig de zaken liggen op het terrein van de architectuur. De voornaamste oorzaak van deze moeilijkheden waren de soms zeer grote verschillen tussen de regelingen die in de Lid-Staten gelden op het gebied van de architectuur. Bovendien moesten als gevolg van de uitbreidingen van 1973 en 1981 weer vier nieuwe regelingen in aanmerking worden genomen, waardoor de onderhandelingen aanvankelijk nog ingewikkelder werden. Men mag immers niet vergeten dat in sommige Lid-Staten het beroep van architect niet gereglementeerd is (in de Gemeenschap zijn dat Ierland, Denemarken, Zweden en Finland en in de EER bijvoorbeeld Noorwegen). In andere Lid-Staten is enkel de titel van architect beschermd (bijvoorbeeld in Nederland, het Verenigd Koninkrijk en Duitsland). In nog andere Lid-Staten is de titel van architect beschermd en bestaat bovendien (op enkele uitzonderingen na) een monopolie voor architectonische werkzaamheden (bijvoorbeeld in Spanje, België en Frankrijk). Bovendien zijn inhoud en reikwijdte van de werkzaamheden op het gebied van de architectuur (d. w. z. de bevoegdheden en plichten van architecten) van de ene tot de andere Lid-Staat erg verschillend. De soms zeer ernstige moeilijkheden die deze verschillen meebrengen voor de reglementering van het beroep van architect en de werkzaamheden op het gebied van de architectuur, verklaren waarom Richtlijn 85/384/EEG geen precieze omschrijving geeft van dit laatste (zie in dit verband de zevende, negende en tiende overweging en alsmede artikel 1, lid 2). 2. Er zij op gewezen dat Richtlijn 85/384/EEG betrekking heeft op diploma's, certificaten en andere titels die toegang geven tot werkzaamheden op het gebied van de architectuur en dus op de erkenning daarvan als beroepskwalificatie. Voorts is deze erkenning enkel van toepassing voor diploma's en certificaten die door EG-Lid-Staten worden afgegeven aan EG-onderdanen. Met de inwerkingtreding van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte (EER - 1 januari 1994) zijn deze regels ook van toepassing geworden voor IJsland, Noorwegen en (sedert 1 mei 1995) voor Liechtenstein. Wat Oostenrijk, Finland en Zweden betreft, zijn deze regels sedert 1 januari 1994 ingevolge de EER-Overeenkomst en sedert 1 januari 1995 in het kader van het EG-Verdrag van toepassing. tweede groep (hoofdstuk III) betreft de zogenaamde 3. Richtlijn 85/384/EEG bevat twee groepen bepalingen omtrent de diploma's, certificaten en andere titels die toegang geven tot werkzaamheden op het gebied van de architectuur. De eerste groep (hoofdstuk II) betreft de gemeenschappelijke regeling, zoals hierboven in punt 1 is beschreven. De "verworven- rechtenregeling". d. w. z. de wederzijdse erkenning van bepaalde (limitatief opgesomde) diploma's, certificaten en andere titels die niet noodzakelijkerwijze voldoen aan de minimumvereisten van hoofdstuk II (artikelen 3 en 4), maar die zijn afgegeven na een opleiding waarmee uiterlijk in de loop van het derde academiejaar volgende op de kennisgeving van de Richtlijn 85/384/EEG (5 augustus 1985) is begonnen, dat wil zeggen in de loop van het academiejaar 1987/1988. In het kader van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte en de Verdragen tot uitbreiding van de EG van respectievelijk 1986 en 1995, werd de opsomming van de diploma's, certificaten en andere titels die toegang geven tot de beroepsuitoefening uit hoofde van verworven rechten aangevuld met die van de bij deze drie Verdragen betrokken landen (voor de uitbreiding van 1986 gebeurde dit door middel van twee richtlijnen van de Raad, 85/614/EEG van 20 december 1985 en 86/17/EEG van 27 januari 1986). Daarnaast bevat Richtlijn 85/384/EEG ook nog maatregelen ter vergemakkelijking van de daadwerkelijke uitoefening van het recht van vestiging en het vrij verrichten van diensten (hoofdstuk V). 4. Een volledige harmonisatie van de opleidingen op het gebied van de architectuur omvat de richtlijn echter niet. Er kunnen dus andere architectenopleidingen bestaan die niet voldoen aan deze richtlijn en toch volstrekt rechtmatig zijn. Iemand kan ook een deel van zijn opleiding in een bepaalde Lid-Staat hebben gevolgd en een ander deel (bijvoorbeeld de stage) in een andere Lid-Staat, en kan bijgevolg wellicht niet een diploma hebben verkregen als bedoeld in de richtlijn (noch een "nieuw" diploma, noch een uit hoofde van "verworven rechten"). Al deze opleidingen (en de titels waarmee zij worden afgesloten) moeten in aanmerking worden genomen ingevolge artikel 52 van het EG-Verdrag, zoals uitgelegd door het Hof van Justitie in het op 7 mei 1991 in zaakC-340/89 "Vlassopoulou" gewezen arrest. Volgens deze rechtspraak moeten de autoriteiten van het gastland bij wie een vergunning tot het uitoefenen van een gereglementeerd beroep wordt aangevraagd door een Gemeenschapsonderdaan die in zijn land van oorsprong of van herkomst tot de uitoefening van dit beroep is toegelaten, rekening houden met de diploma's, certificaten en andere titels van deze persoon alsmede met de beroepservaring die hij heeft verworven. Indien deze kwalificaties gelijkwaardig zijn aan die welke de nationale wettelijke regeling vereist om op het gebied van de architectuur te mogen werken, moet aan de betrokkene een vergunning worden verleend. Zijn zij niet gelijkwaardig, dan moet hij in de gelegenheid worden gesteld om de leemten in zijn opleiding op te vullen. Tot slot moet elke bestuurlijke beslissing met redenen worden omkleed en vatbaar zijn voor een beroep in rechte met het oog op toetsing aan het Gemeenschapsrecht. 5. De door de richtlijn geregelde erkenning (alsmede de rechtstreeks op artikel 52 van het EG-Verdrag gebaseerde erkenning) is enkel van toepassing op diploma's afgegeven aan Gemeenschapsonderdanen in een Lid-Staat van de Unie. De erkenning van door derde staten afgegeven diploma's is facultatief en valt onder de bevoegdheid van de Lid-Staten. Het feit dat een door een derde staat afgegeven diploma door een Lid-Staat wordt erkend, betekent niet dat de overige Lid-Staten dat diploma moeten erkennen (Hof van Justitie, arresten van 9 februari 1994 respectievelijk gewezen in de zaken C-319/92, "Haim", en C-l54/93, "Tawil-Albertini"). 6. De wettelijke omschrijving van het gebied van de architectuur en de reglementering van het beroep van architect (rechten, plichten, bevoegdheden, onverenigbaarheden) vallen onder de nationale wetgeving van het gastland. Het statuut van de migrerende architect zal dan ook hetzelfde zijn als dat van de architecten die hun kwalificatie in het gastland hebben verworven. Dit kan betekenen dat de migrerende architect bepaalde werkzaamheden die hij in het land van oorsprong of van herkomst wel mocht uitoefenen, in het gastland niet mag uitoefenen. m. OMZETTING Zoals reeds gezegd vond de omzetting van Richtlijn 85/384/EEG in nationaal recht in sommige gevallen plaats met aanzienlijke vertraging. Maar in dit stadium kan de algemene stand van de omzetting ruimschoots bevredigend worden genoemd. Concrete problemen doen zich vooral in Italië voor en hangen samen met de uitermate lange en omslachtige procedures. De omzetting van Richtlijn 85/384/EEG was aanleiding tot een aantal arresten van het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen. Zo heeft het Hof voor recht verklaard dat Italië zijn verplichtingen uit hoofde van het EEG-Verdrag niet was nagekomen, door niet binnen de gestelde termijn de maatregelen te nemen tot omzetting van de Richtlijnen 85/384/EEG, 85/614/EEG en 86/17/EEG (arrest van 11 juli 1991 in zaak C-296/90). Het Hof heeft tevens voor recht verklaard dat Griekenland zijn verplichtingen krachtens het EEG-Verdrag niet was nagekomen door niet binnen de gestelde termijn de maatregelen te nemen tot omzetting van de Richtlijnen 85/384/EEG , 85/614/EEG en 86/17/EEG (arrest van 7 november 1991 in zaak C-309/90). Verder heeft het Hof nog verklaard dat Griekenland de krachtens de artikelen 50 en 59 van hetEEG- Verdrag op hem rustende verplichtingen niet was nagekomen, door bepalingen te handhaven die niet uitdrukkelijk bevestigen dat ook onderdanen van andere Lid-Staten gerechtigd zijn om als gewoon lid in de Technische Kamer van Griekenland te worden ingeschreven, terwijl die inschrijving een voorwaarde is voor de toegang tot het beroep van architect in Griekenland en onder meer de uitoefening ervan vergemakkelijkt (arrest van 14 juli 1988 in zaak 38/87; nadien heeft het Hof in het arrest van 30 januari 1992 in zaak C-328/90 verklaard, dat Griekenland artikel 171 van het EEG-Verdrag had geschonden door het eerder genoemde arrest van 14 juli 1988 niet ten uitvoer te brengen). Naast de drie niet-nakomingsprocedures die tot bovengenoemde arresten hebben geleid zijn bij de Commissie thans drie niet-nakomingsprocedures hangende tegen Spanje, Italië en Luxemburg. De eerste twee landen wordt een gebrekkige omzetting van de richtlijn in nationaal recht verweten (voor de procedure tegen Spanje, waarin nog slechts één specifiek punt van bezwaar moet worden opgelost, zie punt V), terwijl de derde procedure een incorrecte toepassing van de betrokken richtlijn betreft. Sedert 1987 werden in totaal 42 klachten ingediend. Zij hadden voornamelijk betrekking op het feit dat Richtlijn 85/384/EEG niet dan wel laattijdig of incorrect was omgezet of toegepast. Sommige van deze klachten hebben geleid tot bovenbedoelde inbreukprocedures, andere werden afgehandeld door een interventie van de Commissie bij de betrokken Lid-Staten en nog andere zijn ongegrond gebleken. Op dit ogenblik onderzoekt de Commissie vier klachten (twee tegen België en twee tegen Oostenrijk). Kortom, de omzetting van Richtlijn 85/384/EEG heeft lang op zich laten wachten en is soms moeizaam verlopen. Formeel gezien is zij nog niet ten volle voltooid en in een aantal concrete gevallen doen zich nog moeilijkheden voor. De Commissie heeft met de klagende partijen en met de Lid-Staten geregeld contact; waar nodig zal zij inbreukprocedures ex artikel 169 EG inleiden. IV. BEOORDELING VAN DE IMPACT VAN DE RICHTLIJN 1. In 1987 (algemene termijn voor de omzetting van Richtlijn 85/384/EEG) heeft de Commissie een systeem ingevoerd voor de uitwisseling tussen de Lid-Staten van statistische gegevens over de migratiebewegingen van architecten. Dankzij dit cijfermateriaal kan men zich enig idee vormen van de toch wel vrij genuanceerde werkelijkheid. Volgens deze statistieken neemt de trek naar het buitenland bij architecten in de Gemeenschap geen bijzonder grote proporties aan, vooral niet wat vestiging betreft. Toch mag niet uit het oog worden verloren dat deze statistieken niet noodzakelijk een volledig beeld van de situatie geven. Zo is het bijzonder moeilijk, en soms zelfs onmogelijk, om betrouwbare gegevens te verkrijgen voor landen zonder reglementering, aangezien er geen enkele verplichting tot inschrijving in een register of bij een beroepsorganisatie bestaat. Daarnaast zijn eenvoudige dienstverrichtingen vaak moeilijk te registreren, ook voor landen waar de toegang tot werkzaamheden op het gebied van de architectuur gereglementeerd is, omdat die verrichtingen met minder formaliteiten gepaard gaan (of helemaal geen formaliteiten meebrengen, in rechte noch in feite). Al deze factoren moeten bij de beoordeling van de impact van Richtlijn 85/384/EEG ten volle in aanmerking worden genomen. 2. Het valt hoe dan ook niet te ontkennen dat de migratie van architecten in de Gemeenschap beperkt blijft. Het beschikbare cijfermateriaal heeft voornamelijk betrekking op de vestiging en het geringe aantal geregistreerde gevallen kan worden verklaard door de economische en financiële beperkingen en sociale en culturele belemmeringen. In dit verband zij evenwel opgemerkt dat de richtlijn desalniettemin een zeker verkeer van architecten mogelijk heeft gemaakt en de automatische wederzijdse erkenning van de onder deze richtlijn vallende architectendiploma's tot stand heeft gebracht. Tussen 1987 en 1995 hebben namelijk minstens 1. 500 architecten van Richtlijn 85/384/EEG gebruik toetssteen voor de gemaakt. Bovendien blijft vooral artikel 3 een belangrijke architectenopleidingen in de EG en zelfs daarbuiten. De onderhavige richtlijn heeft dan ook een duidelijk "pluspunt" ten opzichte van de Richtlijnen 89/48/EEG en 92/5 l/EEG, waarbij een algemeen stelsel van erkenning van diploma's is ingevoerd. Dit stelsel omvat geen automatische erkenning van de diploma's: het voorziet namelijk niet in een coördinatie van de opleiding, maar laat het gastland de mogelijkheid om compenserende maatregelen op te leggen aan de migrant indien de inhoud of de duur van de door hem gevolgde opleiding wezenlijk verschilt van die welke in het gastland vereist is voor de toegang tot het beroep of de werkzaamheden in kwestie. Daarenboven bevat Richtlijn 85/384/EEG, in tegenstelling tot de richtlijnen van het "algemeen stelsel", een specifieke regeling voor het eenvoudig verrichten van diensten, wat op het gebied van de architectuur zeer belangrijk is. Richtlijn 85/384/EEG houdt voor de migrerende architect ruimere rechten in dan Richtlijn 89/48/EEG. Om al deze redenen lijken het nut en de voordelen van Richtlijn 85/384/EEG ondanks de vaststelling van de twee hierboven genoemde richtlijnen reëel te blijven bestaan. Bovendien is het algemeen stelsel veel recenter en is het nog niet in alle Lid-Staten geheel uitgewerkt. Er moet dan ook worden vastgesteld dat de betrokken richtlijn het verdient haar plaats te behouden onder de sectoriële richtlijnen betreffende de erkenning van beroepskwalificaties. 3. Richtlijn 85/384/EEG verwijst naar het Raadgevend Comité voor de opleiding op het gebied van de architectuur. Dit comité omvat drie deskundigen per Lid-Staat, te weten één uit de beroepspraktijk, één van de universitaire instellingen en één van de bevoegde autoriteiten (Besluit 85/385/EEG van de Raad). Het comité heeft tot taak er mede voor te zorgen dat de opleiding op het gebied van de architectuur in de Gemeenschap op een vergelijkbaar hoog niveau ligt. Het stelt verslagen op en doet aanbevelingen op het gebied van de opleiding en brengt adviezen uit in geval van betwisting van een diploma (zie hieronder artikelen 7 tot en met 9). Het comité heeft twee werkgroepen, "opleiding" en "diploma's". Het is sedert 1987 achtmaal bijeengekomen en heeft de in de bijlage vermelde verslagen, aanbevelingen en adviezen uitgebracht. V. ANALYSE VAN DE BELANGRIJKSTE ARTIKELEN VAN DE RICHTLIJN ARTIKEL 1 In dit artikel wordt de materiële werkingssfeer van Richtlijn 85/384/EEG aangegeven. Er wordt gesproken van architectuur en niet van architecten, omdat in verscheidene Lid-Staten architecten niet de enigen zijn die werkzaamheden op het gebied van de architectuur mogen verrichten. Tezamen met de grote verschillen tussen de ter zake geldende regelingen van de Lid-Staten verklaart dit waarom in lid 2 het woord "gewoonlijk" is opgenomen (zie ook de negende en tiende overweging van de considerans). ARTIKEL 2 Dit artikel bevestigt het grondbeginsel van de gelijkwaardigheid van de diploma's en van de wederzijdse erkenning ervan door de Lid-Staten. Dit betekent dat de migrerende architect in het gastland dezelfde rechten, bevoegdheden en plichten heeft als de architecten die in dit land hun kwalificaties hebben verworven. De Commissie heeft een inbreukprocedure ingeleid tegen Spanje naar aanleiding van diens omzetting van dit artikel. In de betreffende wet wordt namelijk bepaald dat voor sommige werkzaamheden op het gebied van de architectuur de migrerende architect de bevoegdheden heeft die voortvloeien uit de wetgeving van de Lid-Staat van oorsprong, en niet die waarin in de Spaanse wet is voorzien (en die gunstiger zijn). ARTIKEL 3 Dit artikel bevat de "toetssteen" voor de opleidingen die met de door de Lid-Staten wederzijds erkende diploma's, certificaten en andere titels worden afgesloten. Deze "toetssteen" is vrij algemeen en betreft enkel de voornaamste kwalitatieve beginselen waaraan opleidingen moeten voldoen om voor erkenning op grond van Richtlijn 85/3 84/EEG in aanmerking te komen1. ARTIKEL 4 1. Artikel 4 bevat bepalingen aangaande de minimumduur van de opleidingen die vereist is om op grond van de richtlijn kunnen worden erkend. Over de afwijking ten gunste van de "Fachhochschulen" in de Bondsrepubliek Duitsland heeft de (doc. COM(95)672 van Commissie een afzonderlijk verslag opgesteld 15 december 1995). Het Hof van Justitie heeft bepaald onder welke voorwaarden praktijksemesters op geldige wijze in de architectuuropleidingen kunnen worden opgenomen (arresten van 21 januari 1992, zaak C-310/90, en van 8 april 1992, zaak C-166/91). De duur van de architectuuropleidingen moet ten minste vier jaar full-time studie of zes jaar deeltijd-studie waarvan ten minste driejaar full-time, aan een universiteit of een vergelijkbare onderwijsinstelling bedragen. De opleidingen moeten steeds met goed gevolg door een examen op universitair niveau worden afgesloten. 2. In 1992 heeft het Raadgevend Comité voor de opleiding op het gebied van de architectuur een aanbeveling gericht tot de Lid-Staten om de duur van de architectuuropleiding op vijfjaar te brengen en op deze opleiding een verplichte praktijkstage van twee jaar te laten volgen. De Lid-Staten hebben deze aanbeveling besproken in 1993 en 1994 (op het niveau van de Werkgroep hoge ambtenaren voor het vrije verkeer op het gebied van de architectuur, in 1994, met deelneming van de toenmalige kandidaat-Lid-Staten). Uit deze besprekingen is naar voren gekomen, dat geen enkele Lid-Staat te vinden was voor de invoering op Europees niveau van een verplichte stage van twee jaar, terwijl evenmin overeenstemming kon worden bereikt over een verplichte opleidingsduur van vijfjaar. In wezen bestaat er geen noodzaak om verplicht te stellen wat door Richtlijn 85/384/EEG reeds toegelaten is. Lid-Staten die dat wensen kunnen een op de aanbeveling gebaseerd opleidingssysteem invoeren (wat Nederland in 1995 heeft gedaan). De Commissie stelt dan ook geen wijzigingen in dit lid voor. Hier zij opgemerkt dat in december 1993 de Nederlandse autoriteiten de Universiteit van York (Institute of Advanced Architectural Studies) belast hebben met een vergelijkend onderzoek naar de opleidingen op het gebied van de architectuur in Nederland, Spanje, Duitsland, België, Frankrijk en Groot-Brittannië. Dit onderzoek is geheel onafhankelijk uitgevoerd op basis van de criteria van artikel 3. Het onderzoek heeft uitgewezen dat de architectuuropleiding in Nederland de studenten op een niveau brengt dat voldoet aan de criteria van artikel 3 en met dat van de studenten in de andere onderzochte Lid-Staten vergelijkbaar is. Wat praktijkonderwijs betreft kan de Nederlandse opleiding nog worden bijgeschaafd. 3. Lid 2 bevat een bijzondere regeling voor "alternatieve opleidingswegen". In het kader van de hierna beschreven procedure (onder artikelen 7 tot en met 9) werden tot dusver twee opleidingstitels aanvaard, namelijk van het "Part II"-examen van het RIBA (Royal Institute of British Architects) (in 1988) en het Franse DPLG-diploma (architecte diplômé par le gouvernement), in het kader van de beroepsgerichte volwasseneneducatie en de sociale verheffing (1994), dit ondanks een negatief advies van het Raadgevend Comité ten aanzien van laatstgenoemd diploma (zie hieronder). ARTIKELEN 7 TOT EN MET 9 Deze artikelen regelen de procedure van erkenning van een diploma, certificaat of andere opleidingstitel op het gebied van de architectuur (met uitzondering van de "verworven rechten", zie hieronder artikelen 10 tot en met 15). Het gaat om een ingewikkelde procedure voor de kennisgeving door een Lid-Staat van de nieuwe opleidingen die zijns inziens aan de criteria van de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG voldoen. Vervolgens hebben de overige Lid-Staten en de Commissie drie maanden de tijd om de conformiteit van die opleiding te betwisten. In dit geval wordt het Raadgevend Comité ingeschakeld, dat binnen de drie maanden een (niet-bindend) advies uitbrengt. Daarop kan de Lid-Staat de mededeling wijzigen of intrekken ofwel kan de Commissie een procedure ex artikel 169 van het EG-Verdrag inleiden (dit alles binnen de drie maanden na het advies). Gebeurt dit niet, dan wordt het diploma in de in artikel 7 bedoelde lijst bekendgemaakt en wordt het door de Lid-Staten wederzijds erkend (zie ook artikel 8). Wanneer een Lid-Staat of de Commissie van oordeel zijn dat een diploma niet meer aan de richtlijn voldoet, kunnen zij op grond van artikel 9 het Raadgevend Comité inschakelen om het van deze lijst te laten afvoeren. Dit Comité brengt binnen drie maanden een (niet-bindend) advies uit. De Commissie voert een diploma van de krachtens artikel 7 gepubliceerde lijsten af met instemming van de betrokken Lid-Staat of ingevolge een attest van het Hof van Justitie. Tussen 1987 en 1997 heeft het Raadgevend Comité zich tien keer uitgesproken (9 keer op grond van artikel 8 en 1 keer op grond van artikel 9) over de conformiteit van diploma's met de criteria van de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG. Twee adviezen waren positief, acht waren negatief (waaronder het advies op grond van artikel 9). Twee adviezen werden niet opgevolgd (waaronder dat op grond van artikel 9). tussen de Lid-Staten wederzijds worden erkend De lijst van diploma's, certificaten en andere opleidingstitels op het gebied van de architectuur, die lid 2, van Richtlijn 85/384/EEG) is opgenomen in mededeling 96/C 205/05 (PB C 205 van 16. 7. 1996, blz. 6). (zie artikel 7, Deze procedure dient op één punt te worden aangepast. Bij twijfel of een bekend te maken diploma aan de richtlijn voldoet, dient volgens de bewoordingen van artikel 8 het Raadgevend Comité te worden ingeschakeld vóór het verstrijken van de hiervoor geldende termijn van drie maanden. Dit is dikwijls onmogelijk gebleken omdat van de betwisting vaak pas op de laatste dag van die termijn mededeling wordt gedaan. Daarom moet worden bepaald, dat de Commissie het Comité inschakelt binnen een termijn van twee maanden volgende op het verstrijken van de termijn waarbinnen de conformiteit van het meegedeelde diploma kan worden betwist. ARTIKELEN 10 TOT 15 1. Hoofdstuk III van Richtlijn 85/384/EEG bevat de zogenaamde "verworven- rechtenregeling". Deze regeling betreft de erkenning van kwalificaties op het gebied van de architectuur afgegeven ter afsluiting van opleidingen die vóór de vaststelling of de inwerkingtreding van de richtlijn werden gevolgd. Het was namelijk zaak de rechten veilig te stellen van diegenen die ten tijde van de vaststelling/inwerkingtreding van de richtlijn reeds gerechtigd waren tot de uitoefening van de architectuur of die hiertoe weldra gemachtigd zouden worden. Daarom wordt in artikel 10 van de richtlijn naar de in artikel 11 vermelde opleidingstitels verwezen voor zover deze op het tijdstip van kennisgeving van de richtlijn (5 augustus 1985) reeds verworven waren of voor zover uiterlijk in de loop van het derde academiejaar volgende op deze kennisgeving is begonnen met de opleiding die door deze titels wordt afgesloten (d. w. z. tot en met het academiejaar 1987/1988). Deze termijnen gelden ook voor Spaanse en Portugese kwalificaties, aangezien Spanje en Portugal op 1 januari 1986 tot de Gemeenschappen zijn toegetreden. Voor de Lid-Staten die vanaf 1995 deel uitmaken van de Europese Unie, is dit de referentiedatum voor de berekening van de termijnen betreffende de verworven rechten van gediplomeerden van deze landen. Er kan dus nog tot en met het academiejaar 1997/1998 worden begonnen met de met deze titels afgesloten opleidingen. Voor de EVA-landen waarvoor de EER-Overeenkomst van toepassing is, loopt de limiet tot en met het academiejaar 1996/1997 voor IJsland en Noorwegen en tot en met het academiejaar 1997/1998 voor Liechtenstein. 2. Het Hof van Justitie heeft de "verworven-rechtenregeling" (hoofdstuk III) duidelijk onderscheiden van de algemene regeling van hoofdstuk II (van Richtlijn 85/384/EEG) voor opleidingstitels die na bovengenoemde data zijn afgegeven. Volgens het Hof staat de open regeling van de artikelen 7 tot en met 9 tegenover de gesloten uitzonderingsregeling van de "verworven rechten". De desbetreffende artikelen moeten dan ook strikt - en niet in ruime zin en/of naar analogie - worden uitgelegd. Het Hof heeft deze beginselen duidelijk vastgelegd in zijn arrest van 9 augustus 1994 (zaak C-447/93, Dreessen/Nationale Orde van Architecten van België). 3. Ierland heeft in 1990 verzocht om een aanvulling van de lijst van op grond van verworven rechten erkende Ierse diploma's, certificaten en andere titels. Dit verzoek luidt als volgt (oorspronkelijke versie in het Engels): "the following additional qualification to article 11(f) of the Directive - a certificate issued by the competent authorities to the effect that a person, who, on the date of entry into force of this Directive, had, over a period of at least five years prior to that date, pursued architectural activities, the nature and importance of which in the opinion of the competent authorities give that person an established right to pursue those activities". De Commissie heeft dit verzoek afgewezen met het argument dat het hier, zoals reeds gezegd, om een uitzonderingsregeling gaat en dat een toevoeging aan de lijst van erkende titels bijgevolg alleen in zeer buitengewone omstandigheden mogelijk is, zoals de toetreding van nieuwe staten tot de Europese Unie. Indien tien jaar na de vaststelling van de richtlijn de discussie hierover weer zou worden geopend, zou het algemene evenwicht van de richtlijn in het gedrang worden gebracht. Bovendien is de onderhavige kwalificatie niets anders dan een eenvoudig attest van praktijkervaring op het gebied van de architectuur (een terrein dat in Ierland niet gedefinieerd noch gereglementeerd is), waaruit volgens de Ierse autoriteiten "verworven rechten" zouden voortvloeien. Het gaat evenwel om een ander geval dan bedoeld wordt onder artikel 11, h), gedachtenstreepjes 7 en 8 (Nederland) en i), gedachtenstreepjes 2 en 3 (Verenigd Koninkrijk), aangezien de hier bedoelde getuigschriften en certificaten (die enige gelijkenis lijken te vertonen met de door Ierland voorgestelde kwalificatie) neerkomen op getuigschriften van bekwaamheid en/of inschrijving in een register, en inschrijving in de betrokken twee Lid-Staten noodzakelijk is om de beroepstitel van architect te mogen voeren, terwijl daarvan in Ierland geen sprake is. 4. Ook de Nederlandse autoriteiten hebben wijzigingen voorgesteld op het gebied van de "verworven rechten". Wat artikel 12 betreft, achten zij een vereenvoudiging wenselijk. Volgens de Nederlandse autoriteiten is dit artikel zo ingewikkeld geformuleerd dat moeilijk kan worden bepaald welke documenten ("attesten") de Lid-Staten moeten erkennen. Ten minste twee attesten komen in aanmerking: 1. een attest waaruit blijkt dat de houder ervan vóór de inwerkingtreding van de richtlijn gemachtigd werd om de beroepstitel van architect te voeren; en 2. een attest waaruit blijkt dat de houder zich aan de betrokken werkzaamheden heeft gewijd gedurende ten minste drie opeenvolgende jaren in de loop van de vijfjaar voorafgaand aan "de afgifte van de attesten". Het probleem is gelegen in het bepalen van het verband tussen deze attesten en van de precieze draagwijdte van het laatst bedoelde attest. Wordt bedoeld dat de belanghebbende zich aan de betrokken werkzaamheden daadwerkelijk heeft gewijd gedurende ten minste drie opeenvolgende jaren in de loop van de vijfjaar voorafgaand aan de afgifte van het eerste attest (dus in elk geval vóór 1985-1987) of in de loop van de vijfjaar voorafgaand aan het attest dat hem gevraagd wordt, bijvoorbeeld in 1995 (dus tussen 1990 en 1995)? In het eerste geval kan het vereiste van voorlegging van een attest betreffende de beroepservaring naar de mening van de Nederlandse autoriteiten worden opgeheven, want tussen de Lid-Staten moet er wederzijds vertrouwen bestaan zodat verworven rechten die door een Lid-Staat min of meer lang geleden zijn toegekend, door de overige Lid-Staten moeten worden erkend. In het tweede geval is het raadzaam dit vereiste uitdrukkelijk in artikel 12 op te nemen. De Nederlandse autoriteiten stellen derhalve voor artikel 12 te vereenvoudigen of zelfs opnieuw te formuleren. Dit artikel werd door advocaat-generaal Darmon in zijn conclusie (punten 28 tot en met 32) bij de reeds aangehaalde zaak Dreessen (C-447/93) nader toegelicht. Volgens deze conclusie gaat het bij de in dit artikel genoemde regeling in de eerste plaats om de regeling die bestaat in de Staat die het betrokken attest afgeeft, en dit attest kan slechts betrekking hebben op de werkzaamheid die is uitgeoefend op het grondgebied van diezelfde Staat. Immers, die bepaling (artikel 12) "verplicht weliswaar iedere Lid-Staat gevolg te geven aan een door een andere Lid-Staat aan een Gemeenschapsonderdaan afgegeven attest betreffende de uitoefening door die onderdaan van een werkzaamheid van architect gedurende een bepaalde periode, maar een dergelijk attest - de verwijzing naar "deze regeling" bewijst het - kan slechts betrekking hebben op de werkzaamheid uitgeoefend op het grondgebied van de Staat die het afgeeft. Een Gemeenschapsonderdaan die zijn beroepsactiviteiten uitsluitend in een Lid-Staat heeft uitgeoefend, kan zich dus niet op 10 een eventueel door een andere Lid-Staat afgegeven attest betreffende dergelijke is de werkzaamheden beroepen" (punten 31 en 32 van de conclusie). Bovendien beslissende periode - in het geval van het eerste gedachtenstreepje - die welke is voorafgegaan aan de kennisgeving van Richtlijn 85/384/EEG (5 augustus 1985) en - in het geval van het tweede gedachtenstreepje van artikel 12 - die welke is voorafgegaan aan de tenuitvoerlegging van de richtlijn (in elk geval uiterlijk 5 augustus 1987). Het is (uiterlijk) op deze data dat de betrokkenen de toelating moesten hebben gekregen om de beroepstitel van architect te voeren en moesten voldoen aan de voorwaarden voor de uitoefening van werkzaamheden op het gebied van de architectuur. Daarom is de Commissie van oordeel dat het niet nodig is dit artikel te wijzigen. De Nederlandse autoriteiten hebben ook aangestuurd op wijziging van artikel 11, h), achtste gedachtenstreepje, met het argument dat het leeftijdcriterium bezwaarlijk is. Zij stellen voor de verwijzing naar de leeftijd te schrappen en te vervangen door een relevante beroepservaring van tien jaar verworven vóór de inwerkingtreding van Richtlijn 85/384/EEG. De laatste zin van deze subparagraaf wijst er evenwel op, dat het hier daadwerkelijk om een voorlopige overgangsbepaling gaat waarvan kan verwacht worden dat deze in Nederland zelf mettertijd wordt ingetrokken. Het zou in strijd zijn met de opzet van deze bepaling en met het algemene evenwicht van de verworven-rechtenregeling om die nu door een andere bepaling te vervangen. De Commissie is bijgevolg niet voornemens wijzigingen in de lijst van verworven rechten voor te stellen, afgezien van de intrekking van artikel 15 dat thans duidelijk niet meer van toepassing is. ARTIKELEN 16 TOT EN MET 32 Eventuele wijzigingen met betrekking tot de vrijheid van vestiging en het vrij verrichten van diensten moeten volgens de Commissie voornamelijk gericht zijn op een verduidelijking van de procedures voor toegang tot de uitoefening van de architectuur, zodat deze doelmatiger en sneller kunnen verlopen, terwijl sommige overbodig geworden artikelen moeten worden gewijzigd of ingetrokken. Met dit voor ogen wordt voorgesteld artikel 24 van Richtlijn 85/384/EEG aan te passen, zodat het onderscheid tussen de gevallen van vestiging en de gevallen van het verrichten van diensten scherper wordt (een punt dat ook Nederland aan de orde heeft gesteld). Dit artikel bepaalt namelijk dat de migrerende architect moet bewijzen dat er voorheen geen faillissement heeft plaatsgehad of dat zijn financiële draagkracht toereikend is. Dit is voor de dienstverrichter vaak een bijzonder lastige en hinderlijke voorwaarde. Bovendien houdt de verwijzing in artikel 24, lid 1, naar de voorafgaande toepassing van de artikelen 17 en 18 (die alleen betrekking hebben op het recht van vestiging) geen verband met het verrichten van diensten. Bijgevolg wordt voorgesteld in artikel 24, lid 1, een zin in te voegen die bepaalt, dat de overeenkomstig de artikelen 17 en 18 verstrekte inlichtingen gelden voor de gevallen van vestiging en dat artikel 22 geldt voor de gevallen van dienstverrichting. De Commissie kan daarentegen geen gunstig gevolg geven aan het Nederlandse verzoek om het in Nederland bestaande systeem van het Centraal registratiebureau verplicht te stellen. De huidige versie van artikel 28 biedt immers bij correcte omzetting een oplossing voor de problemen die op dit gebied kunnen rijzen. 11 Tenslotte wordt een klassieke bepaling betreffende de omzetting van de richtlijn ingevoegd. De voorziene uiterste datum voor omzetting wordt 31 december 1999. VI. DERDE LANDEN EN UITBREIDING 1. De Commissie is niet voornemens in te gaan op het Franse voorstel om het Raadgevend Comité te belasten met de beoordeling van diploma's van derde landen. Aanbeveling 85/386/EEG betreffende de diploma's van derde landen is immers niet bindend. Bovendien is dit Raadgevend Comité, op grond van het besluit van de Raad waarbij het werd opgericht, niet bevoegd om diploma's van derde landen te beoordelen. Het heeft hoe dan ook geen beslissingsbevoegdheid, zelfs niet voor communautaire diploma's, maar enkel de bevoegdheid om niet-bindende adviezen uit te brengen. Richtlijn 89/48/EEG en het algemeen stelsel van erkenning van diploma's voorzien niet in een automatische erkenning van diploma's, zoals bij Richtlijn 85/384/EEG het geval is. Bovendien komen diploma's van derde landen in het kader van het algemeen stelsel slechts voor erkenning op communautair niveau in aanmerking, wanneer de houders ervan (Gemeenschapsonderdanen) een verklaring kunnen overleggen van de Lid-Staat die als eerste hun diploma heeft erkend, dat zij driejaar beroepservaring hebben opgedaan. Er zij op gewezen dat de autoriteiten van de Lid-Staten met betrekking tot de medische beroepen een vergelijkbaar voorstel hebben afgewezen en dat het Franse standpunt op de bijeenkomst van oktober 1995 van de Werkgroep hoge ambtenaren voor het vrije verkeer op het gebied van de architectuur geen bijval heeft gevonden. Tot slot zij opgemerkt dat deze kwesties onder de bevoegdheid van de Gemeenschap en van de Lid-Staten vallen (advies nr. 1/94 van het Hof van Justitie van 15 november 1994), omdat de Gemeenschap geen uitsluitende bevoegdheid heeft, ten aanzien van onderdanen van derde landen en in een niet gering aantal gevallen zou het juist gaan om onderdanen van derde landen. Om die redenen kan het Raadgevend Comité voor de opleiding op het gebied van de architectuur volgens de Commissie niet belast worden met het onderzoek van de diploma's van derde landen. 2. Voor zover dienstig wordt in herinnering gebracht dat het Raadgevend Comité in juni 1994 een verklaring heeft aangenomen waarin het zijn wens te kennen gaf om bij toekomstige uitbreidingen te worden geraadpleegd over de lijst van diploma's en getuigschriften op het gebied van de architectuur van de kandidaat-Lid-Staten die op grond van verworven rechten worden erkend. Het Comité heeft tevens zijn bezorgdheid uitgedrukt over sommige titels die, eveneens uit hoofde van verworven rechten, bij de EER-Overeenkomst en bij de uitbreiding van 1995 werden erkend. Deze verklaring werd op de bijeenkomst van oktober 1994 van de Werkgroep hoge ambtenaren voor het vrije verkeer op het gebied van de architectuur aan de vertegenwoordigers van de Lid-Staten meegedeeld. 12 VÎI. CONCLUSIE In het licht van het bovenstaande is de Commissie voornemens een voorstel voor een richtlijn houdende wijziging van Richtlijn 85/384/EEG voor te leggen. Overeenkomstig artikel 3B van het EG-Verdrag zal dit voorstel niet verder gaan dan de wijzigingen die echt nodig zijn gebleken. Op den duur zal, wanneer het algemeen stelsel beter functioneert, goed moeten worden nagedacht over de vraag of de architectuur onder het algemeen stelsel van Richtlijn 89/48/EEG zou moeten vallen. In dit verband zij eraan herinnerd dat de Commissie een verslag heeft ingediend over de stand van de toepassing van het algemeen stelsel van erkenning van hoger-onderwijsdiploma's (Doc. COM (96) 46), opgesteld op grond van artikel 13 van richtlijn 89/48/EEG, waarin zij zegt dat op dat moment nog geen definitieve conclusies over het algemeen stelsel kunnen worden geformuleerd en dat het in 1999 uit te voeren onderzoek betreffende richtlijn 92/51/EEG haar de gelegenheid zal geven om de werking van het algemeen stelsel als geheel opnieuw te onderzoeken. In het vooruitzicht op de toekomstige toetredingen dient ook te worden nagedacht over de toekomst van het Raadgevend Comité en de vraag of de huidige procedure voor de beoordeling van diploma's (artikelen 7 tot en met 9 van de richtlijn) moet worden vervangen door een soortgelijke comité-procedure als voorzien is in artikel 15 van Richtlijn 92/5 l/EEG. Het ontwerp-voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad zal er in grote lijnen uitzien als volgt: (1) (2) verwijzing naar het bepaalde in artikel 30 van Richtlijn 85/384/EEG op grond waarvan de Commissie gehouden is de richtlijn opnieuw te onderzoeken in het licht van de opgedane ervaring en, zo nodig, na raadpleging van het Raadgevend Comité wijzigingsvoorstellen voor te leggen, bijstelling van de procedure van artikel 8 van de richtlijn, door te voorzien in een termijn voor de Commissie om het Raadgevend Comité in te schakelen, omdat eventuele twijfels zeer dikwijls tegen het einde van de betrokken termijn worden meegedeeld, (3) intrekking van het overbodig geworden artikel 15 van de richtlijn, (4) aanpassing van artikel 24, lid 1, door een onderscheid te maken tussen de gevallen van vestigingen en die van dienstverrichting, omdat de vereisten betreffende de financiële draagkracht bezwaarlijk zijn voor dienstverrichters en de bepalingen van artikel 22, lid 3, en van de artikelen 17 en 18 (die uitsluitend betrekking hebben op het recht van vestiging) kunnen overlappen. (5) vaststelling van de omzettingstermijn op 31 december 1999. Er wordt thans overwogen dit verslag eerst te doen toekomen aan het Parlement, de Raad, en het Economisch en Sociaal Comité alsmede aan het Raadgevend Comité voor de opleiding op het gebied van de architectuur teneinde hun opmerkingen te kunnen verwerken alvorens een formeel voorstel tot wijziging van Richtlijn 85/384/EEG in te dienen. 13 BIJLAGE VERSLAGEN EN AANBEVELINGEN I III/D/5149/4/88 Verslag en aanbeveling voor de opleiding op het gebied van de architectuur - Praktijkopleiding en -ervaring Goedgekeurd op 30. 5. 1989 III/D/5244/5/89 Aanbeveling betreffende de duur van De aanbeveling werd niet door alle de opleiding tot architect Goedgekeurd op 14. 3. 1990 Lid-Staten onderschreven. III/D/903 3/3/89 Verslag en aanbevelingen over de en onderwijs tussen correlatie praktijk Goedgekeurd op 14. 3. 1990 III/D/9125/3/89 Overwegingen en aanbevelingen met betrekking tot artikel 3 Goedgekeurd op 14. 3. 1990 III/D/5009/3/90 Verslag en aanbevelingen over bij en nascholing van afgestudeerde architecten Goedgekeurd op 14. 3. 1990 III/F/5326/7/90 Verslag en aanbevelingen betreffende de opleiding voor docenten: normen en praktijk Goedgekeurd op 23. 10. 1991 III/F/5 3 5 9/8/90 Verslag en aanbevelingen betreffende de opleiding als voorbereiding op directievoering bij bouwprojecten Goedgekeurd op 23. 10. 1991 III/F/5184/4/92 Verslag en aanbeveling voor de Het rapport en de aanbeveling wijziging van artikel 4 van Richtlijn werden niet door alle Lid-Staten 85/384/EEG Goedgekeurd op 6. 10. 1992 onderschreven. 14 III/F/5043/6/92 Verslag en aanbeveling betreffende het ontwerpen als studieonderdeel aan de faculteiten voor architectuur Goedgekeurd op 20. 10. 1993 III/F/5182/3/93 Wijziging van de zesde, de zevende Dit verslag is niet door alle en de achtste overweging en van Lid-Staten aanvaard, artikel 23 van Richtlijn 85/384/EEG ten einde rekening te houden met de inhoud van het document "Verslag en aanbeveling van het Comité voor de wijziging (doe. van III/F/5184/4/92) Goedgekeurd op 20. 10. 1993 artikel 4 III/F/5168/5/93 Verslag en aanbeveling betreffende de opleidingen op het gebied van de Individueel architectuur - afstudeerproject: en beoordeling Goedgekeurd op 20. 10. 1993 inhoud III/F/5172/7/92 Verslag en aanbevelingen betreffende de toegang tot de architectuuropleidingen Goedgekeurd op 15. 6. 1994 15 III/D/1661/1/87 III/D/1662/1/87 III/D/1663/1/87 III/D/1664/1/87 III/D/1665/1/87 III/D/895/1/88 III/D/8303/3/93 ADVIEZEN betreffende Advies de overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van een Belgisch diploma Goedgekeurd op 29. 7. 1987 betreffende de Advies overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van een Belgisch diploma Goedgekeurd op 29. 7. 1987 betreffende Avies de overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van bepaalde Duitse diploma's Goedgekeurd op 29. 7. 1987 betreffende de Advies overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van bepaalde Portugese diploma's Goedgekeurd op 29. 7. 1987 betreffende Advies de overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van bepaalde Britse diploma's Goedgekeurd op 29. 7. 1987 betreffende de Advies overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van bepaalde Italiaanse diploma's Goedgekeurd op 13. 4. 1988 betreffende Advies de overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van de inzake "Ingegneria edile" Goedgekeurd op 19. 10. 1993 diploma's Italiaanse Negatief advies Diploma niet bekendgemaakt in PB Negatief advies Diploma niet bekendgemaakt in PB Negatief bekendgemaakt 19. 10. 1988 advies, maar diploma in PB C 88 van Negatief advies Diploma niet bekendgemaakt in PB advies Positief diploma bekendgemaakt in PB C 88 van 19. 10. 1988 en Negatief advies Diploma niet bekendgemaakt in PB Negatief advies Diploma niet bekendgemaakt in PB 1II/D/8304/3/93 betreffende Advies de overeenstemming met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG van het Franse architectendiploma DPLG Goedgekeurd op 19. 10. 1993 Negatief advies, maar diploma bekendgemaakt in PB C 350 van 10. 12. 1994 (94/C 350/06) 16 advies Positief diploma bekendgemaakt in PB C 65 van 16. 03. 1995 (95/C 65/03) en III/D/8314/1/94 Advies inzake de conformiteit van het diploma van "hcienciatura em Arquitectura" afgegeven door de Escola Superior Artistica do Porto met de artikelen 3 en 4 van Richtlijn 85/384/EEG Goedgekeurd op 15. 6. 1994 17 ISSN 0254-1513 COM(97) 350 def. DOCUMENTEN NL 04 13 16 06 Catalogusnummer : CB-CO-97-343-NL-C ISBN 92-78-22392-1 Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg If


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1311/97 της Επιτροπής της 8ης Ιουλίου 1997 για τρίτη τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2177/96 για την έναρξη της προληπτικής απόσταξης που αναφέρεται στο άρθρο 38 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 822/87 του Συμβουλίου για την περίοδο εμπορίας 1996/97

eurovoc_concepts:
EU production
distillation
production control
production quota
quantitative restriction
table wine


title: Komission asetus (EY) N:o 1314/97, annettu 8 päivänä heinäkuuta 1997, AKT-maista sekä Intiasta tapahtuvassa erityisen etuuskohtelun alaisen raa'an ruokosokerin tuonnissa sovellettavien tariffikiintiöiden avaamisesta jalostamojen hankintatarpeisiin 1 päivän heinäkuuta 1997 ja 28 päivän helmikuuta 1998 välisellä kaudella