title: Direktiva evropskega parlamenta in Sveta 97/27/ES z dne 22. julija 1997 o masah in merah določenih kategorij motornih in priklopnih vozil ter o spremembah Direktive 70/156/EGS

formats: html pdf print

text: 200 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 31997L0027 25. 8. 1997 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 233/1 DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA 97/27/ES z dne 22. julija 1997 o masah in merah določenih kategorij motornih in priklopnih vozil ter o spremembah Direktive 70/156/EGS EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA Direktive Sveta 70/156/EGS z dne 6. februarja 1970 o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in priklopnih vozil (4); ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti člena 100a, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (2), v skladu s postopkom iz člena 189b Pogodbe (3), (1) (2) (3) ker je treba popolnoma uskladiti tehnične zahteve za motorna vozila, da bo lahko notranji trg nemoteno deloval in bo javnosti zagotovljena visoka raven varno- sti; ker se tehnične zahteve, ki jih morajo izpolnjevati dolo- čene kategorije motornih vozil na podlagi nacionalne zakonodaje, med drugim nanašajo tudi na njihove mase in mere; ker so te zahteve v posameznih državah članicah raz- lične; ker je zato potrebno, da vse države članice bodisi poleg svojih obstoječih pravil ali namesto njih sprejmejo enake zahteve, zlasti da bi bilo tako mogoče uvesti postopek ES-homologacije za vsak tip vozila na podlagi (1) UL C 230, 4. 9. 1991, str. 46. (2) UL C 49, 24. 2. 1992, str. 5. (3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 12. februarja 1992 (UL C 67, 16. 3. 1992, str. 81), Skupno stališče Sveta z dne 28. novembra 1996 (UL C 41, 10. 2. 1997, str. 5), Sklep Evropskega parlamenta z dne 9. aprila 1997 (UL C 132, 28. 4. 1997) in Sklep Sveta z dne 21. maja 1997. (4) (5) (6) je priporočljivo uskladiti največje mase in mere ker motornih in priklopnih vozil, ki se registrirajo v državah članicah na podlagi Direktive 96/53/ES z dne 25. julija 1996, ki za določena cestna vozila, ki obratujejo v Skupnosti, predpisuje največje dovoljene mere v notra- njem in mednarodnem prometu ter največje dovoljene mase v mednarodnem prometu (5); ker se zgoraj ome- njena direktiva uporablja le za promet na ozemlju držav članic in ne za tehnične zahteve, ki so določene v Direktivi 70/156/EGS; ker so v Direktivi 96/53/ES opredeljene določene naj- večje dovoljene mere tako v notranjem kot v mednarod- nem prometu v državah članicah z določenim prehod- nim obdobjem za njihovo uveljavitev; ker nekatere dru- ge največje dovoljene mere, prav tako pa tudi največje dovoljene mase, ostajajo veljavne samo za mednarodni promet; strani že zdaj videti ker zaradi tega kaže, da uskladitev največjih dovoljenih mas motornih in priklopnih vozil za registracijo v državah članicah ni mogoča v kratkem roku; ker pa je je po drugi mogoče, uskladitev njihovih največjih mer, vprašanje mas pa je mogoče rešiti z vzpostavitvijo možnosti poenotenega postopka za določanje največjih mas za registracijo/uporabo v vsaki državi članici, in ker je treba stalno izboljševati varnost, zlasti kar zadeva določene kategorije priklopnih vozil; izvedljiva, kolikor (4) UL L 42, 23. 2. 1970, str. 1. Direktiva, kot je nazadnje spremenjena z Direktivo 96/79/ES (UL L 18, 21. 1. 1997, str. 7). (5) UL L 235, 17. 9. 1996, str. 59. 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 201 (7) (8) (9) lahko v skladu s členom 4(3) in (4) Direktive ker 96/53/ES države članice lahko dovolijo na svojih ozem- ljih uporabo vozil kategorije N, katerih mere presegajo meje, predpisane v omenjeni direktivi, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi za določene prevozniške dejav- nosti v okviru države, ki ne vplivajo bistveno na med- narodno konkurenco na področju prometa; ker se glede vozil kategorij M2 in M3 Direktiva 96/53/ES uporablja le za mednarodni promet; ker je zaradi tega treba kot izjemo od nje dopuščati homologacijo vozil, katerih mere presegajo največje dovoljene mere po tej direktivi, in vozil z nekaterimi drugimi značilnostmi, pri tem pa lahko države članice zavrnejo vozila, homologirana po teh izjemnih določbah; (12) (13) zakonodaje držav članic o krmilju motornih in priklop- nih vozil (2); ker bi bilo treba v Direktivo 71/320/EGS vključiti po- sebne določbe zaradi boljšega upoštevanja tehničnih pogojev, po katerih lahko vozila kategorij M2, M3 in N vlečejo priklopna vozila; ker bi morale biti posebne določbe vključene tudi v Direktivo Sveta 76/114/EGS z dne 18. decembra 1975 o približevanju zakonodaje držav članic o predpisanih tablicah in oznakah za motorna in priklopna vozila ter na mesto in način njihove pritrditve (3), ker so lahko vozila v državah članicah registrirana za različne mase, ker je ta direktiva ena izmed posamičnih direktiv, ki jih je treba upoštevati zaradi zagotavljanja skladnosti vozil z zahtevami postopka ES-homologacije, ki je bil uveden z Direktivo 70/156/EGS; ker se zato določbe, opredeljene v Direktivi 70/156/EGS glede sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot vozil, uporabljajo v tej direktivi; SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 ker je zlasti v členu 3(4) in 4(3) Direktive 70/156/EGS predpisano, da ima vsaka posamična direktiva priložen opisni list, ki vsebuje ustrezne podatke iz Priloge I k isti direktivi, kot tudi certifikat o homologaciji na podlagi Priloge VI k isti direktivi, da bi bila homologacija lahko računalniško podprta; izraz „vozilo“ pomeni vsako motorno ali pri- V tej direktivi klopno vozilo, kot je opredeljeno v členu 2 in v Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS, razen vozil kategorije M1. Člen 2 Nobena država članica ne sme zavrniti podelitve ES-homologa- cije ali nacionalne homologacije za določen tip vozila ali zavrniti ali prepovedati prodaje, registracije, začetka uporabe ali uporabe vozila zaradi razlogov, ki se nanašajo na njegove mase in mere, če le-te izpolnjujejo zahteve, predpisane v Prilogi I k tej direktivi. (10) ker so bile vključene posebne določbe glede nedodelanih vozil zaradi omogočanja homologacije dodelanih vozil v drugi fazi; Člen 3 (11) ker so s to direktivo uvedene posebne določbe zaradi upoštevanja dvižnih osi ali osi s spremenljivo obremen- ljivostjo; ker je treba take osi upoštevati tudi v Direktivi Sveta 71/320/EGS z dne 26. julija 1971 o približevanju zakonodaje držav članic o zavornih napravah določenih kategorij motornih in priklopnih vozil (1) in v Direktivi Sveta 70/311/EGS z dne 8. junija 1970 o približevanju Vendar država članica lahko zavrne podelitev nacionalne ho- mologacije za določen tip vozila ali zavrne ali prepove prodajo, registracijo, začetek uporabe ali uporabo vozila ali pa šteje za neveljavnega potrdilo o skladnosti v smislu člena 7(1) Direktive 70/156/EGS ali ga odobri le za prevoz nedeljivih tovorov, če je na podlagi homologacije po tej direktivi vozilo vključeno v izjemo, predvideno v členu 7 te direktive, takšno odstopanje pa je v nasprotju z nacionalnimi zahtevami, veljavnimi v tej državi članici. (2) UL L 133, 18. 6. 1970, str. 10. Direktiva, kot je nazadnje spreme- njena z Direktivo 92/62/EGS (UL L 199, 18. 7. 1992, str. 33). (1) UL L 202, 6. 9. 1971, str. 37. Direktiva, kot je nazadnje spremenjena (3) UL L 24, 30. 1. 1976, str. 1. Direktiva, kot je nazadnje spremenjena z z Direktivo 91/422/EGS (UL L 233, 22. 8. 1991, str. 21). Direktivo 78/507/EGS (UL L 155, 13. 6. 1978, str. 31). 202 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 Člen 4 Ko države članice podeljujejo nacionalno homologacijo vozil, homologiranih po tej direktivi, ali dopuščajo registracijo, za- četek uporabe ali uporabo takih vozil, jim določijo največje dovoljene mase za registracijo/uporabo v skladu z največjimi nacionalno odobrenimi masami. Nobena država članica ne sme zavrniti postopka določanja teh največjih mas za registracijo/u- IV, če proizvajalec zahteva porabo, predpisanega v Prilogi njegovo uporabo. Člen 5 Kot odstopanje od člena 2 lahko države članice za osi s spremenljivo obremenljivostjo in dvižne osi uporabijo nacio- nalne tehnične zahteve, vendar pa nobena država članica ne sme zavrniti uporabe tehničnih zahtev, predpisanih v točki 3 Priloge IV, če proizvajalec zahteva njihovo uporabo. Člen 6 Kot odstopanje od člena 2 in točke 7. 3. 2. 1 Priloge I lahko države članice do 31. decembra 1999 zavrnejo podelitev nacionalne homologacije ali zavrnejo ali prepovejo prodajo, registracijo, začetek uporabe ali uporabo avtobusov ali turistič- nih avtobusov, katerih širina presega 2,50 m, kot je predvi- deno v členu 9 Direktive 96/53/ES. Predmet homologacije Direktiva UL št. Člen 7 Kot odstopanje od člena 2 in točke 7. 3 Priloge I, ne da bi bilo treba izpolniti zahteve iz točke 7. 6 Priloge I, lahko države članice podeljujejo homologacije za vozila, katerih mere pre- segajo vrednosti, predpisane v teh točkah. V certifikat o homo- logaciji iz Priloge III k tej direktivi je treba vnesti podatke glede odstopanja, upoštevati pa je treba tudi določbe člena 3. Člen 8 Direktiva 70/156/EGS se spremeni, kot sledi: (a) Priloga I se dopolni tako: 1. Opomba (j) se dopolni, kot sledi: „za vozila, razen tistih točka 2. 4. 1 Priloge k Direktivi I kategorije M1, 97/27/ES“. 2. Opomba (k) se dopolni, kot sledi: „za vozila, razen tistih točka 2. 4. 2 Priloge k Direktivi I kategorije M1, 97/27/ES“. 3. Opomba (l) se dopolni, kot sledi: „za vozila, razen tistih točka 2. 4. 3 Priloge k Direktivi I kategorije M1, 97/27/ES“. (b) Točka 48 Priloge IV se nadomesti z naslednjim besedilom: Veljavnost M1 M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 O4 „48 Mase in mere (razen vozil, omenjenih v točki 44) 97/27/ES L 233 25. 8. 1997 X X X X X X X X X“ Člen 9 Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, po- 1. trebne zaradi uskladitve s to direktivo, najpozneje do 22. julija 1999. O tem takoj obvestijo Komisijo. Ko države članice sprejmejo te določbe, se morajo pri tem sklicevati na to direktivo ali pa mora biti takšno sklicevanje navedeno ob njihovi uradni objavi. Postopek za takšno sklice- vanje določijo države članice. Države članice posredujejo Komisiji besedila temeljnih 2. predpisov nacionalne zakonodaje, ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva. Člen 10 Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Ta direktiva je naslovljena na države članice. Člen 11 V Bruslju, 22. julija 1997 Za Evropski parlament Predsednik J. M. GIL-ROBLES Za Svet Predsednik J. POOS 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 203 1. 2. 2. 1 PRILOGA I Ta direktiva se uporablja za mase in mere motornih vozil kategorij M2, M3 in N ter priklopnih vozil kategorije O, ki so opredeljene v delu A Priloge II k Direktivi 70/156/EGS. DEFINICIJE V tej direktivi: Izraz „motorno vozilo“ pomeni vsako motorno vozilo, kot je opredeljeno v delu A Priloge II k Direktivi 70/156/EGS. 2. 1. 1 Motorna vozila kategorije N: 2. 1. 1. 1 2. 1. 1. 2 2. 1. 1. 2. 1 2. 1. 1. 2. 2 2. 1. 1. 3 Izraz „tovorno vozilo“ pomeni motorno vozilo kategorije N1, N2 ali N3, ki izključno ali predvsem za prevoz blaga. Lahko tudi vleče priklopno vozilo; je projektirano in izdelano Izraz „vlečno vozilo“ („vlačilec“) pomeni motorno vozilo kategorije N1, N2 ali N3, ki izdelano izključno ali predvsem za vleko priklopnih vozil; je projektirano in Izraz „cestni vlačilec“ pomeni vlečno vozilo, ki je projektirano in izdelano izključno ali predvsem za vleko priklopnih vozil razen polpriklopnikov. Lahko je opremljeno z nakladalno ploščadjo; Izraz „sedlasti vlačilec“ pomeni vlečno vozilo, ki vleko polpriklopnikov; je projektirano in izdelano izključno ali predvsem za Druga dokončana ali dodelana vozila kategorije N, razen tovornih in vlečnih vozil, so vozila za posebne namene. 2. 1. 2 Motorna vozila kategorije M2 ali M3: 2. 1. 2. 1 2. 1. 2. 1. 1 Izraz „avtobus“ pomeni vozilo kategorije M2 ali M3, projektirano in izdelano za prevoz sedečih ali sedečih in stoječih potnikov; Izraz „zgibni avtobus“ pomeni avtobus, sestavljen iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj povezani s pregibnim delom, potniški prostori v togih delih pa so povezani tako, da se lahko potniki neovirano premikajo iz enega v drugi; togi deli so trajno povezani med sabo, tako da jih je mogoče ločiti le s postopkom, ki zahteva naprave, ki so običajno na voljo le v delavnici; 2. 1. 2. 1. 2 Izraz „dvonivojski avtobus“ je avtobus, v katerem so prostori, predvideni za potnike, vsaj v enem delu ležita drug nad drugim, v gornjem nivoju pa ni predviden prostor za razporejeni v dveh nivojih, ki stoječe potnike. 2. 1. 2. 1. 3 Izraz „razred“ avtobusa pomeni: 2. 1. 2. 1. 3. 1 pri vozilih za več kot 22 potnikov poleg voznika: 2. 1. 2. 1. 3. 1. 1 „razred I“: vozila s prostori za stoječe potnike, da je omogočeno pogosto premikanje potnikov v vozilu; 2. 1. 2. 1. 3. 1. 2 „razred II“: vozila, izdelana večinoma za prevoz sedečih potnikov, z možnostjo prevoza stoječih potnikov v prehodu, ali če je določeno, na ploščadi, katere površina ne presega površine, ki bi jo zasedla dva dvojna sedeža; 2. 1. 2. 1. 3. 1. 3 „razred III“: vozila, izdelana izključno za prevoz sedečih potnikov. 2. 1. 2. 1. 3. 2 pri vozilih za največ 22 potnikov poleg voznika: 2. 1. 2. 1. 3. 2. 1 „razred A“: vozila za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda ima sedeže in ima lahko predviden prostor za stoječe potnike; 2. 1. 2. 1. 3. 2. 2 „razred B“: vozila, ki niso konstruirana za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda nima predvidenega prostora za stoječe potnike. 2. 1. 2. 1. 4 Vozilo, ki spada v več kot en razred, mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve te direktive. 2. 1. 2. 2 Druga vozila kategorije M2 ali M3, razen avtobusov, se štejejo za vozila za posebne namene (npr. reševalna vozila). 204 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 2. 2 2. 2. 1 2. 2. 2 Vozila kategorije O: Izraz „priklopno vozilo“ pomeni vozilo brez lastnega pogona, ki je načrtovano in izdelano za vleko z motornim vozilom; Izraz „polpriklopnik“ pomeni priklopno vozilo, ki podporno os in ki v navpični smeri znatno obremenjuje vlečno vozilo ali podporno os; je načrtovano za priklop na sedlasti vlačilec ali na 2. 2. 3 Izraz „priklopnik“ pomeni priklopno vozilo z vsaj dvema osema, od katerih je vsaj ena krmiljena, in: — je opremljeno z vlečno napravo, ki se lahko premika v navpični smeri (glede na vlečno vozilo), — ne prenaša nobene znatne statične navpične obremenitve na vlečno vozilo (manj kot 100 daN). Če je polpriklopnik priklopljen na podporno os, se šteje kot priklopnik; Izraz „priklopnik s centralno osjo“ pomeni priklopno vozilo s togim ojesom, pri katerem je (so) os(i) vgrajena(e) blizu težišča vozila (kadar je enakomerno obremenjeno), tako da se na vlečno vozilo prenaša le majhna statična obremenitev, ki ne presega 10 % tiste, ki ustreza največji masi priklopnega vozila, ali obremenitve 1 000 daN (kar je manjše). Izraz „skupina osi“ pomeni osi, ki sestavljajo dvojno ali trojno os. Skupina dveh osi se imenuje dvojna os (tandem), skupina treh osi pa trojna os. Po dogovoru se posamična os šteje za skupino ene osi (enojna os). Izraz „Mere vozila“ pomeni mere vozila, ki jih je določil proizvajalec na podlagi njegove konstrukcije. „Dolžina vozila“ je mera, izmerjena po definiciji št. 6. 1 standarda ISO 612-1978. Poleg določb tega standarda velja še, da se pri merjenju dolžine vozila ne smejo upoštevati naslednje naprave: 2. 2. 4 2. 3 2. 4 2. 4. 1 — naprave za brisanje in pranje stekel, — prednje in zadnje registrske tablice, — naprave za carinsko pečatenje in njihove zaščite, — naprave za pritrjevanje ponjav in njihove zaščite, — svetlobna oprema, — vzvratna ogledala, — pripomočki za pregled nad prostorom za vozilom, — sesalne cevi za zrak, — vzdolžni prisloni za montažne dele karoserije, — stopnice za dostop, — gume na odbijačih, — dvižne ploščadi, rampe za dostop in podobna oprema v stanju, pripravljenem za vožnjo, ki ne presega 200 mm, če ne povečuje nosilnosti vozila, — naprave za spenjanje na motornih vozilih. 2. 4. 2 „Širina vozila“ je mera, izmerjena po definiciji 6. 2 standarda ISO 612-1978, Poleg določb tega standarda velja še, da se pri merjenju širine vozila ne smejo upoštevati naslednje naprave: — naprave za carinsko pečatenje in njihove zaščite, — naprave za pritrjevanje ponjav in njihove zaščite, — kontrolne naprave za odpoved pnevmatik, — štrleči gibki deli sistema za zmanjševanje brizganja vode (glej Direktivo Sveta 91/226/EGS) (1), — svetlobna oprema, (1) UL L 103, 23. 4. 1991, str. 5. 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 205 — pri vozilih kategorij M2 in M3 rampe za dostop v stanju, pripravljenem za vožnjo, dvižne ploščadi in podobna oprema v stanju, pripravljenem za vožnjo, ki ne sega dlje kot 10 mm od vozila, če so sprednji in zadnji vogali ramp zaokroženi s polmerom vsaj 5 mm; robovi pa morajo biti zaokroženi s polmerom najmanj 2,5 mm, — vzvratna ogledala, — kazalniki tlaka v pnevmatikah, — zložljive stopnice, — izbočen del sten pnevmatik neposredno nad mestom stika s tlemi. 2. 4. 3 „Višina vozila“ je mera, izmerjena po definiciji 6. 3 standarda ISO 612-1978. Poleg določb tega standarda velja še, da se pri merjenju višine vozila ne smejo upoštevati naslednje naprave: — antene, — odjemalci toka v dvignjenem položaju. Pri vozilih z napravo za dviganje osi je treba upoštevati učinek te naprave. 2. 4. 4 „Dolžina prostora za tovor“ pri vozilu, ki ni sedlasti vlačilec ali polpriklopnik, pomeni razdaljo od skrajne sprednje zunanje točke prostora za tovor do skrajne zadnje zunanje točke vozila, izmerjeno vodoravno v vzdolžni ravnini vozila. Pri merjenju te razdalje se ne upoštevajo: — prostor za tovor pred skrajno zadnjo točko kabine, — naprave, omenjene v točki 2. 4. 1, ali 2. 5 2. 6 2. 7 2. 8 — izpostavljene hladilne in druge pomožne naprave, vgrajene pred prostorom za tovor. Izraz „masa vozila, pripravljenega za vožnjo“ pomeni maso neobremenjenega vozila z nadgradnjo in z napravo za spenjanje pri vlečnih vozilih, pripravljenega za vožnjo, ali maso šasije s kabino, če proizvajalec ne opremlja vozila z nadgradnjo in/ali napravo za spenjanje (vključno s hladilnim sredstvom, olji, 90 % goriva, 100 % drugih tekočin razen uporabljene vode, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom (75 kg), pri avtobusih pa tudi s članom posadke (75 kg), če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke). Izraz „največja tehnično dovoljena masa vozila (M)“ pomeni največjo maso vozila na podlagi njegove konstrukcije in zmogljivosti, ki jo je določil proizvajalec. Največja tehnično dovoljena masa vozila se uporablja pri določanju kategorije vozila v skladu s Prilogo II k Direktivi 70/156/EGS, razen pri priklopnikih s centralno osjo in polpriklopnikih, pri katerih se uporablja masa, ki ustreza obremenitvi na oseh pri vozilu, obremenjenem do največje tehnično dovoljene mase vozila. Po opredelitvi se lahko določeni tipa vozila, kakršno določa en niz možnih vrednosti postavk, opredeljenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja tehnično dovoljena masa vozila. Ta opredelitev – ena sama vrednost – velja smiselno tudi za ustrezne tehnične zahteve iz točk 2. 7, 2. 8, 2. 10, 2. 11 in 2. 12. tehnični konfiguraciji Izraz „največja tehnično dovoljena osna obremenitev (m)“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi osi na cestno površino na podlagi konstrukcije vozila in osi in jo je določil proizvajalec vozila. Izraz „največja tehnično dovoljena osna obremenitev osna skupine osi (μ)“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi skupine osi na cestno površino na podlagi konstrukcije vozila in skupine osi in jo je določil proizvajalec vozila. 206 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 2. 9 2. 10 2. 11 2. 12 2. 13 2. 14 2. 15 2. 16 2. 17 2. 18 Izraz „vlečena masa“ pomeni bodisi maso priklopnika (z ojesom) ali polpriklopnika s podporno osjo, priklopljenega na motorno vozilo, ali maso, ki ustreza obremenitvi na oseh polpriklopnika ali priklopnika s centralno osjo, priklopljenega na motorno vozilo. Izraz „največja tehnično dovoljena vlečena masa (TM)“ pomeni največjo vlečeno maso, ki proizvajalec. jo navaja Izraz „največja tehnično dovoljena obremenitev na točki spenjanja motornega vozila“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi na točki spenjanja na podlagi konstrukcije motornega vozila in/ali naprave za spenjanje in jo je določil proizvajalec. Po definiciji ta masa pri vlečnih vozilih, pripravljenih za vožnjo, ne vključuje mase naprave za spenjanje, pri drugih vozilih pa vključuje maso vseh naprav za spenjanje, ki morajo biti vgrajene. Izraz „največja tehnično dovoljena obremenitev na točki spenjanja polpriklopnika ali priklopnika s centralno osjo“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi, s katero priklopnik deluje na vlečno vozilo na točki spenjanja, in jo je določil proizvajalec priklopnika. Izraz „največja tehnično dovoljena masa skupine vozil (MC)“ pomeni največjo vrednost vsote skupne mase obremenjenega vlečnega vozila in skupne mase obremenjenega vlečenega priklopnega vozila, katera temelji na konstrukciji motornega vozila in jo je določil proizvajalec. Izraz „naprava za dvig osi“ pomeni napravo, trajno vgrajeno v vozilo in namenjeno zmanjševanju ali povečevanju obremenitve na os(i) v skladu z obremenjenostjo vozila — bodisi z dviganjem koles od tal/njihovim spuščanjem na tla, — ali brez dviganja koles od tal (npr. pri pnevmatskem vzmetenju ali drugih sistemih) zaradi zmanjšanja obrabe pnevmatik, kadar vozilo ni popolnoma obremenjeno, in/ali za olajšanje speljevanja motornih vozil ali skupin vozil na spolzki podlagi s povečanjem obremenitve na pogonsko os. Izraz „dvižna os“ pomeni os, ki jo je mogoče dvigniti/spustiti z napravo za dvig osi v skladu s prvo alineo točke 2. 14. Izraz „os s spremenljivo obremenljivostjo“ pomeni os, katere obremenitev je mogoče spreminjati brez dviganja osi v skladu z drugo alineo točke 2. 14. Izraz „pnevmatsko vzmetenje“ pomeni sistem vzmetenja, pri katerem vsaj 75 % vzmetnega učinka izvira iz pnevmatske vzmeti. Izraz „vzmetenje, enakovredno pnevmatskemu vzmetenju“ pomeni sistem vzmetenja osi vozila ali skupine osi, ki je skladen z zahtevami iz točke 7. 11. 2. 19 Izraz „tip vozila“ pomeni vozila, ki se ne razlikujejo po naslednjih bistvenih značilnostih: — proizvajalec, — kategorija vozila, opredeljena v Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS, — bistvene konstrukcijske in izvedbene značilnosti: — pri vozilih kategorij M2 in M3: — šasija/samonosna karoserija, eno-/dvonivojsko vozilo, togo/zgibno vozilo (očitne in temeljne razlike), — vzmetenje pogonske osi: pnevmatsko ali enakovredno nepnevmatsko ali neenakovredno, — število osi, — pri vozilih kategorije N: — šasija/podvozje (očitne in temeljne razlike), 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 207 — vzmetenje pogonske osi: pnevmatsko ali enakovredno nepnevmatsko ali neenakovredno, — število osi, — pri vozilih kategorije O: — šasija/samonosna karoserija (očitne in temeljne razlike), priklopnik z ojesom/polpriklopnik/pri- klopnik s centralno osjo, — zavorni sistem: brez zavor/naletna zavora/povezano zaviranje, — število osi. točki konstrukcijske in izvedbene značilnosti, kakršne so medosna razdalja, konstrukcija osi, V tej vzmetenje, krmiljenje, pnevmatike in ustrezne prilagoditve naprav za korekcijo zaviranja osi oziroma izgradnja reducirnih ventilov pri sedlastih vlačilcih in tovornjakih ter oprema, povezana s vgradnja ali šasijo (npr. motor, posode za gorivo, prenos moči itd. ), ne veljajo za bistvene. VLOGA ZA ES-HOMOLOGACIJO Vlogo za ES-homologacijo na podlagi člena 3 Direktive 70/156/EGS za določen tip vozila glede na njegove mase in mere vloži proizvajalec vozila. Vlogi mora biti priložen opisni list, katerega vzorec je podan v Prilogi II k tej direktivi. Tehnični službi, odgovorni za homologacijske preskuse ali preverjanja, je treba predložiti vozilo ali vozila, ki so skladna z značilnostmi, opisanimi v Prilogi II k tej direktivi, in za katera ta tehnična služba meni, da ustrezno predstavljajo tip, ki ga je treba homologirati. ES-HOMOLOGACIJA Če so izpolnjene ustrezne zahteve, se podeli ES-homologacija po členu 4(3) Direktive 70/156/EGS. Vzorec certifikata o ES-homologaciji je podan v Prilogi III k tej direktivi. Obvestilo o homologaciji ali razširitvi ali zavrnitvi homologacije za določen tip vozila na podlagi te direktive je treba poslati državam članicam skladno s postopkom, predpisanim v členu 4(6) Direktive 70/156/EGS. Vsakemu homologiranemu tipu vozila se dodeli homologacijska številka na podlagi Priloge VII k Direktivi 70/156/EGS. Ista država članica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila. SPREMEMBE HOMOLOGACIJ Za spremembe homologacij, podeljenih na podlagi te direktive, se uporabljajo določbe člena 5 Direktive 70/156/EGS. SKLADNOST PROIZVODNJE Zaradi zagotovitve skladnosti proizvodnje je treba sprejeti ukrepe po določbah člena 10 Direktive 70/156/EGS. ZAHTEVE Merjenje mase vozila, pripravljenega za vožnjo, in njene porazdelitve na osi Masa vozila, pripravljenega za vožnjo, in njena porazdelitev na osi se merita na vozilih, predloženih v skladu s točko 3. 3, stoječih na mestu in s kolesi, obrnjenimi naravnost naprej. Če se izmerjene mase ne razlikujejo od mas, ki jih navaja proizvajalec za ustrezne tehnične konfiguracije v okviru tipa, za več kot 3 % ali za več kot 5 % pri vozilih kategorije N1, O1, O2 ali M2, katerih masa ne presega 3,5 t, se v okviru spodnjih zahtev uporabljajo mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, in njihove porazdelitve na osi, po podatkih proizvajalca. Sicer pa je treba uporabiti izmerjene mase, tehnična služba pa lahko po potrebi opravi dodatna merjenja tudi na drugih vozilih, ne le na tistih, predloženih v skladu s točko 3. 3. 3. 3. 1 3. 2 3. 3 4. 4. 1 4. 2 4. 3 4. 4 5. 5. 1 6. 6. 1 7. 7. 1 208 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 7. 2 Merjenje mer Merjenje skupne dolžine, širine in višine se opravlja v skladu z določbami pripravljenem(ih) za vožnjo in predloženem(ih) v skladu s točko 3. 3. točke 2. 4 na vozilu(ih), Če se izmerjene mere razlikujejo od tistih, ki jih navaja proizvajalec za ustrezno tehnično konfiguracijo v okviru tipa, se pri spodnjih zahtevah upoštevajo izmerjene mere, tehnična služba pa lahko po potrebi opravi dodatna merjenja tudi na drugih vozilih, ne le na tistih, predloženih v skladu s točko 3. 3. 7. 3 Največje dovoljene mere vozil 7. 3. 1 Največja dolžina 7. 3. 1. 1 Motorno vozilo: po točki 1. 1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 3. 1. 2 Priklopnik (razen polpriklopnikov): po točki 1. 1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 3. 1. 3 Zgibni avtobus: po točki 1. 1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 3. 1. 4 Polpriklopnik: Razdalja, omenjena v točki 7. 3. 1. 4. 1, se meri brez upoštevanja naprav, omenjenih v točki 2. 4. 1, razdalja, omenjena v točki 7. 3. 1. 4. 2, pa se mora meriti brez izjem. 7. 3. 1. 4. 1 Razdalja med osjo kraljevega čepa in zadnjim koncem polpriklopnika ne sme presegati omejitve, predpisane v točki 1. 6 Priloge I k Direktivi 96/53/ES, merjeno vodoravno v vzdolžni ravnini vozila. 7. 3. 1. 4. 2 Razdalja med osjo kraljevega čepa in skrajno sprednjo točko na prednjem koncu polpriklopnika ne sme presegati 2,04 m po točki 4. 4 Priloge I k Direktivi 96/53/ES, merjeno vodoravno. 7. 3. 2 Največja širina 7. 3. 2. 1 Vsako vozilo: po točki 1. 2 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 3. 2. 2 Fiksne ali snemljive nadgradnje vozil kategorij N in O, ki so posebej konstruirana za prevoz blaga pri nadzorovanih temperaturah in katerih debelina stranskih sten skupaj z izolacijo presega 45 mm: po točki 1. 2 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 3. 3 Največja višina 7. 3. 3. 1 Vsako vozilo: po točki 1. 3 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7. 4 Izračuni porazdelitve mas 7. 4. 1 Postopek izračuna 7. 4. 1. 1 Za izračune porazdelitve mas, predpisane v nadaljevanju, mora proizvajalec priskrbeti tehnični službi, odgovorni za preskuse, podatke (v tabelarični ali drugi primerni obliki), ki so potrebni za ugotovitev – za vsako tehnično konfiguracijo v okviru tipa vozila, opredeljeno s posameznimi nizi možnih vrednosti postavk v Prilogi II k tej direktivi – ustrezne tehnično dovoljene mase vozila, največje tehnično dovoljene osne obremenitve posamičnih osi in skupin osi, največje tehnično dovoljene vlečene mase in največje tehnično dovoljene mase skupine vozil. 7. 4. 1. 2 Z ustreznimi izračuni je treba preveriti, ali vsaka tehnična konfiguracija v okviru tipa izpolnjuje zahteve v nadaljevanju. Pri tem se lahko izračuni omejujejo na najneugodnejše primere. 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 209 7. 4. 1. 3 V naslednjih zahtevah znaki M, mi, μ izpolnjene zahteve iz točke 7. 4: j, TM in MC pomenijo naslednje parametre, za katere morajo biti M mi μ j = največja tehnično dovoljena masa vozila, = največja tehnično dovoljena osna obremenitev osi z indeksom „i“, pri čemer je „i“ vrednost od 1 do skupnega števila osi vozila, = največja tehnično dovoljena osna obremenitev posamične osi ali skupine osi z indeksom „j“, pri čemer je „j“ vrednost od 1 do skupnega števila posamičnih osi in skupin osi vozila, TM = največja tehnično dovoljena vlečena masa, MC = največja tehnično dovoljena masa skupine vozil. 7. 4. 1. 4 7. 4. 1. 5 7. 4. 1. 6 7. 4. 1. 7 Za posamično os, ki jo indeks „i“ označuje kot os, indeks „j“ pa kot skupino osi, velja po definiciji mi = μ j. izračuni v nadaljevanju Pri vozilih, opremljenih z osmi s spremenljivo obremenljivostjo, morajo biti opravljeni ob upoštevanju take obremenitve vzmeti teh osi, ki ustreza pogojem normalne vožnje. Pri vozilih, opremljenih z dvižnimi osmi, se izračuni v nadaljevanju opravijo ob upoštevanju spuščenih osi. Pri skupinah osi mora proizvajalec navesti zakonitosti porazdelitve celotne obremenitve na skupino osi med posamezne osi te skupine (na primer v obliki formul porazdelitve ali diagramov porazdelitve). Pri polpriklopnikih in priklopnikih s centralno osjo se v izračunih v nadaljevanju točka spenjanja šteje za os „O“, ustrezni masi mo o pa sta po dogovoru opredeljeni kot največja tehnično dovoljena obremenitev na točki spenjanja priklopnika. in μ 7. 4. 2 Zahteve za vozila kategorij N in O, razen za bivalne prikolice 7. 4. 2. 1 7. 4. 2. 2 7. 4. 2. 3 7. 4. 2. 4 7. 4. 2. 5 Vsota mas mi ne sme biti manjša od mase M. Za vsako skupino osi, označeno z „j“, vsota mas mi na njene osi ne sme biti manjša od mase μ tega nobena od mas mi ne sme biti manjša od deleža μ mase med osi za to skupino osi. j. Poleg j, ki deluje na os „i“ po zakonitostih porazdelitve Vsota mas μ j ne sme biti manjša od mase M. Vsota mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, zmnožka mase 75 kg s številom potnikov in največje tehnično dovoljene obremenitve na točki spenjanja ne sme presegati mase M. Kadar je vozilo obremenjeno do svoje mase M na katerikoli veljaven način, opisan v točkah 7. 4. 2. 5. 1 do 7. 4. 2. 5. 3, masa, ki ustreza obremenitvi na os „i“, ne sme presegati mase mi na to os, masa, ki ustreza j. Poleg tega mora znašati obremenitvi na posamično os ali skupino osi „j“, pa ne sme presegati mase μ masa, ki ustreza obremenitvi na pogonsko os, ali vsota mas, ki ustrezajo obremenitvam na pogonske osi, najmanj 25 % mase M. 7. 4. 2. 5. 1 Priklopna vozila in motorna vozila razen vlečnih vozil: 7. 4. 2. 5. 1. 1 Enakomerna porazdelitev mase pri dokončanih ali dodelanih vozilih, razen tistih, omenjenih v točki 7. 4. 2. 5. 1. 2: vozilo, pripravljeno za vožnjo, je obremenjeno z maso 75 kg na vsakem potniškem sedežu in obremenjeno do svoje mase M, pri čemer je tovor enakomerno razporejen po površini, namenjeni za prevoz blaga. 7. 4. 2. 5. 1. 2 Ekstremna razporeditev mase (neenakomerna obremenitev) pri vozilih, ki so ali nedodelana ali so narejena za posebne namene, pri katerih gre vedno za prevoze neenakomerno razporejenih tovorov: proizvajalec mora navesti skrajne dovoljene položaje težišča tovora in/ali nadgradnje in/ali opreme ali notranje vgrajene opreme (na primer: od 0,50 m do 1,30 m pred prvo zadnjo osjo). Preverjanje mora biti opravljeno tako, da zajema vse možne položaje tega težišča, pri čemer mora biti vozilo pripravljeno za vožnjo, obremenjeno z maso 75 kg na vsakem potniškem sedežu in obremenjeno do svoje mase M. 7. 4. 2. 5. 2 Cestni vlačilci in tovornjaki, namenjeni tudi za vleko priklopnikov s centralno osjo 7. 4. 2. 5. 2. 1 Pri vsakem od naslednjih stanj, ki pride v poštev, se opravijo za dokončana ali dodelana vozila razen vozil izračuni kot tisti po 7. 4. 2. 5. 1. 1, za nedodelana vozila ali vozila za posebne za posebne namene enaki namene pa enaki izračuni kot tisti po 7. 4. 2. 5. 1. 2: 210 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 (a) brez vsake obremenitve na točki spenjanja (razen pri cestnih vlačilcih z obremenitvijo, ki ustreza masi naprave za spenjanje, če je ta tovarniško vgrajena, in je upoštevana v masi v stanju pripravljenem za vožnjo, v skladu s točko 2. 5); (b) z obremenitvijo, ki ustreza največji masi naprave za spenjanje, kot jo navaja proizvajalec, če naprava za spenjanje ni tovarniško vgrajena; ta obremenitev deluje na točko za spenjanje (in je odšteta od nosilnosti); (c) z obremenitvijo, ki ustreza največji tehnično dovoljeni obremenitvi na točki spenjanja, ki deluje na točko spenjanja (in odšteto od nosilnosti). 7. 4. 2. 5. 3 Sedlasti vlačilci 7. 4. 2. 5. 3. 1 Za dokončano ali dodelano vozilo: proizvajalec mora navesti skrajne položaje osi sedla. Preverjanje mora biti opravljeno tako, da zajema vse dovoljene položaje osi sedla, pri čemer je vozilo, pripravljeno za vožnjo, obremenjeno z maso 75 kg na vsakem potniškem sedežu in obremenjeno do svoje mase M (v osi sedla pa deluje obremenitev, ki ustreza nosilnosti). 7. 4. 2. 5. 3. 2 Za nedodelano vozilo: za skrajne dovoljene položaje osi sedla, ki jih navaja proizvajalec, se opravijo ista preverjanja, kakršna so predpisana v 7. 4. 2. 5. 3. 1. 7. 4. 2. 6 Kadar je vozilo kategorije N obremenjeno do svoje mase M in je njegova zadnja os (označena kot os „n“) ali zadnja skupina osi (označena kot skupina „q“) obremenjena do svoje mase mn ali μ q, masa, ki deluje na krmiljeno os ali osi, ne sme biti manjša od 20 % mase M. 7. 4. 2. 7 MC ne sme presegati M + TM. 7. 4. 3 Zahteve za avtobuse 7. 4. 3. 1 Veljajo zahteve iz točk 7. 4. 2. 1 do 7. 4. 2. 3 in iz točke 7. 4. 2. 7. 7. 4. 3. 2 7. 4. 3. 3 Vsota mase vozila, pripravljenega za vožnjo, mase Q, opredeljene v tabeli iz točke 7. 4. 3. 3. 1, pomnožene s skupnim številom potnikov, največje tehnično dovoljene mase na točki za spenjanje in mas B in BX, opredeljenih v točki 7. 4. 3. 3. 1, ne sme presegati mase M. Kadar je nedodelano vozilo obremenjeno do svoje mase M v razmerah, opisanih v točki 7. 4. 2. 5. 1. 2, ali kadar je dokončano ali dodelano vozilo, pripravljeno za vožnjo, obremenjeno tako, kakor je opisano v točki 7. 4. 3. 3. 1, masa, ki ustreza obremenitvi na vsako posamično os ali skupino osi, ne sme presegati mase μ j na to skupino osi. Masa, ki ustreza obremenitvi na pogonsko os, ali vsota mas, ki ustrezajo obremenitvam na pogonske osi, mora biti vsaj 25 % M. 7. 4. 3. 3. 1 Vozilo, pripravljeno za vožnjo, se obremeni z maso Q na vsakem potniškem sedežu, z masami Q, katerih število ustreza številu stoječih potnikov (SP), enakomerno porazdeljenimi po površini, predvideni za stoječe potnike (S1), maso, enako B (kg) in po potrebi z maso, enako BX (kg) in enakomerno porazdeljeno po površini na strehi, namenjeni za prevoz prtljage, pri čemer je: in enakomerno porazdeljeno po prostoru za prtljago, S1 površina za stoječe potnike, kot je opredeljena v bodoči direktivi Evropskega parlamenta in Sveta glede posebnih določb za vozila kategorij M2 in M3. Do sprejema omenjene direktive se S1 določa, kot je opredeljeno v pravilnikih UN/ECE Uredbe št. 36 (dok. E/ECE/TRANS/505/rev. 1, dod. 35) in ECE Uredbe št. 52 (dok. E/ECE/TRANS/505/rev. 1, dod. 51). SP - število stoječih potnikov, ki ga navaja proizvajalec, ne sme presegati vrednosti S1/Ssp, pri čemer je Ssp dogovorjeni prostor, namenjen za enega stoječega potnika in predpisan v spodnji tabeli. B (kg), ki ga navaja proizvajalec, mora imeti številčno vrednost vsaj 100 x V (V je celotna prostornina prtljažnega prostora, v m3). BX (kg), ki ga navaja proizvajalec, mora povzročati specifično obremenitev najmanj 75 kg/m2 po celotni površini tistega dela strehe, ki je opremljen za prevoz prtljage. 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 211 Q in Ssp imata vrednosti, predpisane v naslednji tabeli: Razred vozila Q (kg) masa enega potnika Ssp (m2/potnika) dogovorjeni prostor za enega stoječe- ga potnika Razreda I in A (*) Razred II Razreda III in B 68 71 (**) 71 (**) 0,125 0,15 Ni stoječih potnikov. (*) Če je treba vozilo razreda II ali razreda III ali razreda B homologirati tudi kot vozilo razreda I ali razreda A, se masa prtljage v prtljažnem prostoru, do katerega je mogoč dostop le z zunanje strani vozila, ne upošteva pri postopku homologacije za slednja dva razreda. (**) Vključno s 3 kg ročne prtljage. 7. 4. 3. 4 Masa, ki ustreza obremenitvi na prednjo os ali skupino osi pri vozilu, pripravljenem za vožnjo in obremenjenem, kakor je predpisano v točki 7. 4. 3. 3. 1, ne sme biti manjša od deleža mase M, določenega v naslednji tabeli: Obremenitev Neobreme- njeno Obremenje- no Razreda I in A Razred II Razreda III in B togo 20 25 zgibno 20 20 togo 25 25 zgibno 20 20 togo 25 25 zgibno 20 20 7. 4. 4 Zahteve za vozila kategorije M2 ali M3, razen avtobusov, in za bivalne prikolice Veljajo zahteve iz točk 7. 4. 2. 1 do 7. 4. 2. 4 in iz točke 7. 4. 2. 7. Poleg tega pri nedodelanem vozilu, obremenjenem do svoje mase M v razmerah, opisanih v točki 7. 4. 2. 5. 1. 2, ali pri dokončanem ali dodelanem vozilu, pripravljenem za vožnjo in obremenjenim do svoje mase M, kot je opisano v dodatku k Prilogi II direktive Sveta 92/21/EGS (1), masa, ki ustreza obremenitvi na vsako os, ne sme presegati mase mi na to os, masa, ki ustreza obremenitvi na vsako posamično os ali na skupino osi, pa ne sme presegati mase μ j na to skupino osi. Prav tako mora biti masa, ki ustreza obremenitvi na pogonsko os, ali vsota mas, ki ustrezajo vsoti obremenitev na pogonske osi, vsaj 25 % M. 7. 5 7. 5. 1 Pogoji, ki se preverjajo pri razvrščanju vozila med terenska vozila (točka 4 Priloge II k Direktivi 70/156/EGS) Tehnična služba mora preveriti, ali se dokončano ali dodelano vozilo ali sedlasti vlačilec brez sedla lahko šteje za terensko vozilo glede na zahteve, predpisane v Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS. 7. 5. 2 Pri drugih nedodelanih vozilih se to preverjanje opravi le na zahtevo proizvajalca. 7. 6 7. 6. 1 Sposobnost manevriranja Vsako motorno vozilo in vsak polpriklopnik mora biti zmožen manevriranja na obe strani, in sicer napraviti popolno krožno pot 360o v kolobarju, omejenem z dvema koncentričnima krogoma, od katerih ima zunanji polmer 12,50 m, notranji pa 5,30 m, pri tem pa nobena zunanja točka na vozilu (razen štrlečih delov, navedenih pri širini vozila v točki 2. 4. 2) ne sme segati čez oboda teh krogov. Pri motornih vozilih in polpriklopnikih z napravo za dvig osi (glej točko 2. 14) ta zahteva velja tudi pri dvignjeni(h) osi(eh) (v smislu točke 2. 14). Gornje zahteve se morajo preveriti kot sledi: 7. 6. 1. 1 Motor n a vozil a Prednjo zunanjo točko motornega vozila je treba voditi vzdolž obrisa zunanjega kroga (glej sliko A). (1) UL L 129, 14. 5. 1992, str. 1. Direktiva, kot je nazadnje spremenjena z Direktivo 95/48/ES (UL L 233, 30. 9. 1995, str. 73). 212 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 7. 6. 1. 2 Po lp r i klo p ni ki Šteje se, da je polpriklopnik skladen z zahtevami točke 7. 6. 1, če njegova medosna razdalja ni večja od ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ q Þ2 ð ð Þ2- 5,30 þ L/2 12,50-2,04 pri čemer je L širina polpriklopnika, medosna razdalja pa se v tej točki meri kot razdalja med osjo kraljevega čepa polpriklopnika in srednjico nekrmiljene skupine osi; če ima ena ali več nekrmiljenih skupin osi napravo za dvig osi (glej točko 2. 14), se kot medosna razdalja upošteva večja od izmerjenih vrednosti pri spuščeni(h) ali dvignjeni(h) osi(eh). V primeru dvoma lahko homologacijski organ zahteva, da se opravi preskus, opisan v točki 7. 6. 1. 7. 6. 2 Dodatne zahteve za vozila kategorij M2 ali M3 in N Pri mirujočem vozilu s kolesi, zasukanimi tako, da bi pri gibanju vozila njegova prednja zunanja točka potovala po krogu s polmerom 12,50 m, je tangencialna na stranico vozila in obrnjena navzven. Pri zgibnih vozilih kategorije M2 ali M3 morata biti oba toga dela vozila v omenjeni ravnini. je treba na tleh označiti črto navpične ravnine, ki Pri gibanju vozila naprej v katerikoli smeri vzdolž kroga s polmerom 12,50 m se noben njegov del ne sme gibati za več kot 0,80 m navzven od navpične ravnine pri togem vozilu (glej sliko B) ali za več kot 1,20 m (glej sliko C) pri zgibnem vozilu kategorije M2 ali M3. Pri vozilih z napravo za dvig osi velja ta zahteva tudi pri dvignjeni(h) osi(eh) (po točki 2. 14). Pri vozilih kategorije N z dvignjenimi dvižnimi osmi ali pri oseh s spremenljivo obremenljivostjo v neobremenjenem stanju se vrednost 0,80 m nadomesti z 1,00 m. 7. 6. 3 Zahteve iz točk 7. 6. 1 in 7. 6. 2 se lahko na zahtevo proizvajalca preverijo tudi z ustreznim enakovrednim izračunom ali geometrijskim dokazovanjem. Slika A 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 213 Slika B Slika C 214 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 7. 6. 4 Pri nedodelanih vozilih mora proizvajalec navesti največje dovoljene mere, za katere mora biti vozilo preverjeno po zahtevah iz točk 7. 6. 1 in 7. 6. 2. 7. 7 Dodatne zahteve za motorna vozila kategorij M2 in M3 Največja tehnično dovoljena masa priklopnega vozila ne sme presegati 3 500 kg. 7. 8 7. 8. 1 7. 8. 2 Največja tehnično dovoljena masa na točki za spenjanje motornega vozila in navodila za vgradnjo naprav za spenjanje vozil Največja tehnično dovoljena masa na točki za spenjanje motornega vozila, ki je konstruirano za vleko priklopnika s centralno osjo in katerega največja tehnično dovoljena vlečena masa presega 3,5 tone, mora biti enaka vsaj 10 % njegove tehnično dovoljene vlečene mase ali 1 000 kg, kar je manjše, pri motornih vozilih, ki niso vlačilci, pa se k tej zahtevani vrednosti prišteje še masa naprave za spenjanje, če jo vgrajuje proizvajalec vozila, ali največja dovoljena masa naprave za spenjanje, če je proizvajalec ne vgrajuje. Največja tehnično dovoljena masa na točki za spenjanje motornega vozila, ki je namenjeno za vleko priklopnika s centralno osjo in katerega največja tehnično dovoljena vlečena masa ne presega 3,5 tone, mora biti enaka vsaj 4 % njegove tehnično dovoljene mase ali 25 kg, kar je manjše, pri motornih vozilih. ki niso vlačilci, pa se k tej zahtevani vrednosti prišteje še masa naprave za spenjanje, če jo vgrajuje proizvajalec vozila, ali največja dovoljena masa naprave za spenjanje, če je proizvajalec ne vgrajuje. 7. 8. 3 Pri motornem vozilu, katerega največja tehnično dovoljena masa ne presega 3,5 tone, mora proizvajalec v navodilih za uporabo določiti pogoje za vgradnjo naprave za spenjanje na vozilo. Če velja zgornje, morajo ti pogoji vključevati največjo tehnično dovoljeno maso na točki za spenjanje motornega vozila, največjo dovoljeno maso naprave za spenjanje, točke vgradnje naprave za spenjanje na motorno vozilo in največji dovoljeni previs naprave za spenjanje. 7. 9 Sposobnost speljevanja v klanec Motorna vozila, ki vlečejo priklopno vozilo in so obremenjena do največje tehnično dovoljene mase skupine vozil, morajo biti sposobna speljati petkrat v petih minutah v klanec z najmanj 12-odstotnim naklonom. 7. 10 Razmerje med močjo motorja in največjo maso Motorna vozila morajo imeti izhodno moč motorja vsaj 5 kW/t največje tehnično dovoljene skupne mase skupine vozil. Moč motorja se meri po določbah direktive Sveta 80/1269/EGS (1). 7. 11 7. 11. 1 7. 11. 1. 1 7. 11. 1. 2 7. 11. 1. 3 7. 11. 1. 4 Pogoji, ki se nanašajo na enakovrednost določenih nepnevmatskih in pnevmatskih sistemov vzmetenja na pogonski(h) osi(eh) vozila Na zahtevo proizvajalca mora tehnična služba preveriti enakovrednost nepnevmatskega in pnevmatskega vzmetenja na pogonski(h) osi(eh) vozila. Da je nepnevmatski sistem vzmetenja enakovreden pnevmatskemu, mora izpolnjevati naslednje zahteve: Pri prehodnem prostem nizkofrekvenčnem navpičnem nihanju vzmetene mase nad pogonsko osjo ali skupino osi morata biti izmerjena frekvenca in dušenje vzmetenja pri največji obremenitvi koles v mejah, določenih v točkah 7. 11. 1. 2 do 7. 11. 1. 5. Vsaka os mora biti opremljena s hidravličnimi blažilniki. Na skupini osi morajo biti blažilniki postavljeni tako, da čim bolj zmanjšajo nihanje skupine osi. Srednji količnik dušenja Dm mora biti večji od 20 % kritičnega dušenja vzmetenja v normalnem stanju, to je pri ustrezno nameščenih in delujočih hidravličnih blažilnikih. Količnik dušenja vzmetenja Dr z odstranjenimi ali onesposobljenimi vsemi hidravličnimi blažilniki ne sme presegati 50 % vrednosti Dm. (1) UL L 375, 31. 12. 1980, str. 46. Direktiva, kot je nazadnje spremenjena z Direktivo 89/491/EGS (UL L 238, 15. 8. 1989, str. 43). 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 215 7. 11. 1. 5 Frekvenca vzmetene mase nad pogonsko osjo ali skupino osi pri prehodnem prostem navpičnem nihanju ne sme biti višja od 2,0 Hz. 7. 11. 1. 6 Frekvenca in dušenje vzmetenja sta opredeljena v točki 7. 11. 2. Preskusni postopki za merjenje frekvence in dušenja so predpisani v točki 7. 11. 3. 7. 11. 2 Opredelitev frekvence in dušenja V tej opredelitvi se izhaja iz vzmetene mase M (kg) nad pogonsko osjo ali skupino osi. Os ali skupina osi ima skupno navpično tlačno silo med cestno površino in vzmeteno maso K newtonov/meter (N/m) in skupni koeficient dušenja C newton sekund/meter (N. s/m). Navpični odmik vzmetene mase je Z. Enačba prostega nihanja vzmetene mase je: M d2Z dt2 þ C dZ dt þ KZ ¼ O Frekvenca nihanja vzmetene mase F (Hz) je: F ¼ 1 2π s ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ C2 4M2 K M - Dušenje je kritično pri C = C0, kjer je Co ¼ 2 p ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ KM Količnik dušenja kot delež kritičnega je C/C0. Prehodno prosto navpično nihanje vzmetene mase ima obliko dušene sinusoide (slika 2). Frekvenca se lahko oceni z merjenjem časa čim več ciklov nihanja, dokler se lahko to opazuje. Dušenje se lahko oceni z merjenjem višin zaporednih vrhov nihajev v isti smeri. Če sta amplitudi vrhov prvega in drugega cikla nihanja A1 in A2, je količnik dušenja D D ¼ C Co ¼ 1 2π ln A1 A2 pri čemer je „ln“ naravni logaritem razmerja amplitud. 7. 11. 3 Preskusni postopek Količnik dušenja Dm, količnik dušenja Dr z odstranjenimi hidravličnimi blažilniki in frekvenca F vzmetenja se ugotovijo s preskusom tako, da se obremenjeno vozilo ali: (a) zapelje z majhno hitrostjo (5 km/h ± 1 km/h) čez stopnico višine 80 mm in profila, prikazanega na iz analize katerega se ugotovi frekvenca in dušenje, se pojavi, ko kolesa sliki 1. Prehodno nihanje, pogonske osi zapustijo stopnico; ali (b) potegne navzdol za šasijo tako, da je obremenitev pogonske osi 1,5-krat večja od njene največje statične vrednosti. Navzdol potegnjeno vozilo se hitro spusti in analizira poznejše nihanje; ali (c) potegne navzgor za šasijo tako, da se vzmetena masa dvigne za 80 mm nad pogonsko os. Tako dvignjeno vozilo se hitro spusti in analizira poznejše nihanje; ali (d) se uporabi kak drug postopek, katerega enakovrednost proizvajalec dokaže tehnični službi. Vozilo mora biti opremljeno s tipalom za navpične odmike med pogonsko osjo in šasijo tik nad njo. Iz zapisa tega signala se lahko ugotovi časovni razmik med prvim in drugim vrhom stiskanja ter iz tega izpelje dušenje. Pri dvojnih pogonskih oseh je treba tipalo odmikov namestiti med vsako pogonsko os in šasijo tik nad njo. 216 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 Pnevmatike morajo biti napolnjene na ustrezen tlak, ki ga priporoča proizvajalec za preskusno maso vozila. Preskus za preverjanje ustreznosti vzmetenja se opravlja pri največji tehnično dovoljeni masi na os ali skupino osi; ob dokazani ustreznosti se predpostavi, da velja tudi za vse manjše mase. Slika 1 Stopnica za prescušanje obesitve Slika 2 A Prehodno dušeno nihanje 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 217 PRILOGA II OPISNI LIST št. na podlagi Priloge I k Direktivi Sveta 70/156/EGS v zvezi z ES-homologacijo določenih kategorij motornih in priklopnih vozil glede na njihove mase in mere (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 97/. /ES) 218 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 219 220 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 221 222 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 223 PRILOGA III VZOREC največji format: A4 (210 x 297 mm) CERTIFIKAT O ES-HOMOLOGACIJI (Vozilo) 224 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 225 Dodatek k certifikatu o ES-homologaciji št. v zvezi s homologacijo določenih kategorij motornih in priklopnih vozil na podlagi Direktive 97/27/ES 226 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 227 Ta priloga vsebuje enoten postopek, naveden v členu 4 te direktive, za določanje „največjih dovoljenih mas pri registraciji/med uporabo“ v vsaki državi članici in enotne tehnične zahteve za osi s spremenljivo obremenljivostjo in dvižne osi, omenjene v členu 5 te direktive. PRILOGA IV 1. Pomen izrazov Naslednji pojmi se uporabljajo v okviru člena 4 te direktive, dokler ne bo spremenjena in dopolnjena tako, da bo vključevala največje usklajene dovoljene mase. V tej prilogi: 1. 0 Izraz „nedeljiv tovor“ pomeni tovor, ki ga pri prevozu po cesti ni mogoče razdeliti na dva ali več tovorov brez prevelikih stroškov ali tveganj poškodb in ki ga zaradi njegove mase ali mer ni mogoče prevažati z vozilom, katerega mase in mere so skladne z omejitvami največjih mas in mer, veljavnimi v določeni državi članici. 1. 1 Izraz „največja dovoljena masa pri registraciji/med uporabo“ pomeni največjo maso obremenjenega vozila, za katero se lahko to registrira ali začne uporabljati v državi članici na zahtevo proizvajalca vozila. 1. 1. 1 Vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v lahko proizvajalec vozila ob homologaciji po tej direktivi pripiše niz opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, največjih dovoljenih skupnih mas vozila pri registraciji/med uporabo, tako da jih lahko homologacijski organ vnaprej preveri glede izpolnjevanja zahtev iz točke 2 te priloge. 1. 1. 2 Pristojni organi držav članic morajo za svojo državo določiti največjo dovoljeno skupno maso vozila pri registraciji/med uporabo skladno z naslednjima načeloma: — po definiciji se lahko vsaki tehnični konfiguraciji določenega tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja dovoljena skupna masa pri registraciji/med uporabo, — največja dovoljena skupna masa pri registraciji/med uporabo je določena kot največja masa, enaka največji tehnično dovoljeni skupni masi ali manjša od nje in enaka ustrezni največji dovoljeni masi vozila, ki velja v določeni državi članici, ali manjša od nje (ali na zahtevo proizvajalca in v dogovoru s pristojnimi organi te države članice manjši masi), in skladna z zahtevami, predpisanimi v točki 2 te priloge. To ne izključuje možnosti, da države članice dovolijo večjo maso, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi v okviru določenih prevoznih dejavnosti v državi, ki ne vplivajo bistveno na mednarodno konkurenco na prevozniškem področju, v mejah največje tehnično dovoljene skupne mase vozila. 1. 1. 3 Za uveljavitev posamičnih direktiv, naštetih v Prilogi IV k Direktivi 70/156/EGS, lahko države članice zahtevajo skladnost vozila z določbami teh direktiv, veljavnimi za kategorijo, ki po Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS ustreza dejanski vrednosti največje dovoljene skupne mase vozila pri registraciji/med uporabo, pri priklopnikih s centralno osjo in polpriklopnikih pa dejanski vrednosti mase, ki ustreza osni obremenitvi, kadar je vozilo obremenjeno do svoje največje dovoljene mase pri registraciji/med uporabo. 1. 1. 4 Države članice lahko zahtevajo, da največja dovoljena masa vozila pri registraciji/med uporabo ni odvisna od vgrajenih pnevmatik. 1. 2 Izraz „največja dovoljena osna obremenitev pri registraciji/med uporabo v državi članici“ pomeni največjo osno jo določijo pristojni organi države članice in za katero se bo na zahtevo proizvajalca vozilo obremenitev, ki registriralo ali začelo uporabljati v tej državi članici. 1. 2. 1 Vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v lahko proizvajalec vozila ob homologaciji po tej direktivi pripiše niz opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, največjih dovoljenih osnih obremenitev pri registraciji/med uporabo, tako da jih lahko homologacijski organ vnaprej preveri glede izpolnjevanja zahtev iz točke 2 te priloge. 1. 2. 2 Pristojni organi držav članic morajo za svojo državo določiti največjo dovoljeno osno obremenitev pri registraciji/med uporabo skladno z naslednjima načeloma: 228 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 — po definiciji se lahko vsaki tehnični konfiguraciji določenega tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja dovoljena osna obremenitev za vsako os pri registraciji/med uporabo, — največja dovoljena osna obremenitev pri registraciji/med uporabo je določena kot največja osna obremenitev, enaka največji tehnično dovoljeni osni obremenitvi ali manjša od nje in enaka ustrezni največji dovoljeni osni obremenitvi, ki velja v določeni državi članici, ali manjša od nje (ali na zahtevo proizvajalca in v dogovoru s pristojnimi organi te države članice manjši osni obremenitvi), in skladna z zahtevami, predpisanimi v točki 2 te priloge. To ne izključuje možnosti, da države članice dovolijo večjo osno obremenitev, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi v okviru določenih prevoznih dejavnosti v državi, ki ne vplivajo bistveno na mednarodno konkurenco na prevozniškem področju, v mejah največje tehnično dovoljene osne obremenitve. 1. 2. 3 Države članice lahko zahtevajo, da največja dovoljena osna obremenitev pri registraciji/med uporabo ni odvisna od vgrajenih pnevmatik. 1. 3 Izraz „največja dovoljena osna obremenitev za skupino osi pri registraciji/med uporabo v državi članici“ pomeni največjo osno obremenitev za skupino osi, ki jo določijo pristojni organi države članice in za katero se bo na zahtevo proizvajalca vozilo registriralo ali začelo uporabljati v tej državi članici. 1. 3. 1 Vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v lahko proizvajalec vozila ob homologaciji po tej direktivi pripiše niz opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, največjih dovoljenih osnih obremenitev za skupino osi pri registraciji/med uporabo, tako da jih lahko homolo- gacijski organ vnaprej preveri glede izpolnjevanja zahtev iz točke 2 te priloge. 1. 3. 2 Pristojni organi držav članic morajo za svojo državo določiti največjo dovoljeno osno obremenitev za skupino osi pri registraciji/med uporabo skladno z naslednjima načeloma: — po definiciji se lahko vsaki tehnični konfiguraciji določenega tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja dovoljena osna obremenitev za vsako skupino osi pri registraciji/med uporabo, — največja dovoljena osna obremenitev za skupino osi pri registraciji/med uporabo je določena kot največja osna obremenitev, enaka največji tehnično dovoljeni osni obremenitvi za skupino osi ali manjša od nje in enaka ustrezni največji dovoljeni osni obremenitvi za skupino osi, ki velja v določeni državi članici, ali manjša od nje (ali na zahtevo proizvajalca in v dogovoru s pristojnimi organi te države članice manjši osni obremenitvi), in skladna z zahtevami, predpisanimi v točki 2 te priloge. To ne izključuje možnosti, da države članice dovolijo večjo osno obremenitev, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi v okviru določenih prevoznih dejavnosti v državi, ki ne vplivajo bistveno na mednarodno konkurenco na prevozniškem področju, v mejah največje tehnično dovoljene mase na skupino osi. 1. 3. 3 Države članice lahko zahtevajo, da največja dovoljena osna obremenitev za skupino osi pri registraciji/med uporabo ni odvisna od vgrajenih pnevmatik. 1. 4 Izraz „največja dovoljena vlečena masa pri registraciji/med uporabo v državi članici“ pomeni največjo maso, ki jo bo vleklo vozilo, ki jo določijo pristojni organi države članice in za katero se bo na zahtevo proizvajalca vozilo registriralo ali začelo uporabljati v tej državi članici. 1. 4. 1 Vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v lahko proizvajalec vozila ob homologaciji po tej direktivi pripiše niz opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, največjih dovoljenih vlečenih mas pri registraciji/med uporabo, tako da jih lahko homologacijski organ vnaprej preveri glede izpolnjevanja zahtev iz točke 2 te priloge. 1. 4. 2 Pristojni organi držav članic morajo za svojo državo določiti največjo dovoljeno vlečeno maso vozila pri registraciji/med uporabo skladno z naslednjima načeloma: — po definiciji se lahko vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja dovoljena vlečena masa pri registraciji/med uporabo, — največja dovoljena vlečena masa pri registraciji/med uporabo je določena kot največja masa, enaka največji tehnično dovoljeni vlečeni masi ali manjša od nje in enaka ustrezni največji odobreni vlečeni masi, ki velja v določeni državi članici, ali manjša od nje (ali na zahtevo proizvajalca in v dogovoru s pristojnimi organi te države članice manjši vlečeni masi), in skladna z zahtevami, predpisanimi v točki 2 te priloge. 13/Zv. 19 SL Uradni list Evropske unije 229 To ne izključuje možnosti, da države članice dovolijo večjo vlečeno maso, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi v okviru določenih prevoznih dejavnosti v državi, ki ne vplivajo bistveno na mednarodno konkurenco na prevozniškem področju, v mejah največje tehnično dovoljene vlečene mase. 1. 5 Izraz „največja dovoljena masa skupine vozil pri registraciji/med uporabo v državi članici“ pomeni največjo vrednost vsote dovoljene mase vlečnega vozila in dovoljene mase vlečenega priklopnega vozila, za katero se bo na zahtevo proizvajalca motorno vozilo registriralo ali začelo uporabljati v tej državi članici. 1. 5. 1 Vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v lahko proizvajalec vozila ob homologaciji po tej direktivi pripiše niz opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, največjih dovoljenih mas skupine vozil pri registraciji/med uporabo, tako da jih lahko homologacijski organ vnaprej preveri glede izpolnjevanja zahtev iz točke 2 te priloge. 1. 5. 2 Pristojni organi držav članic morajo za svojo državo določiti največjo dovoljeno maso skupine vozil pri registraciji/med uporabo v skladu z naslednjima načeloma: — po definiciji se lahko vsaki tehnični konfiguraciji tipa vozila, kakršno opredeljuje en niz možnih vrednosti postavk, določenih v opisnem listu v Prilogi II k tej direktivi, pripiše le ena največja dovoljena masa skupine vozil pri registraciji/med uporabo. V skladu z veljavno prakso v državi članici pa se lahko določi ena največja dovoljena masa skupine vozil pri registraciji/med uporabo na predvideno skupno število osi skupine vozil, ta masa pa je lahko tudi odvisna od drugih značilnosti predvidene skupine vozil, npr. od predvidene vrste prevoza (prevoz zabojnikov dolžine 40 čevljev po ISO na skupini vozil ipd. ), — največja dovoljena masa skupine vozil pri registraciji/med uporabo je določena kot največja masa, enaka največji tehnično dovoljeni masi skupine vozil ali manjša od nje in enaka ustrezni največji dovoljeni masi skupine vozil, ki velja v določeni državi članici, ali manjša od nje (ali na zahtevo proizvajalca in v dogovoru s pristojnimi organi te države članice manjši masi), in skladna z zahtevami, predpisanimi v točki 2 te priloge. To ne izključuje možnosti, da države članice dovolijo večjo maso, bodisi za prevoz nedeljivih tovorov bodisi v okviru določenih prevoznih dejavnosti v državi, ki ne vplivajo bistveno na mednarodno konkurenco na prevozniškem področju, v mejah največje tehnično dovoljene mase skupine vozil. 2. Določanje največjih dovoljenih mas pri registraciji/med uporabo 2. 1 Če določajo različne največje dovoljene mase pri registraciji/med uporabo pristojni organi držav članic, veljajo j, TM in MC v omenjenem členu pomenijo določbe točke 7. 4 Priloge I k tej direktivi. Pri tem znaki M, mi, μ največjo dovoljeno maso vozila pri registraciji/med uporabo, največjo dovoljeno osno obremenitev posamične osi z indeksom „i“, največjo dovoljeno osno obremenitev skupine osi z indeksom „j“ pri registraciji/med uporabo, največjo dovoljeno vlečeno maso pri registraciji/med uporabo in največjo dovoljeno maso skupine vozil pri registraciji/med uporabo. 2. 2 Določanje največje dovoljene vlečene mase motornega vozila pri registraciji/med uporabo: 2. 2. 1 Največja dovoljena vlečena masa motornega vozila pri registraciji/med uporabo, ki je predvideno za vleko priklopnega vozila, ne glede na to, ali je to vlečno vozilo ali ne, je najmanjša od naslednjih vrednosti: (a) največja tehnično dovoljena vlečena masa na podlagi konstrukcije in zmogljivosti vozila in/ali trdnosti mehanske naprave za spenjanje; (b) pri vozilih, namenjenih za vleko priklopnega vozila brez delovnih zavor: polovica mase vozila, pripravljenega za vožnjo, do največ 0,750 t; (c) pri vozilih, katerih največja masa ne presega 3,5 t in so namenjena le za vleko priklopnih vozil z delovnimi zavorami: največja dovoljena masa vozila pri registraciji/med uporabo, pri terenskih vozilih (glej točko 7. 5 Priloge I) pa 1,5-kratnik te mase, do največ 3,5 t; (d) pri vozilih, katerih največja masa presega 3,5 t in ki so namenjena le za vleko priklopnih vozil z naletnimi zavorami: 3,5 t; (e) pri vozilih, katerih največja masa presega 3,5 t in ki so namenjena za vleko priklopnh vozil s povezanim zavornim sistemom: 1,5-kratnik največje dovoljene mase vozila pri registraciji/med uporabo; če so izpolnjene vse ustrezne tehnične določbe Direktive 96/53/ES. 230 SL Uradni list Evropske unije 13/Zv. 19 Kot izjema od določb točke 1. 4 te priloge se lahko pri vozilih, namenjenih za vleko več kot ene vrste priklopnih vozil, omenjenih v podtočkah (b), (c), (d) in (e) zgoraj, določijo do tri različne dovoljene največje vlečene mase pri registraciji/med uporabo za vsako tehnično konfiguracijo tipa vozila glede na značilnosti zavornih priključkov na motornem vozilu: ena za priklopnike brez delovnih zavor, ena za priklopnike z naletnimi zavorami in ena za priklopnike s povezanim zavornim sistemom. Te mase se določajo tako, kot je omenjeno zgoraj, ob uporabi podtočk (b), (c), (d) in (e). Na zahtevo proizvajalca lahko država članica sprejme tudi maso, nižjo od mase, ki omenjenem postopku. je določena po zgoraj 3. 3. 1 3. 2 3. 3 3. 4 Tehnične zahteve za vgradnjo dvižnih osi ali osi s spremenljivo obremenljivostjo (točke od 2. 14 do 2. 16 Priloge I) Vsako vozilo je lahko opremljeno z eno ali več dvižnimi osmi ali osmi s spremenljivo obremenljivostjo. Če je vozilo opremljeno z eno ali več dvižnimi osmi ali osmi s spremenljivo obremenljivostjo (točke od 2. 14 do 2. 16 Priloge I), mora biti zagotovljeno, da v nobenih voznih razmerah razen tistih, omenjenih v točki 3. 5 spodaj, niso presežene največje dovoljene osne obremenitve na posamični osi ali skupini osi pri registraciji/med uporabo. Zato se mora dvižna os ali os s spremenljivo obremenljivostjo spustiti na tla samodejno vsakič, ko doseže osna obremenitev na najbližjo(e) os(i) v skupini osi ali osna obremenitev na prednji osi vrednost največje(ih) dovoljene(ih) osne obremenitev pri registraciji/med uporabo. Rumena(e) opozorilna(e) svetilka(e) v kabini mora(jo) vozniku kazati, da je (so) dvižna(e) os(i) ali os(i) s spremenljivo obremenljivostjo na motornem vozilu ali priklopniku dvignjena(e). Vsaka naprava za dvig osi, vgrajena na vozilo, za katero velja ta direktiva, in sistemi za njeno upravljanje morajo biti konstruirani in vgrajeni tako, da so zaščiteni pred neprimerno rabo ali nepooblaščenimi posegi. Zahteve za speljevanje motornih vozil na spolzki podlagi 3. 5 3. 5. 1 Kot izjema od določb iz točke 3. 2 in zaradi lažjega speljevanja motornega vozila ali skupine vozil na spolzki podlagi ter povečanja oprijema pnevmatik na taki podlagi lahko naprava za dvig osi tudi aktivira dvižno os ali os s spremenljivo obremenljivostjo motornega vozila ali polpriklopnika, da se poveča obremenitev na pogonsko os motornega vozila, po naslednjih pogojih: — masa, ki ustreza obremenitvi na vsako os vozila, sme preseči največjo dovoljeno osno obremenitev na to os, jo za ta posebni namen navaja veljavno v državi članici, za največ 30 %, če ne preseže vrednosti, ki proizvajalec, — masa, ki ustreza preostali obremenitvi na prednjo os, mora ostati nad nič (tj. vozila z dvižno zadnjo osjo in velikim zadnjim previsom se ne smejo dvigniti), — dvižna os ali os s spremenljivo obremenljivostjo se sme aktivirati le s posebno napravo za upravljanje, — ko motorno vozilo spelje in doseže hitrost 30 km/h, se mora os samodejno spustiti na tla ali se znova obremeniti