title: Richtlinie 97/43/Euratom des Rates vom 30. Juni 1997 über den Gesundheitsschutz von Personen gegen die Gefahren ionisierender Strahlung bei medizinischer Exposition und zur Aufhebung der Richtlinie 84/466/Euratom


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1246/97 af 30. juni 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 1150/90 for så vidt angår den midlertidige tilpasning af visse bestemmelser for indførsel til Fællesskabet af visse mejeriprodukter med oprindelse i staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) eller de oversøiske lande og territorier (OLT) med henblik på iværksættelsen af den landbrugsaftale, der er indgået i forbindelse med forhandlingerne under Uruguay-runden

eurovoc_concepts:
ACP countries
GATT
customs duties
import licence
milk product
overseas countries and territories

formats: html pdfa1b print


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 2334/97 του Daniel VARELA SUANZES- CARPEGNA προς την Επ τροπή. Τοποθέτηση της Επιτροπής σχετικά με τις μικτές ισπανο- βρετανικές αλιευτικές επιχειρήσεις

eurovoc_concepts:
EU law - national law
EU waters
European Commission
Spain
United Kingdom
catch quota
common fisheries policy
fishing licence

formats: html pdf print

text: C 76/98 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv· n Koinoth·tvn 11. 3. 98 Koinh· apa· nthsh thw kaw Bonino ej ono·matow thw Epitroph· w stiw grapte·w ervth· seiw P-2334/97, P-2369/97, E-2389/97, E-2390/97, E-2391/97 kai E-2392/97 (29 Ioyli·oy 1997) Sy·mfvna me to a·ruro 9, para·grafow 2, toy kanonismoy· (EOK) ariu. 3760/92 toy Symboyli·oy gia th ue·spish koinotikoy· systh·matow gia thn aliei·a kai thn ydatokallie·rgeia (1), ta kra·th me·lh enhmerv· noyn ethsi·vw thn Epitroph· gia ta krith·ria poy ue·spisan sxetika· me thn katanomh· tvn diaue·simvn alieytikv· n dynatoth·tvn poy toyw xorhgh·uhkan, sy·mfvna me to koinotiko· di·kaio kai thn koinh· alieytikh· politikh·. Epome·nvw, ypa·getai sthn armodio·thta tvn kratv· n melv· n h ue·spish tvn o·rvn xorh·ghshw adeiv· n efo·son oi o·roi aytoi· den die·pontai apo· to koinotiko· di·kaio alla· kata· thn a·skhsh thw armodio·thtaw ayth·w ta kra·th me·lh ypoxreoy·ntai na throy·n to koinotiko· di·kaio, kai na enhmerv· noyn thn Epitroph·. Sto plai·sio ayto·, h Epitroph· ei·nai armo·dia na kri·nei thn symfvni·a tvn proteino·menvn eunikv· n me·trvn me to koinotiko· di·kaio kauv· w kai na anakoinv· nei th gnv· mh thw se ka· ue kra·tow me·low poy zhta· epibebai·vsh thw symfvni·aw ayth·w apo· thn Epitroph·. To Dikasth·rio de·xetai o·ti o sto·xow toy systh·matow tvn posostv· sevn mporei· pra·gmati na dikaiologh·sei toyw o·royw poy proori·zontai na ejasfali·soyn o·ti ypa·rxei pragmatiko·w oikonomiko·w desmo·w metajy· toy ska·foyw kai toy en lo·gv kra·toyw me·loyw efo·son o sto·xow tvn o·rvn aytv· n ei·nai o·ti oi plhuysmoi· poy ejartv· ntai apo· thn aliei·a kai tiw synafei·w biomhxani·ew na mporoy·n na la·boyn tiw posostv· seiw. (cid:211)pvw kai ta a·lla kra·th me·lh, to Hnvme·no Basi·leio ei·nai armo·dio gia th ue·spish me·trvn poy e·xoyn vw sto·xo thn ejasfa·lish thw y·parjhw toy pragmatikoy· oikonomikoy· desmoy· me to alieytiko· ska· fow poy fe·rei th shmai·a toy. To Hnvme·no zh·thse epibebai·vsh sxetika· me to ea·n orisme·na me·tra ei·nai sy·mfvna me to koinotiko· di·kaio. Sthn epistolh· poy ape·steile ston k. Blair, o Pro·edrow thw Epitroph·w apa·nthse o·ti oi proteino·menoi o·roi mporei· na ei·nai sy·mfvnoi me to koinotiko· di·kaio efo·son den eisa·goyn diakri·seiw, prosarmo·zontai sto antikei·meno· toyw, den ei·nai svreytikoi· kai di·noyn thn dynato·thta stoyw endiafero·menoyw na symmorfvuoy·n me e·nan h· perisso·teroyw apo· toyw o·royw aytoy·w, h· na ikanopoih·soyn a· llew endexo·menew apaith·seiw gia na apodei·joyn thn y·parjh oikonomikoy· desmoy· me thn xv· ra thw shmai·aw. Prin apo· thn antallagh· epistolv· n me ton k. Blair pragmatopoih·uhkan texnike·w syzhth·seiw metajy· tvn bretanikv· n arxv· n kai thw Epitroph·w, kai oi ispanike·w arxe·w enhmerv· uhkan sxetika· me ta apotele·smata tvn syzhth·sevn aytv· n se ey·ueto xro·no. Se opoiodh·pote peri·ptvsh, h Epitroph· ua ejeta·sei leptomerv· w opoiodh·pote eidiko· me·tro to opoi·o mporei· na uespi·sei to Hnvme·no Basi·leio o·son afora· thn xorh·ghsh tvn posostv· sevn, o·pvw e·praje sto pareluo·n ua synexi·sei na pra·ttei kai sto me·llon thrv· ntaw th nomouesi·a o·lvn tvn kratv· n melv· n kai vw uematofy·lakaw tvn synuhkv· n. H Epitroph· ua dexuei· thn symfvni·a opoiadh·pote oristikoy· me·troy me to koinotiko· di·kaio efo·son ayto· den eisa·gei diakri·seiw, prosarmo·zetai sto antikei·meno· toy, den ei·nai svreytiko· kai ei·nai plh·rvw sy·mfvno me thn nomologi·a toy Dikasthri·oy lamba·nontaw ypo·ch, o·pvw ei·nai to kauh·kon thw, to e·nnomo symfe·ron o·lvn tvn kratv· n melv· n. (1) EE L 389 31. 12. 1992 (98/C 76/198) GRAPTH ERVTHSH E-2343/97 ypobolh· : Hedy d(cid:146)Ancona (PSE) prow thn Epitroph· (10 Ioyli·oy 1997) Ue·ma: Antishmitismo·w se sxolika· egxeiri·dia thw Slobaki·aw Gnvri·zei h Epitroph· o·ti sth basikh· ekpai·deysh thw Slobaki·aw, sto sxoliko· bibli·o istori·aw toy e·unoyw, 1. dikaiologoy·ntai oi mazike·w ejontv· seiw ebrai·vn sta strato·peda sygkentrv· sevw; 2. Mporei· na epibebaiv· sei h Epitroph· o·ti to en lo·gv sxoliko· bibli·o › poy syne·grace o kauoliko·w iere·aw Milan Durica- e·xei ekdouei· me kondy·lia thw Eyrvpai¤kh·w (cid:201)nvshw;


title: 1997 m. birželio 30 d. Tarybos direktyva 97/43/Euratomas dėl sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės pavojaus, susijusio su asmenų medicinine apšvita, ir panaikinanti Direktyvą 84/466/Euratomas

eurovoc_concepts:
health legislation
ionising radiation
national implementing measure
occupational health
public health
therapeutics

text: 332 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 15/3 t. 31997L0043 1997 7 9 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 180/22 TARYBOS DIREKTYVA 97/43/EURATOMAS 1997 m. birželio 30 d. dėl sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės pavojaus, susijusio su asmenų medicinine apšvita, ir panaikinanti Direktyvą 84/466/Euratomas EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 31 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, parengtą gavus grupės eks- pertų, kuriuos paskyrė Mokslo ir technikos komitetas, nuomonę, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1), atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo- monę (2), (1) (2) (3) (4) kadangi Taryba yra priėmusi direktyvas, nustatančias pagrindinius darbuotojų ir gyventojų sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės standartus, su pasku- tiniais Direktyva 96/29/Euratomas (3); pakeitimais, padarytais kadangi pagal Sutarties 33 straipsnį kiekviena valstybė narė turi nustatyti tam tikras nuostatas įstatymais ir kitais teisės aktais, kurios užtikrintų jų atitiktį pagrindiniams įsigalėjusiems standartams, bei imtis būtinų priemonių, rei- kalingų mokymui, švietimui ir profesiniam mokymui; kadangi 1984 m. rugsėjo 3 d. Taryba priėmė Direktyvą 84/466/Euratomas, nustatančią pagrindines mediciniškai tiriamų arba gydomų asmenų radiacinės saugos priemo- nes (4); kadangi, kaip ir 1984 m. , medicininės apšvitos priemonės tebėra pagrindinis apšvitos šaltinis Europos Bendrijos pilie- čius švitinant dirbtiniais jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais; kadangi jonizuojančiosios spinduliuotės naudo- jimas suteikė galimybę siekti didesnės pažangos daugelyje medicinos sričių; kadangi medicinos praktikoje taikoma apšvita turi būti naudojama optimaliomis radiacinės sau- gos sąlygomis; (1) OL C 167, 1997 6 2. (2) OL C 212, 1996 7 22, p. 32. (3) OL L 159, 1996 6 29, p. 1. (4) OL L 265, 1984 10 5, p. 1 (5) kadangi Tarptautinė radiacinės saugos komisija, pripažin- dama mokslo žinių raidą radiacinės saugos srityje taiko- mos medicininės apšvitos atveju, šį klausimą iš naujo apsvarstė 1990 ir 1996 metų rekomendacijose; (6) kadangi po tokių pokyčių tapo būtina panaikinti Direktyvą 84/466/Euratomas; (7) (8) kadangi Direktyvoje 96/29/Euratomas nustatyti pagrindi- niai saugos standartai su medicinine apšvita susijusiems darbuotojams bei gyventojams; kadangi ta pati direktyva užtikrina nuolatinę bendros gyventojų apšvitos kontrolę; kadangi sveikatos apsaugos ir saugos reikalavimus, taip pat ir radiacinės saugos klausimus, susijusius su medicinos prietaisų projektavimu, gamyba ir teikimu rinkai, nagrinėja 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (5); kadangi vadovaujantis tos direkty- vos 1 straipsnio 8 dalimi pagal Euratomo sutartį priim- toms atitinkamoms direktyvoms jos nuostatos įtakos nedaro; kadangi būtina nustatyti radiologinių įrenginių, naudojamų medicinos tikslams, radiacinės saugos reikala- vimus nuo tos dienos, kai jie pradedami naudoti; (9) kadangi nuostatos turi būti pritaikytos apsaugai nuo apšvi- tos, kurią gauna asmenys, sąmoningai ir savo noru pade- dantys mediciniškai tiriamiems arba gydomiems asme- nims; (10) kadangi Europos Tarybos Ministrų Komitetas 1990 m. vasario 6 d. priėmė Rekomendaciją R(90)3 dėl žmonių sveikatos tyrimų, kurioje, be kita ko, kalbama apie etikos komiteto sudarymą; (11) kadangi išsamūs reikalavimai yra reikalingi tiesiogiai tai- kant šios direktyvos taikymo sričiai numatytos apšvitos pagrindimo ir optimizavimo principus; (12) kadangi turi būti nustatyta atsakomybė už spinduliuotės naudojimą medicinos srityje; (5) OL L 169, 1993 7 12, p. 1. 15/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 333 (13) tinkamas dalyvaujančio personalo mokymas, kadangi kokybės užtikrinimo ir audito programų kūrimas, kompe- tentingų institucijų atliekama kontrolė yra būtini, norint užtikrinti, kad medicininė apšvita būtų naudojama tinka- momis radiacinės saugos sąlygomis; (14) kadangi būtina priimti specialias nuostatas dėl specializuo- tos veiklos, nėščiųjų ir maitinančių motinų, moksliniuose tyrimuose dalyvaujančių savanorių bei pagalbininkų; (15) kadangi turi būti atsižvelgta į galimąją apšvitą, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Tikslas ir paskirtis 1. Ši direktyva papildo Direktyvą 96/29/Euratomas ir nustato bendrus asmenų radiacinės saugos, susijusios su šio straipsnio 2 ir 3 dalyje nurodyta apšvita, principus. medicininės radiologijos procedūroms, esant praktikos pakei- timams, jeigu tai nurodyta, ir taikant naujus standartus, jeigu tai būtina, — klinikinė atsakomybė — tai praktiko atsakomybė, individua- liai taikant medicininę apšvitą, susidedanti iš medicininės apšvitos pagrindimo, radiacinės saugos optimizavimo; rezul- tatų įvertinimo klinikiniu požiūriu, praktinio bendradarbia- informacijos iš vimo su kitais specialistais (jeigu reikia), ankstesniųjų tyrimų surinkimo (jeigu įmanoma), turimos informacijos perdavimo kitiems praktikams (arba) paskyrėjams, pacientų ir kitų suinteresuotų asmenų informa- vimo apie žalą, kurią gali sąlygoti medicininė apšvita (jeigu reikia), ir — kompetentinga institucija — tai tam tikra valstybės narės paskirta institucija, — rekomenduojamasis medicininės apšvitos lygis — tai dozių lygiai, naudojami medicinos spindulinės diagnostikos prakti- koje arba radiofarmakologinių preparatų aktyvumo lygiai pla- čiai apibrėžtiems įrenginių tipams, kuriais tiriamos nustatyto didumo pacientų arba standartinio dydžio fantomų grupės. Tikimasi, kad šie lygiai nebus viršyti atliekant standartines procedūras, naudojant gerą ir įprastą diagnozavimo ir techni- nių charakteristikų taikymo praktiką, 2. Ši direktyva taikoma šiais medicininės apšvitos atvejais: a) pacientų apšvitai, sudarančiai medicininės diagnozės arba gydymo dalį; — dozės apribojimas — tai asmenims numatomų dozių, kurios gali būti iš konkretaus šaltinio, naudojamų planuojant radia- cinę saugą, apribojimas visais atvejais remiantis optimizavi- mu, b) asmenų apšvitai, gaunamai atliekant profesinės sveikatos patikrinimus; — apšvita — tai procesas, kurio metu apšvitinama jonizuojan- čiąja spinduliuote, c) asmenų, kurie švitinami profilaktiškai tikrinant jų sveikatą, apšvitai; d) sveikų asmenų arba pacientų, savanoriškai dalyvaujančių medicinos arba biomedicinos, diagnostikos arba terapinių mokslinių tyrimų programose, apšvitai; e) asmenų apšvitai, sudarančiai medicininių juridinių procedūrų dalį. 3. Ši direktyva taip pat taikoma apšvitai asmenų, kurie sąmonin- gai ir savo noru (jei tai nesusiję su jų darbu) padeda asmenims, gaunantiems medicininę apšvitą. 2 straipsnis Apibrėžimai Šioje direktyvoje vartojami terminai: — klinikinis auditas — tai medicininių radiologinių procedūrų, kuriomis siekiama pagerinti pacientų priežiūros kokybę ir rezultatus, sistemingas tikrinimas arba peržiūra, kai tikrinama struktūrinė radiologinė praktika, procedūros ir rezultatai, juos geroms lyginant standartais, suderintais skirtais su — asmenų švitinimas profilaktiškai tikrinant jų sveikatą — gyventojų rizikos grupių ankstyvosios diagnostikos proce- dūra, kurios metu naudojami radiologiniai įrenginiai, — licencijos turėtojas — tai bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris pagal nacionalinę teisę juridiškai atsako už konkretų radiologinį įrenginį, — individualioji žala — tai kliniškai matomi pakenkimai, pasi- reiškiantys asmenims arba jų palikuonims ir išryškėjantys nedelsiant arba po kurio laiko, pastaruoju atveju labiau tikėtini negu akivaizdūs, — tikrinimas — tai kompetentingos institucijos atliekamas tyri- mas, kurio metu tikrinama, ar medicininės radiologinės pro- cedūros, naudojama įranga ar radiologiniai įrenginiai atitinka nacionalines radiacinės saugos nuostatas, — medicinos fizikos specialistas — šioje direktyvoje tai jonizuo- jančiosios spinduliuotės fizikos ir medicininės apšvitos tech- nologijos specialistas, kurio žinias ir sugebėjimus dirbti šioje srityje pripažįsta kompetentingos institucijos ir kuris, jei rei- kia, dalyvauja arba teikia patarimus pacientų dozimetrijos, 334 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 15/3 t. sudėtingų technologijų ir įrangos kūrimo bei naudojimo, opti- mizavimo, kokybės užtikrinimo, taip pat ir kokybės kontrolės bei kitais klausimais, susijusiais su šios direktyvos taikymo sri- čiai numatyta radiacine sauga, — spindulinės diagnostikos — susijęs su in vivo diagnostine bran- duoline medicina, medicinine diagnostine radiologija ir sto- matologine radiologija, — medicininė radiologinė procedūra — tai bet kuri su medici- terapiniais tikslais naudojama branduolinė medicina. — spindulinės terapijos — susijusi su spinduline terapija, taip pat nine apšvita susijusi procedūra, — medicininės juridinės procedūros — tai procedūros, atlieka- mos draudimo arba teisiniais tikslais, nesant ligos požymių, — profesinės sveikatos patikrinimai — tai tiksliai valstybių narių arba kompetentingų institucijų apibrėžta darbuotojų medici- ninė priežiūra, — paciento dozė — tai paciento arba kito medicininės apšvitos veikiamo asmens gauta dozė, — pacientų dozimetrija — tai pacientų arba medicininės apšvi- tos veikiamų asmenų dozimetrija, — praktiniai klausimai — tai bet kuris 1 straipsnio 2 dalyje mini- mos apšvitos veikimo būdas ir visi papildomi klausimai, įskai- tant radiologinės įrangos priežiūrą ir naudojimą, taip pat tech- ninių ir fizikinių parametrų įvertinimas, įskaitant apšvitos dozes, kalibravimą ir įrangos priežiūrą, radiofarmakologinių preparatų paruošimą ir skyrimą bei juostų ryškinimą, — medicinos praktikas — tai gydytojas, stomatologas arba kitas sveikatos priežiūros specialistas, turintis teisę pagal naciona- linius reikalavimus prisiimti klinikinę atsakomybę už asmenų medicininę apšvitą, — paskyrėjas — tai gydytojas, stomatologas arba kitas sveikatos priežiūros specialistas, pagal nacionalinius reikalavimus turin- tis teisę nukreipti asmenis pas medicinos praktiką medicini- nei apšvitai, — kokybės užtikrinimas — tai visi numatyti ir sistemingi veiks- mai, kurie reikalingi siekiant užtikrinti, kad struktūra, sistema, jos dalis arba procedūra patenkinamai veiktų ir atitiktų sude- rintus standartus, — kokybės kontrolė — tai kokybės užtikrinimo veiksmų dalis. Tam tikri kokybės priežiūros arba gerinimo veiksmai (plana- vimas, koordinavimas, įgyvendinimas). Į tai įeina visų įrangos techninių charakteristikų, kurios gali būti apibrėžtos, išmatuo- tos ir kontroliuojamos, reikiamo lygio monitoringas, vertini- mas ir priežiūra, — radiologinis — susijęs ir spindulinės terapijos procedūromis, intervencine radiologija arba kita planavimo ir nukreipiamąja radiologija, su spindulinės diagnostikos — radiologinis įrenginys — tai įranga, kurioje yra radiologinių įrenginių, 3 straipsnis Pagrindimas 1. 1 straipsnio 2 dalyje minima medicininė apšvita turi duoti pakankamą grynąją naudą, nustatomą lyginant bendrą galimą diagnostinę arba terapinę naudą, kuri patiriama jos dėka, taip pat ir tiesioginę naudą asmens sveikatai bei naudą visuomenei, su individualiąja žala, kuri gali kilti dėl apšvitos, atsižvelgiant į tam pačiam tikslui skirtų, bet su mažesne apšvita susijusių arba su ja visai nesusijusių alternatyvių metodų veiksmingumą, naudą ir žalą. Visų pirma: a) — visos su medicinine apšvita susijusios naujos veiklos rūšys iš anksto pagrindžiamos prieš jas pradedant bendrai nau- doti, — esamos su medicinine apšvita susijusios veiklos rūšys gali būti iš naujo išnagrinėjamos, kai gaunami nauji svarbūs įrodymai apie jų veiksmingumą arba padarinius; b) bet kuri individualioji medicininė apšvita turi būti iš anksto pagrindžiama, atsižvelgiant į ypatingus apšvitos tikslus ir švi- tinamo asmens savybes. Jeigu veikla, susijusi su medicinine apšvita, apskritai nėra pagrįsta, specifinė individualioji tokio tipo apšvita galėtų būti pagrįsta esant ypatingoms aplinkybėms; tokiais atvejais jos pagrįstumas turi būti vertinamas kiekvieną kartą atskirai. Paskyrėjas ir medicinos praktikas, kaip apibrėžia valstybės narės, siekia, jeigu tai įvykdoma, gauti ankstesnę informaciją apie diagnozę arba medicininius įrašus, svarbius planuojant apšvitą, ir išnagrinėja šiuos duomenis, kad būtų išvengta nerei- kalingos apšvitos; c) medicininę apšvitą, naudojamą biomedicinos ir medicinos moksliniams tyrimams, nagrinėja etikos komitetas, įkurtas lai- kantis nacionalinių procedūrų, ir (arba) paskirtas kompeten- tingos institucijos; d) išskirtinis dėmesys skiriamas pagrindžiant tokią medicininę apšvitą, kurios metu švitinamas asmuo negauna tiesioginės naudos, o ypač tas apšvitos rūšis, kurios gaunamos remiantis medicininiais juridiniais tikslais. 15/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 335 2. 1 straipsnio 3 dalyje minima apšvita teikia pakankamą grynąją naudą, atsižvelgiant į tiesioginę naudą pacientui, naudą 1 straips- nio 3 dalyje nurodytiems asmenims ir žalą, kurią gali sukelti tokia apšvita. 3. Jeigu apšvitos neįmanoma pagrįsti, ji turėtų būti uždrausta. 3. Optimizavimo procesą sudaro įrangos atranka, nuosekliai gau- nama tinkama diagnostinė informacija arba terapiniai rezultatai, taip pat praktiniai klausimai, kokybės užtikrinimas kartu su kokybės kontrole bei pacientų dozių ar paskirtųjų aktyvumų nustatymas ir įvertinimas, atsižvelgiant į ekonominius ir sociali- nius veiksnius. 4 straipsnis Optimizavimas 1. a) Visos medicininės apšvitos metu gaunamos dozės, skiria- mos spindulinės terapijos metu, išskyrus 1 straipsnio 2 dalyje minimas spindulinės terapijos procedūras, yra kiek įmanoma mažesnės ir turi pakakti reikalingai diagnostinei informacijai gauti, atsižvelgiant į ekonominius ir socialinius veiksnius; b) visų rūšių medicininės apšvitos, minimos 1 straipsnio 2 dalies a punkte, skiriamos asmens spindulinei terapijai, taikinio tūris yra planuojamas individualiai; atsižvelgiant į tai, kad dozės nešvitinamiems tūriams ir audiniams būtų kaip galima mažesnės ir atitiktų numatomą spindulinės terapijos apšvitos tikslą. 2. Valstybės narės: rekomenduojamuosius a) skatina diegti ir naudoti spindulinės diagnostikos tyrimų diag- nostinius lygius, kaip nurodyta 1 straipsnio 2 dalies a, b, c ir e punktuose, ir, jeigu įmanoma, parengti tam rekomendacijas atsižvelgiant į esamus rekomen- duojamus Europos medicininės apšvitos lygius; b) užtikrina, kad visuose biomedicinos ir medicinos mokslinių tyrimų projektuose, kaip nurodyta 1 straipsnio 2 dalies d punkte: — suinteresuoti asmenys dalyvautų savo noru, — tiems asmenims būtų pranešama apie šios apšvitos keliamą pavojų, — būtų nustatyti dozių apribojimai asmenims, kurie iš šios apšvitos negauna tiesioginės naudos sveikatai, — tiems pacientams, kurie savo noru sutinka būti eksperi- mentinio diagnozavimo arba terapinio gydymo dalyviai, kai yra tikimasi, kad jie gaus naudos iš šio diagnozavimo ar terapijos, medicinos praktikas ir (arba) paskyrėjas turi individualiai planuoti dozių švitinimo lygius; c) užtikrina, kad būtų skiriamas išskirtinis dėmesys siekiant, kad dozės, gaunamos medicininiais juridiniais tikslais atliekamos apšvitos metu, kaip nurodyta 1straipsnio 2 dalies e punkte, būtų kuo mažesnės. 4. Valstybės narės užtikrina, kad: a) būtų nustatyti dozių apribojimai 1 straipsnio 3 dalyje nurody- tiems apšvitinamiems asmenims, kurie sąmoningai ir savo noru (jei tai nesusiję su jų darbu) padeda asmenims, gaunan- tiems medicininę apšvitą; b) būtų parengtos rekomendacijos dėl apšvitos, nurodytos 1 straipsnio 3 dalyje; c) jeigu pacientas yra gydomas arba liga diagnozuojama naudo- jant radionuklidus, tam tikrais atvejais medicinos praktikas arba radiologinio įrenginio licencijos turėtojas pateikia paci- entui arba teisėtam globėjui rašytines instrukcijas, siekdamas kiek įmanoma apriboti dozes su pacientais bendraujantiems asmenims bei suteikti informaciją apie jonizuojančiosios spinduliuotės keliamą pavojų. Šios instrukcijos įteikiamos išvykstant iš ligoninės ar klinikos arba kitos institucijos. 5 straipsnis Atsakomybė 1. Valstybės narės tiksliai apibrėžia, kaip paskyrėjas, taip pat ir medicinos praktikas atitinkamu lygiu turi dalyvauti pagrindimo procese. 2. Valstybės narės užtikrina, kad už bet kurią 1 straipsnio 2 dalyje minimą medicininę apšvitą klinikinę atsakomybę prisiima medi- cinos praktikas. 3. Radiologinio įrenginio licencijos turėtojas arba medicinos praktikas tam tikrais atvejais gali įgalioti vieną arba kelis asmenis, turinčius teisę dirbti pripažintoje specializacijos srityje, spręsti praktinius tos procedūros arba jos dalies klausimus. 4. Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyta veiksmų tvarka, kurios reikia laikytis atliekant medicinines juridines procedūras. 6 straipsnis Procedūros 1. Kiekvienam įrenginiui, susijusiam su medicinine apšvita, parengiami standartinių radiologinių procedūrų aprašymai. 336 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 15/3 t. 2. Valstybės narės užtikrina, kad visi gydytojai, skiriantys medi- cininę apšvitą, galėtų gauti medicininės apšvitos kriterijų reko- mendacijas, tarp jų ir apšvitos dozių. 3. Atliekant spindulinės terapijos procedūras, aktyviai dalyvauja medicinos fizikas. Medicinos fiziką turi būti galima pasitelkti atlie- kant standartines terapines branduolinės medicinos procedūras ir diagnostines branduolinės medicinos procedūras. Kitų radiologi- licencijos nių procedūrų atvejais medicinos fizikas, turėtoją konsultuoja radiacinės saugos optimizavimo klausimais, tarp jų pacientų dozimetrijos ir kokybės užtikrinimo (įskaitant kokybės kontrolės) klausimais bei visais kitais radiacinės saugos klausimais. jei reikia, 4. Klinikinis auditas atliekamas laikantis nacionalinių procedūrų. 5. Valstybės narės užtikrina, kad būtų iš naujo peržiūrimi reko- menduojamieji medicinos apšvitos lygiai, kai tik jie yra nuolat vir- šijami, ir kad tam tikrais atvejais būtų imamasi veiksmų padėčiai ištaisyti. 7 straipsnis Apmokymas 1. Valstybės narės užtikrina, kad medicinos praktikai ir 5 straips- nio 3 dalyje bei 6 straipsnio 3 dalyje išvardyti asmenys būtų tin- kamai teoriškai ir praktiškai mokomi, kad galėtų verstis radiolo- gine praktika bei turėtų pakankamai žinių iš radiacinės saugos srities. Siekdamos šio tikslo, valstybės narės užtikrina, kad būtų sukurta tinkama mokymo programa, ir pripažįsta atitinkamus diplomus, sertifikatus arba įgytą kvalifikaciją. 2. Atitinkamose mokymo programose dalyvaujantys asmenys gali dalyvauti praktiškai atliekant 5 straipsnio 3 dalyje išvardytas procedūras. 3. Valstybės narės užtikrina, kad suteikus kvalifikaciją būtų tęsia- mas švietimas ir mokymas, o ypatingais atvejais, kai naudojama nauja klinikinė technika, būtų organizuojamas su šia technika ir atitinkamais radiacinės saugos reikalavimais susijęs mokymas. 2. Valstybės narės užtikrina, kad: — visa naudojama radiologinė įranga būtų griežtai prižiūrima laikantis radiacinės saugos reikalavimų, — kompetentingoms institucijoms būtų prieinami naujausi duo- menys apie radiologinę įrangą kiekviename radiologiniame įrenginyje, — radiologinio įrenginio licencijos turėtojas vykdytų atitinkamas kokybės užtikrinimo programas, taip pat kokybės kontrolės priemones, pacientų dozių arba paskirtųjų aktyvumų įverti- nimą, — įrangos priėmimo bandymai būtų atliekami prieš ją pirmą kartą naudojant klinikiniais tikslais, o po to būtų atliekami reguliarūs jos veikimo bandymai, taip pat ir po kiekvieno didesnio remonto. 3. Kompetentingos institucijos imasi veiksmų užtikrinti, kad radiologinio įrenginio licencijos turėtojas būtinai taisytų netin- kamą arba prastai veikiančią įrangą. Jos taip pat patvirtina specia- lius įrangos tinkamumo kriterijus, kad būtų nurodoma, kada rei- kia imtis atitinkamų atkuriamųjų priemonių, jei reikia, netgi neleisti įrenginį eksploatuoti. 4. Atliekant fluoroskopiją, tyrimai be vaizdo skaisčio stiprinimo arba lygiavertės metodikos yra nepagrįsti ir todėl yra uždrausti. 5. Fluoroskopinių tyrimų, kuriuose nėra prietaiso dozių kiekiams kontroliuoti, skaičius kiek galima ribojamas. 6. Naudojant naują spindulinės diagnostikos įrangą, ten, kur galima pritaikyti, naudojamas prietaisas, informuojantis medici- nos praktiką apie įrangos skleidžiamą spinduliuotę radiologinės procedūros metu. 9 straipsnis Specializuota praktika 1. Valstybės narės užtikrina, kad tinkama radiologinė įranga, technika ir papildomi įrenginiai būtų naudojami: — švitinant vaikus, 4. Valstybės narės skatina radiacinės saugos kursus įtraukti medicinos ir stomatologijos mokyklų mokymo programas. į — kaip programos dalis, švitinant asmenis profilaktiškai tikri- nant jų sveikatą, 8 straipsnis Įranga 1. Valstybės narės imasi jų požiūriu reikiamų veiksmų, kad būtų išvengta bereikalingo radiologinės įrangos kiekio didėjimo. — švitinant pacientus didelėmis dozėmis, pvz. , intervencinės radiologijos, kompiuterinės tomografijos arba spindulinės terapijos procedūrų metu. Išskirtinis dėmesys skiriamas kokybės užtikrinimo programoms, taip pat kokybės kontrolės priemonėms bei pacientams skiria- moms dozėms arba paskirtiesiems aktyvumams įvertinti, kaip nurodyta 8 straipsnyje. 15/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 337 2. Valstybės narės užtikrina, kad medicinos praktikai ir 5 straips- nio 3 dalyje minimi asmenys, atliekantys šio straipsnio pirmoje dalyje nurodytą apšvitą, būtų tinkamai parengti šios radiologinės praktikos specialistai, kaip to reikalaujama 7 straipsnio 1 ir 2 daly- se. 10 straipsnis Speciali apsauga nėštumo ir maitinimo krūtimi metu 1. a) Jeigu moteris yra tokio amžiaus, kad ji gali gimdyti, paskyrėjas ir medicinos praktikas turi tam tikrais atvejais pasiteirauti, kaip apibrėžia valstybės narės, ar ji nėščia, ar maitina krūtimi, ir b) jeigu moteris gali būti nėščia ir ypač jeigu švitinama pilvo arba dubens srityje, atsižvelgiant į medicininės apšvitos rūšį išskirtinis dėmesys skiriamas medicininės apšvitos pagrin- dimui, ypač į būtinumą ją atlikti skubiai, ir optimizavimui, atsižvelgiant ir į būsimos motinos, ir į būsimo kūdikio svei- katą. 2. Jeigu moteris maitina krūtimi, atsižvelgiant į branduolinėje medicinoje taikomą medicininio tyrimo arba gydymo rūšį, išskir- tinis dėmesys skiriamas medicininės apšvitos pagrindimui, ypač į būtinumą ją atlikti skubiai, bei optimizavimui, atsižvelgiant ir į motinos, ir į kūdikio sveikatą. 3. Nepažeidžiant 10 straipsnio 1 ir 2 dalių, būtų labai naudingos bet kurios priemonės, padedančios šiame straipsnyje išvardytoms moterims gilinti šios srities žinias, pvz. , vieša informacija tinka- mose vietose. 11 straipsnis Galima apšvita Valstybės narės užtikrina, kad būtų imamasi visų pagrįstų veiksmų, padedančių sumažinti tikimybę bei dydį atsitiktinių arba neplanuotų dozių, kurias pacientai gauna radiologinių procedūrų metu, bei atsižvelgiama į ekonominius ir socialinius veiksnius. Atliekant avarijų prevenciją, pagrindinis dėmesys turėtų būti skiriamas spindulinės terapijos įrangai ir procedūroms, bet tam tikras dėmesys skiriamas ir su diagnostine įranga susijusioms avarijoms. 6 straipsnio 1 dalyje nurodytos darbo instrukcijos ir rašytiniai protokolai, 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos kokybės užtikrinimo programos ir 8 straipsnio 3 dalyje išvardyti kriterijai yra ypač svarbūs siekiant šio tikslo. 12 straipsnis Gyventojų gaunamų dozių įvertinimas Valstybės narės užtikrina, kad 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų individualiųjų medicininės apšvitos dozių paskirstymo įvertinimai būtų nustatyti gyventojams ir atitinkamoms kontrolinėms gyventojų grupėms, jeigu valstybės narės mano, jog tai reikalinga. 13 straipsnis Kontrolė Valstybės narės užtikrina, kad kontrolės sistema, kaip apibrėžta 2 straipsnyje, užtikrintų pagal šios direktyvos reikalavimus priimtų nuostatų laikymąsi. 14 straipsnis Perkėlimas į valstybių narių teisę 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję iki 2000 m. gegužės 13 d. , įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų pagrindinių įstatymų ir kitų teisės aktų tekstus. 15 straipsnis Panaikinimas Direktyva 84/466/Euratomas panaikinama nuo 2000 m. gegužės 13 d. 16 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Liuksemburge, 1997 m. birželio 30 d. Tarybos vardu Pirmininkas A. NUIS


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2344/97 del Mair MORGAN a la Comisión. Grupos de expertos y asesores

eurovoc_concepts:
EU aid
EU financing
European Commission
action programme
advisory committee (EU)
eligibility criteria
project evaluation
self-employed person

text: 25. 2. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 60/129 (98/C 60/215) PREGUNTA ESCRITA P-2344/97 de Mair Morgan (PSE) a la Comisio·n (30 de junio de 1997) Asunto: Grupos de expertos y asesores ¿Puede comunicar la Comisio·n al Parlamento de que· forma se seleccionaron exactamente los jurados para los programas siguientes: › Media; › Kaleidoscope; › Raphael (piloto); › Arianne (piloto)? Respuesta del Sr. Oreja en nombre de la Comisio·n (29 de junio de 1997) Los grupos de expertos encargados de examinar las solicitudes de financiacio·n en el marco de estos programas y acciones piloto trabajan u·nicamente como asesores y no adoptan ninguna decisio·n en materia de financiacio·n. Tras recibir el dictamen de los expertos sobre la calidad de las propuestas que se le presentan, corresponde a la Comisio·n elaborar una lista de los proyectos a los que preve· conceder apoyo comunitario. Los criterios de seleccio·n de los expertos son la competencia y la experiencia en los a·mbitos profesionales (art(cid:14)·sticos y te·cnicos) cubiertos por las propuestas que se deben examinar, conocimientos lingu¤(cid:14)·sticos apropiados, preferentemente una experiencia laboral en un entorno pluridisciplinar e internacional y, por u·ltimo, la disponibilidad durante el per(cid:14)·odo de evaluacio·n de las propuestas. Para proceder a la designacio·n de los expertos, la Comisio·n puede recurrir a las listas que contienen nombres de expertos propuestos por las autoridades nacionales. El perfil de estos u·ltimos debe responder a los criterios generales antes mencionados. Paralelamente, la Comisio·n puede recurrir a expertos de reputacio·n internacional en el a·mbito de sus competencias (sobre la base, por ejemplo, de trabajos o colaboraciones con Europa, UNESCO o incluso organismos expecializados en sus a·mbitos como ICCROM o ICOM). La Comisio·n asegura que no existe ningu·n conflicto de intereses entre los expertos y las propuestas cuyo estudio se les recomienda, y procura mantener en el seno de los grupos un equilibrio entre especialidades y nacionalidades. Por otra parte, la Comisio·n vela por la renovacio·n de los miembros de los grupos de expertos. No obstante, en determinados programas, con el fin de garantizar una cierta continuidad, la renovacio·n anual es parcial. (98/C 60/216) PREGUNTA ESCRITA E-2393/97 de Carmen Fraga Este·vez (PPE) a la Comisio·n (10 de julio de 1997) Asunto: Consideracio·n de las especies pesqueras en el seno de CITES Los Estados Unidos de Ame·rica han propuesto la creacio·n de un Grupo CITES sobre especies pesqueras, para tratar la cuestio·n de los recursos regulados por las distintas organizaciones pesqueras competentes. Tanto el Co·digo de Conducta de la FAO como el Acuerdo de Naciones Unidas sobre stocks transzonales y especies altamente migratorias reconocen que la adopcio·n de cualquier medida CITES en estos casos debe basarse en la opinio·n de las organizaciones que regulan la pesca de estas especies y que, por tanto, disponen del mejor conocimiento cient(cid:14)·fico y de la realidad de la actividad desarrollada sobre ella. Sin embargo la Comisio·n se ha mostrado favorable a la creacio·n de dicho Grupo CITES; por todo lo cual se pregunta a la Comisio·n: ¿Cua·les son los motivos que han llevado a la Comisio·n a defender tal postura?


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2226/97 von Frode KRISTOFFERSEN an die Kommission. Sexuelle Belästigung am Arbeitsplatz

eurovoc_concepts:
EU initiative
EU law
cultural difference
equal treatment
labour law
occupational safety
principle of subsidiarity
sexual harassment
workplace

text: C 21/144 DE Amtsblatt der Europa¤ischen Gemeinschaften 22. 1. 98 (98/C 21/267) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2226/97 von Frode Kristoffersen (PPE) an die Kommission (30. Juni 1997) Betrifft: Sexuelle Bela¤stigung am Arbeitsplatz Ist die Kommission der Auffassung, da(cid:223) ihre Absicht, gemeinschaftliche Bestimmungen im Hinblick auf Grad und Umfang sexueller Bela¤stigung am Arbeitsplatz in den einzelnen EU-Mitgliedstaaten zu formulieren, dem Subsidiarita¤tsprinzip entspricht, und hat sie im u¤brigen bedacht, da(cid:223) die Auffassungen hier (u. a. in der Rechtspraxis) in hohem Ma(cid:223)e durch die jeweiligen nationalen Einstellungen in Fragen der Ethik und bildungsma¤(cid:223)ig bedingt sind, was bedeuten du¤rfte, da(cid:223) ein gemeinschaftliches Regelwerk in einem derartigen Bereich in der Praxis unmo¤glich zu handhaben wa¤re? Antwort von Herrn Flynn im Namen der Kommission (4. August 1997) Die Kommission konsultiert zur Zeit die Sozialpartner zu Zielsetzung und Inhalt einer Gemeinschaftsinitiative zum Thema sexuelle Bela¤stigung. Die Gemeinschaftsorgane haben wiederholt betont, wie wichtig es ist, ein solches Verhalten, das im Zusammenhang mit Chancengleichheit und mit Sicherheit und Gesundheitsschutz fu¤r alle Bescha¤ftigten in der Gemeinschaft zu sehen ist, wirksam zu beka¤mpfen. Forschungsarbeiten haben gezeigt, da(cid:223) sexuelle Bela¤stigung ein Problem am Arbeitsplatz darstellt, und da(cid:223) nur sehr wenige Mitgliedsstaaten u¤ber ein angemessenes Pra¤ventionssystem verfu¤gen. Die Entschlie(cid:223)ung des Rates (1) aus dem Jahre 1990 zum Schutz der Wu¤rde von Frauen und Ma¤nnern am Arbeitsplatz entha¤lt die derzeitige gemeinschaftliche Definition des Verhaltens, das eine sexuelle Bela¤stigung darstellt. Die Definition geht u. a. auch auf die subjektive Auffassung der Situation durch die betroffene Person ein; somit wird mo¤glichen kulturellen Unterschieden Rechnung getragen. Die Kommission verfa¤hrt bei der Formulierung aller ihrer Vorschla¤ge nach dem Subsidiarita¤tsprinzip. (1) ABl. C 157 vom 27. 6. 1990. (98/C 21/268) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2235/97 von Patricia McKenna (V) an die Kommission (2. Juli 1997) Betrifft: Amerikanische Milita¤rhilfe fu¤r den Kongo (ehemals Zaire) In einem Bericht der International Herald Tribune (9. Juni 1997) wird ein Vorschlag des amerikanischen Vertreters bei den Vereinten Nationen erwa¤hnt, dem zufolge die Regierung Clinton bereit ist, der neuen Regierung des Kongo milita¤rische Hilfe (cid:132)als Anreiz zur Aufrechterhaltung der Menschenrechtsnormen(cid:147) zu gewa¤hren. Viele wu¤rden dies als besorgniserregende Entwicklung betrachten, da die Spannungen in der Region der Gro(cid:223)en Seen durch den Verkauf von Ru¤stungsgu¤tern bereits verscha¤rft wurden. Es wird angenommen, da(cid:223) vom Westen gelieferte Waffen eine wichtige Rolle z. B. bei dem in Ruanda beobachteten Vo¤lkermord gespielt haben. Hat die amerikanische Regierung der Kommission oder anderen Organen der EU Einzelheiten u¤ber die Art ihrer geplanten milita¤rischen Zusammenarbeit mit dem Kongo mitgeteilt? Welche Ma(cid:223)nahmen schla¤gt die Kommis- sion vor? Antwort von Herrn Pinheiro im Namen der Kommission (22. Juli 1997) Die Kommission mo¤chte den Herrn Abgeordneten von den Schlu(cid:223)folgerungen des Rates Allgemeine Angelegenheiten vom 2. Juni 1997 u¤ber die Verhu¤tung und die Lo¤sung von Konflikten in Afrika unterrichten, in denen die Mitgliedstaaten (cid:132)anerkennen, da(cid:223) die Tatsache, u¤ber mehr Waffen zu verfu¤gen als fu¤r die


title: Komission asetus (EY) N:o 1247/97, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, yksityiskohtaisista säännöistä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (AKT) tai merentakaisista maista ja alueilta (MMA) peräisin olevien durran ja hirssin erityisen tuontijärjestelmän soveltamiseksi annetun asetuksen (ETY) N:o 865/90 muuttamisesta Uruguayn kierroksen monenvälisten neuvottelujen osana tehdyn maataloutta koskevan sopimuksen täytäntöön panemiseksi

eurovoc_concepts:
ACP countries
GATT
import
millet
overseas countries and territories
sorghum


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1997, televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi

eurovoc_concepts:
communications systems
public service
systems interconnection
technical standard
telecommunications
transmission network


title: Direktiva Evropskega parlamenta In Sveta 97/36/ES z dne 30. junija 1997, ki spreminja Direktivo 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov

eurovoc_concepts:
administrative cooperation
approximation of laws
audiovisual communications policy
broadcasting
television

text: 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 321 31997L0036 L 202/60 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 30. 7. 1997 DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA 97/36/ES z dne 30. junija 1997 o spremembi Direktive 89/552/EGS o usklajevanju nekaterih zakonov in drugih predpisov držav članic o opravljanju dejavnosti razširjanja televizijskih programov EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 57(2) in 66 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (2), v skladu s postopkom, določenim v členu 189b Pogodbe (3) v luči skupnega besedila, ki ga je dne 16. aprila 1997 sprejel Spravni odbor, (1) (2) ker Direktiva 89/552/EGS (4) vzpostavlja pravni okvir za razširjanje televizijskih programov na notranjem trgu; ker člen 26 Direktive 89/552/EGS navaja, da Komisija najpozneje ob koncu petega leta po datumu sprejema direktive Evropskemu parlamentu, Svetu in Ekonomsko- socialnemu odboru predloži poročilo o uporabi direktive in, če je potrebno, da tudi nadaljnje predloge, s katerimi bi direktivo prilagodili dogajanjem na področju razširjanja televizijskih programov; (3) ker sta uporaba Direktive 89/552/EGS in poročilo o njeni uporabi pokazala, da je treba pojasniti nekatere opredelitve ali obveznosti držav članic, ki izhajajo iz te direktive; (5) (6) (7) (8) (4) ker je Komisija v svojem sporočilu z dne 19. julija 1994 z naslovom „Pot Evrope v informacijsko družbo: načrt (9) (1) UL C 185, 19. 7. 1995, str. 4. in UL C 221, 30. 7. 1996, str. 10. (2) UL C 301, 13. 11. 1995, str. 35. (3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 14. februarja 1996 (UL C 65, 4. 3. 1996, str. 113). Skupno stališče Sveta z dne 18. julija 1996 (UL C 264, 11. 9. 1996, str. 52) in Odločba Evropskega parlamenta z dne 12. novembra 1996 (UL C 362, 2. 12. 1996, str. 56). Odločba Evropskega parlamenta z dne 10. junija 1997 in Odločba Sveta z dne 19. junija 1997. (4) UL L 298, 17. 10. 1989, str. 23. Direktiva, kot jo spreminja Akt o pri- stopu iz leta 1994. dejavnosti“ poudarila pomen pravnega okvira, ki se uporablja v zvezi z vsebino avdiovizualnih storitev, ki bi pripomogel tako k zagotavljanju prostega pretoka takšnih storitev v Skupnosti kot k odzivanju na priložnosti za rast v tem sektorju, ki jih odpirajo nove tehnologije, ter obenem ne glede na način prenašanja in upoštevajoč posebno naravo avdiovizualnih programov zlasti njihov kulturni in sociološki vpliv; ker je Svet ta načrt dejavnosti pozdravil na svojem sestanku dne 28. septembra 1994 in poudaril potrebo po krepitvi konkurenčnosti evropske avdiovizualne industrije; ker je Komisija izdala Zeleno knjigo o zaščiti mladoletni- kov in človeškega dostojanstva v avdiovizualnih in infor- macijskih storitvah ter se zavezala, da bo izdala Zeleno knjigo o razvijanju kulturnih vidikov teh novih storitev; ker mora biti vsak zakonodajni okvir v zvezi z novimi avdiovizualnimi storitvami združljiv z glavnim ciljem te direktive, in to je ustvarjanje pravnega okvira za prosti pretok storitev; ker je bistvenega pomena, da države članice ukrepajo pri storitvah, sorodnih razširjanju televizijskih programov, da bi s tem preprečile vsako tako kršitev temeljnih načel, ki morajo urejati področje informacij, kot pojavljanje večjih razlik v zvezi s prostim pretokom in konkurenco; ker so predsedniki držav in vlad držav na srečanju Evrop- skega sveta v Essnu dne 9. in 10. decembra 1994 pozvali Komisijo, naj predstavi predlog za revizijo Direktive 89/552/EGS še pred njihovim prihodnjim srečanjem; (10) ker se je med uporabo Direktive 89/552/EGS pokazalo, da je treba razjasniti koncept sodne pristojnosti, ki velja pose- bej za avdiovizualni sektor; ker je nujno, da glede na sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti merilo ustanovitve postane glavno merilo, po katerem se določi sodna pristoj- nost posamezne države članice; 322 (11) (12) (13) SL Uradni list Evropske unije 06/Zv. 2 jih je v svoji sodbi z dne ker glede na merila, ki 25. julija 1991 v primeru Factortame (1) določilo Sodišče, koncept ustanovitve pomeni dejansko opravljanje gospodarske dejavnosti za nedoločen čas s strani ustanov- ljenega podjetja; in/ali začasni prekinitvi prenašanja televizijskih oddaj, ki je sprejet po členu 2a Direktive 89/552/EGS, kakor jo spre- minja ta direktiva, v skladu s takšnimi načeli; ker je možno, da je za ustanovitev televizijske organizacije določena vrsta praktičnih meril, kot so lokacija sedeža izvajalca storitev, kraj, kjer se običajno sprejemajo odlo- čitve v zvezi s programsko politiko, kraj, kjer se programi, namenjeni predvajanju javnosti, dokončno pripravijo, ter kraj, kjer je večji delež delovne sile, ki je potrebna za oprav- ljanje dejavnosti razširjanja televizijskih programov; ker je določanje vrste praktičnih meril potrebno zato, da se v obsežnem postopku določi, da je izdajatelj televizijskega programa v zvezi z opravljanjem tistih storitev, ki jih zadeva ta direktiva, pod sodno pristojnostjo le ene same države članice; vendar je glede na sodno prakso Sodišča in zato, da bi se izognili primerom, kjer gre za vrzeli glede sodne pristojnosti, ustrezno uporabiti merilo ustanovitve v smislu člena 52 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in členov, ki mu sledijo, kot dokončno merilo za ugotav- ljanje sodne pristojnosti države članice; (14) ker je Sodišče vseskozi vztrajalo pri tem (2), da država čla- nica obdrži pravico do ukrepanja proti televizijski organi- zaciji, ki je ustanovljena v drugi državi članici, a usmerja vse ali večji del svojih dejavnosti na ozemlje prve države članice, če je bila izbira kraja ustanovitve napravljena zaradi izogibanja zakonodaji, ki bi se uporabljala za organizacijo v primeru, če bi le-ta bila ustanovljena na ozemlju prve države članice; (16) ker je nujno zagotoviti učinkovito uporabo določb Direk- tive 89/552/EGS, kakor jo spreminja ta direktiva, po vsej Skupnosti, da bi tako ohranili svobodno in lojalno konku- renco med podjetji znotraj iste industrije; (17) (18) ker morajo biti neposredno prizadete tretje osebe, vključno z državljani drugih držav članic, v skladu z nacionalno zakonodajo sposobne uveljavljati svoje pravice pred pri- stojnimi sodnimi in drugimi organi države članice, pod katere sodno pristojnostjo je tista televizijska organizacija, ki morebiti ne izpolnjuje obveznosti iz nacionalnih pred- pisov, ki izhajajo iz uporabe Direktive 89/552/EGS, kakor jo spreminja ta direktiva; ker je bistvenega pomena, da države članice lahko sprejmejo ukrepe, s katerimi bi zaščitile pravico do obve- ščenosti in širši javnosti zagotovile dostop do televizijskega spremljanja nacionalnih in nenacionalnih dogodkov veli- kega družbenega pomena, kot so denimo olimpijske igre, nogometni svetovni pokal in evropsko nogometno prven- stvo; ker si države članice v ta namen ohranjajo pravico do sprejemanja ukrepov, skladnih s pravom Skupnosti, ki so namenjeni reguliranju izvrševanja ekskluzivnih pravic tele- vizijskega razširjanja takšnih dogodkov s strani izdajateljev televizijskih programov pod njihovo sodno pristojnostjo; (19) ker je treba zato, da bi se izognili morebitnim pravnim nejasnostim in tržnemu izkrivljanju ter uredili prosti pretok televizijskih storitev, sprejeti dogovore v okviru Skupnosti, pri čemer je treba upoštevati potrebo po pre- prečevanju možnosti, da bi obšli nacionalne ukrepe za zaščito zakonitih splošnih interesov; (15) ker člen F(2) Pogodbe o Evropski uniji določa, da mora Unija spoštovati temeljne pravice, ki jih zagotavlja Evrop- ska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin kot splošna načela prava Skupnosti; ker mora biti vsakršen ukrep, ki je namenjen omejevanju sprejema (20) (1) Primer C-221/89, Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte Fac- tortame Ltd. and Others, (1991), ECR I-3905, 20. odstavek. (2) Glej zlasti sodbe v zvezi s Primerom 33/74, Van Binsbergen v. Bestuur van de Bedrijfsvereniging, (1974) ECR 1299 in s Primerom C-23/93, TV 10 SA v. Commissariaat voor de Media, (1994) ECR I-4795. ker je še zlasti ustrezno, da se v tej direktivi oblikujejo določbe v zvezi z izvrševanjem ekskluzivnih pravic televi- zijskega razširjanja, ki so jih izdajatelji televizijskih progra- mov morda kupili v zvezi z dogodki, ki jim pripisujemo velik družbeni pomen, v državi članici, ki nima sodne pristojnosti nad temi izdajatelji, in ker je zato, da bi pre- prečili špekulativni nakup pravic zaradi izogibanja nacio- nalnim ukrepom, nujno, da se te določbe uporabljajo za pogodbe, sklenjene po objavi te direktive, ki se nanašajo na dogodke, organizirane po datumu izvedbe, in ker, kadar so pogodbe, sklenjene pred datumom objave te direktive obnovljene, takšne pogodbe veljajo za nove pogodbe; 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 323 (21) (22) ker morajo za namene te direktive dogodki velikega druž- benega pomena ustrezati določenim merilom, pomeni da morajo biti izjemni dogodki, ki so predmet zanimanja širše javnosti v Evropski uniji ali v neki državi članici ali v pomembnem sestavnem delu neke države članice in jih vnaprej organizira prireditelj, ki je pravno upravičen pro- dajati pravice, ki iz takšne prireditve izhajajo; ker za namene te direktive „brezplačna televizija“ pomeni razširjanje programov po javnem ali komercialnem kanalu, ki so javnosti dostopni brez dodatnega plačila k že obstoječim načinom financiranja televizijskih organizacij, ki prevladuje v posamezni državi članici (kot so televizijska naročnina in/ali osnovna priključnina na kabelsko omrežje); k razvijanju še podrobnejših konceptov in strategij, usme- rjenih v razvijanje evropskih avdiovizualnih igranih filmov, ki so namenjeni mednarodni publiki; (28) ker je treba poleg upoštevanih dejstev, navedenih zgoraj, nujno ustvariti pogoje za krepitev konkurence znotraj programske industrije; ker je iz obvestil o uporabi členov 4 in 5 Direktive 89/552/EGS, ki ju je Komisija v skladu s členom 4(3) te direktive sprejela 3. marca 1994 in 15. julija 1996, mogoče skleniti, da ukrepi za spodbujanje evropskih del sicer lahko prispevajo k takšnemu izboljša- nju, a je treba v zvezi z njimi upoštevati dogajanja na področju razširjanja televizijskih programov; (23) ker imajo države članice proste roke pri sprejemanju kate- rih koli ukrepov, ki se jim zdijo primerni v zvezi z izdajatelji televizijskih programov, ki prihajajo iz tretjih držav in ki ne izpolnjujejo pogojev iz člena 2 Direktive 89/552/EGS, kakor jo spreminja ta direktiva, če so skladni s pravom Skupnosti in z mednarodnimi obveznostmi Skupnosti; (29) ker za kanale, ki v celoti razširjajo programske vsebine v jeziku, ki ni jezik držav članic, ne veljajo določbe členov 4 in 5; ker kljub temu v primeru, da takšen jezik ali jeziki predstavljajo večji delež, toda ne celotnega oddajnega časa kanala, določbe členov 4 in 5 za takšen delež oddajnega časa ne veljajo; (24) ker zato, da bi odstranili ovire, ki izhajajo iz razlik med nacionalnimi zakonodajami v zvezi s spodbujanjem evrop- skih del, Direktiva 89/552/EGS, kakor jo spreminja ta direktiva, vsebuje določbe, ki so namenjene uskladitvi takš- nih zakonodaj; ker morajo te določbe, ki na splošno spod- bujajo liberalizacijo trgovine, vsebovati klavzule, name- njene usklajevanju konkurenčnih pogojev; (25) ker poleg tega člen 128 (4) Pogodbe o ustanovitvi Evrop- ske skupnosti od Skupnosti zahteva, da pri svoji dejavnosti na podlagi drugih določb Pogodbe upošteva tudi kulturne vidike; (26) ker Zelena knjiga o Možnosti strategije za krepitev evrop- ske programske industrije v kontekstu avdiovizualne poli- tike Evropske unije, ki jo je Komisija sprejela 7. aprila 1994, med drugim v ospredje postavlja tudi ukrepe za spodbu- janje evropskih del, da bi se tako omenjeni sektor še naprej razvijal; ker je bil program MEDIA II, ki je namenjen spod- v bujanju avdiovizualnem sektorju, sestavljen tudi z namenom, da se razvija produkcija evropskih del; ker je Komisija predla- gala, naj bi produkcijo evropskih del spodbujal tudi meha- nizem Skupnosti, kakršen je denimo Jamstveni sklad; izobraževanja, distribucije razvoja in (30) ker je treba deleže evropskih del doseči z upoštevanjem ekonomskih danosti; ker je zaradi tega nujen sistem postopnega doseganja tega cilja; (31) ker je zaradi spodbujanja produkcije evropskih del nujno, da Skupnost ob upoštevanju tako avdiovizualne zmoglji- vosti posamezne države članice kot potrebe po varovanju manj govorjenih jezikov Evropske unije spodbuja neod- visne producente; ker morajo države članice pri opredelje- vanju pojma „neodvisni producent“ ustrezno upoštevati merila, kot so lastništvo produkcijske družbe, obseg pro- gramov, posredovanih istemu izdajatelju televizijskih pro- gramov in lastništvo prenesenih avtorskih pravic; (32) ker je vprašanje posebnega časovnega okvira za vsako vrsto prikazovanja filmskih del na televiziji v prvi vrsti zadeva, ki jo je treba urediti s pogodbami med zainteresi- ranimi strankami ali strokovnjaki, ki jih to zadeva; (33) ker za reklamiranje zdravil za humano uporabo veljajo določbe Direktive 92/28/EGS (1); (27) ker je treba televizijske organizacije, programske obliko- valce, producente, avtorje in druge strokovnjake spodbujati (1) UL L 113, 30. 4. 1992, str. 13. 324 (34) SL Uradni list Evropske unije 06/Zv. 2 ker se dnevnega oddajnega časa, odmerjenega bodisi napo- vedim, ki jih izdajatelj televizijskega programa opravlja v zvezi s svojimi lastnimi oddajami in pomožnimi proizvodi, ki izhajajo neposredno iz njih, bodisi javnim napovedim in dobrodelnim pozivom, ki se oddajajo brezplačno, ne sme vključiti v največje obsege dnevnega ali urnega oddajnega časa, ki se sme nameniti oglaševanju in televizijski prodaji; obravnavati kot program; ker je samopromocija nov in razmeroma nepoznan pojav in bo treba zato določbam, ki jo zadevajo, v prihodnjih preverjanjih te direktive posve- čati posebno pozornost; (35) ker se zaradi preprečevanja izkrivljanja konkurence to odstopanje omejuje le na napovedi v zvezi s proizvodi, ki ustrezajo dvema pogojema, t. j. , da so hkrati pomožni in da neposredno izhajajo iz zadevnih oddaj; ker se izraz pomožni nanaša na proizvode, ki so posebej namenjeni temu, da gledalcem omogočijo vse koristi od takšnih programskih vsebin ali interakcijo z njimi; (36) ker je glede na razvoj televizijske prodaje, ki za operaterje na splošno velja za ekonomsko pomembno dejavnost in v resnici predstavlja tržišče za blago in storitve znotraj Skup- nosti, bistvenega pomena, da se z uveljavljanjem ustreznih standardov v zvezi z obliko in vsebino takšnih programov spremenijo pravila o oddajnem času in da se zagotovi visoka raven varstva potrošnikov; (37) ker je za pristojne nacionalne organe pomembno, da so pri spremljanju izvajanja ustreznih določb pri kanalih, ki niso namenjeni izključno televizijski prodaji, sposobni razliko- vati med oddajnim časom, namenjenim vložkom televizij- ske prodaje, oglaševalnim vložkom in drugim oblikam oglaševanja na eni strani, ter oddajnim časom, namenje- nim izložbenim oknom televizijske prodaje na drugi; ker je torej nujno in zadostno, da je vsako izložbeno okno jasno označeno z optičnimi in akustičnimi sredstvi vsaj na svo- jem začetku in koncu; (38) ker Direktiva 89/552/EGS, kot jo spreminja ta direktiva, velja za kanale, ki so namenjeni izključno televizijski pro- daji ali samopromociji in ki ne obsegajo običajnih programskih elementov, kot so poročila, športne prire- ditve, filmi, dokumentarci ali drame, zgolj za namene teh direktiv in ne vpliva na vključevanje takšnih kanalov v sklop drugih instrumentov Skupnosti; (40) ker je treba nujno pojasniti pravila za zaščito telesnega, duševnega in moralnega razvoja mladoletnikov; ker mora jasno razločevanje med programskimi vsebinami, za katere velja brezpogojna prepoved, in tistimi, ki jih je možno dovoliti pod pogojem, da se uporabijo ustrezna tehnična sredstva, zadostiti skrbi za javni interes, ki so jo izrazile države članice in Skupnost; (41) ker nobena od določb te direktive, ki zadevajo zaščito mla- doletnikov in javnega reda, ne zahteva, da je treba zadevne ukrepe predhodnem nadzoru po nujno televizijskih programov; izvajati (42) ker mora raziskava, ki bi jo Komisija opravila v povezavi s pristojnimi organi države članice in ki bi zadevala možne prednosti in pomanjkljivosti nadaljnjih ukrepov, namenje- nih omogočanju nadzora nad programskimi vsebinami, ki jih mladoletniki smejo gledati, glede staršev ali skrbnikov med drugim upoštevati naslednje: — zahteve po tem, da morajo biti novi televizijski spre- jemniki opremljeni s tehnično napravo, s katero lahko starši ali skrbniki izločijo določene programske vse- bine, — vzpostavitev primernih sistemov gledanosti, — krepitev politike gledanja televizije v družinskem krogu ter drugih ukrepov, namenjenih izobraževanju in oza- veščanju, — upoštevanje izkušenj, pridobljenih na tem področju v Evropi in drugod, ter stališč zainteresiranih strani, kakor so izdajatelji televizijskih programov, produ- centi, pedagogi, medijski strokovnjaki in ustrezna združenja, da bi na ta način, po potrebi še pred rokom, določenim v členu 26, dali ustrezne predloge za zakonodajne ali druge ukrepe; (39) ker je treba nujno pojasniti, da so samopromocijske dejavnosti posebna oblika oglaševanja, v katerem izdajatelj televizijskega programa promovira svoje lastne proizvode, storitve, programske vsebine ali kanale; ker je treba zlasti iz programa, napovednike, ki jih sestavljajo odlomki (43) ker je primerno spremeniti Direktivo 89/552/EGS, da bi fizičnim ali pravnim osebam, katerih dejavnosti vključujejo izdelavo ali prodajo zdravil ali zdravljenja, ki jih je mogoče dobiti sponzoriranje televizijskih programov, če se takšno sponzorstvo ne izogiba prepovedi televizijskega oglaševanja zdravil ali zdravljenja, ki jih je mogoče dobiti samo na recept; samo na omogočili recept, 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 325 (44) ker je bil pristop iz Direktive 89/552/EGS in v tej direktivi prilagojen tako, da bi z njim dosegli bistveno uskladitev, ki je nujna in zadostna za zagotavljanje prostega pretoka televizijskih programov v Skupnosti; ker imajo države čla- nice še naprej proste roke pri tem, da za izdajatelje televizijskih programov določijo natančnejša ali strožja pravila na področjih, ki jih usklajuje ta direktiva, vključno in med drugim s pravili za doseganje ciljev jezikovne poli- tike, zaščite javnega interesa glede na vlogo televizije, ki jo ima kot posredovalka informacij in izobraževalnih, kultur- nih in razvedrilnih vsebin, potrebe po varovanju pluralno- sti v informacijski industriji in medijih, ter varovanje kon- kurence, ki naj bi preprečevalo zlorabo prevladujočih položajev oziroma ustvarjanje ali krepitev prevladujočih položajev, ki nastanejo z združevanjem, sklepanjem spo- razumov, prevzemi ali podobnimi spodbudami; ker morajo biti takšna pravila skladna s pravom Skupnosti; (b) prejšnja točka (b) postane točka (c) in se glasi kot sledi: „(c) ‚televizijsko oglaševanje‘ pomeni vsako obliko obvestila, ki ga javno ali zasebno podjetje oddaja bodisi za plačilo ali podobno nadomestilo bodisi v samopromocijske namene in ki zadeva trgovino, poslovno dejavnost, obrt ali stroko in je namenjena spodbujanju preskrbe z blagom in storitvami, vključno z nepremičninami ali pravicami in obvez- nostmi, za plačilo;“ (d) prejšnji točki (c) in (d) postaneta točki (d) in (e); (e) doda se naslednja točka: „(f) ‚televizijska prodaja‘ pomeni neposredne ponudbe, ki se javnosti predvajajo zaradi spodbujanja preskrbe z blagom ali storitvami, vključno z nepremičninami ali pravicami in dolžnostmi, za plačilo. “ (45) ker je cilj spodbujanja evropske avdiovizualne produkcije v državah članicah možno zasledovati v okviru organiza- cije njihovih javnih televizijskih servisov, med drugim z opredelitvijo poslanstva v zvezi z uresničevanjem javnega interesa nekaterih televizijskih organizacij, vključno z nji- hovo obveznostjo, da pomembno prispevajo k investira- nju v evropsko produkcijo; 2. Člen 2 se nadomesti z naslednjim: „Člen 2 (46) ker člen B Pogodbe o Evropski uniji navaja, da je eden od ciljev, ki si jih Unija zastavlja, polno upoštevanje pravnega reda Evropske unije, SPREJELA TO DIREKTIVO: Člen 1 Direktiva 89/552/EGS se spremeni kot sledi: 1. V členu 1: (a) vstavi se naslednja nova točka (b): „(b) ‚izdajatelj televizijskega programa‘ pomeni fizično ali pravno osebo, ki je uredniško odgovorna za sestavo televizijskih programov v smislu točke (a) in ki te programe prenaša ali jih zanj prenašajo tretje osebe;“ 1. Vsaka država članica zagotovi, da so vse televizijske programske vsebine, ki jih oddajajo izdajatelji televizijskih programov pod njeno sodno pristojnostjo, skladne s pravili sistema zakonov, ki se uporabljajo za programe, namenjene javnosti v tej državi članici. 2. Za namene te direktive so izdajatelji pod sodno pristoj- nostjo države članice: — izdajatelji televizijskih programov, ki so ustanovljeni v tej državi članici v skladu zodstavkom 3, — izdajatelji televizijskih programov, za katere se uporablja odstavek 4. 3. Za namene te direktive se šteje, da je izdajatelj televizij- skega programa ustanovljen v določeni državi članici, kadar: (a) ima svoj sedež v tej državi članici in se uredniške odlo- čitve v zvezi s programskimi shemami sprejemajo v tej državi članici; (b) če ima svoj sedež v eni državi članici, uredniške odločitve v zvezi s programskimi shemami pa se sprejemajo v drugi državi članici, se šteje, da je izdajatelj televizijskega pro- grama ustanovljen v tisti državi članici, v kateri dela pretežni del delovne sile, ki je potrebna za opravljanje dejavnosti razširjanja televizijskega programa; če večji delež delovne sile, ki je potrebna za opravljanje dejavnosti razširjanja televizijskega programa, dela v obeh državah članicah, se šteje, da je izdajatelj televizijskega programa 326 SL Uradni list Evropske unije 06/Zv. 2 ustanovljen v tisti državi članici, v kateri ima svoj sedež; če večji delež delovne sile, ki je potrebna za opravljanje dejavnosti razširjanja televizijskega programa, ne dela v nobeni od držav članic, se šteje, da je izdajatelj televizij- skega programa ustanovljen v tisti državi članici, v kateri je začel razširjati program v skladu s pravnim redom te države članice, če vzdržuje trdno in učinkovito povezavo z gospodarstvom te države članice; (c) če ima izdajatelj televizijskega programa svoj sedež v eni državi članici, uredniške odločitve v zvezi s program- skimi shemami pa se sprejemajo v tretji državi ali obratno, se šteje, da je izdajatelj televizijskega programa ustanovljen v zadevni državi članici, če večji delež delovne sile, ki je potrebna za opravljanje dejavnosti raz- širjanja televizijskega programa, dela v tej državi članici. 4. Šteje se, da izdajatelji televizijskih programov, za katere se določbe odstavka 3 ne uporabljajo, spadajo pod sodno pri- stojnost države članice v naslednjih primerih: (a) uporabljajo frekvenco, ki jo daje na voljo ta država članica; prenašanja na svojem ozemlju iz razlogov, ki spadajo na pod- ročja, ki jih usklajuje ta direktiva. 2. Države članice smejo začasno odstopati od odstavka 1, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) televizijski program, ki prihaja iz druge države članice, očitno, resno in huje krši člen 22 (1) ali (2) in/ali člen 22a; (b) v zadnjih 12 mesecih je izdajatelj televizijskega programa določbo (določbe) iz točke (a) kršil vsaj še v dveh prime- rih; (c) zadevna država članica je izdajatelja televizijskega pro- grama in Komisijo pisno obvestila o domnevnih kršitvah in o ukrepih, ki jih namerava sprejeti, če se takšna kršitev ponovi; (d) posvetovanja z državo članico, ki oddaja, in s Komisijo se v 15 dneh od obvestila iz točke (c) niso končala z mirno poravnavo, domnevna kršitev pa ostaja. (b) čeprav ne uporabljajo frekvence, ki jo daje na voljo ta država članica, uporabljajo satelitsko zmogljivost, ki pri- pada tej državi članici; Komisija v dveh mesecih po tem, ko so jo države članice obvestile o sprejetih ukrepih, odloči, ali so ti ukrepi skladni s pravom Skupnosti. Če Komisija odloči, da niso, bo morala država članica nemudoma opustiti zadevne ukrepe. (c) čeprav ne uporabljajo niti frekvence, ki jo daje na voljo ta država članica, niti satelitske zmogljivosti, ki ji pripada, pa uporabljajo satelitsko priključitev, ki je v tej državi članici. 3. Odstavek 2 ne vpliva na noben postopek, pravno sredstvo ali sankcijo, ki se uporablja za zadevne kršitve v državi čla- nici, pod katere sodno pristojnostjo je zadevni izdajatelj tele- vizijskega programa. “ 5. Če vprašanja sodne pristojnosti države članice ni mogoče določiti v skladu z odstavkoma 3 in 4, spada izdajatelj tele- vizijskega programa pod sodno pristojnost tiste države, v kateri je ustanovljen v smislu člena 52 in naslednjih členov Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. 4. Člen 3 se nadomesti kot sledi: „Člen 3 6. Ta direktiva se ne uporablja za programe, ki so namenjeni izključno sprejemu v tretjih državah in ki jih javnost v eni ali več državah članicah posredno ali neposredno ne sprejema. “ 3. vstavi se naslednji člen: „Člen 2a 1. Države članice lahko od izdajateljev televizijskih progra- mov pod njihovo sodno pristojnostjo zahtevajo, da na pod- ročjih, ki jih ureja ta direktiva, izpolnjujejo natančnejša in strožja pravili. 2. Države članice lahko v okviru svoje zakonodaje z ustrez- nimi sredstvi zagotovijo, da izdajatelji televizijskih progra- mov pod njihovo sodno pristojnostjo učinkovito izpolnju- jejo določbe te direktive. 1. Države članice zagotovijo svobodo sprejemanja televizijskih programov iz drugih držav članic in ne omejujejo njihovega 3. Ukrepi obsegajo ustrezne postopke, s katerimi se lahko neposredno prizadete tretje osebe, vključno z državljani drugih držav članic, pritožijo na pristojne sodne ali druge organe in zahtevajo dejansko izpolnjevanje nacionalnih predpisov. 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 327 Člen 3a 7. Člen 6 se spremeni kot sledi: 1. Vsaka država članica sme sprejeti ukrepe v skladu s s katerimi zagotovi, da izdajatelji pravom Skupnosti, televizijskih programov pod njeno sodno pristojnostjo ne razširjajo tistih dogodkov, ki v tej državi članici veljajo za dogodke velikega družbenega pomena, na ekskluzivni osnovi, s čimer bi večji delež javnosti v tej državi članici pri- krajšali za možnost spremljanja takšnih dogodkov prek neposrednega prenosa ali prek poznejšega prenosa na brezplačni televiziji. Če stori tako, mora zadevna država čla- nica sestaviti seznam določenih nacionalnih ali drugih dogodkov, ki zanjo veljajo kot dogodki velikega družbenega pomena. To stori jasno in pregledno ter pravočasno in učin- kovito. Pri tem zadevna država članica določi tudi to, ali morajo biti takšni dogodki dostopni v celotnem ali delnem neposrednem prenosu, ali v primerih, ko je to potrebno aliprimerno iz objektivnih razlogov javnega interesa, v celotnem ali delnem poznejšem prenosu. 2. Države članice Komisijo takoj obvestijo o vsakem ukrepu, ki so ga ali ga bodo sprejele v skladu z odstavkom 1. Komi- sija v treh letih od dneva obvestila preveri, ali so takšni ukrepi skladni s pravom Skupnosti in o njih obvesti druge države članice. Komisija zaprosi za mnenje odbora, ki je bil ustanov- ljen v skladu s členom 23a. Sprejete ukrepe takoj objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti, najmanj enkrat letno pa objavi tudi konsolidirani seznam ukrepov, ki so jih sprejele države članice. 3. Države članice z ustreznimi sredstvi v skladu s svojimi zakonodajami zagotovijo, da izdajatelji televizijskih progra- mov pod njihovo sodno pristojnostjo ne izvajajo ekskluziv- nih pravic, ki so jih ti izdajatelji televizijskih programov kupili po datumu objave te direktive, s čimer bi večji delež javnosti v drugi državi članici prikrajšali za možnost spremljanja dogodkov, ki jih je ta druga država članica določila v skladu s predhodnimi odstavki, bodisi v celotnem ali delnem nepo- srednem prenosu bodisi v primerih, ko je to potrebno ali primerno iz objektivnih razlogov javnega interesa, v celotnem ali delnem poznejšem prenosu na brezplačni televiziji, kar je ta druga država določila v skladu z odstavkom 1. “; (a) odstavek 1(a) se nadomesti kot sledi: „(a) dela z izvorom iz držav članic;“ (b) odstavku 1 se doda naslednji pododstavek: „Uporaba določb (b) in (c) je odvisna od del z izvorom iz držav članic, za katera ne veljajo diskriminacijski ukrepi v zadevnih tretjih državah. “; (c) odstavek 3 se nadomesti kot sledi: „3. Dela iz odstavka 1(c) so dela, ki jih izključno ali v koprodukciji s producenti, ki so ustanovljeni v eni ali več državah članicah, ustvarijo producenti, ki so ustanovljeni v eni ali več evropskih tretjih državah, s katerimi je Skup- nost sklenila sporazume na področju avdiovizualnega sektorja, če takšna dela ustvarijo zlasti avtorji in sode- lavci, stanujoči v eni ali več evropskih državah. “; (d) odstavek 4 postane odstavek 5 in vstavi se naslednji odstavek: „4. Dela, ki niso evropska dela v smislu odstavka 1, ampak so dela, ki so nastala v okviru dvostranskih kopro- dukcijskih pogodb, sklenjenih med državami članicami in tretjimi državami, se štejejo za evropska dela takrat, kadar koproducenti iz Skupnosti prispevajo večinski delež skupnih stroškov produkcije in kadar produkcije ne nadzira eden ali več producentov, ki so ustanovljeni zunaj ozemlja držav članic. “; (e) v novem odstavku 5 se izraz „odstavka 1“ nadomesti z izrazom „odstavkov 1 in 4“; 8. Člen 7 se nadomesti kot sledi: „Člen 7 članice zagotovijo, da Države televizijskih programov pod njihovo sodno pristojnostjo filmskih del ne predvajajo zunaj terminov, dogovorjenih z imetniki pravic. “; izdajatelji 9. Člen 8 se črta; 10. Člen 9 se nadomesti kot sledi: „Člen 9 5. v členu 4(1) se besede „in storitvam teleteksta“ nadomestijo z besedami „, storitvam teleteksta in televizijski prodaji“; To poglavje se ne uporablja za izdajatelje televizijskih programov, ki so namenjeni lokalnim občinstvom in ki niso del nacionalne mreže. “; 6. v členu 5 se besede „in storitvam teleteksta“ nadomestijo z besedami „, storitvam teleteksta in televizijski prodaji“; „Televizijsko oglaševanje, sponzorstvo in televizijska pro- daja“. 11. Naslov poglavja IV se nadomesti kot sledi: 328 SL Uradni list Evropske unije 06/Zv. 2 12. Člen 10 se nadomesti kot sledi: „Člen 10 oddaj, dokumentarcev, verskih in otroških oddaj, ki trajajo manj kot 30 minut, se ne prekinja z oglasi ali vložki televi- zijske prodaje. Če takšne oddaje trajajo 30 minut ali več, zanje veljajo določbe prejšnjih členov. “ 1. Televizijsko oglaševanje in televizijska prodaja morata biti jasno razpoznavna kot takšna in morata biti z optičnimi ozi- roma akustičnimi sredstvi povsem ločena od drugih delov programske sheme. 14. V členu 12 se uvodne besede nadomestijo z naslednjimi bese- dami: „Televizijsko oglaševanje in televizijska prodaja ne smeta:“ 2. Izolirani oglaševalni vložki in vložki televizijske prodaje morajo ostati izjema. 15. Člen 13 se nadomesti kot sledi: „Člen 13 3. Oglaševanje in televizijska prodaja ne smeta uporabljati tehnik, ki vplivajo na podzavest. Vse oblike televizijskega oglaševanja in televizijske prodaje cigaret in drugih tobačnih proizvodov so prepovedane. “; 4. Prikrito oglaševanje in prikrita televizijska prodaja sta pre- povedana. “; 13. Člen 11 se nadomesti kot sledi: „Člen 11 1. Oglasi in vložki televizijske prodaje se vstavljajo med posamezne oddaje. Če so pogoji iz členov 2 do 5 izpolnjeni, smejo biti oglasi in vložki televizijske prodaje vstavljeni tudi v oddaje, vendar tako, da se ob upoštevanju naravnih premo- rov ter trajanja in narave oddaj ne posega niti v njihovo celo- vitost in pomen niti v pravice imetnikov pravic. 16. V členu 14 sedanje besedilo postane odstavek 1, naslednji odstavek pa se doda: „2. Televizijska prodaja medicinskih proizvodov, za katere velja dovoljenje za trženje v smislu direktive Sveta 65/65/EGS z dne 26. januarja 1965 o približevanju zakonov in drugih predpisov o medicinskih proizvodih (*), ter televizijska pro- daja storitev zdravljenja sta prepovedana. (*) UL 22, 9. 2. 1965, str. 369. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 93/39/EGS (UL L 214, 24. 8. 1993, str. 22). “; 17. V členu 15 se uvodne besede nadomestijo kot sledi: „Televizijsko oglaševanje in televizijska prodaja alkoholnih pijač morata izpolnjevati naslednja merila:“; 2. Pri oddajah, sestavljenih iz samostojnih delov, ali pri športnih in drugih podobno strukturiranih dogodkih in pri- reditvah, ki vsebujejo presledke, se oglasi in vložki televizij- ske prodaje predvajajo le med posameznimi deli ali v presled- kih. 18. V členu 16 sedanje besedilo postane odstavek 1, naslednji odstavek pa se doda: „2. Televizijska prodaja mora izpolnjevati zahteve iz odstavka 1 in poleg tega ne sme spodbujati mladoletnikov k sklepanju pogodb za prodajo ali najem blaga ali storitev. “; 3. Predvajanje avdiovizualnih del, kot so igrani filmi in televizijski filmi (pri čemer so izvzete nadaljevanke, nani- zanke, lažje zabavne oddaje in dokumentarci), ki trajajo več kot 45 minut, se sme prekiniti samo enkrat v vsakem traja- nju 45 minut. Nadaljnja prekinitev je dovoljena samo v pri- meru, če delo traja vsaj 20 minut dlje od dveh ali več polnih trajanj 45 minut. 4. Kadar oglasi in vložki televizijske prodaje prekinjajo oddaje, ki niso vključene v odstavek 2, mora med vsakim naslednjim oglaševalskim premorom preteči najmanj 20 minut oddaje. 5. Oglasi in vložki televizijske prodaje se ne predvajajo v pre- in aktualnoinformativnih nosih verskih obredov. Poročil 19. Člen 17 se spremeni kot sledi: (a) odstavek 2 se nadomesti kot sledi: „2. Televizijskih programov ne smejo sponzorirati pod- jetja, katerih glavna dejavnost je izdelava ali prodaja ciga- ret in drugih tobačnih izdelkov. “; (b) odstavek 3 postane odstavek 4, naslednji odstavek pa se vstavi: „3. Sponzorstvo televizijskih programov s strani podje- tij, katerih dejavnosti vključujejo izdelavo ali prodajo zdravil in zdravljenja, sme reklamirati ime ali podobo podjetja, ne sme pa reklamirati določenih zdravil ali zdravljenj, ki jih je mogoče dobiti le na recept v državi članici, pod katere sodno pristojnostjo je izdajatelj tele- vizijskega programa. “; 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 329 20. Člen 18 se nadomesti: 24. Člen 20 se nadomesti: „Člen 18 „Člen 20 1. Delež oddajnega časa, namenjenega vložkom televizijske prodaje, oglaševalnim vložkom in drugim oblikam oglaševa- nja, pri čemer so izvzeta izložbena okna televizijske prodaje v smislu člena 18a, ne sme presegati 20 % dnevnega oddaj- nega časa. Oddajni čas za oglaševalne vložke ne sme prese- gati 15 % dnevnega oddajnega časa. Ne glede na člen 3 smejo države članice s potrebnim upoštevanjem prava Skupnosti določiti pogoje, drugačne od tistih, določenih v členu 11(2) do (5) ter členih 18 in 18a o izdajateljih televizijskih programov, ki so namenjeni le nacionalnemu ozemlju in ki jih občinstvo ne more sprejemati posredno ali neposredno v eni ali več drugih državah članicah. “; 2. Delež oglaševalnih vložkov in vložkov televizijske prodaje v eni uri ne sme presegati 20 %. 25. Člen 21 se črta. 26. Naslov poglavja V se nadomesti kot sledi: 3. Za namene tega člena oglaševanje ne vključuje: „Zaščita mladoletnikov in javnega reda“; — napovedi, ki jih izdajatelj televizijskega programa oprav- lja v zvezi s svojimi lastnimi programskimi vsebinami ali pomožnimi proizvodi, ki izhajajo neposredno iz njih; 27. Člen 22 se nadomesti kot sledi: „Člen 22 — javnih napovedi in dobrodelnih pozivov, ki se razširjajo brezplačno. “; 21. Vstavi se naslednji člen: „Člen 18a 1. Izložbena okna, namenjena televizijski prodaji, ki se pred- vajajo po kanalu, ki ni namenjen izključno televizijski pro- daji, morajo neprekinjeno trajati najmanj 15 minut. 2. Največje število oken na dan je osem. Njihovo skupno tra- janje ne sme presegati tri ure na dan. Z optičnimi in akustični sredstvi morajo biti jasno označena kot izložbena okna tele- vizijske prodaje. “; 1. Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da programi izdajateljev televizijskih programov pod njihovo sodno pristojnostjo ne vključujejo nobenih vsebin, ki bi resno škodovale telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju mladoletnikov, zlasti takšnih vsebin, ki vsebujejo pornografijo ali neupravičeno nasilje. 2. Ukrep, določen v odstavku 1, velja tudi za druge programske vsebine, ki bi utegnile škodovati telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju mladoletnikov, razen kadar se z izbranim časom razširjanja ali s tehničnimi sredstvi zagotovi, da mladoletniki na območju prenosa v normalnih razmerah ne bodo videli ali slišali takšnih vsebin. 3. Države članice tudi vselej, kadar se takšne oddaje prena- šajo v nekodirani obliki, zagotovijo, da je pred njimi aku- stično opozorilo ali da so ves čas trajanja označene z vizual- nim simbolom. “; 22. Člen 19 se nadomesti: „Člen 19 28. Vstavi se naslednji člen: „Člen 22a Poglavja I, II, IV, V, VI, VIa in VII se smiselno uporabljajo za izključno televizijski prodaji. kanale, ki so namenjeni Oglaševanje na takšnih kanalih je dovoljeno v dnevnih mejah, določenih v členu 18(1). Člen 18(2) se ne uporablja. “; Države članice zagotovijo, da programske vsebine ne vsebujejo nobenega spodbujanja k sovraštvu na podlagi rase, spola, veroizpovedi ali narodnosti. “; 23. Vstavi se naslednji člen: „Člen 19a Poglavja I, II, IV, V, VI, VIa in VII se smiselno uporabljajo za kanale, ki so namenjeni izključno samopromociji. Druge oblike oglaševanja na takšnih kanalih so dovoljene v mejah, določenih v členu 18(1) in (2). Zlasti za to določbo velja pregled, ki ga določa člen 26. “; 29. Vstavi se naslednji člen: „Člen 22b 1. Komisija v poročilu iz člena 26 nameni poseben pomen uporabi tega poglavja. 2. Komisija v enem letu od objave te direktive opravi v pove- zavi s pristojnimi organi države članice raziskavo možnih prednosti in pomanjkljivosti nadaljnjih ukrepov, da bi tako 330 SL Uradni list Evropske unije 06/Zv. 2 omogočila nadzor staršev ali skrbnikov nad programskimi vsebinami, ki jih mladoletniki smejo gledati. Ta študija mora med drugim upoštevati naslednje: pojavili med njeno uporabo, še zlasti med uporabo člena 2, in o vseh drugih zadevah, pri katerih je koristna izmenjava izkušenj; — zahteva po tem, da morajo biti novi televizijski sprejem- niki opremljeni s tehnično napravo, s katero lahko starši ali skrbniki izločijo določene programske vsebine, (b) dajanje mnenj na lastno pobudo ali mnenj, ki jih zahteva Komisija v zvezi z uporabo določb te direktive s strani držav članic; — vzpostavitev primernih sistemov gledanosti, — krepitev politike gledanja televizije v družinskem krogu ter drugih ukrepov, namenjenih izobraževanju in ozave- ščanju, — upoštevanje izkušenj, pridobljenih na tem področju v Evropi in drugod, ter stališč zainteresiranih strani, kot so izdajatelji televizijskih programov, producenti, pedagogi, medijski strokovnjaki in ustezna združenja. “; 30. Člen 23(1) se nadomesti kot sledi: „1. Brez vpliva na druge predpise, ki so jih države članice sprejele na podlagi civilnega, upravnega ali kazenskega prava, mora imeti vsaka fizična ali pravna oseba, ne glede na njeno državljanstvo, katere zakoniti interesi, zlasti ugled in dobro ime, so bili oškodovani z navedbo neresničnih dejstev na televizijskem programu, na voljo pravico do odgovora ozi- roma enakovredna pravna sredstva. Države članice zagoto- vijo, da dejanskega izvajanja pravice do odgovora ali enako- vrednih pravnih sredstev ne ovirajo nerazumni pogoji. Odgovor se predvaja v razumnem časovnem obdobju po tem, ko je bila zahteva zanj utemeljena, ter v terminu in na način, ki ustreza oddaji, na katero se zahteva nanaša. “; (c) vzpostavljanje foruma za izmenjavo pogledov o tem, katerim zadevam je treba posvečati pozornost v poroči- lih, ki jih morajo države članice oddajati v skladu s čle- nom 4(3), o obsegu posameznih študij iz člena 25a, o vrednotenju ponudb zanje ter o študiji sami; (d) razpravljanje o izidu rednih posvetovanj, ki jih ima Komi- sija s predstavniki televizijskih organizacij, producentov, potrošnikov, proizvajalcev, izvajalcev storitev in sindika- tov ter umetniških ustvarjalcev v širšem smislu; (e) omogočanje izmenjave informacij med državami člani- cami in Komisijo o stanju in spremembah regulative na področju storitev razširanja televizijskih programov, pri čemer se upoštevajo avdiovizualna politika Skupnosti in relevantna dogajanja na tehničnem področju; (f) preučevanje vsakega pojava, ki se pojavi znotraj sektorja in za katerega se zdi, da bi bilo o njem koristno izmenjati stališča. “; 31. Po členu 23 se vstavi naslednje novo poglavje VIa: „Člen 25a 32. Vstavi se naslednji člen: „POGLAVJE VI a Odbor za stike Člen 23a Kakor določa člen 4(4), bo pred 30. junijem 2002 izvedeno nadaljnje ocenjevanje. V njem se bo upoštevalo neodvisno študijo o vplivih, ki jih imajo zadevni ukrepi na ravni Skupnosti in na nacionalni ravni. “; 1. Pod pokroviteljstvom Komisije se ustanovi odbor za stike. Sestavljajo ga predstavniki pristojnih organov držav članic. Predseduje mu predstavnik Komisije, sestaja pa se bodisi na njegovo pobudo ali na željo delegacije države članice. „Člen 26 33. Člen 26 se nadomesti: 2. Naloge tega odbora so: (a) spodbujanje učinkovitega izvajanja te direktive z rednimi posvetovanji o vseh praktičnih problemih, ki bi se Komisija najpozneje 31. decembra 2000 in za tem vsaki dve leti poda Evropskemu parlamentu, Svetu in Ekonomsko-socialnemu odboru poročilo o uporabi te tako spremenjene direktive in da po potrebi predloge za njeno prilagajanje dogajanjem na področju razširjanja televizijskih programov, zlasti v luči najnovejših tehnoloških dosežkov. “; 06/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 331 Člen 2 Člen 3 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 31. decembra 1998. O tem takoj obvestijo Komisijo. Ta direktiva začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Člen 4 Ta direktiva je naslovljena na države članice. Države članice se ob sprejemu teh predpisov sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice. V Luxembourgu, 30. junija 1997 2. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpi- sov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva. Za Parlament Predsednik J. M. GIL-ROBLES Za Svet Predsednik A. NUIS


title: Komission lausunto EY:n perustamissopimuksen 189 b artiklan 2 kohdan d alakohdan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
award of contract
free competition
public contract
services contract
small and medium-sized enterprises

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 30. 06. 1997 KOM(97) 290 lopull. 95/0080 (COD) EY:n perustamissopimuksen 189 b (2) (d) artiklan nojalla Euroopan parlamentin esittämistä muutoksista, jotka koskevat neuvoston yhteistä kantaa KOMISSION LAUSUNTO ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY muuttamisesta KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EYn perustamissopimuksen 189 a (2) artiklan nojalla I Asiakirjan tausta Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivänä maaliskuuta 1995. Talous-ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 5 päivänä heinäkuuta 1995. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 22 päivänä lokakuuta 1996. Muutettu ehdotus toimitettiin neuvostolle 25 päivänä marraskuuta 1996. Neuvosto vahvisti yhteisen kannan 19 päivänä joulukuuta 1996. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa toisessa käsittelyssä 14 päivänä toukokuuta 1997. II Direktiivin tarkoitus Julkisia hankintoja koskevasta sopimuksesta (GPA, ranskaksi AMP), joka tuli voimaan yhteisössä 1 päivänä tammikuuta 1996 sopimuksen XXIV artiklan määräysten mukaisesti, on tullut erottamaton osa Euroopan yhteisön oikeusjärjestystä 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/ETY, jolla hyväksytään Uruguayn kierroksen monenvälisten keskustelujen tuloksena syntyneet sopimukset. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että sen määräyksiin voitaisiin vedota suoraan yhteisön tai jäsenvaltioiden oikeuskäytännössä (päätöksen 94/800/ETY johdanto-osan viimeinen kappale). Komissio on ehdottanut direktiiviin useita muutoksia eräiden GPA-sopimuksen määräysten lisäämiseksi direktiiviin tarkoituksena: välttää yhteisön yritysten syrjiminen ja antaa niille samat edut kuin kolmansien a) maiden yrityksillä on GPA-sopimuksen nojalla; ja varmistaa johdonmukaisuus näiden kahden oikeudellisen järjestelmän välillä. b) Näin hankintayksiköt, joita koskee sekä direktiivi että GPA-sopimus, voivat noudattaa GPA-sopimusta soveltamalla muutetun direktiivin säännöksiä. Muutoin niiden olisi tunnettava täydellisesti molemmat oikeudelliset järjestelmät, korostettava niiden välisiä eroja sekä tehtävä oikeat päätelmät näiden erojen pohjalta. Tämä vaikuttaa vaikealta menettelyltä, joka voisi johtaa yhteisön oikeuden soveltamisen huomattaviin eroihin eri jäsenvaltioissa. «S III Komission kanta Euroopan parlamentin tekemiin tarkistuksiin A Komission hyväksymät tarkistukset Johdanto-osan 13 kappale (tekninen vuoropuhelu - tarkistus n:o 6) Komissio hyväksyy Euroopan parlamentin tekemän tarkistuksen n:o 6, koska siinä ainoastaan esitetään myönteisessä muodossa GPA-sopimuksen VI artiklan 4 kohta. Kun GPA-sopimuksen määräyksissä todetaan, että "hankintayksiköt eivät saa pyytää eivätkä ottaa vastaan kilpailua rajoittavalla tavalla neuvontaa, jota voidaan käyttää tietyssä hankinnassa käytettävien eritelmien valmistelussa, sellaiselta yritykseltä, jolla voi olla kaupallista mielenkiintoa tätä hankintaa kohtaan", Euroopan parlamentin tekstissä määrätään, että hankintayksiköt voivat pyytää tai ottaa vastaan neuvontaa, jota voidaan käyttää tietyssä hankinnassa käytettävien eritelmien valmistelussa, edellyttäen, että tällaisella neuvonnalla ei rajoiteta kilpailua. Johdanto-osan 13 a kappale (uusi) (pk-yrirysten koulutus ja neuvonta - tarkistus n:o 2) Sellaisen johdanto-osan kappaleen lisääminen julkisia hankintoja koskevaan direktiiviin, jota ei toisteta itse direktiivissä, ei ole sinänsä oikeutetun tavoitteen saavuttamisen kannalta sopivin eikä tehokkain tapa, mutta komissio voi hyväksyä tämän tarkistuksen, jolla Euroopan parlamentti pyrkii parantamaan pk-yritysten osallistumista julkisiin hankintoihin tarjoamalla niille sopivaa koulutusta ja neuvontapalveluita. B Tarkistukset, joita komissio ei hyväksy 1 artikla (11) - (direktiivin 93/38/ETY 41 artiklan 3 kohta - velvoite ilmoittaa osallistujille sopimuksen myöntämisestä) Koska tarkistus rajaa velvoitteen pelkästään julkisiin hankintayksiköihin, mikä rikkoo periaatetta julkisten ja yksityisten yksiköiden tasapuolisesta kohtelusta, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta. 1 artikla (11) - (direktiivin 93/38/ETY 41 artiklan 4 kohta - velvoite ilmoittaa hylkäämisen syyt ja voittaneen tarjouksen ominaisuudet) lùityis- tai yksinoikeuksien nojalla toimivat yksityiset hankintayksiköt jäävät tämänkin tarkistuksen soveltamisalan ulkopuolelle, joten edellä esitetyistä syistä komissio ei voi hyväksyä ta/Kistusta. 1 artikla (12) - (direktiivin 93/38/ETY 42 artiklan la kohta - tilastolliset velvoitteet) Koska tässäkin tarkistuksessa tehdään rajaus ainoastaan julkisiin hankintayksiköihin, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta, vaikkakin sen merkitys julkisten hankintojen vapauttamisen kannalta on vähäisempi kuin kahden edeltävän tarkistuksen. Muutettu ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI, VESI- JA ENERGIAHUOLLON, LIIKENTEEN JA TELETOIMINNAN ALAN HANKINTOJA KOSKEVIEN SOPIMUSTEN TEKOMENETTELYJEN YHTEENSOVITTAMISESTA ANNETUN DIREKTIIVIN 93/38/ETY MUUTTAMISESTA (komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) 4- 1. 2. Johdanto-osan 13 kappaletta muutetaan seuraavalla tavalla: "Hankintaviranomaiset eivät saa kilpailua rajoittavalla tavalla pyytää tai vastaanottaa neuvoja, joita voitaisiin käyttää eritelmien laatimisen tietyssä hankinnassa", Johdanto-osaan lisätään kappale 13 a: "Komissio tarjoaa pienille ja keskisuurille yrityksille koulutus-ja tiedotusaineistoa, joka mahdollistaa niiden täysipainoisen osallistumisen muuttuneilla hankintamarkkinoilla", s~ ISSN 1024-4492 KOM(97) 290 lopullinen ASIAKIRJAT FI 14 15 12 07 Luettelonumero : CB-CO-97-279-F1-C ISBN 92-78-21203-2 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg C


title: WRITTEN QUESTION No. 2213/97 by Jean-Pierre BAZIN to the Commission. Harbour dues in EU ports - unfair competition

eurovoc_concepts:
Belgium
State aid
harbour installation
reduced price
restriction on competition
right to stopover

text: C 82/44 EN Official Journal of the European Communities 17. 3. 98 (98/C 82/81) WRITTEN QUESTION E-2200/97 by Hiltrud Breyer (V) to the Council (25 June 1997) Subject: Novel food regulation No 258/97 › Access to data on novel food products Will there be public access to these data banks, or will some data be subject to confidentiality? (98/C 82/82) WRITTEN QUESTION E-2202/97 by Hiltrud Breyer (V) to the Council (25 June 1997) Subject: Novel food regulation No 258/97 › Publication of data on novel food products Will both the scientific data that have been submitted and the evaluation of such data be published? Joint answer to Written Questions E-2198/97, E-2200/97 and E-2202/97 (28 October 1997) The detailed rules governing the protection of data provided by an applicant for a marketing authorization are adopted in accordance with the procedure laid down in Article 13 of the Regulation referred to by the Honourable Member. Regulation No 258/97 (1) makes no provision for the systematic publication of either the scientific data submitted or the evaluation of that data, nor does it make provision for the designation of authorities competent for recording data concerning the products approved or notidied in accordance with that Regulation. (1) OJ L 43, 14. 02. 1997. (98/C 82/83) WRITTEN QUESTION E-2213/97 by Jean-Pierre Bazin (UPE) to the Commission (30 June 1997) Subject: Harbour dues in EU ports › unfair competition According to a comparative study of harbour dues, the dues charged by the Belgian port of Zeebrugge are considerably lower (approximately 50% on average) than the European average. This difference can only be accounted for by the existence of massive state aid or local practices which are not in line with the EU rules. Can the Commission investigate these practices, which are damaging to ports in the Union, and, if necessary, adopt all requisite measures to re-establish conditions more amenable to fair competition? Answer given by Mr Kinnock on behalf of the Commission (12 September 1997) The Commission does not normally monitor tariff practices nor does it aim to harmonize tariffs in the port sector. However, in specific cases, such a matter may be examined in the context of individual complaints. Low port tariffs do not necessarily mean that these particular ports benefit from state aid. Instead low tariff levels can be due to other factors such as the ports’ commercial policy or efficient port management. Each situation has to be examined individually in order to establish whether there is aid involved


title: Advies van de Commissie overeenkomstig artikel 189 B, lid 2, onder d), van het EG-Verdrag, over de amendementen van het Europees Parlement op het gemeenschappelijk standpunt van de Raad inzake het voorstel voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad tot wijziging van Richtlijn 93/38/EEG van de Raad van 14 juni 1993 houdende coördinatie van de procedures voor het plaatsen van opdrachten in de sectoren water- en energievoorziening, vervoer en telecommunicatie

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 30. 06. 1997 COM(97) 290 def. 95/0080 (COD) ADVIES VAN DE COMMISSIE overeenkomstig artikel 189 B, lid 2, onder d) van het EG-verdrag, over de amendementen van het Europees Parlement op het gemeenschappelijk standpunt van de Raad inzake het voorstel voor een RICHTLIJN VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD tot wijziging van Richtlijn 93/38/EEG van de Raad van 14 juni 1993 houdende coördinatie van de procedures voor het plaatsen van opdrachten in de sectoren water- en energievoorziening, vervoer en telecommunicatie HOUDENDE WIJZIGING VAN HET VOORSTEL VAN PE COMMISSIE overeenkomstig artikel 189 A, lid 2 van het EG-verdrag I Stand van het dossier Het voorstel werd op 30 maart 1995 ingediend bij het Europees Parlement en de Raad. Het Economisch en Sociaal Comité heeft op 5 juli 1995 advies uitgebracht. Het Europees Parlement heeft op 22 oktober 1996 in eerste lezing een advies uitgebracht. Het gewijzigde voorstel werd op 25 november 1996 bij de Raad ingediend. Het gemeenschappelijke standpunt van de Raad werd op 19 december 1996 vastgesteld. HetJüuro'pees Parlement heeft op 14 mei 1997 in tweede lezing een advies uitgebracht. II Doel van de richtlijn inzake overheidsopdrachten (GPA - Government Procurement De Overeenkomst Agreement, of, in het Frans, AMP - Accord sur les Marchés Publics), die, zoals bepaald in artikel XXIV ervan, in de Gemeenschap op 1 januari 1996 in werking is getreden, vormt ingevolge Besluit 94/800/EEG van de Raad van 22 december 1994 betreffende de goedkeuring van de overeenkomsten die in het kader van de multilaterale onderhandelingen van de Uruguay-ronde zijn bereikt, een integrerend deel van de communautaire rechtsorde. Dit brengt evenwel niet mee dat men zich voor de rechterlijke instanties van de Gemeenschap of de lidstaten rechtstreeks op de bepalingen ervan kan beroepen (laatste overweging bij Besluit 94/800). De Commissie heeft een aantal wijzigingen in de richtlijn voorgesteld, waarbij een aantal bepalingen van de GPA erin worden opgenomen ten einde: discriminatie van communautaire ondernemingen a) te voorkomen en hen uitdrukkelijk de voordelen te verlenen die ondernemingen uit derde landen aan de GPA ontlenen; de samenhang tussen beide rechtsregelingen te waarborgen. Op die manier b) zullen ondernemingen die zowel aan de richtlijn als aan de GPA onderworpen zijn, automatisch in overeenstemming met de GPA handelen indien zij de bepalingen van de gewijzigde richtlijn naleven. Anders zouden zij verplicht zijn beide rechtsregelingen perfect te kennen om precies te weten wat de verschillen zijn en daaruit de correcte conclusies te trekken. Dat zou wellicht niet zo eenvoudig kunnen blijken te zijn en o& derhalve kunnen leiden tot een verschillende toepassing van het Gemeenschapsrecht in de verschillende lidstaten. III Advies van de Commissie ten aanzien van de door het Europees Parlement aangenomen amendementen A Door de Commissie aanvaarde amendementen Overweging 13 (technische dialoog - amendement nr. 6) Het gedeelte van amendement nr. 6 dat door het Europees Parlement is aangenomen, is voor de Commissie aanvaardbaar, daar het gewoon een positieve verwoording is van artikel VI, lid 4, van de GPA. Terwijl volgens de bepaling van de GPA "de instanties zich ervan onthouden om bij het opstellen van specificaties voor een bepaalde opdracht, op een manier die de mededinging zou uitschakelen, advies te vragen of te aanvaarden van een onderneming die een commercieel belang zou kunnen hebben bij de betrokken opdracht", bepaalt de tekst van het Europees Parlement namelijk dat "aanbestedende diensten bij het opstellen van specificaties voor een bepaalde opdracht advies mogen vragen of aanvaarden, mits een dergelijk advies niet leidt tot uitschakeling van de mededinging". Overweging 13 bis (nieuw) (scholing en voorlichting ten behoeve van het MKB - amendement nr. 2) Hoewel een overweging bij de richtlijnen inzake overheidsopdrachten, waarvan de inhoud in de richtlijn zelf geen pendant heeft, niet het meest geschikte en doeltreffende middel is om het legitieme nagestreefde doel te bereiken, kan de Commissie ook dit amendement aanvaarden, waarmee het Europees Parlement de toegang van kleine en middelgrote ondernemingen tot de markt van de overheidsopdrachten wil bevorderen door aangepast scholings- en voorlichtingsmateriaal te hunner beschikking te stellen. B Door de Commissie verworpen amendementen Artikel 1, lid 11 - (artikel 41, lid 3, van Richtlijn 93/38/EEG - verplichting om de deelnemers in kennis te stellen van beslissingen inzake de gunning van opdrachten) Aangezien dit amendement deze verplichting beperkt tot uitsluitend aanbestedende diensten die overheidsinstanties zijn en dus het basisbeginsel van de gelijke behandeling is het voor de Commissie instanties schendt, van openbare en particuliere onaanvaardbaar. Artikel 1, lid 11 - (artikel 41, lid 4, van Richtlijn 93/38/EEG - verplichting om de redenen voor een afwijzing en de kenmerken van de winnende offerte mede te delen) Dit amendement sluit eveneens particuliere aanbestedende diensten die werkzaam zijn op grond van bijzondere of exclusieve rechten van zijn werkingssfeer uit en is derhalve om de reeds genoemde reden voor de Commissie onaanvaardbaar. Artikel 1, lid 12 - (artikel 42, lid 1 bis, van Richtlijn 93/38/EEG - statistische verplichtingen) Dezelfde beperking tot uitsluitend aanbestedende diensten die overheidsinstanties zijn zou ook door dit amendement worden ingevoerd. Hoewel het uit het oogpunt van de liberalisatie van de overheidsopdrachten minder belangrijk is dan de beide voorgaande amendementen, is het voor de Commissie evenmin aanvaardbaar. 4 Gewijzigd voorstel voor een RICHTLIJN VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD tot wijziging van Richtlijn 93/38/EEG houdende coördinatie van de procedures voor het plaatsen van opdrachten in de sectoren water- en energievoorziening, vervoer en telecommunicatie (door de Commissie overeenkomstig artikel 189 A, lid 2 van het EG-verdrag ingediend) X Overweging 13 wordt als volgt gewijzigd: "overwegende dat de aanbestedende instanties bij het opstellen van specificaties voor een bepaalde opdracht advies mogen vragen of aanvaarden, mits een dergelijk advies niet leidt tot uitschakeling van de mededinging;" Overweging 13 a wordt ingevoegd: "overwegende dat de Commissie kleine en middelgrote ondernemingen scholings- en voorlichtingsmateriaal ter beschikking dient te stellen om hen in staat te stellen volledig deel te nemen aan de veranderde markt voor overheidsopdrachten;" C ISSN 0254-1513 COM(97) 290 def. DOCUMENTEN NL 14 15 12 07 Catalogusnummer : CB-C0-97-279-NL-C ISBN 92-78-21201-6 Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg q-


title: Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät


title: Regolamento (CE) n. 1243/97 della Commissione del 30 giugno 1997 che modifica il regolamento (CE) n. 1424/95 relativo all'adattamento transitorio dei regimi specifici di importazione di prodotti del settore delle carni bovine originari della Svizzera e delle Repubbliche di Bosnia-Erzegovina, di Croazia, di Slovenia e dell'ex Repubblica iugoslava di Macedonia ai fini dell'attuazione dell'accordo agricolo concluso nel quadro dell'Uruguay Round

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
GATT
Switzerland
beef
certificate of origin
import policy


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1247/97 της Επιτροπής της 30ής Ιουνίου 1997 για τροποποίηση του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 865/90 για λεπτομέρειες εφαρμογής του ειδικού καθεστώτος εισαγωγής σόργου και κεχριού που κατάγονται από τα κράτη της Αφρικής, της Καραϊβικής και του Ειρηνικού (ΑΚΕ) ή από τις υπερπόντιες χώρες και εδάφη (ΥΧΕ) για την εφαρμογή της συμφωνίας επί της γεωργίας που έγινε στο πλαίσιο των διαπραγματεύσεων του Γύρου της Ουρουγουάης