title: Directiva 97/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 1997 privind unele componente și caracteristici ale autovehiculelor cu două sau trei roți

eurovoc_concepts:
anti-pollution device
approval
safety device
signalling device
technical standard
two-wheeled vehicle

formats: pdf print xhtml

text: 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 3 31997L0024 L 226/1 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 18. 8. 1997 DIRECTIVA 97/24/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN Ș(cid:13) I A CONSILIULUI din 17 iunie 1997 privind unele componente ș(cid:13)i caracteristici ale autovehiculelor cu două sau trei roți PARLAMENTUL EUROPEAN Ș(cid:13) I CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a, având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic ș(cid:13)i Social (2), hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 189b din tratat (3), având în vedere textul comun aprobat de Comitetul de conciliere la 4 februarie 1997, privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți (4) ce urmează a fi aplicată pentru fiecare din tipu- rile de vehicule menționate; (4) întrucât, pentru a facilita accesul pe piețele din țările terțe, între cerințele din este necesară stabilirea echivalenței capitolul 1 (anvelope), 2 (dispozitive de iluminat ș(cid:13)i semna- lizare luminoasă), 4 (oglinzi retrovizoare) ș(cid:13)i 11 (centuri de siguranță) din anexa la prezenta directivă ș(cid:13)i cerințele din Regulamentele nr. 30, 54, 64 ș(cid:13)i 75 privind anvelopele, 3, 19, 20, 37, 38, 50, 56, 57, 72 ș(cid:13)i 82 privind dispozitivele de iluminat ș(cid:13)i semnalizare luminoasă, 81 privind oglinzile retrovizoare ș(cid:13)i 16 privind centurile de siguranță, ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiu- nilor Unite; (1) (2) (3) (1) întrucât este important să se adopte măsuri menite să asi- gure funcționarea pieței interne; (5) întrucât în fiecare stat membru autovehiculele cu două sau trei roți trebuie să îndeplinească, din punct de vedere al componentelor ș(cid:13)i caracteristicilor reglementate de pre- zenta directivă, unele cerințe tehnice obligatorii care diferă de la un stat membru la altul; întrucât, din cauza diferen- țelor, aceste cerințe constituie bariere în schimburile comerciale din Comunitate; întrucât aceste bariere pentru funcționarea pieței interne pot fi eliminate dacă aceleaș(cid:13)i cerințe sunt adoptate de toate statele membre, în locul reglementărilor lor naționale; întrucât este necesară stabilirea unor cerințe armonizate privind componentele ș(cid:13)i caracteristicile autovehiculelor cu două ș(cid:13)i trei roți pentru a face posibilă punerea în aplicare a procedurilor de omologare de tip a autovehicu- lelor ș(cid:13)i de omologare de tip a componentelor, conform Directivei 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 întrucât, referitor la aspectele legate de protecția mediului, ș(cid:13)i anume poluarea atmosferică ș(cid:13)i fonică, este necesar să se urmărească ameliorarea continuă a mediului; întrucât, în acest scop, trebuie stabilite valorile limită pentru poluanții atmosferici ș(cid:13)i fonici în vederea aplicării lor cât mai rapide; întrucât diminuarea ulterioară a valorilor limită ș(cid:13)i modificările aduse procedurii de încercare pot fi decise numai pe baza studiilor ș(cid:13)i cercetărilor care se întreprind ori se derulează cu privire la capacitatea tehnologică existentă sau avută în vedere ș(cid:13)i cu privire la analiza raporturilor cost/beneficiu pentru a permite fabricarea pe scară indus- trială a unor vehicule conforme cu aceș(cid:13)ti parametri mai stricți; întrucât decizia privind diminuarea ulterioară a valorilor limită trebuie luată de Parlamentul European ș(cid:13)i Consiliu cu cel puțin trei ani înainte ca aceste valori limită să intre în vigoare, pentru a permite industriei să ia măsurile necesare prin care produsele să se conformeze noilor dis- poziții comunitare până la data menționată; întrucât decizia Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului se bazează pe propunerile prezentate de Comisie în timp util; JO C 177, 29. 6. 1994, p. 1 ș(cid:13)i JO C 21, 25. 1. 1996, p. 23. JO C 195, 18. 7. 1994, p. 77. (2) (3) Avizul Parlamentului European din 18 mai 1995 (JO C 151, 19. 6. 1995, p. 184), Poziția comună a Consiliului din 23 noiembrie 1995 (JO C 190, 29. 6. 1996, p. 1) ș(cid:13)i Decizia Parlamentului European din 19 iunie 1996 (JO C 198, 9. 7. 1996, p. 23). Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 1997; Decizia Consiliului din 12 mai 1997. (6) întrucât, în temeiul dispozițiilor Directivei 92/61/CEE, componentele ș(cid:13)i caracteristicile reglementate prin prezenta directivă nu pot fi introduse pe piață ș(cid:13)i vândute în statele membre decât dacă sunt conforme cu dispozițiile prezen- tei directive; întrucât statele membre trebuie să adopte (4) JO L 225, 10. 8. 1992, p. 72. 4 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 toate măsurile necesare pentru a asigura îndeplinirea obli- gațiilor care rezultă din prezenta directivă; statelor membre care nu acceptă pe teritoriul lor ca auto- vehiculele cu două sau trei roți să tracteze o remorcă, să-ș(cid:13)i modifice normele, (7) (8) (9) (10) întrucât statele membre ar trebui să aibă posibilitatea, prin acordarea unor stimulente fiscale, de a promova comercia- lizarea vehiculelor care răspund anticipat cerințelor adop- tate la nivel comunitar referitor la măsurile de combatere a emisiilor poluante ș(cid:13)i fonice; la radiații întrucât metodele de măsurare a imunității electromagnetice a vehiculelor ș(cid:13)i a unităților tehnice indi- viduale în scopul verificării conformității cu dispozițiile privind compatibilitatea electromagnetică (capitolul 8) necesită instalații complexe ș(cid:13)i costisitoare; întrucât, pentru a permite statelor membre să asigure astfel de instalații, ar trebui adoptate prevederi care să permită aplicarea acestor metode de măsurare cu un decalaj temporar de trei ani de la data intrării în vigoare a prezentei directive; ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: Articolul 1 Prezenta directivă ș(cid:13)i anexa acesteia se aplică la: — anvelope; — dispozitive de iluminat ș(cid:13)i semnalizare luminoasă; — proeminențe din exteriorul autovehiculelor; — oglinzi retrovizoare; — măsuri de combatere a poluării aerului; — rezervoare de carburant; întrucât, date fiind amploarea ș(cid:13)i impactul acțiunii propuse în sectorul respectiv, măsurile comunitare care constituie obiectul prezentei directive sunt necesare sau chiar indis- pensabile pentru atingerea obiectivelor stabilite, ș(cid:13)i anume omologarea CE de tip a vehiculelor; întrucât aceste obiective nu pot fi realizate la un nivel corespunzător de către statele membre în mod individual; întrucât progresul tehnic impune adaptarea rapidă a cerin- țelor tehnice stabilite în anexa la prezenta directivă; întru- cât, cu excepția valorilor limită pentru poluanți ș(cid:13)i pentru nivelul emisiei fonice, această sarcină trebuie să revină Comisiei, astfel încât să se simplifice ș(cid:13)i să se accelereze pro- cedura; întrucât, în toate cazurile în care Parlamentul Euro- pean ș(cid:13)i Consiliul conferă Comisiei competențele pentru aplicarea normelor stabilite în domeniul autovehiculelor cu două sau trei roți, este necesar să se prevadă o procedură de consultare prealabilă între Comisie ș(cid:13)i statele membre în cadrul unui comitet; (11) întrucât cerințele de siguranță sau de mediu implică restric- ții privind modificarea neautorizată a autovehiculelor cu două sau trei roți; întrucât, pentru a nu împiedica întreți- nerea ș(cid:13)i exploatarea vehiculelor de către proprietar, aceste restricții trebuie să se refere numai la modificările neauto- rizate care alterează substanțial performanțele vehiculului, precum ș(cid:13)i emisiile poluante ș(cid:13)i fonice; (12) întrucât, atâta timp cât vehiculele se conformează cerințe- lor prezentei directive, statele membre nu se pot opune înmatriculării sau utilizării lor; întrucât cerințele din pre- zenta directivă nu ar trebui să aibă drept obiectiv obligarea — măsurilor de combatere a modificărilor neautorizate; — compatibilitate electromagnetică; — nivelul admisibil de poluare fonică ș(cid:13)i sisteme de eș(cid:13)apament admise; — dispozitive de cuplare ș(cid:13)i fixare; — fixarea centurilor de siguranță ș(cid:13)i centuri de siguranță; — vitraj, ș(cid:13)tergătoare de parbriz, spălătoare de parbriz, dispozitiv de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire, pentru toate tipurile de vehicule definite în articolul 1 din Direc- tiva 92/61/CEE. Articolul 2 În termen de trei ani de la data menționată în articolul 8 alineatul (1) paragraful al treilea, Comisia realizează un studiu aprofundat pentru a stabili dacă măsurile împotriva modificării neautorizate a vehiculelor, în special a celor din categoriile A ș(cid:13)i B menționate la capitolul 7 din anexa la prezenta directivă, pot fi considerate corespunzătoare, necorespunzătoare sau exagerate din perspectiva obiectivelor avute în vedere. Pe baza concluziilor studiului, Comisia va propune noi măsuri legislative, dacă este necesar. Articolul 3 (1) Procedurile care reglementează acordarea omologării de tip privind componentele, ș(cid:13)i anume anvelopele, dispozitivele de ilu- minat ș(cid:13)i de semnalizare luminoasă, oglinzile retrovizoare, rezer- voarele de carburant, sistemele de eș(cid:13)apament, centurile de sigu- ranță ș(cid:13)i vitrajele, în cazul unui tip de autovehicul cu două sau trei roți, precum ș(cid:13)i omologarea de tip a componentelor ca atare, ș(cid:13)i anume anvelopa, dispozitivul de iluminat ș(cid:13)i semnalizare lumi- noasă, oglinda retrovizoare, rezervorul de carburant, sistemul de 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 5 eș(cid:13)apament, centura de siguranță ș(cid:13)i vitrajul, dar ș(cid:13)i condițiile care se aplică pentru libera circulație a acestor vehicule ș(cid:13)i pentru comer- cializarea liberă a componentelor sunt cele prevăzute la capito- lele II ș(cid:13)i respectiv III din Directiva 92/61/CEE. de omologare de tip pentru componente, în locul omologărilor de tip pentru componente ș(cid:13)i al mărcilor corespunzătoare de omologare de tip pentru componente, acordate în conformitate cu cerințele prezentei directive. a modificărilor neautorizate, de (2) Procedura care reglementează acordarea omologării de tip în cazul proeminențelor din exteriorul autovehiculului (ș(cid:13)asiu ori caroserie), măsurile de prevenire a poluării aerului, măsurile de compatibilitatea combatere electromagnetică, fonică, poluare dispozitivele de cuplare pentru remorci ș(cid:13)i ataș(cid:13)e, fixarea centurilor de siguranță, dispozitivele pentru ș(cid:13)tergerea, spălarea, dezghețarea ș(cid:13)i dezaburirea parbrizului pentru un anumit tip de autovehicul cu două sau trei roți, precum ș(cid:13)i condițiile care se aplică pentru cir- culația liberă a unor asemenea vehicule sunt cele stabilite în capi- tolele II ș(cid:13)i respectiv III din Directiva 92/61/CEE. admisibil nivelul Articolul 4 (1) În conformitate cu dispozițiile articolului 11 din Directiva 92/61/CEE, se recunoaș(cid:13)te echivalența între cerințele capitolelor 1 (anvelope), 2 (dispozitive de iluminat ș(cid:13)i semnalizare luminoasă), 4 (oglinzi retrovizoare) ș(cid:13)i 11 (centuri de siguranță) din anexa la prezenta directivă ș(cid:13)i cele din Regulamentele nr. 30 (1), 54 (2), 64 (3)ș(cid:13)i 75 (4) pentru anvelope, 3 (5), 19 (6), 20 (7), 37 (8), 38 (9), 50 (10), 56 (11), 57 (12), 72 (13)ș (cid:13)i 82 (14) pentru dispozitivele de iluminat ș(cid:13)i semnalizare, 81 (15) pentru oglinzile retrovizoare ș(cid:13)i 16 (16) pentru centurile de siguranță, ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite, în versiunea aces- tora în vigoare la data adoptării prezentei directive. Articolul 5 (1) În termen de 24 de luni de la data adoptării prezentei directive, Comisia prezintă Parlamentului European ș(cid:13)i Consiliului o propu- nere întocmită pe baza unei cercetări ș(cid:13)i evaluării costurilor ș(cid:13)i beneficiilor rezultate din aplicarea valorilor limită stricte, stabilind o etapă ulterioară în care să se adopte măsuri pentru înăsprirea ulterioară a valorilor limită privind nivelul poluării atmosferice ș(cid:13)i fonice la vehiculele în cauză, aș(cid:13)a cum se prevede în capitolul 5 anexa II tabelele I ș(cid:13)i IIș(cid:13)i respectiv capitolul 9 anexa I. În propu- nerea sa, Comisia ia în considerare ș(cid:13)i evaluează raportul cost/eficiență a diferitelor măsuri de reducere a emisiilor poluante ș(cid:13)i a poluării fonice ș(cid:13)i prezintă măsuri proporționale ș(cid:13)i rezonabile din perspectiva obiectivelor avute în vedere. (2) Decizia Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului, adoptată la propunerea Comisiei menționată la alineatul (1), care va fi adop- tată până la 1 ianuarie 2001, ia în considerare necesitatea intro- ducerii altor elemente în afara valorilor limită mai severe. Studiul ș(cid:13)i evaluarea costurilor ș(cid:13)i beneficiilor rezultate din aplicarea măsu- rilor prevăzute în decizia menționată se întreprind împreună cu părțile interesate, cum ar fi industria, utilizatorii ș(cid:13)i grupurile repre- zentând consumatorii sau publicul ș(cid:13)i sunt proporționale ș(cid:13)i rezo- nabile din perspectiva obiectivelor avute în vedere. Articolul 6 Pentru aplicarea echivalenței menționate la primul paragraf, cerințele de instalare prevăzute la capitolele 1 ș(cid:13)i 11 se aplică, de asemenea, dispozitivelor omologate cu regulamentele Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite. în conformitate (1) Statele membre pot dispune stimulente fiscale doar pentru autovehiculele care se conformează măsurilor de prevenire a poluării aerului ș(cid:13)i a poluării fonice stabilite prin prezenta direc- tivă la capitolul 5 anexa I punctul 2. 2. 1. 1. 3 ș(cid:13)i în anexa II tabelele Iș(cid:13)i IIș(cid:13)i respectiv la capitolul 9 anexa I. (2) Autoritățile statelor membre care acordă omologările de tip pentru componente acceptă omologările acordate în conformitate cu cerințele regulamentelor menționate la alineatul (1) ș(cid:13)i mărcile (1) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 29. (2) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 53. (3) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 63. (4) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 74. (5) E/ECE/TRANS/324/ADD 2. (6) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 18. (7) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 19. (8) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 36. (9) E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 37. (10) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 49. (11) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 55. (12) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 56. (13) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 71. (14) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 81. (15) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 80. (16) E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 15. (2) Stimulentele fiscale menționate la alineatul (1) trebuie să fie conforme cu dispozițiile tratatului ș(cid:13)i să îndeplinească următoarele condiții: — să fie valabile pentru toate vehiculele noi comercializate pe piața statului membru ș(cid:13)i care îndeplinesc a priori cerințele pre- zentei directive menționate la alineatul (1); — să înceteze o dată cu punerea în aplicare obligatorie a măsu- rilor menționate la alineatul (1); — valoarea lor, pentru fiecare tip de autovehicul, să fie mai mică decât costurile suplimentare aferente soluțiilor tehnice aplicate ș(cid:13)i instalării lor pe autovehicul, astfel încât să fie respectate valorile stabilite. (3) Comisia este informată în timp util cu privire la orice intenție de introducere sau modificare a stimulentelor fiscale prevăzute la alineatul (1), astfel încât aceasta să îș(cid:13)i poată prezenta observațiile. 6 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Articolul 7 Modificările necesare: — pentru a se ține cont de modificările aduse regulamentelor Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite menționate la articolul 4; — pentru adaptarea anexei la progresul tehnic – cu excepția valo- rilor limită privind poluarea atmosferică ș(cid:13)i fonică prevăzute la capitolul 5 anexa I punctul 2. 2. 1. 1. 3 ș(cid:13)i la anexa II tabelele I ș(cid:13)i II, respectiv capitolul 9 anexa I, se adoptă în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind la armonizarea omologarea de tip a autovehiculelor ș(cid:13)i a remorcilor acestora (1). statelor membre legislațiilor referitoare Articolul 8 (1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege ș(cid:13)i actele administrative necesare conformării la prezenta directivă înainte de 18 decembrie 1998. Ele informează imediat Comisia cu privire la aceasta. De la data menționată la primul paragraf, statele membre nu mai pot interzice punerea în circulație pentru prima dată a vehicule- lor care corespund dispozițiilor prezentei directive sau unor capitole ale sale. Ele aplică aceste dispoziții începând cu 17 iunie 1999. Totuș(cid:13)i, aplicarea anumitor dispoziții din capitolele 5, 8 ș(cid:13)i 9 este amânată, aș(cid:13)a cum se specifică în capitolele respective. (2) La adoptarea de către statele membre a acestor dispoziții, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri. (2) Cu toate acestea, pot fi utilizate în continuare componentele pentru care s-au efectuat omologări de tip conform prevederilor din anexa I la directivă, menționate la alineatul (1). (3) Directiva 78/1015/CEE a Consiliului din 23 noiembrie 1978 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul admisibil de poluare fonică ș(cid:13)i la sistemele de eș(cid:13)apament ale motocicletelor (3) se abrogă la data menționată la articolul 8 ali- neatul (1) primul paragraf. (4) Până la data menționată la articolul 8 alineatul (1) primul paragraf, se pot acorda aprobările menționate în Directiva 78/1015/CEE pentru omologările de tip ale vehiculelor mențio- nate în Directiva 92/61/CEE. Pentru nivelurile de poluare fonică se aplică valorile limită stipulate în Directiva 78/1015/CEE anexa I punctul 2. 1. 1. Atunci când sunt puse în circulație pentru prima dată autovehi- culele respective, se aplică articolul 15 alineatul (4) litera (c) din Directiva 92/61/CEE. (5) La intrarea în vigoare a prezentei directive, dispozițiile Direc- tivei 89/336/CEE a Consiliului din 3 mai 1989 privind apropie- rea legislațiilor statelor membre referitoare la compatibilitatea electromagnetică (4) nu se mai aplică în cazul autovehiculelor care intră sub incidența prezentei directive. Articolul 10 Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Articolul 11 Prezenta directivă se adresează statelor membre. Articolul 9 Adoptată la Bruxelles, 17 iunie 1997. (1) Directiva 80/780/CEE a Consiliului din 22 iulie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la oglinzile retrovizoare pentru autovehiculele cu două roți cu sau fără ataș(cid:13) ș(cid:13)i la montarea lor pe aceste vehicule (2) se abrogă la intrarea în vigoare a prezentei directive. Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu Preș(cid:13)edintele Preș(cid:13)edintele J. M. GIL-ROBLES A. JORRITSMA-LEBBINK (1) (2) JO L 42, 23. 2. 1970, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 96/27/CE (JO L 169, 8. 7. 1996, p. 1). JO L 229, 30. 8. 1980, p. 49, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 80/1272/CEE (JO L 375, 31. 12. 1980, p. 73) (3) (4) JO L 349, 13. 12. 1978, p. 21, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/235/CEE (JO L 98, 11. 4. 1989, p. 1). JO L 139, 23. 5. 1989, p. 19, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 93/97/CEE (JO L 290, 24. 11. 1993, p. 1). 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 7 CAPITOLUL 1 ANVELOPE PENTRU AUTOVEHICULE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI Ș(cid:13) I MONTAREA LOR LISTA ANEXELOR Pagina ANEXA I Norme administrative pentru omologarea de tip a anvelopelor …… Apendicele 1 Apendicele 2 Specificație privind un tip de anvelopă pentru autovehiculele cu două sau trei roți ………………………………………………… Certificat de omologare de tip privind anvelopele pentru autovehi- culele cu două sau trei roți ……………………………………… ANEXA II Definiții, inscripționări ș(cid:13)i cerințe ………………………………… Apendicele 1 Desen explicativ …………………………………………………… Apendicele 2 Dispunerea inscripționărilor pe anvelopă ………………………… Apendicele 3 Lista indicilor privind capacitatea de încărcare ș(cid:13)i masa maximă admisibilă ………………………………………………………… Apendicele 4 Identificarea ș(cid:13)i dimensiunile anumitor tipuri de anvelope ……… Apendicele 5 Metoda de măsurare a dimensiunilor anvelopelor ……………… Apendicele 6 Metoda de testare a performanței în raportul sarcină/viteză …… Apendicele 7 Variația capacității de încărcare în funcție de viteză …………… Apendicele 8 Metodă de determinare a expansiunii dinamice a anvelopelor …… ANEXA III Cerințe privind montarea anvelopelor pe autovehicule ………… Apendicele 1 Apendicele 2 Specificație privind montarea anvelopelor la un tip de autovehicule cu două sau trei roți ……………………………………………… Certificat de omologare de tip a anvelopelor la un tip de autovehicule cu două sau trei roți ………………………………… 8 10 11 12 19 20 21 22 30 31 33 34 36 38 39 8 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 NORME ADMINISTRATIVE PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP A COMPONENTELOR PENTRU UN TIP DE ANVELOPE ANEXA I 1. CEREREA PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP 1. 1. Cererea privind omologarea de tip pentru anvelopă trebuie să precizeze tipul de anvelopă pe care se aplică marcajul omologării de tip. 1. 2. Pentru fiecare tip de anvelopă, cererea trebuie să precizeze, între altele: 1. 2. 1. dimensiunea anvelopei, aș(cid:13)a cum este definită în anexa II punctul 1. 16; 1. 2. 2. marca fabricii sau denumirea comercială; 1. 2. 3. categoria de utilizare: normală, specială, pentru zăpadă sau pentru motorete; 1. 2. 4. structura anvelopei (diagonală sau cu pliuri oblice, radial-diagonală, radială); 1. 2. 5. simbolul categoriei de viteză; 1. 2. 6. indicele capacității de încărcare; 1. 2. 7. dacă se intenționează utilizarea anvelopei cu sau fără cameră de aer; 1. 2. 8. dacă anvelopa este „normală” sau „ranforsată”; 1. 2. 9. numărul de pliuri pentru derivate ale motocicletelor; 1. 2. 10. dimensiunile exterioare: lățimea totală ș(cid:13)i diametrul total; 1. 2. 11. jențile pe care se poate aplica anvelopa; 1. 2. 12. janta de măsurare ș(cid:13)i janta de încercare; 1. 2. 13. presiunea de încercare ș(cid:13)i presiunea de măsurare; 1. 2. 14. coeficientul x menționat la punctul 1. 19 din anexa II; 1. 2. 15. viteza maximă permisă de fabricantul anvelopei ș(cid:13)i capacitatea de încărcare admisă la acea viteză maximă pentru anvelopele identificate cu litera de cod „V” la indicele de dimensiune, destinate vitezelor de peste 240 km/h sau pentru anvelopele identificate cu litera de cod „Z” la indicele de dimensiune, destinate vitezelor de peste 270 km/h. Viteza maximă permisă ș(cid:13)i capacitatea de încărcare relevantă sunt indicate în certificatul de omologare de tip (apendicele 2 din prezenta anexă). 1. 3. Cererea pentru omologarea de tip pentru componente este însoțită, de asemenea, de schițe sau fotografii în trei exemplare care să identifice profilul benzii de rulare ș(cid:13)i înfăș(cid:13)urătoarea anvelopei gonflate ș(cid:13)i montate pe janta de măsurare care indică dimensiunile relevante (a se vedea secțiunile 3. 1. 1 ș(cid:13)i 3. 1. 2 din anexa II) ale tipului de anvelopă pentru care se solicită omologarea. Trebuie să fie însoțită, de asemenea, de un raport de încercare emis de un laborator de încercare aprobat sau de două mostre de anvelopă din tipul respectiv, selectate de autoritatea competentă. 1. 4. Fabricantul anvelopei poate cere ca omologarea CE de tip pentru componente să fie extinsă la unele tipuri de anvelope modificate. 1. 5. Prezenta directivă nu se aplică anvelopelor noi, proiectate a fi utilizate exclusiv pe teren ș(cid:13)i marcate „NHS” (nu se utilizează pe autostrăzi) sau celor destinate competițiilor. 2. MARCAJE Mostrele de anvelopă prezentate pentru omologarea de tip a componentelor poartă, într-o manieră lizibilă ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters, marca fabricii sau denumirea comercială ș(cid:13)i includ suficient spațiu pentru aplicarea marcajului de omologare de tip pentru componente. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 9 3. MARCAJUL DE OMOLOGARE DE TIP PENTRU COMPONENTE Toate anvelopele corespunzătoare unui tip pentru care s-a obținut omologare de tip în conformitate cu prezenta directivă poartă marcajul de omologare de tip pentru componente descris în anexa 5 la Directiva 92/61/CEE din 30 iunie 1992 privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți. Valoarea „a”, care defineș(cid:13)te dimensiunile dreptunghiului ș(cid:13)i ale cifrelor ș(cid:13)i literelor care constituie marcajul nu este mai mică de 2 mm. 4. 4. 1. MODIFICAREA TIPULUI DE ANVELOPĂ Modificarea profilului benzii de rulare a unei anvelope nu necesită repetarea încercărilor prevăzute la anexa II. 10 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 11 Apendicele 2 12 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA II DEFINIȚII, MARCAJE Ș(cid:13) I CERINȚE 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „tipul anvelopei” înseamnă anvelope care nu diferă între ele prin: 1. 1. 1. marca fabricii sau denumirea comercială; 1. 1. 2. dimensiunea anvelopei; 1. 1. 3. categoria de utilizare (normală: pentru anvelope utilizate în mod normal pe ș(cid:13)osea; specială: pentru anvelope cu utilizări speciale, cum sunt cele folosite pe ș(cid:13)osele ș(cid:13)i pe teren; pentru zăpadă sau pentru motorete); 1. 1. 4. structura [diagonale sau cu pliuri oblice (pliuri transversale), radial-diagonale, radiale]; 1. 1. 5. simbolul categoriei de viteză; 1. 1. 6. indicele capacității de încărcare; 1. 1. 7. dimensiunea profilului în secțiune transversală când anvelopa e montată pe o anumită jantă; 1. 2. 1. 2. 1. 1. 2. 2. 1. 2. 3. „structura anvelopei” înseamnă caracteristicile tehnice ale carcasei anvelopei. Se face distincție, în special, între următoarele configurații de anvelope: „anvelopă cu structură pe diagonală” înseamnă anvelopă cu structură de pliuri de cord până la taloanele pneului, orientate în aș(cid:13)a fel încât să formeze unghiuri alternante, cu puțin sub 90° în raport cu linia mediană a benzii de rulare; „anvelopă radial-diagonală” înseamnă o structură de anvelopă a cărei carcasă este fixată cu o centură constând din două sau mai multe straturi de cord inextensibil, care formează unghiuri alternante, apropiate de cele ale carcasei; „anvelopă cu structură radială” înseamnă o structură de anvelopă unde pliurile de cord se întind până la talonul pneului, fiind orientate la 90° față de linia mediană a benzii de rulare, în timp ce carcasa este stabilizată cu o centură de circumferință, fabricată din material inextensibil; 1. 2. 4. „anvelopă ranforsată” înseamnă o structură de anvelopă a cărei carcasă este mai rezistentă decât cea a anvelopei standard corespunzătoare; 1. 3. 1. 4. 1. 5. 1. 6. 1. 7. 1. 8. 1. 9. „talonul” înseamnă partea anvelopei a cărei formă ș(cid:13)i structură îi permit să ia forma jantei ș(cid:13)i să susțină anvelopa pe jantă (1) , „cord” înseamnă fibrele care formează materialul pliurilor din anvelopele pneumatice (1); „pliu” înseamnă un strat de fibre de cord paralele învelite în cauciuc (1); „carcasă” înseamnă acea parte a anvelopei, alta decât banda de rulare ș(cid:13)i flancurile, care suportă sarcina atunci când anvelopa este gonflată (1); „bandă de rulare” înseamnă partea anvelopei care vine în contact cu solul (1); „flanc” înseamnă partea anvelopei aflată între banda de rulare ș(cid:13)i partea care urmează să fie acoperită de jantă (1); „canelura benzii de rulare” înseamnă spațiul dintre două nervuri sau blocuri adiacente din profilul benzii de rulare (1); 1. 10. „caneluri principale” înseamnă canelurile late din zona centrală a benzii de rulare; 1. 11. 1. 12. 1. 13. 1. 14. „lățimea secțiunii (S)” înseamnă distanța liniară dintre marginile exterioare ale flancurilor unei anvelope gonflate, exclusiv proeminențele datorate marcajelor, ornamentelor, benzilor sau nervurilor protectoare (1); „lățimea totală” înseamnă distanța liniară dintre marginile exterioare ale flancurilor unei anvelope gonflate, inclusiv marcajele, ornamentele, benzile sau nervurile protectoare (1); în cazul anvelopelor a căror bandă de rulare este mai mare decât lățimea secțiunii, lățimea totală corespunde lățimii benzii de rulare; „înălțimea secțiunii (H)” înseamnă distanța egală cu jumătate din diferența dintre diametrul exterior al anvelopei ș(cid:13)i diametrul nominal al jenții (1); „raportul nominal de aspect (Ra)” înseamnă de o sută de ori numărul obținut prin împărțirea înălțimii nominale a secțiunii la lățimea nominală a secțiunii (S1), ambele exprimate în aceeaș(cid:13)i unitate de măsură; (1) A se vedea diagrama din apendicele 1. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13 1. 15. „diametrul exterior (D)” înseamnă diametrul total al unei anvelope noi, gonflate (1); 1. 16. „dimensiunea anvelopei” înseamnă: 1. 16. 1. 1. 16. 2. 1. 16. 3. lățimea nominală a secțiunii (S1) (exprimată în mm, exceptând unele tipuri de anvelope pentru care dimensiunea este indicată în prima coloană a tabelelor din apendicele 4 din prezenta anexă); raportul nominal de aspect (Ra), exceptând tipurile de anvelope pentru care dimensiunea este indicată în prima coloană a tabelelor din apendicele 4 din prezenta anexă; un număr convențional (d) care indică diametrul nominal al jenții ș(cid:13)i corespunde acelui diametru, exprimat fie sub forma unui cod (o cifră mai mică de 100), fie în milimetri (o cifră mai mare de 100); 1. 16. 3. 1. valorile în milimetri ale simbolului (d), exprimat sub formă de cod, sunt următoarele: Codul „d” exprimat prin una sau două cifre simbolizând diametrul nominal al jenții Echivalentul în mm 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 102 127 152 178 203 229 254 279 305 330 356 381 406 432 457 483 508 533 559 584 1. 17. „diametrul nominal al jenții (d)” înseamnă diametrul jenții pe care urmează să se monteze o anvelopă (1); 1. 18. 1. 19. „jantă” înseamnă suportul pentru o anvelopă cu cameră de aer sau pentru una fără cameră de aer, pe care sunt aș(cid:13)ezate taloanele unei anvelope (1); „jantă teoretică” înseamnă o jantă imaginară a cărei lățime ar fi de X ori lățimea nominală a secțiunii unei anvelope. Valoarea X trebuie specificată de fabricantul anvelopei; 1. 20. „jantă de măsurare” înseamnă janta pe care se montează anvelopa pentru măsurarea dimensiunilor; 1. 21. „jantă de încercare” înseamnă janta pe care trebuie montată anvelopa pentru efectuarea încercărilor; 1. 22. „smulgere” înseamnă desprinderea unor bucăți de cauciuc de pe banda de rulare a anvelopei; 1. 23. „decolarea cordului” înseamnă ieș(cid:13)irea cordului din înveliș(cid:13)ul de cauciuc; 1. 24. „decolarea pliurilor” înseamnă separarea pliurilor adiacente; 1. 25. „decolarea benzii de rulare” înseamnă îndepărtarea benzii de rulare de pe carcasă; (1) A se vedea diagrama din apendicele 1. 14 1. 26. 1. 27. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 „indicele capacității de încărcare” înseamnă o cifră asociată cu sarcina maximă admisibilă pe care o poate suporta o anvelopă la o viteză corespunzătoare cu simbolul de viteză al acesteia, conform condițiilor de exploatare specificate de fabricant. Apendicele 3 din anexa II prezintă o listă a indicilor ș(cid:13)i sarcinilor corespunzătoare; „tabelul variațiilor sarcinii în funcție de viteză” înseamnă tabelul din apendicele 7 din anexa II care indică, prin referire la indicii capacității de încărcare ș(cid:13)i indicii capacității la viteza nominală, variațiile de sarcină ale unei anvelope utilizate la alte viteze decât cele corespunzătoare aceleia indicate de categoria vitezei nominale; 1. 28. „categoria de viteză” înseamnă: 1. 28. 1. viteza exprimată de simbolul categoriei de viteză, aș(cid:13)a cum se arată la 1. 28. 2; 1. 28. 2. categoriile de viteză sunt cele indicate în tabelul următor: Simbolul categoriei de viteză Viteza relevantă (km/h) B F G J K L M N P Q R S T U H V W 50 80 90 100 110 120 130 140 150 160 170 180 190 200 210 240 270 1. 28. 3. Anvelopele care pot fi utilizate pentru viteze maxime de peste 240 km/h sunt identificate prin litera „V” sau „Z” ce figurează la dimensiunea anvelopei în fața indicațiilor privind structura anvelopei. 1. 29. „anvelopă pentru zăpadă” înseamnă un profil ș(cid:13)i o structură de anvelopă care sunt proiectate în primul rând pentru asigurarea unui comportament mai bun decât al anvelopelor obiș(cid:13)nuite pe noroi ș(cid:13)i zăpadă proaspătă sau zloată. Profilul benzii de rulare la anvelopele pentru zăpadă constă în general din caneluri ș(cid:13)i/sau blocuri care sunt dispuse mai spațiat față de cele ale unei anvelope normale; 1. 30. „MST” (anvelopă multiserviciu) înseamnă o anvelopă cu mai multe utilizări, cu alte cuvinte o anvelopă utilizată atât pe ș(cid:13)osea cât ș(cid:13)i în afara ș(cid:13)oselelor; 1. 31. „sarcina maximă nominală” înseamnă masa maximă pe care o poate suporta o anvelopă: 1. 31. 1. Pentru viteze mai mici sau egale cu 130 km/h, sarcina maximă nominală nu trebuie să depăș(cid:13)ească procentul valorii asociate cu indexul relevant al capacității de încărcare al anvelopei, indicat în tabelul „Variația capacității de încărcare în funcție de viteză” (a se vedea secțiunea 1. 27), cu referire la simbolul categoriei de viteză a anvelopei ș(cid:13)i capacității de viteză a vehiculului care este echipat cu anvelopele respective. 1. 31. 2. Pentru viteze de peste 130 de km/h, dar sub 210 km/h, sarcina maximă nominală nu trebuie să depăș(cid:13)ească valoarea masei asociate cu indicele capacității de încărcare a anvelopei. 1. 31. 3. În cazul anvelopelor proiectate pentru viteze de peste 210 km/h, dar sub 270 km/h, sarcina maximă nominală nu trebuie să depăș(cid:13)ească procentul masei asociate cu indicele capacității de încărcare a anvelopei stabilit în tabelul de mai jos, cu referire la simbolul categoriei de viteză a anvelopei ș(cid:13)i capacității de viteză a vehiculului care este echipat cu anvelopele respective: 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 15 Viteza maximă (km/h) (1) 210 220 230 240 250 260 270 Sarcina maximă nominală (%) Categoria de viteză Simbol V Categoria de viteză Sistem W (3) 100 95 90 85 80 (2) 75 (2) 70 (2) 100 100 100 100 95 85 75 (1) Pentru viteze intermediare este permisă interpolarea sarcinii maxime nominale. (2) Aplicabilă numai anvelopelor identificate prin litera de cod „V” în cadrul desemnării dimensiunii ș(cid:13)i până la viteza maximă specificată de fabricantul anvelopei. (A se vedea punctul 1. 2. 15 din anexa I). (3) Aplicabilă, de asemenea, anvelopelor identificate prin litera de cod „Z” în cadrul desemnării dimensiunii. 1. 31. 4. Pentru viteze de peste 270 km/h, sarcina nominală nu trebuie să depăș(cid:13)ească masa specificată de fabricantul anvelopei cu referire la capacitatea de viteză a anvelopei. Pentru viteze intermediare între 270 km/h ș(cid:13)i viteza maximă permisă de fabricantul anvelopei se aplică o interpolare liniară a sarcinii nominale. 1. 32. „anvelopă pentru motorete” înseamnă o anvelopă destinată a fi montată pe motorete; 1. 33. „anvelopă pentru motociclete” înseamnă o anvelopă destinată în primul rând a fi montată pe motociclete; 1. 34. „circumferință de rulare (Cr)” înseamnă distanța teoretică acoperită de centrul (axa) unei roți a unui vehicul în miș(cid:13)care în cursul unei rotații complete a anvelopei ș(cid:13)i obținută prin formula: Cr = f × D, unde: D este diametrul exterior al anvelopei în conformitate cu dimensiunea anvelopei stabilită la punctul 3. 1. 2. din prezenta anexă f = 3,02 pentru anvelopele la care codul de diametru al jenții este mai mare sau egal cu 13 3,03 pentru anvelopele radiale la care codul de diametru al jenții nu este mai mare de 12 2,99 pentru anvelopele diagonale sau cu pliuri oblice (pliuri transversale) sau a celor radial-diagonale la care codul de diametru al jenții nu este mai mare de 12. 2. MARCAJE 2. 1. Pe cel puțin unul din flancuri, anvelopele trebuie să poarte următoarele marcaje: 2. 1. 1. marca fabricii sau denumirea comercială; 2. 1. 2. dimensiunea anvelopei, conform definiției de la punctul 1. 16; 2. 1. 3. indicarea structurii anvelopei, după cum urmează: 2. 1. 3. 1. în cazul anvelopelor diagonale sau cu pliuri oblice (pliuri transversale), nici un marcaj sau litera „D” înainte de codul diametrului jenții; 2. 1. 3. 2. în cazul anvelopelor radial-diagonale, litera „B” înainte de codul diametrului jenții ș(cid:13)i, opțional, cuvintele „BIAS BELTED”; 2. 1. 3. 3. în cazul anvelopelor radiale, litera „R” înainte de codul diametrului jenții ș(cid:13)i, opțional, cuvântul „RADIAL”; 2. 1. 4. categoria de viteză a anvelopei, exprimată prin simbolul menționat la punctul 1. 28. 2; 2. 1. 5. indicele capacității de încărcare, definit conform punctului 1. 26; 16 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 1. 6. cuvântul „TUBELESS” când anvelopa este destinată utilizării fără cameră de aer; 2. 1. 7. simbolul „REINFORCED” sau „REINF” în cazul anvelopelor ranforsate; 2. 1. 8. data fabricației, compusă din trei cifre, primele două reprezentând săptămâna ș(cid:13)i a treia anul. Această informație este necesară numai pe un flanc al anvelopei; 2. 1. 9. simbolul „M + S” sau „M. S” sau „M & S” în cazul anvelopelor pentru zăpadă; 2. 1. 10. simbolul „MST” în cazul anvelopelor multiserviciu; 2. 1. 11. termenul „MOPED”, „CICLOMOTORE” sau „CYCLOMOTEUR” când anvelopa este destinată utilizării pentru motorete; 2. 1. 12. 2. 1. 13. 2. 2. 2. 3. anvelopele destinate vitezelor de peste 240 km/h trebuie marcate cu litera de cod corespunzătoare „V” sau „Z”, după caz (a se vedea secțiunea 1. 31. 3) în cadrul desemnării dimensiunii anvelopei ș(cid:13)i în fața indicației privind structura (a se vedea secțiunea 2. 1. 3. ); anvelopele destinate vitezelor de peste 240 km/h (respectiv 270 km/h) trebuie să poarte, între paranteze, marcajul privind indicele capacității de încărcare (a se vedea punctul 2. 1. 5. ) aplicabil la o viteză de 210 km/h (respectiv 240 km/h) ș(cid:13)i simbolul categoriei de viteză de referință (a se vedea punctul 2. 1. 4. ), după cum urmează: — „V” în cazul anvelopelor identificate cu litera de cod „V” în cadrul dimensiunii indicate; — „W” în cazul anvelopelor identificate cu litera de cod „Z” în cadrul dimensiunii indicate. Apendicele 2 prezintă un exemplu de marcaj pentru anvelope. Marcajele menționate la punctul 2. 1. ș(cid:13)i marcajul de omologare de tip pentru componente prevăzut în secțiunea 3 din anexa I se imprimă pe anvelope în relief sau prin ș(cid:13)tanțare. Marcajele trebuie să fie lizibile. 3. CERINȚE REFERITOARE LA ANVELOPE 3. 1. Dimensiunile anvelopelor 3. 1. 1. Lățimea secțiunii 3. 1. 1. 1. Lățimea secțiunii este calculată cu formula: S = S1 + K (A-A1), unde: S = lățimea secțiunii, exprimată în mm, măsurată pe janta de măsurare S1 = lățimea nominală a secțiunii (în mm), aș(cid:13)a cum e indicată pe flancul anvelopei în desemnarea dimensiunii anvelopei A = lățimea jenții de măsurare, exprimată în mm, specificată de fabricant în descrierea tehnică A1 = lățimea jenții teoretice, exprimată în mm Valoarea S1 înmulțită cu factorul X, indicat de fabricant, este utilizată pentru A1, iar valoarea 0,4 este utilizată pentru K. 3. 1. 1. 2. Totuș(cid:13)i, când dimensiunea anvelopei apare în prima coloană a tabelelor din apendicele 4 al anexei II, lățimea secțiunii (S1)ș(cid:13)i lățimea jenții teoretice (A1) sunt cele care figurează în tabelele respective în dreptul dimensiunii anvelopei. 3. 1. 2. Diametrul exterior al anvelopei 3. 1. 2. 1. Diametrul exterior al anvelopei se obține prin formula: D = d + 2H, unde: D = diametrul exterior, exprimat în mm d = diametrul nominal al jenții, exprimat în mm H = înălțimea nominală a anvelopei H = S1 × 0,01 Ra, unde: S1 = lățimea nominală a secțiunii Ra = raportul nominal de aspect aș(cid:13)a cum este stabilit în descrierea de pe flancul anvelopei, conform cerinței de la punctul 2. 1. 3. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 17 3. 1. 2. 2. Totuș(cid:13)i, diametrul exterior al tipurilor de anvelope pentru care dimensiunea anvelopei este indicată pe prima coloană a tabelelor din apendicele 4 din prezenta anexă este cel care figurează în tabelele respective în dreptul descrierii anvelopei. 3. 1. 3. Metoda de măsurare a anvelopei; Dimensiunea anvelopei se măsoară conform specificațiilor din apendicele 5 la prezenta anexă. 3. 1. 4. Specificații referitoare la lățimea secțiunii anvelopei; 3. 1. 4. 1. Lățimea totală a unei anvelope poate fi mai mică decât lățimea secțiunii S determinată conform punctului 3. 1. 1. 3. 1. 4. 2. Ea poate depăș(cid:13)i acea valoare până la valoarea stabilită în apendicele 4 din prezenta anexă sau, în cazul în care dimensiunea anvelopei nu figurează în apendicele 4 menționat, cu următoarele procentaje: 3. 1. 4. 2. 1. pentru o anvelopă pentru motorete, pentru o anvelopă pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea ș(cid:13)i pentru o anvelopă pentru zăpadă, pentru motociclete: + 10 % în cazul codului diametrului jenții 13 sau mai mare + 8 % pentru codul diametrului jenții nu mai mare de 12; 3. 1. 4. 2. 2. pentru o anvelopă multiserviciu destinată utilizării limitate pe ș(cid:13)osea ș(cid:13)i marcată cu MST + 25 %. 3. 1. 5. Specificații referitoare la diametrul exterior al anvelopelor; 3. 1. 5. 1. Diametrul exterior al anvelopei nu trebuie să depăș(cid:13)ească valorile minime ș(cid:13)i maxime specificate în apendicele 4 din prezenta anexă. 3. 1. 5. 2. Când dimensiunea anvelopei nu este stabilită în apendicele 4 din prezenta anexă, diametrul exterior al anvelopei nu trebuie să depăș(cid:13)ească valorile minime ș(cid:13)i maxime obținute cu formulele: Dmin = d + (2H × a) Dmax = d + (2H × b), unde: Hș(cid:13)i d sunt definite la punctul 3. 1. 2. 1. , iar a ș(cid:13)i b sunt definite la punctul 3. 1. 5. 2. 1. , respectiv 3. 1. 5. 2. 2. 3. 1. 5. 2. 1. pentru o anvelopă pentru motorete, pentru o anvelopă pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea ș(cid:13)i pentru anvelope pentru zăpadă: diametrul jenții 13 sau mai mare diametrul jenții nu mai mare de 12 pentru o anvelopă multiserviciu 3. 1. 5. 2. 2. pentru o anvelopă pentru motorete ș(cid:13)i pentru o anvelopă pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea pentru motociclete diametrul jenții 13 sau mai mare diametrul jenții nu mai mare de 12 pentru anvelope multiserviciu ș(cid:13)i pentru zăpadă 3. 2. Încercarea de performanță sarcină/viteză a 0,97 0,93 1,00 b 1,07 1,10 1,12 3. 2. 1. Încercarea de performanță sarcină/viteză pentru o anvelopă se desfăș(cid:13)oară în conformitate cu metoda stabilită în apendicele 6 din anexa II. 3. 2. 1. 1. 3. 2. 2. 3. 2. 3. 3. 2. 4. Când cererea de omologare se face pentru anvelope identificate prin litera de cod „V” în cadrul dimensiunii indicate ș(cid:13)i destinate vitezelor de peste 240 km/h sau pentru anvelope identificate prin litera de cod „Z” în cadrul dimensiunii indicate ș(cid:13)i destinate vitezelor de peste 270 km/h (a se vedea punctul 1. 2. 15 din anexa I), încercarea de performanță sarcină/viteză menționată mai sus se execută pe o anvelopă în condițiile de încărcare ș(cid:13)i viteză marcate pe anvelopă în interiorul parantezelor (a se vedea punctul 2. 1. 13). O altă încercare de performanță sarcină/viteză se efectuează pe o a doua anvelopă de acelaș(cid:13)i tip, în condițiile de încărcare ș(cid:13)i de viteză, specificate ca maxime de către fabricant, dacă acestea există. După efectuarea cu succes a testului de performanță sarcină/viteză, o anvelopă nu trebuie să prezinte nici o dezlipire a benzii de rulare, pliului sau cordului, ori vreo smulgere a unor bucăți din banda de rulare ori ruptură a cordului. Diametrul exterior al unei anvelope, măsurat cel puțin la ș(cid:13)ase ore după testul de performanță sarcină/viteză, nu trebuie să difere cu mai mult de ± 3,5 % față de cel măsurat înaintea testului. Lățimea totală a anvelopei, măsurată la sfârș(cid:13)itul testului de performanță sarcină/viteză, nu trebuie să depăș(cid:13)ească valoarea stabilită la punctul 3. 1. 4. 2. 18 3. 3. 3. 4. 3. 5. 3. 6. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Expansiunea dinamică a anvelopelor Anvelopele menționate la punctul 1. 1. în apendicele 8 din anexa II care au trecut testul de performanță sarcină/viteză cerut la punctul 3. 2. 1. sunt supuse unei încercări de expansiune dinamică, încercare efectuată conform metodei practice stabilite în apendicele menționat. Când un fabricant produce o gamă de anvelope nu este necesar să efectueze teste de performanță sarcină/viteză ș(cid:13)i de expansiune dinamică asupra fiecărui tip de anvelopă din gamă. Opțiunea de alegere a cazului celui mai puțin favorabil este lăsată la latitudinea autorităților responsabile cu omologarea de tip pentru componente. Se consideră că modificarea profilului benzii de rulare a unei anvelope nu necesită repetarea încercărilor specificate în secțiunile 3. 2 ș(cid:13)i 3. 3 din prezenta anexă. Extinderi ale omologării pentru anvelopele care pot rula la viteze de peste 240 km/h ș(cid:13)i identificate prin litera de cod „V” în cadrul dimensiunii identificate (sau 270 km/h pentru anvelopele identificate prin litera de cod „Z” în cadrul dimensiunii), în vederea certificării pentru viteze ș(cid:13)i/sau încărcări maxime diferite, sunt permise cu condiția ca serviciul tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor să întocmească un nou raport de încercare referitor la noua viteză maximă ș(cid:13)i noua sarcină nominală maximă. Aceste noi capacități de sarcină/viteză trebuie specificate în apendicele 2 al anexei I. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 19 Apendicele 1 Diagramă explicativă (a se vedea punctul 1 din prezenta anexă) 20 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Dispunerea marcajelor de pe anvelopă Exemplu de marcaje care trebuie să existe pe tipurile de anvelope omologate b 100/80 B 18 53 S TUBELESS M + S 013 Aceste marcaje definesc o anvelopă: — cu o lățime nominală a secțiunii de 100; — cu un raport nominal de aspect de 80; — cu o structură radial-diagonală (B); — cu un diametru al jenții de 457 mm, al cărui cod este 18; — cu o capacitate de încărcare de 206 kg, corespunzătoare indicelui de încărcare 53 (a se vedea lista din apendicele 3); — clasificată în categoria de viteză S (viteza maximă 180 km/h); — care poate fi montată fără cameră de aer (tubeless); — pentru zăpadă (M + S); — fabricată în cursul săptămânii 1 (01) a anului 1993 (3). Poziția ș(cid:13)i ordinea marcajelor care constituie desemnarea anvelopei sunt următoarele: (a) dimensiunea indicată a anvelopei, care include lățimea nominală a secțiunii, raportul nominal de aspect, simbolul structurii (când este cazul)ș(cid:13)i diametrul nominal al jenții, se grupează aș(cid:13)a cum se indică în exemplul de mai sus: 100/80 B 18; (b) indicele capacității de încărcare ș(cid:13)i simbolul categoriei de viteză sunt plasate lângă dimensiunea indicată a anvelopei. Pot fi înainte sau după aceasta sau pot fi amplasate deasupra sau dedesubtul ei; (c) descrierile „TUBELESS” ș(cid:13)i „REINFORCED” SAU „REINF” ș(cid:13)i „M + S” sau „M. S. ” sau „M & S” ș(cid:13)i „MST” ș(cid:13)i/sau „MOPED”, „CICLOMOTORE” sau „CYCLOMOTEUR” pot fi la o anumită distanță de descrierea dimensiunilor; (d) în cazul anvelopelor care pot rula la viteze de peste 240 km/h, literele de cod „V” sau „Z”, după caz, trebuie plasate în fața marcajului structurii (de exemplu 140/60ZR18). Indicele capacității de încărcare de referință ș(cid:13)i simbolul categoriei de viteză trebuie marcate în paranteze, după cum e cazul (a se vedea punctul 2. 1. 13 din anexa II). 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 21 Lista indicilor capacității de încărcare ș(cid:13)i masa maximă admisibilă corespunzătoare Apendicele 3 A = indicele capacității de încărcare B = masa maximă corespunzătoare (kg) A 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 B 45 46,2 47,5 48,7 50 51,5 53 54,5 56 58 60 61,5 63 65 67 69 71 73 75 77,5 80 82,5 85 87,5 90 92,5 95 97,5 100 103 106 A 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 B 109 112 115 118 121 125 128 132 136 140 145 150 155 160 165 170 175 180 185 190 195 200 206 212 218 224 230 236 243 250 A 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 B 257 265 272 280 290 300 307 315 325 335 345 355 365 375 387 400 412 425 437 450 462 475 487 500 515 530 545 560 580 600 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 615 630 650 670 690 710 730 750 775 800 825 850 875 900 925 950 975 1 000 1 030 1 060 1 090 1 120 1 150 1 180 1 215 1 250 1 285 1 320 1 360 1 400 22 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 Marcarea ș(cid:13)i dimensiunile anumitor tipuri de anvelope (A se vedea anexa II, punctele 3. 1. 1. 2, 3. 1. 2. 2, 3. 1. 4. 2 ș(cid:13)i 3. 1. 5. 1) TABEL 1A Anvelope pentru motorete Descrierea ș(cid:13)i diametrul jenții până la codul 12 Diametrul total (mm) Dmin 413 425 339 365 375 412 463 D 417 431 345 371 381 418 469 Dmax 426 441 356 382 393 431 482 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) 55 62 70 70 73 84 84 59 67 76 76 79 91 91 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 2-12 2¼-12 2½-8 2½-9 2¾-9 3-10 3-12 1. 35 1. 50 1. 75 1. 75 1. 75 2. 10 2. 10 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 23 TABEL 1B Anvelope pentru motociclete Descrierea ș(cid:13)i diametrul jenții până la codul 12 Diametrul total (mm) Dmin 328 354 379 430 338 364 389 440 241 266 291 317 352 378 403 454 362 388 414 465 264 289 314 340 376 402 427 478 314 339 365 401 452 505 364 390 430 456 481 532 453 504 555 424 450 494 520 D 338 364 389 440 348 374 399 450 251 276 301 327 362 388 413 464 372 398 424 475 274 299 324 350 386 412 437 488 326 351 377 415 466 517 376 402 442 468 493 544 465 516 567 436 462 506 532 Dmax 352 378 403 451 363 383 408 462 264 291 314 342 378 401 422 473 386 412 441 492 291 316 341 367 397 430 448 506 346 368 394 427 478 538 398 424 464 490 515 568 481 532 583 464 490 534 562 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) 65 71 70 77 80 86 88 95 92 99 105 113 120 130 134 145 154 166 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 2. 50— 8 2. 50— 9 2. 50—10 2. 50—12 2. 75— 8 2. 75— 9 2. 75—10 2. 75—12 3. 00— 4 3. 00— 5 3. 00— 6 3. 00— 7 3. 00— 8 3. 00— 9 3. 00—10 3. 00—12 3. 25— 8 3. 25— 9 3. 25—10 3. 25—12 3. 50— 4 3. 50— 5 3. 50— 6 3. 50— 7 3. 50— 8 3. 50— 9 3. 50—10 3. 50—12 4. 00— 5 4. 00— 6 4. 00— 7 4. 00— 8 4. 00—10 4. 00—12 4. 50— 6 4. 50— 7 4. 50— 8 4. 50— 9 4. 50—10 4. 50—12 5. 00— 8 5. 00—10 5. 00—12 6. 00— 6 6. 00— 7 6. 00— 8 6. 00— 9 1. 50 1. 75 2. 10 2. 50 2. 50 2. 50 3. 00 3. 50 4. 00 24 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 TABEL 2 Anvelope pentru motociclete ș(cid:13)i motorete Profil normal Diametrul total (mm) Dmin 582 461 486 511 537 562 588 613 638 663 474 499 524 550 575 601 626 651 677 489 514 539 565 590 616 641 666 692 499 524 549 575 600 626 651 676 702 560 586 611 637 575 601 626 652 D 589 468 493 518 544 569 595 620 645 670 482 507 532 558 583 609 634 659 685 498 523 548 574 599 625 650 675 701 508 533 558 584 609 635 660 685 711 570 596 621 647 586 612 637 663 Dmax (1) Dmax (2) 597 477 501 526 552 577 603 628 653 680 492 517 540 566 591 617 642 667 695 508 533 558 584 609 635 660 685 711 518 545 568 594 621 645 670 695 721 582 608 633 659 598 624 651 675 605 484 509 534 560 585 611 636 661 686 500 525 550 576 601 627 652 677 703 520 545 570 596 621 647 672 697 723 530 555 580 606 631 657 682 707 733 594 620 645 671 614 640 665 691 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) 50 Lățimea totală maximă (mm) (1) 54 (2) 58 55 58 63 62 66 71 68 72 78 75 80 86 81 86 93 89 94 102 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 1¾—19 1. 20 2 —14 2 —15 2 —16 2 —17 2 —18 2 —19 2 —20 2 —21 2 —22 2¼—14 2¼—15 2¼—16 2¼—17 2¼—18 2¼—19 2¼—20 2¼—21 2¼—22 2½—14 2½—15 2½—16 2½—17 2½—18 2½—19 2½—20 2½—21 2½—22 2¾—14 2¾—15 2¾—16 2¾—17 2¾—18 2¾—19 2¾—20 2¾—21 2¾—22 3 —16 3 —17 3 —18 3 —19 3¼—16 3¼—17 3¼—18 3¼—19 1. 35 1. 50 1. 60 1. 85 1. 85 2. 15 (1) Anvelope pentru utilizare normală. (2) Anvelope multiserviciu ș(cid:13)i pentru zăpadă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 25 TABEL 3 Anvelope pentru motociclete Profil normal Diametrul total (mm) Dmin 460 485 510 536 561 587 474 499 524 550 575 601 486 511 536 562 587 613 663 505 530 555 581 606 632 682 519 546 569 595 618 644 694 747 531 556 581 607 630 656 708 D 466 491 516 542 567 593 480 505 530 556 581 607 492 517 542 568 593 619 669 512 537 562 588 613 639 689 526 551 576 602 627 653 703 754 538 563 588 614 639 665 715 Dmax (1) Dmax (2) 478 503 528 554 579 605 492 517 542 568 593 619 506 531 556 582 607 633 683 524 549 574 600 625 651 701 540 565 590 616 641 667 717 768 552 577 602 628 653 679 729 496 521 546 572 597 623 508 533 558 584 609 635 685 530 555 580 606 631 657 707 546 571 596 622 647 673 723 774 560 585 610 636 661 687 737 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 2. 00—14 2. 00—15 2. 00—16 2. 00—17 2. 00—18 2. 00—19 2. 25—14 2. 25—15 2. 25—16 2. 25—17 2. 25—18 2. 25—19 2. 50—14 2. 50—15 2. 50—16 2. 50—17 2. 50—18 2. 50—19 2. 50—21 2. 75—14 2. 75—15 2. 75—16 2. 75—17 2. 75—18 2. 75—19 2. 75—21 3. 00—14 3. 00—15 3. 00—16 3. 00—17 3. 00—18 3. 00—19 3. 00—21 3. 00—23 3. 25—14 3. 25—15 3. 25—16 3. 25—17 3. 25—18 3. 25—19 3. 25—21 1. 20 1. 60 1. 60 1. 85 1. 85 2. 15 (1) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea. (2) Anvelope cu destinații speciale ș(cid:13)i pentru zăpadă. (3) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea până la viteza nominală P, inclusiv. (4) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea peste viteza nominală P ș(cid:13)i anvelope pentru zăpadă. (5) Anvelope pentru destinații speciale. Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) (3) (4) (5) 52 57 60 65 61 67 70 75 65 72 75 79 75 83 86 91 80 88 92 97 89 98 102 108 26 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 (continuare) Anvelope pentru motociclete Profil normal Diametrul total (mm) D 548 573 598 624 649 675 725 610 636 661 687 620 646 671 697 632 658 683 709 640 666 691 717 666 692 717 743 Dmax (1) Dmax (2) 564 589 614 640 665 691 741 626 652 677 703 638 664 689 715 650 676 701 727 658 684 709 734 686 710 735 761 572 597 622 648 673 699 749 634 660 685 711 646 672 697 723 660 686 711 737 665 694 719 745 698 724 749 775 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) (3) (4) (5) 93 102 107 113 99 109 114 121 108 119 124 130 112 123 129 137 123 135 141 142 129 142 148 157 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 3. 50—14 3. 50—15 3. 50—16 3. 50—17 3. 50—18 3. 50—19 3. 50—21 3. 75—16 3. 75—17 3. 75—18 3. 75—19 4. 00—16 4. 00—17 4. 00—18 4. 00—19 4. 25—16 4. 25—17 4. 25—18 4. 25—19 4. 50—16 4. 50—17 4. 50—18 4. 50—19 5. 00—16 5. 00—17 5. 00—18 5. 00—19 2. 15 2. 15 2. 50 2. 50 2. 75 3. 00 Dmin 539 564 591 617 640 666 716 601 627 652 678 611 637 662 688 623 649 674 700 631 657 684 707 657 683 708 734 (1) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea. (2) Anvelope cu destinații speciale ș(cid:13)i pentru zăpadă. (3) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea până la viteza nominală P, inclusiv. (4) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea peste viteza nominală P ș(cid:13)i anvelope pentru zăpadă. (5) Anvelope pentru destinații speciale. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 27 Dimensiunea anvelopei 3. 60—18 3. 60—19 4. 10—18 4. 10—19 5. 10—16 5. 10—17 5. 10—18 Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 2. 15 2. 50 3. 00 4. 25/85—18 2. 50 4. 60—16 4. 60—17 4. 60—18 2. 75 Dmin 605 631 629 655 615 641 666 649 594 619 644 TABEL 4 Anvelope pentru motociclete Profil scăzut Diametrul total (mm) D 615 641 641 667 625 651 676 659 604 630 654 Dmax (1) Dmax (2) 628 653 654 679 643 670 694 673 619 642 670 633 658 663 688 651 677 702 683 628 654 678 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) (3) (4) (5) 93 102 108 113 108 119 124 130 129 142 150 157 112 123 129 137 117 129 136 142 (1) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea. (2) Anvelope cu destinații speciale ș(cid:13)i pentru zăpadă. (3) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea până la viteza nominală P, inclusiv. (4) Anvelope pentru utilizare normală pe ș(cid:13)osea peste viteza nominală P ș(cid:13)i anvelope pentru zăpadă. (5) Anvelope pentru destinații speciale. 28 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dimensiunea anvelopei 3. 00— 8C 3. 00—10C 3. 00—12C 3. 50— 8C 3. 50—10C 3. 50—12C 4. 00— 8C 4. 00—10C 4. 00—12C 4. 50— 8C 4. 50—10C 4. 50—12C 5. 00— 8C 5. 00—10C 5. 00—12C Dimensiunea anvelopei 5. 4— 6 5. 4—10 5. 4—12 5. 4—14 5. 4—16 6. 7—10 6. 7—12 6. 7—14 Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 2. 10 2. 50 3. 00 3. 50 3. 50 Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) 4. 00 5. 00 TABEL 5 Anvelope pentru derivate ale motocicletelor Diametrul total (mm) Dmin 359 410 459 376 427 478 405 456 507 429 480 531 455 506 555 D 369 420 471 386 437 488 415 466 517 439 490 541 465 516 567 Dmax 379 430 479 401 452 513 427 478 529 453 504 555 481 532 581 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) 80 92 108 125 134 86 99 117 135 145 TABEL 6 Anvelope de presiune scăzută pentru motociclete Diametrul total (mm) Dmin 373 474 525 576 626 532 583 633 D 379 481 532 582 633 541 592 642 Dmax 395 497 547 598 649 561 612 662 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) 135 146 170 184 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29 TABEL 7 Anvelope pentru motociclete Descrierea ș(cid:13)i dimensiunile anvelopelor americane Diametrul total (mm) Dmin 682 620 645 629 654 663 656 667 680 660 642 668 634 659 643 654 617 675 681 627 D 686 625 650 634 659 669 662 673 687 667 650 675 642 667 651 660 623 682 688 635 Dmax 700 640 665 650 675 685 681 692 708 688 672 697 665 690 675 679 643 702 709 658 Dimensiunea anvelopei Lățimea jenții teoretice (codul) (A1) MH90—21 MJ90 —18 MJ90 —19 ML90 —18 ML90 —19 MM90—19 MN90—18 MP90 —18 MR90 —18 MS90 —17 MT90 —16 MT90 —17 MU90 —15M/C MU90 —16 MV90 —15M/C MP85 —18 MR85 —16 MS85 —18 MT85 —18 MV85 —15M/C 1. 85 2. 15 2. 15 2. 15 2. 15 2. 15 2. 15 2. 15 2. 15 2. 50 3. 00 3. 00 3. 50 3. 50 3. 50 2. 15 2. 15 2. 50 3. 00 3. 50 Lățimea nominală a secțiunii (S1) (mm) Lățimea totală maximă (mm) 80 89 93 95 104 108 114 121 130 142 150 108 114 121 130 150 89 99 103 106 116 120 127 134 144 158 172 120 127 134 144 172 30 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 Metoda de măsurare a dimensiunilor anvelopei 1. Anvelopa se montează pe janta de măsurare ș(cid:13)i se umflă la presiunea (1) specificată de fabricantul ei. 2. Anvelopa montată pe jantă se lasă la temperatura mediului ambiant din laborator cel puțin 24 de ore. 3. 4. Presiunea se reglează la valoarea specificată la punctul 1. Lățimea totală se măsoară cu ajutorul unui ș(cid:13)ubler etalon în ș(cid:13)ase puncte egal distanțate, ținându-se cont de grosimea nervurilor sau a benzilor. Valoarea cea mai mare obținută astfel se reține ca fiind lățimea totală. 5. Diametrul exterior se determină astfel: se măsoară circumferința maximă, iar cifra astfel obținută se împarte la π (3,1416). (1) Presiunea de gonflare poate fi specificată, de asemenea, după cum urmează: Tip de anvelopă Simbolul categoriei de viteză MOTORETE standard ranforsat MOTOCICLETE standard ranforsat DERIVATE ALE MOTOCICLETEI 4PR 6PR 8PR Alte tipuri de anvelope sunt gonflate la presiunea specificată de fabricantul lor. В B F, G, J, K, L, M, N, P, Q, R, S T, U, H, V, W de la F la P Q, R, S, T, U, H de la F la M Presiunea bar kPa 2,25 2,80 2,25 2,80 3,30 3,50 4,00 4,50 225 280 225 280 330 350 400 450 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 31 Apendicele 6 Procedura privind testul de performanță sarcină/viteză 1. PREGĂTIREA ANVELOPEI 1. 1. Pe janta de încercare indicată de fabricant se montează o anvelopă nouă. 1. 2. Se umflă până la presiunea corespunzătoare din tabelul de mai jos: PRESIUNEA DE GONFLARE ÎN TIMPUL TESTULUI Tipul de anvelopă Categoria de viteză MOTORETE standard ranforsate MOTOCICLETE standard ranforsate DERIVATE ALE MOTOCICLETEI 4PR 6PR 8PR (1) Pentru viteze de peste 240 km/h presiunea de încercare este 3,20 bar (320 kPa). Alte tipuri de anvelope sunt gonflate la presiunea indicată de fabricantul lor. B B F, G, J, K L, M, N, P Q, R, S T, U, H, V (1) F, G, J, K, L, M, N, P Q, R, S, T, U, H F, G, J, K, L, M Presiunea bar kPa 2,25 3,00 2,50 2,50 3,00 3,50 3,30 3,90 3,70 4,50 5,20 225 300 250 250 300 350 330 390 370 450 520 1. 3. Fabricantul anvelopei poate solicita, motivat, utilizarea unei presiuni de gonflare diferită față de cele enumerate în secțiunea 1. 2. În acest caz, anvelopa este gonflată la presiunea respectivă (a se vedea punctul 1. 12. 13 din anexa I). 1. 4. Ansamblul roată/anvelopă se ține la temperatura camerei de încercare timp de cel puțin trei ore. 1. 5. Presiunea anvelopei este adusă la nivelul celei specificate la punctele 1. 2 sau 1. 3. 2. ETAPELE OPERAȚIUNILOR DE ÎNCERCARE: 2. 1. Ansamblul roată/anvelopă se aș(cid:13)ază pe o osie de încercare ș(cid:13)i se presează pe suprafața unui volant plan cu un diametru de 1,7 m ± 1 % sau 2,0 m ± 1 %. 2. 2. Pe osia de încercare se aș(cid:13)ează o greutate egală cu 65 % din: 2. 2. 1. sarcina nominală corespunzătoare indicelui capacității de încărcare pentru anvelopele cu simbolul de viteză până la „H”, inclusiv; 2. 2. 2. sarcina nominală asociată unei viteze maxime de 240 km/h pentru anvelopele cu simbolul de viteză „V” (a se vedea punctul 1. 31. 3 din prezenta anexă); 32 2. 2. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 sarcina nominală asociată unei viteze maxime de 270 km/h pentru anvelopele cu simbolul de viteză „W” (a se vedea punctul 1. 31. 3 din prezenta anexă); 2. 2. 4. sarcina nominală asociată unei viteze maxime indicate de fabricantul anvelopei pentru anvelope care pot rula la viteze de peste 240 km/h (sau 270 km/h, după caz) (a se vedea punctul 3. 2. 1. 1); 2. 2. 5. în cazul anvelopelor pentru motorete (simbolul categoriei de viteză „B”), sarcina de încercare este de 65 % pe un tambur de încercare cu diametrul 1,7 mș(cid:13)i 67 % pe un tambur de încercare cu diametrul 2,0 m. 2. 3. 2. 4. Pe toată durata încercării nu se modifică presiunea anvelopei ș(cid:13)i sarcina de încercare se păstrează constantă. În timpul încercării, temperatura din camera de încercare se menține între 20 °C ș(cid:13)i 30 °C sau la o temperatură mai ridicată, dacă acest lucru este acceptat de fabricant. 2. 5. Încercarea se derulează neîntrerupt, conform criteriilor următoare: 2. 5. 1. timpul de tranziție de la viteza 0 la viteza inițială de încercare: 20 minute; 2. 5. 2. viteza inițială de încercare: egală cu viteza maximă pentru tipul de anvelopă, redusă cu 30 km/h dacă încercarea este efectuată pe un tambur cu diametrul de 2 m sau cu 40 km/h dacă încercarea este efectuată pe un tambur cu diametrul de 1,7 m; 2. 5. 2. 1. Viteza maximă pentru a doua încercare în cazul anvelopelor care pot rula la viteze de peste 240 km/h identificate prin litera de cod „V” în cadrul dimensiunii (sau 270 km/h pentru anvelopele identificate cu litera de cod „Z” în cadrul desemnării dimensiunii) este viteza maximă specificată de fabricantul anvelopei (a se vedea punctul 1. 2. 15 din anexa I). 2. 5. 3. paliere succesive de creș(cid:13)tere a vitezei: 10 km/h; 2. 5. 4. durata încercării pentru fiecare palier de viteză: 10 minute; 2. 5. 5. durata totală a încercării: o oră; 2. 5. 6. viteza maximă de încercare: viteza maximă pentru tipul de anvelopă dacă încercarea este efectuată pe un tambur cu diametrul de 2 mș(cid:13)i viteza maximă pentru tipul de anvelopă redusă cu 10 km/h dacă încercarea este efectuată pe un tambur cu diametrul de 1,7 m; 2. 5. 7. în cazul anvelopelor pentru motorete (simbolul categoriei de viteză „B”) viteza de încercare este 50 km/h, timpul necesar accelerării de la 0 la 50 km/h este 10 minute, păstrându-se o viteză constantă timp de 30 de minute, iar durata totală a încercării este de 40 de minute. 2. 6. Totuș(cid:13)i, dacă se efectuează o a doua încercare pentru a evalua performanțele maxime pentru anvelopele care pot rula la viteze de peste 240 km/h, procedura este următoarea: 2. 6. 1. douăzeci de minute pentru a ajunge de la zero la viteza inițială de încercare; 2. 6. 2. douăzeci minute la viteza inițială de încercare; 2. 6. 3. zece minute pentru atingerea vitezei maxime de încercare; 2. 6. 4. cinci minute la viteza maximă de încercare. 3. METODE DE ÎNCERCARE ECHIVALENTE Dacă se utilizează altă metodă de încercare decât cea descrisă la punctul 2, se demonstrează echivalența acesteia. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 33 Apendicele 7 Variația capacității de încărcare în funcție de viteză Motorete codul diametrului jenții ≤ 12 codul diametrului jenții ≥ 13 Variația capacității de încărcare suportată (%) B J K L J K L simbolul vitezei N P ș(cid:13)i peste + 30 0 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 5 0 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 5 0 0 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 5 0 – 7 – 15 – 25 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 5 0 0 – 6 – 12 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 7,5 + 5 + 2,5 0 – 5 M + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 30 + 30 + 23 + 16 + 10 + 7,5 + 7,5 + 7,5 + 5 + 5 + 5 + 2,5 + 2,5 + 2,5 0 0 0 0 0 0 + 30 + 30 + 23 + 16 + 14 + 12 + 10 + 8 + 6 + 4 0 Viteza (km/h) 30 50 60 70 80 90 100 110 120 130 140 34 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 8 Metoda de determinare a expansiunii dinamice a anvelopelor 1. DOMENIU DE APLICARE 1. 1. Încercarea se aplică anvelopelor pentru motociclete din tipurile menționate la punctul 3. 4. 1 din prezentul apendice. 1. 2. Are drept scop determinarea expansiunii maxime a anvelopei ca urmare a efectului forței centrifuge la viteza maximă admisibilă. 2. DESCRIEREA PROCEDURII DE ÎNCERCARE 2. 1. Osia ș(cid:13)i janta de încercare se verifică pentru asigurarea unei excentricități radiale mai mici de ± 0,5 mm ș(cid:13)i o deplasare laterală mai mică de ± 0,5 mm când este măsurată la periferia exterioară a taloanelor roții. 2. 2. Dispozitivul de delimitare a conturului Orice dispozitiv (aparat foto cu rețea de proiecție, lămpi spot ș(cid:13)i altele) care permite delimitarea distinctă a conturului secțiunii transversale a anvelopei sau stabilirea unei curbe a anvelopei, perpendicular pe linia de ecuator a anvelopei în punctul de deformare maximă a benzii de rulare. Acest dispozitiv trebuie să reducă la minim orice deformare ș(cid:13)i să asigure un raport (K) constant (cunoscut) între conturul trasat ș(cid:13)i dimensiunile reale ale anvelopei. Dispozitivul permite determinarea conturului în raport cu osia roții. 3. EXECUTAREA ÎNCERCĂRII 3. 1. 3. 2. În timpul încercării temperatura din camera de încercare trebuie menținută între 20 °C ș(cid:13)i 30 °C sau la o temperatură mai ridicată, dacă acest lucru este acceptat de fabricantul anvelopei. Anvelopele care fac obiectul încercării trebuie să fi trecut prin testul de performanță sarcină/viteză, conform apendicelui 6, fără descoperirea nici unui defect. 3. 3. Anvelopa care este încercată se montează pe o jantă al cărei diametru este conform standardului aplicabil. 3. 4. Presiunea de gonflare a anvelopei (presiunea de gonflare în timpul testului) se ajustează la valorile indicate la punctul 3. 4. 1. 3. 4. 1. Anvelope diagonale sau cu pliuri oblice (pliuri transversale) ș(cid:13)i anvelope radial-diagonale: Simbolul categoriei de viteză Tipul de anvelopă Presiunea de gonflare în timpul încercării P/Q/R/S Tș(cid:13)i peste standard standard bar 2,50 2,90 kPa 250 290 3. 5. Ansamblul roată/anvelopă se ține la temperatura camerei de încercare cel puțin trei ore. 3. 6. După această perioadă, presiunea de gonflare este adusă la valoarea precizată la punctul 3. 4. 1. 3. 7. Ansamblul roată/anvelopă se montează pe osia de încercare ș(cid:13)i se verifică dacă se roteș(cid:13)te liber. Anvelopa poate fi rotită de un motor care acționează asupra osiei de încercare sau prin presarea pe un tambur de încercare. 3. 8. Întregul ansamblu este accelerat fără întrerupere pentru a atinge, în cinci minute, capacitatea de turație maximă a anvelopei. 3. 9. Se instalează dispozitivul pentru delimitarea conturului, verificându-se atent dacă se află la unghiul corect față de (direcția de) rotație a benzii de rulare a anvelopei care este supusă încercării. 3. 10. Se verifică dacă viteza periferică a suprafeței benzii de rulare este egală cu capacitatea de turație maximă a anvelopei ± 2 %. Echipamentul se menține la viteză constantă cel puțin cinci minute, după care se conturează secțiunea transversală a anvelopei în zona de deformare maximă sau se face o verificare pentru a se asigura că anvelopa nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te curba blindajului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 35 4. EVALUAREA REZULTATELOR 4. 1. Blindajul ansamblului anvelopă/roată este conform exemplului de mai jos. Referitor la punctele 3. 1. 4 ș(cid:13)i 3. 1. 5 din prezenta anexă, valorile limită pentru conturul blindajului sunt stabilite după cum urmează: Categoria de viteză a anvelopei P/Q/R/S T/U/H peste 210 km/h Hdin (mm) Categoria de utilizare: Normală Categoria de utilizare: Zăpadă ș(cid:13)i specială H × 1,10 H × 1,13 H × 1,16 H × 1,15 H × 1,18 — 4. 1. 1. Dimensiunile principale ale curbei blindajului se ajustează, dacă este cazul, în funcție de raportul constant K (a se vedea punctul 2. 2 de mai sus). 4. 2. 4. 3. Deformarea conturului anvelopei la viteza maximă nu trebuie să depăș(cid:13)ească exteriorul blindajului când se referă la axele anvelopei. Nu se mai efectuează altă încercare pe anvelopă. 5. METODE DE ÎNCERCARE ECHIVALENTE Dacă se utilizează altă metodă de încercare decât cea descrisă la punctul 2, se demonstrează echivalența. 36 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA III CERINȚE PENTRU VEHICULE CU PRIVIRE LA MONTAREA ANVELOPELOR 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Sub rezerva dispozițiilor din secțiunea 2, pentru orice anvelopă montată pe un vehicul, inclusiv orice anvelopă de rezervă, trebuie să existe omologarea de tip conform dispozițiilor prezentei directive. 1. 2. Montarea anvelopei 1. 2. 1. Toate anvelopele montate pe un vehicul trebuie să fie identice în ceea ce priveș(cid:13)te aspectele reglementate de anexa II punctul 1. 1. 5. 1. 2. 2. Toate anvelopele montate pe osie trebuie să fie de acelaș(cid:13)i tip (a se vedea anexa II punctul 1. 1). 1. 2. 3. Fabricantul vehiculului indică anvelopele potrivite corespunzător cerințelor din prezentul capitol. Anvelopa/anvelopele realizată/e de fabricant cu toleranțele specificate în anexa II punctele 3. 1. 4, 3. 1. 5 ș(cid:13)i 3. 3 trebuie să se miș(cid:13)te liber în poziția prevăzută. Spațiul în care se roteș(cid:13)te roata trebuie să fie suficient de mare pentru a permite miș(cid:13)carea nerestricționată când este utilizată dimensiunea de anvelopă maximă admisă, avându-se în vedere restricțiile privind suspensia, direcția ș(cid:13)i protecția roții prevăzute de fabricantul vehiculului. 1. 3. Capacitatea de încărcare 1. 3. 1. Sarcina nominală maximă, aș(cid:13)a cum este definită la punctul 1. 31 din anexa II ș(cid:13)i ținând cont de cerințele prevăzute în apendicele 7 din anexa II, pentru fiecare anvelopă montată pe vehicul, este cel puțin egală cu: — masa maximă admisibilă pe osie, când aceasta este echipată doar cu o singură anvelopă; — jumătate din masa maximă admisibilă pe osie, când aceasta este echipată cu două anvelope în formație simplă; — de 0,54 ori masa maximă admisibilă pe osie, când aceasta este echipată cu două anvelope în formație dublă (gemene); — de 0,27 ori masa maximă admisibilă pe osie, când aceasta este echipată cu două seturi de anvelope în formație dublă (gemene), în raport cu masa maximă admisibilă pe osie, declarată de fabricantul vehiculului. 1. 4. Capacitatea de viteză 1. 4. 1. Fiecare anvelopă care echipează în mod normal un vehicul trebuie să aibă un simbol al categoriei de viteză (a se vedea anexa II secțiunea 1. 28), compatibil cu viteza maximă teoretică a vehiculului (declarată de fabricantul vehiculului, inclusiv toleranțele admise pentru verificările de conformitate din producția de serie) sau combinația sarcină/viteză aplicabilă (a se vedea anexa II secțiunea 1. 27). 1. 4. 2. Specificația de mai sus nu se aplică: în cazul vehiculelor echipate în mod normal cu anvelope obiș(cid:13)nuite ș(cid:13)i cărora li se livrează ocazional anvelope pentru zăpadă sau multiserviciu. Totuș(cid:13)i, în acest caz simbolul categoriei de viteză al anvelopelor pentru zăpadă sau a celor multiserviciu trebuie să corespundă unei viteze fie mai mari decât viteza teoretică maximă a vehiculului (declarată de fabricantul vehiculului), fie de minim 130 km/h (sau ambele). Dacă, în pofida acestui fapt, viteza teoretică maximă a vehiculului (declarată de fabricant) este mai mare decât viteza corespunzătoare simbolului categoriei de viteză a anvelopelor pentru zăpadă sau multiserviciu, în interiorul vehiculului se amplasează o etichetă de avertizare care să specifice capacitățile de viteză maximă ale anvelopelor pentru zăpadă sau multiserviciu, într-un loc vizibil pentru conducător. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 37 2. 2. 1. 2. 2. 2. 3. 2. 4. CAZURI SPECIALE Anvelopele care au fost omologate conform Directivei 92/23/CEE pot fi montate ș(cid:13)i pe motocicletele cu ataș(cid:13), tricicluri ș(cid:13)i cvadricicluri. Anvelopele motocicletelor pot fi montate ș(cid:13)i pe motorete. Cerințele din anexa II nu se aplică în cazul unui vehicul echipat cu anvelope care nu sunt pentru motociclete, pentru vehicule de pasageri sau pentru vehicule comerciale, din cauza condițiilor speciale de utilizare (de exemplu anvelope pentru agricultură, camioane industriale, vehicule de teren), cu condiția ca autoritatea de omologare să primească asigurarea că anvelopele montate sunt potrivite pentru condițiile de exploatare a vehiculului. Anvelopele montate pe motorete cu performanțe reduse, definite în nota stabilită în anexa I la Directiva 92/61/CEE privind omologarea de tip pentru vehicul cu două sau trei roți pot fi diferite față de cele la care se referă cerințele acestui capitol, datorită unor condiții speciale de utilizare, cu condiția ca autoritatea responsabilă pentru omologarea de tip pentru vehicul să primească asigurarea că anvelopele montate respectă condițiile de utilizare a vehiculului. 38 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 39 Apendicele 2 40 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 2 DISPOZITIVE DE ILUMINAT Ș(cid:13) I SEMNALIZARE LUMINOASĂ PENTRU AUTOVEHICULE CU DOUĂ Ș(cid:13) I TREI ROȚI LISTA ANEXELOR Pagina ANEXA I Apendicele 1 Apendicele 2 ANEXA II Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Apendicele 5 ANEXA III ANEXA III-A Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 ANEXA III-B Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Specificații generale privind omologarea de tip a componentelor pentru un tip de dispozitiv de iluminat ș(cid:13)i semnalizare luminoasă pentru autovehicule cu două ș(cid:13)i trei roți ………………………… Culorile luminii emise – Coordonate tricromatice ……………… Exemple de dispunere a mărcilor de omologare ………………… Specificații privind omologarea de tip pentru componente pentru lămpile de poziție față (laterale), lămpile spate, lămpile de stop, lămpile indicatoare de direcție, dispozitivul de iluminare a plăcii de înmatriculare spate, lămpile de ceață față, lămpile de ceață spate, lampa de mers înapoi ș(cid:13)i catadioptrii care sunt montați pe autovehicule cu două ș(cid:13)i trei roți ………………………………… Unghiurile minime orizontale (H) ș(cid:13)i verticale (V) ale distribuției luminoase spațiale ………………………………………………… Măsurări fotometrice ……………………………………………… Măsurări fotometrice pentru dispozitivul de iluminare a plăcii de înmatriculare spate ………………………………………………… Specificație ………………………………………………………… Certificat de omologare de tip pentru componente ……………… Condiții de omologarea de tip a dispozitivelor (faruri) ce utilizează lămpi cu filament incandescent sau cu halogen care emit fază de întâlnire ș(cid:13)i/sau de drum ș(cid:13)i sunt montate pe autovehicule cu două sau trei roți ………………………………………………………… Faruri pentru motorete …………………………………………… Încercări fotometrice pentru faruri echipate cu lămpi din categoriile S3 ș(cid:13)i S4 …………………………………………………………… Încercări fotometrice pentru faruri echipate cu lămpi cu halogen din categoria HS2 ………………………………………………… Specificație privind un tip de far destinat motoretelor ………… Certificat de omologare de tip pentru un tip de far destinat motoretelor ………………………………………………………… Faruri pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri care emit fază de întâlnire simetrică ș(cid:13)i fază de drum cu ajutorul unor lămpi cu filament …… Încercări fotometrice ……………………………………………… Încercări privind stabilitatea performanțelor fotometrice ale farurilor în exploatare …………………………………………… Specificații pentru lămpile cu dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercarea dispersoarelor sau eș(cid:13)antioanelor de material ș(cid:13)i a farurilor complete …………………………………………………………… 42 48 49 57 60 61 62 63 64 65 67 68 70 72 73 74 76 78 79 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 41 Apendicele 4 Apendicele 5 ANEXA III-C Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Apendicele 5 ANEXA III-D Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Apendicele 5 Specificație privind un tip de far echipat cu lămpi cu filament care emite o fază de întâlnire simetrică ș(cid:13)i o fază de drum, utilizat la motociclete ș(cid:13)i tricicluri …………………………………………… Certificat de omologare de tip pentru un tip de far echipat cu lămpi cu filament care emite o fază de întâlnire simetrică ș(cid:13)i o fază de drum, utilizat la motociclete ș(cid:13)i tricicluri ………………………… Faruri pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri care emit o fază de întâlnire asimetrică ș(cid:13)i o fază de drum ș(cid:13)i sunt echipate cu lămpi filament cu halogen (lămpi HS1) sau cu lămpi cu filament din categoria R2 …… Ecranul de măsurare ……………………………………………… Încercări privind stabilitatea performanțelor farurilor în exploatare Specificații privind lămpile cu dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercări ale dispersoarelor sau ale eș(cid:13)antioanelor de material ș(cid:13)i ale farurilor complete ………………………………………………… fotometrice ale Specificație privind un tip de far prevăzut cu lămpi cu filament cu halogen (lămpi HS1) sau lămpi cu filament din categoria R2, care emite o fază de întâlnire asimetrică ș(cid:13)i o fază de drum, utilizat pe motociclete ș(cid:13)i tricicluri …………………………………………… Certificat de omologare pentru un tip de far prevăzut cu lămpi cu filament cu halogen (lămpi HS1) sau lămpi cu filament din categoria R2, care emite o fază de întâlnire asimetrică ș(cid:13)i o fază de drum, uti- lizat pe motociclete ș(cid:13)i tricicluri …………………………………… Faruri pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri care emit fază de întâlnire asimetrică, fază de drum ș(cid:13)i sunt echipate cu lămpi cu filament cu halogen, altele decât lămpile HS1 ………………………………… Ecran de măsură …………………………………………………… Încercări privind stabilitatea parametrilor fotometrici ai farurilor în exploatare Specificații pentru lămpile cu dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercări ale dispersoarelor sau eș(cid:13)antioanelor de material ș(cid:13)i ale lăm- pilor complete …………………………………………………… Specificație privind un tip de far echipat cu lămpi cu halogen, care emite o fază de drum asimetrică ș(cid:13)i este destinat echipării motoci- cletelor ș(cid:13)i triciclurilor ……………………………………………… Certificat de omologare de tip pentru un tip de far echipat cu lămpi cu halogen care emite o fază de întâlnire asimetrică ș(cid:13)i o fază de drum, utilizat pe motociclete ș(cid:13)i tricicluri ………………………… ANEXA IV Apendicele 1-22 Apendicele 23 Apendicele 24 Lămpi cu incandescență destinate a fi utilizate la lămpi cu omologare de tip pentru componente pentru motorete, motociclete ș(cid:13)i tricicluri ………………………………………………………… (A se vedea anexa IV) ……………………………………………… Exemple de dispunere a mărcii de omologare …………………… Centrul luminos ș(cid:13)i formele filamentelor de lampă ……………… Pagina 80 81 82 86 87 88 89 90 91 96 99 102 111 112 113 115 180 181 42 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA I CONDIȚII GENERALE APLICABILE LA OMOLOGAREA UNUI TIP DE DISPOZITIV DE ILUMINAT Ș(cid:13) I SEMNALIZARE LUMINOASĂ PENTRU AUTOVEHICULE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI 1. În cadrul prezentului capitol: „tip de dispozitiv” înseamnă dispozitivele care nu diferă între ele, în privința unor proprietăți esențiale cum ar fi: 1. 1. marca sau denumirea comercială; 1. 2. caracteristicile sistemului optic; 1. 3. adăugarea sau eliminarea unor componente care ar putea să altereze performanțele optice din cauza reflexiei, refracției sau absorbției ș(cid:13)i/sau a deformării în funcționare; 1. 4. destinația utilizării lor fie pe partea stângă a drumului, fie pe partea dreaptă, fie pe ambele părți; 1. 5. materialele componente ale dispersoarelor ș(cid:13)i acoperirilor, dacă există. 2. CEREREA PENTRU OMOLOGAREA UNUI TIP DE DISPOZITIV 2. 1. Cererea pentru omologarea unui tip de dispozitiv trimisă în conformitate cu articolul 3 din Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți trebuie să ofere suplimentar următoarele detalii: 2. 1. 1 funcția (funcțiile) pentru care este destinat dispozitivul; 2. 1. 2. în cazul farurilor, dacă sunt destinate rulării pe ambele părți ale drumului sau doar pe partea stângă sau pe partea dreaptă; 2. 1. 3. în cazul unei lămpi indicatoare de direcție: categoria acesteia. 2. 2. Pentru fiecare tip de dispozitiv pentru care este necesară omologarea de tip pentru componente, cererea trebuie să fie însoțită de: 2. 2. 1 desene, în trei exemplare, suficient de detaliate pentru a permite identificarea tipului ș(cid:13)i evidențierea condițiilor geometrice de montaj pe vehicul, împreună cu direcția de observare care trebuie luată în considerare ca axă de referință în timpul încercărilor (unghi orizontal H = 0, unghi vertical V = 0)ș(cid:13)i punctul care trebuie considerat centrul de referință în cursul acestor încercări; în cazul farurilor desenele trebuie să prezinte o secțiune verticală (axială) ș(cid:13)i o vedere din față cu detalii privind striațiile dispersoarelor, dacă este cazul; desenele trebuie să prezinte, de asemenea, poziția desemnată pentru marca obligatorie a omologării de tip pentru componente ș(cid:13)i, dacă este cazul, simbolurile adiționale pentru dreptunghiul acestei mărci; 2. 2. 2. o scurtă descriere tehnică care dă detalii, în particular despre categoria sau categoriile lămpilor cu filament, cu excepția lămpilor care au surse de lumină ce nu pot fi înlocuite. 2. 3. Solicitanții trebuie să prezinte, de asemenea, două mostre ale dispozitivelor pentru care se solicită omologarea de tip. 2. 4. Pentru încercarea materialelor plastice din care sunt realizate dispersoarele farurilor (1)ș(cid:13)i lămpilor de ceață față, trebuie furnizate următoarele: 2. 4. 1. 13 dispersoare: 2. 4. 1. 1. ș(cid:13)ase dispersoare pot fi înlocuite cu ș(cid:13)ase mostre de material cu dimensiunea de cel puțin 60 mm × 80 mm, având o suprafață exterioară plană sau convexă ș(cid:13)i o zonă în esență plană (raza curburii nu este mai mică de 300 mm), în mijloc măsurând cel puțin 15 mm × 15 mm; (1) Farurile din anexele III-B, III-C ș(cid:13)i III-D. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 43 2. 4. 1. 2. fiecare dintre aceste dispersoare sau eș(cid:13)antioane de material trebuie realizate prin metodele utilizate în producția de serie; 2. 4. 2 un reflector în care să se monteze dispersorul, în conformitate cu instrucțiunile fabricantului. 2. 5. 2. 6. Dacă materialele utilizate la realizarea dispersoarelor ș(cid:13)i straturilor de protecție, dacă există, au fost deja încercate, ele trebuie însoțite de un raport de încercare asupra caracteristicilor acestor materiale ș(cid:13)i straturi de protecție. Autoritatea competentă trebuie să verifice existența unor măsuri satisfăcătoare pentru asigurarea unui controlul eficient al conformității producției înainte de acordarea omologării de tip. 3. SPECIFICAȚII SUPLIMENTARE REFERITOR LA MARCARE Ș(cid:13) I MARCAJELE DE PE DISPOZITIVE 3. 1. Dispozitivele trebuie să aibă inscripționate următoarele elemente, într-un mod lizibil ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters: 3. 1. 1. fabricantul sau denumirea comercială; 3. 1. 2. un element de identificare a categoriei sau categoriilor de lampă (lămpi) cu filament; acest lucru nu este necesar în cazul lămpilor cu surse de lumină neamovibilă; 3. 1. 3. în cazul lămpilor cu sursă de lumină neamovibilă trebuie marcate tensiunea ș(cid:13)i puterea nominală; 3. 1. 4. marca de omologare de tip pentru componente, în conformitate cu prevederile articolului 8 din Directiva 92/61/CEE. În cazul farurilor, marca se plasează pe dispersoare sau pe corpul principal al lămpii (oglinda este considerată corp principal). Dacă dispersoarele nu pot fi separate de corpul principal este suficientă o poziționare pe dispersoare. Poziția respectivă se evidențiază pe desenele menționate la punctul 2. 2. 1. Pentru exemple, a se vedea apendicele 2 din prezenta anexă. 4. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU UN DISPOZITIV 4. 1. Când cel puțin două dispozitive constituie părți ale aceluiaș(cid:13)i dispozitiv, omologarea de tip pentru componente se acordă numai dacă fiecare dintre aceste dispozitive corespunde specificațiilor prezentului capitol. 5. SPECIFICAȚII MINIME DE CONFORMITATE A PROCEDURILOR PRIVIND CONTROLUL PRODUCȚIEI 5. 1. Generalități 5. 1. 1. 5. 1. 2. Cerințele de conformitate sunt considerate îndeplinite din punct de vedere mecanic ș(cid:13)i geometric dacă diferențele nu depăș(cid:13)esc abaterile inevitabile de fabricație de la cerințele din prezenta directivă. În ceea ce priveș(cid:13)te performanțele fotometrice, conformitatea dispozitivelor produse în serie nu trebuie contestată dacă, la încercarea performanțelor oricărui dispozitiv ales la întâmplare ș(cid:13)i în cazul lămpilor de semnalizare, farurilor sau lămpilor de ceață față echipate cu lămpi standard cu filament, nici o valoare măsurată nu se abate cu mai mult de 20 % de la valorile minime prescrise în prezenta directivă. 5. 1. 3. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu îndeplinesc cerințele, în cazul lămpilor de semnalizare, farurilor sau lămpilor de ceață față, încercarea va fi repetată utilizându-se altă lampă standard cu filament. 5. 1. 4. Dispozitivele cu defecte aparente nu se iau în considerare. 5. 1. 5. Coordonatele tricromatice trebuie să fie conforme în cazul lămpilor de semnalizare, farurilor sau lămpilor de ceață față când acestea sunt echipate cu lămpi cu filament aduse la temperatura de culoare standard A. 5. 2. Cerințe minime pentru verificarea conformității de către producător Pentru fiecare tip de dispozitiv deținătorul mărcii omologate trebuie să întreprindă cel puțin următoarele încercări la intervale adecvate. Aceste încercări trebuie întreprinse în conformitate cu prevederile prezentei directive. 44 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dacă un eș(cid:13)antion dă dovadă de neconformitate cu cerințele încercării întreprinse sunt luate ș(cid:13)i încercate alte eș(cid:13)antioane. Producătorul trebuie să întreprindă paș(cid:13)ii necesari pentru a asigura conformitatea producției vizate. 5. 2. 1. Natura încercărilor Încercările de conformitate cu prezenta directivă trebuie să cuprindă caracteristicile fotometrice ș(cid:13)i colorimetrice pentru farurile motocicletelor ș(cid:13)i triciclurilor ș(cid:13)i verificarea schimbării poziției verticale a marginii fasciculului luminos sub influența căldurii. 5. 2. 2. Metodele de încercare utilizate 5. 2. 2. 1. Încercările trebuie întreprinse în general în conformitate cu prevederile prezentei directive. 5. 2. 2. 2. În orice încercare de conformitate întreprinsă de producător pot fi utilizate metode echivalente cu acordul autorității competente responsabilă pentru încercările de omologare. Fabricantul este obligat să dovedească echivalența metodelor utilizate cu cele adoptate în prezenta directivă. 5. 2. 2. 3. Aplicarea punctelor 5. 2. 2. 1 ș(cid:13)i 5. 2. 2. 2 necesită etalonarea regulată a aparaturii de încercare ș(cid:13)i corelarea acesteia cu măsurările efectuate de autoritatea competentă. 5. 2. 2. 4. În toate cazurile, metodele de referință trebuie să fie cele adoptate în prezenta directivă, în special pentru scopul verificării administrative ș(cid:13)i a culegerii eș(cid:13)antioanelor. 5. 2. 3. Tipul de eș(cid:13)antioane Eș(cid:13)antioanele dispozitivelor sunt selectate la întâmplare din producția unui lot uniform. Un lot uniform înseamnă un set de dispozitive de acelaș(cid:13)i tip, definit corespunzător metodelor de producție ale fabricantului. Evaluarea trebuie să acopere în general producția de serie din fabrici separate. Totuș(cid:13)i, un fabricant poate grupa elemente de acelaș(cid:13)i tip de la mai multe fabrici, dacă dovedeș(cid:13)te că acestea lucrează conform aceluiaș(cid:13)i sistem de calitate ș(cid:13)i de management al calității. 5. 2. 4. Caracteristici fotometrice ș(cid:13)i colorimetrice măsurate ș(cid:13)i înregistrate Eș(cid:13)antionul dispozitivului este supus la măsurări fotometrice conform punctelor prevăzute în anexele corespunzătoare, în afara cazului în care există alte prescripții. Coordonatele tricromatice trebuie să fie conforme cu acestea. 5. 2. 5. Criteriile de acceptabilitate Fabricantul este cel care trebuie să întreprindă un studiu statistic al rezultatelor încercărilor pentru definirea, în înțelegere cu autoritatea competentă, a criteriilor care decid acceptabilitatea produselor sale în scopul îndeplinirii specificațiilor pentru verificarea conformității produselor adoptate în anexa VI la Directiva 92/61/CEE. Criteriile care decid acceptabilitatea trebuie să fie astfel încât, cu un nivel de încredere de 95 %, probabilitatea minimă de acceptare pentru o verificare rapidă conform secțiunii 6 (prima eș(cid:13)antionare) să fie de 0,95. 6. CERINȚE MINIME DE EȘ(cid:13) ANTIONARE PENTRU UN INSPECTOR 6. 1. Generalități 6. 1. 1. Cerințele de conformitate sunt considerate îndeplinite din punct de vedere mecanic ș(cid:13)i geometric dacă diferențele nu depăș(cid:13)esc abaterile inevitabile de fabricație de la cerințele prezentei directive. 6. 1. 2. În ceea ce priveș(cid:13)te performanțele fotometrice, conformitatea dispozitivelor produse în serie nu trebuie contestată dacă, la încercarea performanțelor oricărui dispozitiv ales la întâmplare ș(cid:13)i în cazul lămpilor de semnalizare, farurilor sau lămpilor de ceață față echipate cu lămpi standard cu filament, nici o valoare măsurată nu deviază cu mai mult de 20 % de la valorile minime prescrise în prezenta directivă. 6. 1. 3. Coordonatele tricromatice trebuie să îndeplinească cerințele în cazul lămpilor de semnalizare, farurilor sau lămpilor de ceață față când acestea sunt echipate cu lămpi cu filament cu temperatura de culoare standard A. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 45 6. 2. Prima eș(cid:13)antionare La prima eș(cid:13)antionare sunt selectate la întâmplare patru dispozitive. Primul eș(cid:13)antion de două dispozitive se notează A, iar al doilea eș(cid:13)antion, format din două dispozitive, se notează B. 6. 2. 1. Cazurile în care conformitatea nu este contestată. 6. 2. 1. 1. Urmând procedura de eș(cid:13)antionare prezentată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea dispozitivelor produse în serie nu trebuie contestată dacă devierea valorilor măsurate ale dispozitivului este: 6. 2. 1. 1. 1. eș(cid:13)antionul A A1: un dispozitiv un dispozitiv nu mai mult de A2: ambele dispozitive mai mult de dar nu mai mult de 0 % 20 % 0 % 20 % se trece la eș(cid:13)antionul B 6. 2. 1. 1. 2. eș(cid:13)antionul B B1: ambele dispozitive 0 % 6. 2. 2. Conformitatea este contestată. 6. 2. 2. 1. Urmând procedura eș(cid:13)antionării prezentată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea dispozitivelor produse în serie trebuie contestată ș(cid:13)i producătorului i se va cere ca produsele să respecte cerințele (aliniere) dacă devierea valorilor măsurate ale dispozitivelor este: 6. 2. 2. 1. 1. eș(cid:13)antionul A A3: un dispozitiv nu mai mult de un dispozitiv mai mult de dar nu mai mult de 6. 2. 2. 1. 2. eș(cid:13)antionul B B2: în cazul A2 un dispozitiv mai mult de dar nu mai mult de un dispozitiv nu mai mult de B3: în cazul A2 un dispozitiv un dispozitiv mai mult de dar nu mai mult de 6. 2. 3. Retragerea omologării 20 % 20 % 30 % 0 % 20 % 20 % 0 % 20 % 30 % Conformitatea trebuie contestată ș(cid:13)i se aplică articolul 10 din Directiva 92/61/CEE dacă, în urma procedurii de eș(cid:13)antionare din figura 1 din prezenta anexă, devierea valorilor măsurate ale dispozitivelor este: 6. 2. 3. 1. eș(cid:13)antionul A A4: un dispozitiv nu mai mult de un dispozitiv mai mult de A5: ambele dispozitive mai mult de 20 % 30 % 20 % 46 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 6. 2. 3. 2. eș(cid:13)antionul B B4: B5: B6: în cazul A2 un dispozitiv mai mult de dar nu mai mult de un dispozitiv mai mult de în cazul A2 ambele dispozitive mai mult de în cazul A2 un dispozitiv un dispozitiv mai mult de 0 % 20 % 20 % 20 % 0 % 30 % 6. 3. Eș(cid:13)antionare repetată În cazurile A3, B2, B3 este necesară repetarea eș(cid:13)antionării, fiind necesare al treilea eș(cid:13)antion C, format din două dispozitive ș(cid:13)i al patrulea eș(cid:13)antion D, format din două lămpi de avertizare speciale selectate din stocul fabricat după alinierea producției, în interval de două luni de la notificare. 6. 3. 1. Conformitatea nu este contestată. 6. 3. 1. 1. În urma procedurii de eș(cid:13)antionare prezentată în figura 1 din prezenta anexă conformitatea dispozitivelor produse în serie nu trebuie contestată dacă devierea valorilor măsurate ale dispozitivelor este: 6. 3. 1. 1. 1. eș(cid:13)antionul C C1: C2: un dispozitiv un dispozitiv nu mai mult de ambele dispozitive mai mult de dar nu mai mult de se trece la eș(cid:13)antionul D 6. 3. 1. 1. 2 eș(cid:13)antionul D D1: în cazul C2 ambele dispozitive 6. 3. 2. Conformitatea este contestată. 0 % 20 % 0 % 20 % 0 % 6. 3. 2. 1. În urma procedurii de eș(cid:13)antionare prezentată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea dispozitivelor produse în serie trebuie contestată ș(cid:13)i producătorului i se va cere ca produsele să respecte cerințele (aliniere) dacă devierea valorilor măsurate ale dispozitivelor este: 6. 3. 2. 1. 1. eș(cid:13)antionul D D2: în cazul C2 un dispozitiv mai mult de dar nu mai mult de un dispozitiv nu mai mult de 0 % 20 % 20 % 6. 3. 3. Retragerea omologării Conformitatea trebuie contestată ș(cid:13)i trebuie aplicat articolul 10 din Directiva 92/61/CEE dacă, în urma procedurii de eș(cid:13)antionare din figura 1 din prezenta anexă, devierea valorilor măsurate ale dispozitivelor este: 6. 3. 3. 1. eș(cid:13)antionul C C3: C4: un dispozitiv nu mai mult de un dispozitiv mai mult de ambele dispozitive mai mult de 6. 3. 3. 2. eș(cid:13)antionul D D3: în cazul C2 un dispozitiv mai mult sau egal cu un dispozitiv mai mult de 20 % 20 % 20 % 0 % 20 % 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 47 Figura 1 48 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ROȘ(cid:13) U: ALB: Apendicele 1 Culorile luminii emise Coordonate tricromatice limita spre galben: limita spre purpuriu: limita spre albastru: limita spre galben: limita spre verde: limita spre verde: y ≤ 0,335 z ≤ 0,008 x ≥ 0,310 x ≤ 0,500 y ≤ 0,150 + 0,640 × y ≤ 0,440 limita spre purpuriu: y ≥ 0,050 + 0,750 × limita spre roș(cid:13)u: GALBEN (ambră): limita spre galben: limita spre roș(cid:13)u: limita spre alb: y ≥ 0,382 y ≤ 0,429 y ≥ 0,398 z ≤ 0,007 Pentru verificarea limitelor de mai sus poate fi folosită o sursă de lumină la o temperatură de culoare de 2 856 K [sursa de lumină A, conform Comisiei internaționale pentru iluminat (CIE)], în combinație cu filtre corespunzătoare. Pentru catadioptri dispozitivul este iluminat de sursa de lumină standard A, conform CIE, la un unghi de divergență de 1/3° ș(cid:13)i un unghi de iluminare V = H = 0°, sau, dacă acesta produce o reflexie de suprafață incoloră, un unghi V = ± 5°, H = 0°, coordonatele tricromatice ale fluxului luminos reflectat trebuind să fie cuprinse între limitele de mai sus. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 49 Apendicele 2 Exemple de dispunere a mărcilor de omologare Figura 1 Un dispozitiv care poartă marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus este o lampă indicatoare de direcție de categoria 11 omologată în Țările de Jos (e4) cu numărul 00243. Primele două cifre ale numărului de omologare arată că omologarea a fost acordată în conformitate cu cerințele din anexa II la prezenta directivă în versiunea ei originală. Pentru o lampă indicatoare de direcție, săgeata arată că distribuția luminoasă este asimetrică în plan orizontal ș(cid:13)i că valorile fotometrice cerute sunt îndeplinite până la un unghi de 80° spre dreapta, dispozitivul fiind văzut în direcția opusă luminii emise. Exemplul prezintă o lampă indicatoare de direcție montată pe partea dreaptă a vehiculului. 50 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Marcarea simplificată a lămpilor grupate, combinate sau încorporate reciproc când două sau mai multe lămpi fac parte din acelaș(cid:13)i ansamblu (Liniile verticale ș(cid:13)i orizontale prezintă schematic forma dispozitivului de semnalizare luminoasă. Acestea nu fac parte din marca de omologare. ) Figura 1a Notă: Aceste trei exemple de mărci de omologare (modelele A, B ș(cid:13)i C) reprezintă trei modalități posibile pentru marcarea unui dispozitiv de iluminat când două sau mai multe lămpi fac parte din acelaș(cid:13)i ansamblu de lămpi grupate, combinate sau incorporate reciproc. Ele arată că dispozitivul a fost omologat în Țările de Jos (e4) cu numărul de omologare 3333 ș(cid:13)i cuprinde: — un catadioptru Clasa 1, omologat conform Directivei 76/757/CEE în versiunea ei originală; — o lampă roș(cid:13)ie de poziție spate (laterală) (R) omologată conform Anexei II din prezenta directivă în versiunea ei originală; — o lampă de ceață spate (F) omologată conform Directivei 77/538/CEE în versiunea ei originală; — o lampă de mers înapoi (AR) omologată conform Directivei 77/539/CEE în versiunea ei originală; — o lampă de stop (S) omologată conform anexei II la prezenta directivă în versiunea ei originală. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 51 Exemple de marcă CE de omologare de tip pentru componente Figura 1b Figura 1c Figura 1d Catadioptrul având marca CE de omologare de tip pentru componente prezentat mai sus este un catadioptru Clasa 1 omologat în Țările de Jos (4) cu numărul 216 conform Directivei 76/757/CEE; se aplică condițiile pentru catadioptri din secțiunea 9. 1. din anexa II la prezenta directivă, pentru a ≥ 4 mm. 52 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 2 Farul, având marca CE de omologare de tip pentru componente de mai sus, a fost omologat în Țările de Jos (e4) conform Anexei III-A din prezenta directivă în versiunea ei originală, cu numărul de omologare 00243. Primele două cifre ale numărului de omologare arată că omologarea a fost acordată în conformitate cu condițiile din prezenta directivă în versiunea ei originală. Figura 3 Farul având marca CE de omologare de tip pentru componente de mai sus, este un far care corespunde condițiilor din anexa III-B din prezenta directivă în versiunea ei originală ș(cid:13)i este proiectat numai pentru circulația pe partea dreaptă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 53 Figura 4 Figura 5 Farul care poartă marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus este un far care este în conformitate cu condițiile din anexa III-B la prezenta directivă în versiunea ei originală ș(cid:13)i este proiectat: Numai pentru circulația pe partea stângă. Pentru ambele sisteme de circulație printr-un reglaj adecvat al poziției blocului optic sau a lămpii pe vehicul. Figura 6 Farul care poartă marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus este un far care încorporează un dispersor din material plastic ș(cid:13)i corespunde condițiilor din anexa III-C la prezenta directivă în versiunea ei originală. El este proiectat astfel încât filamentul pentru faza de întâlnire poate fi aprins simultan cu cel pentru faza de drum ș(cid:13)i/sau cu o altă funcție de iluminare incorporată reciproc. 54 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 7 Figura 8 Farul care poartă marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus este un far care corespunde condițiilor din anexa III-D la prezenta directivă în versiunea ei originală. Doar în ceea ce priveș(cid:13)te faza de întâlnire ș(cid:13)i este proiectat numai pentru cir- culația pe partea stângă. Doar în ceea ce priveș(cid:13)te faza de drum. Figura 9 Figura 10 Farul care poartă marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus este un far care încorporează geam de material plastic ș(cid:13)i corespunde condițiilor din anexa III-D la prezenta directivă în versiunea ei originală cu privire numai la faza de întâlnire ș(cid:13)i este proiectat: Pentru ambele sisteme de circulație. Numai pentru circulația pe partea dreaptă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 55 Marcaj simplificat pentru lămpi grupate, combinate sau incorporate reciproc. Figura 11 (Liniile verticale ș(cid:13)i orizontale prezintă schematic forma dispozitivului de semnalizare luminoasă. Acestea nu sunt parte a mărcii CE de omologare de tip pentru componente. ) Notă: Cele patru exemple prezentate mai sus corespund unui dispozitiv de iluminat având o marcă CE de omologare de tip pentru componente referitoare la: — o lampă de poziție față (lateral) (A) omologată conform Anexei II din prezenta directivă în versiunea ei originală; — un far (HCR) cu faza de întâlnire proiectată pentru circulația pe partea dreaptă ș(cid:13)i circulația pe partea stângă ș(cid:13)i cu o fază de drum cu intensitatea maximă cuprinsă între 86 250 ș(cid:13)i 101 250 candele (aș(cid:13)a cum indică numărul 30), omologat conform Anexei III-D din prezenta directivă în versiunea ei originală ș(cid:13)i incorporând un geam de material plastic; — o lampă de ceață față (B) omologată conform Directivei 76/762/CEE în versiunea ei originală ș(cid:13)i incorporând un geam de material plastic; — o lampă indicatoare de direcție față de categoria 11 omologată conform anexei II la prezenta directivă în versiunea ei originală. 56 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 12 Figura 13 Farul, având marca CE de omologare de tip pentru componente arătată mai sus, este un far care corespunde condițiilor din Directiva 76/761/CEE: Numai pentru faza de întâlnire ș(cid:13)i este proiectat doar pentru circulația pe partea stângă. Numai pentru faza de drum. Figura 14 Figura 15 Identificarea unui far ce încorporează un dispersor de material plastic ș(cid:13)i care corespunde condițiilor din Directiva 76/761/CEE cu privire la apendicele 3 din anexa III-D la prezenta directivă. Atât pentru faza de drum, cât ș(cid:13)i pentru faza de întâlnire ș(cid:13)i proiectat doar pentru circulația pe partea dreaptă. Numai pentru faza de întâlnire ș(cid:13)i proiectat doar pentru circulația pe partea stângă. Filamentul fazei de întâlnire nu trebuie să se aprindă simultan cu filamentul fazei de drum ș(cid:13)i/sau cu orice alt far cu care este incorporat reciproc. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 57 ANEXA II SPECIFICAȚII PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE PENTRU LĂMPILE DE POZIȚIE FAȚĂ (LATERALE), LĂMPILE SPATE, LĂMPILE DE STOP, LĂMPILE INDICATOARE DE DIRECȚIE, DISPOZITIVUL DE ILUMINARE A PLĂCII DE ÎNMATRICULARE SPATE, LĂMPILE DE CEAȚĂ FAȚĂ, LĂMPILE DE CEAȚĂ SPATE, LĂMPILE DE MERS ÎNAPOIȘ(cid:13) I CATADIOPTRII CARE SUNT MONTAȚI PE AUTOVEHICULE CU DOUĂ SAU CU TREI ROȚI 1. DEFINIȚII Se aplică definițiile în materie stabilite în anexa I la Directiva 93/92/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind montarea dispozitivelor de iluminare ș(cid:13)i de semnalizare luminoasă la autovehiculele cu două sau cu trei roți. 1. 1. „Dispersor” înseamnă elementul cel mai exterior al lămpii (dispozitivului) care transmite lumina spre suprafața de iluminare. 1. 2. „Acoperire” înseamnă orice material sau materiale care se aplică într-unul sau mai multe straturi pe fața exterioară a dispersorului. 1. 3. „Dispozitive de tipuri diferite” sunt acele dispozitive care diferă în puncte esențiale cum ar fi: 1. 3. 1. marca fabricii sau denumirea comercială; 1. 3. 2. caracteristicile sistemului optic; 1. 3. 3. includerea sau eliminarea unor componente capabile să modifice efectele optice prin reflexie, refracție, absorbție ș(cid:13)i/sau deformare în timpul funcționării; 1. 3. 4. tipul lămpii cu filament; 1. 3. 5. materialele din care se realizează dispersoarele ș(cid:13)i acoperirile, dacă există. 2. INFORMAȚII SUPLIMENTARE PRIVIND MARCA DE OMOLOGARE DE TIP PENTRU LĂMPILE INDICATOARE DE DIRECȚIE: 2. 1. 2. 2. În cazul general al lămpii indicatoare de direcție trebuie să se aplice lângă dreptunghiul mărcii de omologare de tip pentru componente ș(cid:13)i în partea opusă numărului de omologare de tip pentru componente, un număr care să indice că aceasta este o lampă indicatoare de direcție față (categoria 11) sau o lampă indicatoare de direcție spate (categoria 12). În cazul unei lămpi indicatoare de direcție care, în conformitate cu punctul 4. 7. 1 nu oferă pe o parte intensitatea luminoasă minimă necesară până la un unghi H = 80°, se va aplica sub dreptunghiul mărcii de omologare de tip pentru componente o săgeată orizontală cu vârful îndreptat în direcția în care se realizează intensitatea luminoasă minimă până la un unghi de cel puțin H = 80°, conform punctului 4. 7. 1. 3. CERINȚE GENERALE Dispozitivele trebuie să fie proiectate ș(cid:13)i construite în aș(cid:13)a fel încât, în condiții normale de utilizare ș(cid:13)i indiferent de vibrațiile la care sunt supuse, să funcționeze bine în continuare ș(cid:13)i să îș(cid:13)i păstreze caracteristicile impuse prin prezenta anexă. 4. INTENSITATEA LUMINII EMISE Pe axa de referință, intensitatea luminii emise de fiecare dintre cele două dispozitive trebuie să fie cel puțin egală cu cele două valori minime ș(cid:13)i cel mult egală cu valorile maxime indicate în tabelul de mai jos. Valorile maxime indicate nu trebuie să fie depăș(cid:13)ite în nici o direcție. 58 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 4. 1. 4. 2. 4. 3. 4. 4. 4. 4. 1 4. 4. 2 Lămpi de poziție spate (laterale) Lămpi de poziție față (laterale) Lămpi de stop Lămpi indicatoare de direcție Față (categoria 11) (a se vedea apendicele 1) Spate (categoria 12) (a se vedea apendicele 1) min. (cd) max. (cd) 4 4 40 90 50 12 60 100 700 (1) 200 (1) Se aplică numai zonei dintre cele două linii verticale care trec prin punctele V = 0°/H = ± 5°ș(cid:13)i celor două linii orizontale care trec prin punctele V = ± 10°/H = 0°. Pentru celelalte direcții se aplică un maxim de 400 cd. 4. 5. În afara axei de referință, intensitatea luminii emise în interiorul câmpurilor unghiulare indicate în schemele din apendicele 1 trebuie să fie, în orice direcție corespunzătoare punctelor din tabelul distribuției luminoase indicate în apendicele 2, cel puțin egală cu produsul dintre minimele de la punctele 4. 1-4. 4 ș(cid:13)i procentele indicate în acel tabel pentru direcția respectivă. 4. 6. Prin derogare de la punctul 4. 1, se permite o intensitate luminoasă maximă de 60 cd în cazul lămpilor de poziție spate (laterale) care sunt încorporate reciproc cu lămpile de stop, sub un plan care formează un unghi de 5° în jos față de planul orizontal. 4. 7. În plus: 4. 7. 1. În toate câmpurile definite în apendicele 1, intensitatea luminii emise trebuie să fie de cel puțin 0,05 cd pentru lămpile de poziție (laterale) ș(cid:13)i de cel puțin 0,3 cd pentru lămpile de stop ș(cid:13)i pentru lămpile indicatoare de direcție. 4. 7. 2. În cazul în care o lampă de poziție (laterală) a fost grupată sau încorporată reciproc cu o lampă de stop, raportul dintre intensitățile luminoase măsurate la cele două lămpi când sunt aprinse simultan ș(cid:13)i intensitatea lămpii de poziție spate (laterală) când este aprinsă singură trebuie să fie de cel puțin 5:1 în cele 11 puncte de măsurare definite în apendicele 2 ș(cid:13)i situate în interiorul câmpului delimitat de liniile drepte verticale care trec prin 0° V/± 10° H ș(cid:13)i de liniile drepte orizontale care trec prin ± 5° V/0° H indicate în tabelul de distribuție luminoasă. 4. 7. 3. Trebuie respectate cerințele de la punctul 2. 2. din apendicele 2 privind variațiile locale ale intensității. 4. 8. Intensitățile luminoase se măsoară cu lampa aprinsă continuu. În cazul în care lămpile funcționează cu intermitență, trebuie să fie evitată supraîncălzirea dispozitivului. 4. 9. Apendicele 2, conform celor menționate la punctul 4. 5, conține detalii privind metodele de măsurare ce trebuie utilizate. 4. 10. Dispozitivul de iluminare a plăcii de înmatriculare spate trebuie să respecte condițiile stabilite în apendicele 3. 4. 11. Performanțele fotometrice ale lămpilor echipate cu mai multe surse de lumină se verifică în conformitate cu prevederile apendicelui 2. 5. CONDIȚII DE EFECTUARE A ÎNCERCĂRILOR 5. 1. Toate măsurătorile se întreprind cu o lampă incoloră standard, care să se înscrie în categoria prevăzută pentru dispozitivul respectiv ș(cid:13)i care este reglată astfel încât să emită fluxul luminos de referință cerut pentru lampa respectivă. Totuș(cid:13)i, în cazul lămpilor echipate cu surse de lumină neamovibile, măsurările se vor face la 6,75 V ș(cid:13)i respectiv la 13,5 V. 5. 2. Marginile verticale ș(cid:13)i cele orizontale ale suprafeței dispozitivului care emite lumină se determină ș(cid:13)i se dimensionează în funcție de centrul de referință al acestuia. 6. CULOAREA LUMINII EMISE Lămpile de stop ș(cid:13)i lămpile de poziție spate (laterale) trebuie să emită lumină roș(cid:13)ie, lămpile de poziție față (laterale) trebuie să emită lumină albă ș(cid:13)i lămpile indicatoare de direcție lumină galbenă (ambră). Culoarea luminii emise, măsurată cu o lampă cu filament din categoria indicată de producător, trebuie să se înscrie între limitele coordonatelor tricromatice indicate în apendicele 1 din anexa I când această lampă cu filament funcționează la tensiunea de încercare specificată în anexa IV. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 59 Totuș(cid:13)i, în cazul lămpilor prevăzute cu surse de lumină neamovibile, caracteristicile colorimetrice trebuie verificate cu sursele de lumină prezente în lămpi, la o tensiune de 6,75 V, 13,5 V sau 28,0 V. 7. LĂMPILE DE CEAȚĂ FAȚĂ Ș(cid:13) I SPATE Se aplică cerințele din Directiva 76/762/CEE pentru lămpile de ceață față ș(cid:13)i din Directiva 77/538/CEE pentru lămpile de ceață spate. 8. LĂMPILE DE MERS ÎNAPOI Se aplică cerințele din Directiva 77/539/CEE privind lămpile de mers înapoi. 9. CATADIOPTRI 9. 1. Catadioptri pentru pedale 9. 1. 1. Forma catadioptrilor trebuie să fie astfel încât să poată fi montați într-un dreptunghi ale cărui laturi sunt într-un raport mai mic sau egal cu 8. 9. 1. 2. Catadioptrii pentru pedale trebuie să fie de culoare galbenă ș(cid:13)i să îndeplinească cerințele din anexa VIII la Directiva 76/757/CEE. 9. 1. 3. Suprafața reflectorizantă funcțională a fiecăruia dintre cei patru catadioptri de pedale nu trebuie să fie mai mică de 8 cm2. 9. 2. Alte tipuri de catadioptri Se aplică cerințele stabilite în Directiva 76/757/CEE privind catadioptrii. 60 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Unghiurile minime orizontale (H) ș(cid:13)i verticale (V) ale distribuției luminoase spațiale 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 61 Apendicele 2 Măsurări fotometrice 1. 1. 1. 1. 2. METODE DE MĂSURARE Se va evita apariția reflexiilor cu interferență în timpul măsurărilor fotometrice, folosindu-se o mascare corespunzătoare. Dacă rezultatele măsurărilor vor fi contestate, atunci acestea vor fi făcute astfel ca: 1. 2. 1. distanța de măsurare se ia astfel încât să se aplice legea inversului pătratului distanței; 1. 2. 2. aparatul de măsură se ia astfel încât deschiderea unghiulară a receptorului văzut din centrul de referință al lămpii să fie cuprinsă între zece minute ș(cid:13)i un grad; 1. 2. 3. condițiile de intensitate pentru o direcție de observare dată se consideră îndeplinite, dacă aceste condiții sunt satisfăcute pentru o direcție care nu se îndepărtează mai mult de un sfert de grad de la direcția de observare impusă. 2. TABEL STANDARDIZAT PRIVIND DISTRIBUȚIA SPAȚIALĂ A LUMINII 2. 1. 2. 2. Direcția H = 0°ș(cid:13)i V = 0° corespunde axei de referință (pe vehicul aceasta este orizontală ș(cid:13)i paralelă cu planul longitudinal median al vehiculului ș(cid:13)i îndreptată către câmpul vizual cerut). Aceasta trece prin centrul de referință. Valorile din tabel indică intensitățile minime pentru diverse direcții de măsurare ca procente din minimul necesar pentru fiecare lampă pe această axă (în direcția H = 0°ș(cid:13)i V = 0°). În câmpul de distribuție luminoasă reprezentat schematic sub formă de rețea la punctul 2, distribuția luminii trebuie în esență să fie uniformă, astfel încât intensitatea luminii, în orice direcție a unei părți a câmpului format din liniile rețelei, să egaleze cel puțin valoarea minimă specificată în procente (sau cea mai mică valoare disponibilă) pe liniile rețelei care înconjoară direcția respectivă. 3. MĂSURAREA FOTOMETRICĂ A LĂMPILOR PREVĂZUTE CU MAI MULTE SURSE DE LUMINĂ Performanțele fotometrice trebuie verificate: 3. 1. În cazul lămpilor cu filament neamovibile (fixe) sau al altor surse de lumină: la tensiunea prescrisă de producător; serviciul tehnic poate cere de la producător sursa specială de alimentare necesară pentru alimentarea acestor lămpi. 3. 2. În cazul lămpilor cu filament amovibile: când sunt echipate cu lămpi cu filament de producție de masă la 6,75 V, 13,5 V sau 28,0 V, valorile intensității luminoase realizate trebuie să se afle între limita maximă ș(cid:13)i limita minimă dată în prezenta anexă mărite corespunzător cu abaterea admisibilă a fluxului luminos permis pentru tipul ales de lampă cu filament, conform celor specificate în anexa IV pentru lămpile cu filament de producție de masă; alternativ, se poate folosi în locul lămpilor de mai sus, pentru fiecare dintre pozițiile individuale, o lampă standard cu filament care funcționează la valoarea fluxului său de referință, făcându-se măsurători individuale pentru fiecare poziție. 62 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Măsurări fotometrice la dispozitivul de iluminare a plăcii de înmatriculare spate 1. POZIȚIA CARE ESTE ILUMINATĂ Dispozitivele pot face parte din categoriile 1 sau 2. Dispozitivele din categoria 1 trebuie concepute astfel încât să lumineze o poziție care măsoară cel puțin 130 × 240 mm, iar dispozitivele din categoria 2 astfel încât să lumineze o poziție care măsoară 200 × 280 mm. 2. CULOAREA LUMINII EMISE Culoarea luminii emise de lampa folosită în acest dispozitiv trebuie să fie albă, dar suficient de neutră încât să nu producă nici o modificare apreciabilă a culorii plăcii de înmatriculare. 3. INCIDENȚA LUMINII Producătorul dispozitivului de iluminat trebuie să indice condițiile de fixare a dispozitivului în funcție de poziția dorită pentru placa de înmatriculare. Dispozitivul trebuie să ocupe o asemenea poziție încât nici unul dintre punctele de pe suprafața de iluminat unghiul de incidență al luminii pe suprafața plăcii de înmatriculare să nu depăș(cid:13)ească 82°, unghiul fiind măsurat față de extremitatea suprafeței luminoase a dispozitivului, care este cea mai îndepărtată de suprafața plăcii de înmatriculare. În cazul în care există mai mult de o componentă optică, această condiție se aplică numai pentru acea parte a plăcii de înmatriculare care trebuie iluminată de componenta respectivă. Dispozitivul trebuie conceput astfel încât nici o rază de lumină să nu se îndrepte direct către înapoi, cu excepția razelor de lumină roș(cid:13)ie, în cazul în care dispozitivul este combinat sau grupat cu o lampă spate. 4. METODA DE MĂSURARE Nivelurile de luminanță se măsoară pe o bucată de hârtie absorbantă albă ș(cid:13)i curată, cu un factor minim de reflexie de 70 %, cu aceleaș(cid:13)i dimensiuni ca ș(cid:13)i placa de înmatriculare ș(cid:13)i plasată în poziția pe care ar ocupa-o în mod normal, dar la 2 mm în fața suportului plăcii de înmatriculare. Nivelul de luminanță se măsoară în unghi drept față de suprafața hârtiei, în punctele indicate în schema de la punctul 5 de mai jos, fiecare punct reprezentând o suprafață circulară cu un diametru de 25 mm. 5. CARACTERISTICI FOTOMETRICE Luminanța B trebuie să fie de cel puțin 2 cd/m2 în fiecare dintre punctele de măsurare indicate mai jos. Figura 1 Figura 2 Punct de măsurare pentru categoria 1 Puncte de măsurare pentru categoria 2 Gradientul luminanței între valorile B1 ș(cid:13)i B2, măsurat în oricare două puncte 1 ș(cid:13)i 2 alese dintre punctele indicate mai sus, nu trebuie să depăș(cid:13)ească 2 × B0/cm, B0 reprezentând luminanța minimă înregistrată în diverse puncte de măsurare sau, cu alte cuvinte, B2 – B1 distanța 1 — 2 în cm ≤ 2 × Bo/cm 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 63 Apendicele 4 64 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 65 ANEXA III CERINȚE PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE A DISPOZITIVELOR (FARURI) CE UTILIZEAZĂ LĂMPI CU FILAMENT INCANDESCENT SAU CU HALOGEN CARE EMIT FASCICOLUL FAZEI DE ÎNTÂLNIRE Ș(cid:13) I/SAU FAZEI DE DRUM Ș(cid:13) I SUNT MONTATE PE AUTOVEHICULE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI 1. DEFINIȚII Se aplică definițiile relevante din anexa I la Directiva 93/92/CEE. 1. 1. „Dispersor” înseamnă elementul cel mai exterior al farului (unității) care permite trecerea luminii spre suprafața de iluminat. 1. 2. „Acoperire” înseamnă orice material sau materiale care se aplică într-un strat sau mai multe straturi pe fața exterioară a dispersorului. 1. 3. „Faruri de diferite tipuri” sunt acele faruri care diferă în puncte esențiale cum ar fi: 1. 3. 1. marca fabricii sau denumirea comercială; 1. 3. 2. caracteristicile sistemului optic; 1. 3. 3. includerea sau eliminarea unor componente capabile să modifice efectele optice prin reflexie, refracție, absorbție ș(cid:13)i/sau deformare în timpul funcționării. Totuș(cid:13)i, montarea sau eliminarea filtrelor destinate să modifice culoarea fasciculului de lumină ș(cid:13)i nu distribuția luminii nu constituie o modificare a tipului respectiv; 1. 3. 4. compatibilitatea cu circulația pe partea dreaptă sau circulația pe partea stângă sau cu ambele sisteme de circulație; 1. 3. 5. tipul de fascicul produs (fază de întâlnire, fază de drum sau ambele); 1. 3. 6. sistemul de fixare a lămpii (sau lămpilor) cu filament care determină încadrarea în una din categoriile relevante; 1. 3. 7. materialele din care sunt realizate dispersoarele ș(cid:13)i acoperirea, dacă există. 2. FARURI Se face distincția dintre: 2. 1. Faruri pentru motorete (a se vedea anexa III-A) 2. 1. 1. cu un singură lampă cu filament 15 W (categoria S3) 2. 1. 2. cu o lampă cu două filamente 15/15 W (categoria S4) 2. 1. 3. cu o lampă cu halogen cu un singur filament 15 W (categoria HS2) 2. 2. Faruri pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri (a se vedea Anexele III-B ș(cid:13)i III-C) 2. 2. 1. cu o lampă cu două filamente 25/25 W (categoria S1) 2. 2. 2. cu o lampă cu două filamente 35/35 W (categoria S2) 2. 2. 3. cu o lampă cu halogen cu două filamente 35/35 W (categoria HS1) 2. 2. 4. cu o lampă cu două filamente 40/45 W (categoria R2) 66 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 3. Faruri pentru motociclete ș(cid:13)i tricicluri (a se vedea anexa III-D – faruri cu lămpi cu halogen cu filament, altele decât cele HS1) 2. 3. 1. cu o lampă cu un singur filament 55 W (categoria H1) 2. 3. 2. cu o lampă cu un singur filament 55 W (categoria H2) 2. 3. 3. cu o lampă cu un singur filament 55 W (categoria H3) 2. 3. 4. cu o lampă cu un singur filament 60 W (categoria HB3) 2. 3. 5. cu o lampă cu un singur filament 51 W (categoria HB4) 2. 3. 6. cu o lampă cu un singur filament 55 W (categoria H7) 2. 3. 7. cu o lampă cu două filamente 55/60 W (categoria H4) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 67 ANEXA III-A FARURI PENTRU MOTORETE 1. CERINȚE GENERALE 1. 1. Farurile trebuie proiectate ș(cid:13)i fabricate astfel încât, în condiții normale de utilizare ș(cid:13)i în ciuda vibrațiilor la care pot fi supuse, să funcționeze bine în continuare ș(cid:13)i să îș(cid:13)i păstreze caracteristicile stabilite de prezenta anexă. 1. 2. Piesele destinate montării lămpii se proiectează astfel încât, chiarș(cid:13)i pe întuneric, lampa să poată fi montată corect în poziția stabilită. 2. CERINȚE SPECIALE 2. 1. 2. 2. 2. 3. Poziția corectă a dispersorului în raport cu sistemul optic trebuie să fie marcată clar ș(cid:13)i fixată pe poziție, pentru a se împiedica rotirea în timpul exploatării. Pentru a verifica iluminarea produsă de lampă se foloseș(cid:13)te un ecran de măsură descris în apendicele 1 sau 2 ș(cid:13)i o lampă standard cu bec incolor neted cu filament care face parte din una din categoriile indicate la punctul 2. 1. ș(cid:13)i în anexa III. Lămpile standard se ajustează la fluxul luminos de referință conform valorilor stabilite pentru aceste lămpi în documentele tehnice corespunzătoare (a se vedea anexa IV). Faza de întâlnire trebuie să producă o ecranare a luminii atât de precisă încât să fie practic posibil un reglaj la valorile corecte. Marginea ecranării trebuie să fie perceptibilă orizontal ș(cid:13)i cât mai dreaptă posibil pe o lungime orizontală de cel puțin ± 900 mm, măsurată la o distanță de 10 m (în cazul unei lămpi cu halogen); pe o lungime de cel puțin ± 2 250 mm măsurată la o distanță de 25 m (a se vedea apendicele 2). Atunci când sunt reglate conform apendicelui 1, farurile trebuie să fie conforme cu cerințele din apendice. 2. 4. Distribuția luminii nu trebuie să varieze lateral astfel încât să împiedice buna vizibilitate. 2. 5. Iluminarea ecranului menționat la punctul 2. 2. se măsoară cu un fotoreceptor pe o suprafață utilă ce cuprinde un pătrat de 65 mm. 3. CERINȚE SUPLIMENTARE PRIVIND INSPECȚIILE CARE POT FI CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI, ÎN TEMEIUL PUNCTULUI 5. 2. 4. DIN ANEXA I ÎNTREPRINSE DE AUTORITĂȚILE COMPETENTE LA VERIFICAREA Orice înregistrare a caracteristicilor fotometrice ale farurilor efectuată conform cerințelor generale privind încercarea de conformitate se limitează la punctele HV-LH-RH-L600-R600 (a se vedea figura din apendicele 1). 68 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Încercări fotometrice la farurile prevăzute cu lămpi din categoriile S3 ș(cid:13)i S4 1. 2. 2. 1. 2. 2. 2. 3. Pentru măsurări, ecranul de măsură se plasează la o distanță de 10 m în fața farului în unghi drept față de linia care uneș(cid:13)te filamentul fazei de drum al lămpii ș(cid:13)i punctul HV (a se vedea figura de mai jos); linia H-H trebuie să fie orizontală. CERINȚE PRIVIND FAZA DE ÎNTÂLNIRE În lateral, farul trebuie centrat astfel încât fasciculul de lumină să fie cât mai simetric față de linia V-V. Pe verticală, farul trebuie reglat astfel încât marginea de ecranare a luminii să fie la 100 mm sub linia H-H. În cazul în care farul a fost reglat conform punctelor 2. 1. ș(cid:13)i 2. 2. , valorile de iluminare sunt următoarele: 2. 3. 1. pe linia H-H ș(cid:13)i deasupra acesteia: cel mult 2 lux; 2. 3. 2. pe o linie situată la 300 mm sub linia H-H ș(cid:13)i pe o lățime de 900 mm de ambele părți ale liniei verticale V-V: cel puțin 8 lux; 2. 3. 3. pe o linie situată la 600 mm sub linia H-H ș(cid:13)i pe o lățime de 900 mm de ambele părți ale liniei verticale V-V: cel puțin 4 lux. 3. CERINȚE PRIVIND FAZA DE DRUM (dacă există) 3. 1. În cazul în care au fost reglate conform punctelor 2. 1. ș(cid:13)i 2. 2. , farurile trebuie să respecte următoarele condiții privind faza de drum: 3. 1. 1. punctul de intersecție (HV) al liniilor H-H ș(cid:13)i V-V trebuie să se găsească înăuntrul unei curbe izolux care să reprezinte 80 % din iluminarea maximă; 3. 1. 2. iluminarea maximă (Emax) a fazei de drum nu trebuie să fie mai mică de 50 lux; 3. 1. 3. pornind din punctul HV, iluminarea asigurată de faza de drum spre dreapta ș(cid:13)i spre stânga trebuie să fie de cel puțin Emax/4 până la o distanță de 0,90 m. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 69 ECRAN DE MĂSURĂ (dimensiuni în mm la o distanță de 10 m) Figură 70 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Încercări fotometrice la farurile prevăzute cu lămpi cu halogen din categoria HS2 1. Pentru măsurări, ecranul de măsură se plasează la 25 m în fața farului, astfel încât să fie în unghi drept față de linia care uneș(cid:13)te filamentul lămpii cu punctul HV (a se vedea figura de mai jos); linia H-H trebuie să fie orizontală. 2. Pe laterală, farul trebuie centrat astfel încât distribuția fluxului luminos să fie simetrică față de linia V-V. 3. Pe verticală, farul se reglează astfel încât marginea de ecranare să se afle la 250 mm sub linia H-H. De asemenea, aceasta trebuie să fie cât mai orizontal posibil. 4. În cazul în care farul a fost reglat conform punctelor 2 ș(cid:13)i 3, trebuie întrunite următoarele condiții: Punct de măsurare Iluminarea E/lux Orice punct de pe sau de deasupra liniei H-H Orice punct de pe linia 35L-35R, cu excepția punctului 35V Punctul 35V Orice punct de pe linia 25L-25R Orice punct de pe linia 15L-15R 5. Ecranul de măsură ≤ 0,7 ≥ 1 ≥ 2 ≥ 2 ≥ 0,5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 71 ECRAN DE MĂSURĂ (dimensiuni în mm la o distanță de 25 m) Figură 72 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 73 Apendicele 4 74 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA III-B FARURI PENTRU MOTOCICLETE Ș(cid:13) I TRICICLURI CARE EMIT FAZĂ DE ÎNTÂLNIRE SIMETRICĂ Ș(cid:13) I FAZĂ DE DRUM CU AJUTORUL UNOR LĂMPI CU FILAMENT 1. CERINȚE SUPLIMENTARE PRIVIND MĂRCILE Ș(cid:13) I MARCAREA DISPOZITIVELOR SPECIALE 1. 1. Farurile trebuie să poarte literele „MB” (simbolul farului cu fază de drum) marcate într-un mod lizibil ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters, în partea opusă numărului omologării de tip pentru componente. 1. 2. Toate farurile proiectate astfel încât să se evite aprinderea simultană a filamentului fazei de întâlnire ș(cid:13)i cel al oricărei alte surse de lumină cu care ar putea fi integrate pot fi marcate cu o linie oblică (/) după simbolul (MB) pentru faza de întâlnire în cadrul mărcii de omologare de tip pentru componente. 1. 3. Pe farurile care conțin un geam din material plastic, trebuie aplicate literele „PL” lângă simbolul indicat la punctul 1. 1. 2. CERINȚE GENERALE 2. 1. Fiecare eș(cid:13)antion trebuie să respecte cerințele stabilite la punctul 3 de mai jos. 2. 2. Farurile trebuie proiectate ș(cid:13)i fabricate astfel încât, în condiții normale de utilizare ș(cid:13)i în ciuda vibrațiilor la care pot fi supuse, să continue să funcționeze corect ș(cid:13)i să îș(cid:13)i păstreze caracteristicile cerute. 2. 2. 1. Farurile trebuie prevăzute cu un dispozitiv care să le permită reglarea pe vehicul conform regulilor ce le sunt aplicabile. Se poate renunța la un dispozitiv de acest tip când farul constă dintr-un reflector ș(cid:13)i un geam care nu pot fi separate ș(cid:13)i când utilizarea farurilor de acest tip este limitată la vehiculele ale căror faruri se reglează prin alte mijloace. Dacă farurile concepute special pentru utilizarea fazei de drum ș(cid:13)i farurile concepute special pentru utilizarea fazei de întâlnire, fiecare dintre ele având o lampă individuală sunt grupate împreună sau încorporate reciproc într-un singur dispozitiv, dispozitivul de poziționare trebuie să permită fiecărui sistem optic reglajul individual pentru a obține poziționarea reglementară. 2. 2. 2. Totuș(cid:13)i, aceste prevederi nu se aplică în cazul ansamblurilor de faruri ale căror reflectoare sunt inseparabile. Pentru acest tip de ansamblu, sunt aplicabile condițiile de la punctul 3. 3. Dacă se utilizează mai mult de o sursă de lumină pentru a produce fasciculul principal, se folosesc funcțiile combinate pentru a determina valoarea maximă a iluminării (Emax). 2. 3. Piesele care au rolul să fixeze lampa cu filament trebuie realizate astfel încât, chiar ș(cid:13)i pe întuneric, lampa să poată fi bine montată în poziția corectă. 2. 4. Trebuie efectuate încercări suplimentare conform specificațiilor din apendicele 2 pentru a se asigura că nu apar variații excesive ale performanțelor fotometrice în timpul exploatării. 2. 5. Dacă dispersorul farului este din material plastic, se vor efectua încercări suplimentare conform condițiilor din apendicele 3. 3. CERINȚE SPECIALE 3. 1. Poziția corectă a dispersorului față de sistemul optic trebuie marcată clar ș(cid:13)i fixată bine pe poziție pentru a preveni rotirea ei în timpul exploatării. 3. 2. Pentru a verifica iluminarea produsă de far se foloseș(cid:13)te un ecran de măsură descris în apendicele 1, împreună cu o lampă standard (S1 ș(cid:13)i/sau S2, a se vedea anexa IV) prevăzută cu un bec (lampă) cu filament, neted ș(cid:13)i incolor. Lămpile standard trebuie reglate pentru a realiza fluxul luminos corespunzător, impus la valorile cerute pentru aceste lămpi. 3. 3. Faza de întâlnire trebuie să producă o ecranare a luminii atât de precisă încât să fie practic posibil un reglaj la valorile corecte. Marginea ecranării trebuie să fie cât mai orizontală ș(cid:13)i cât mai dreaptă posibil pe o lungime orizontală de cel puțin ± 5°. Dacă sunt reglate conform apendicelui 1, farurile trebuie să se conformeze condițiilor de aici. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 75 3. 4. 3. 5. 4. Distribuția luminii nu trebuie să varieze în lateral astfel încât să afecteze buna vizibilitate. Iluminarea pe ecranul la care se face referire la punctul 3. 2 se măsoară cu ajutorul unei fotocelule ce se găseș(cid:13)te în interiorul unui pătrat de 65 mm, plasată pe suprafața funcțională. SPECIFICAȚII SUPLIMENTARE PENTRU INSPECȚIILE CARE POT FI ÎNTREPRINSE DE AUTORITĂȚILE COMPETENTE CÂND ESTE VERIFICATĂ CONFORMITATEA PRODUCȚIEI, ÎN ACORD CU PUNCTUL 5. 1. DIN ANEXA I 4. 1. Pentru valorile din zona III, abaterea nefavorabilă maximă poate fi de: — 0,3 lux echivalent 20 %; — 0,45 lux echivalent 30 %. 4. 2. Dacă, pentru faza de drum, HV fiind situat în interiorul curbei izolux 0,75 Emax, se constată o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime ș(cid:13)i – 20 % pentru valorile minime în cazul valorilor fotometrice în oricare dintre punctele de măsură menționate la punctele 4. 3. ș(cid:13)i 4. 4. din apendicele 1 din prezenta directivă. 4. 3. În privința verificării schimbării poziției verticale a marginii de ecranare sub influența căldurii, se aplică următoarea procedură: Unul dintre farurile eș(cid:13)antion se încearcă conform procedurii prezentate la punctul 2. 1. din apendicele 2, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului de operațiuni descris la punctul 2. 2. 2 din apendicele 2. Farul este considerat acceptabil dacă Δr nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 1,5 mrad. Dacă această valoare depăș(cid:13)eș(cid:13)te 1,5 mrad dar nu este mai mare de 2,0 mrad, un al doilea far va fi supus încercării, după care media valorilor absolute înregistrate la ambele eș(cid:13)antioane nu trebuie să depăș(cid:13)ească 1,5 mrad. 76 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Încercări fotometrice 1. 2. 3. 4. 4. 1. 4. 2. 4. 3. 4. 4. Pentru reglare, ecranul de măsură trebuie plasat la cel puțin 10 m în fața farului, linia h-h rămânând orizontală. Pentru măsurători fotocelula trebuie să se afle la 25 m în fața farului ș(cid:13)i în unghi drept față de linia care uneș(cid:13)te lampa cu filament incandescent ș(cid:13)i punctul HV. Pe laterală, farul trebuie centrat astfel încât distribuția fazei de drum să fie simetrică față de linia v-v. Pe verticală, farul trebuie reglat astfel încât marginea de ecranare a fazei de întâlnire să fie cu 250 mm sub linia h-h (la o distanță de 25 m). Când farul a fost reglat conform punctelor 2 ș(cid:13)i 3, în condiții similare celor privind faza de drum, trebuie să se respecte următoarele condiții: centrul luminos al fazei de drum nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,6° deasupra sau dedesubtul liniei h-h; iluminarea asigurată de faza de drum trebuie să atingă valoarea sa maximă (Emax) în centul întregii zone de distribuție a luminii ș(cid:13)i să se reducă lateral; iluminarea maximă (Emax) a fazei de drum trebuie să fie de cel puțin 32 lux; iluminarea produsă de faza de drum trebuie să corespundă următoarelor valori: 4. 4. 1. punctul de intersecție dintre liniile h-h ș(cid:13)i v-v, HV trebuie să se afle în interiorul curbei izolux de 90 % din iluminarea maximă. 4. 4. 2. pornind de la HV pe orizontală spre dreapta ș(cid:13)i spre stânga, iluminarea asigurată de faza de drum trebuie să fie de cel puțin 12 lux până la o distanță de 1,125 m ș(cid:13)i nu mai puțin de 3 lux până la distanța de 2,25 m. 4. 4. 3. Iluminarea asigurată de faza de întâlnire trebuie să corespundă următoarelor valori: Fiecare punct de pe linia h-h ș(cid:13)i de deasupra ei Fiecare punct de pe linia 50L-50R, cu excepția punctului 50V (1) Punctul 50V Fiecare punct de pe linia 25L-25R Toate punctele din zona IV (1) Intensitatea 50R 50V = min. 0,25 ≤ 0,7 lux ≥ 1,5 lux ≥ 3,0 lux ≥ 3,0 lux ≥ 1,5 lux 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 77 5. ECRANUL PENTRU MĂSURĂ Ș(cid:13) I REGLAJ (dimensiuni în mm pentru o distanță de 25 m) 78 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Încercări privind stabilitatea performanțelor fotometrice ale farurilor în exploatare Conformitatea cu cerințele prezentului apendice nu este un criteriu adecvat pentru omologarea de tip pentru componente pentru farurile care încorporează dispersoare din plastic. A se vedea apendicele 2 din anexa III-D. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 79 Cerințe pentru lămpile ce încorporează dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercări ale dispersoarelor sau ale eș(cid:13)antioanelor de materiale ș(cid:13)i ale farurilor complete Apendicele 3 A se vedea apendicele 3 din anexa III-D. 80 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 81 Apendicele 5 82 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA III-C FARURI PENTRU MOTOCICLETE Ș(cid:13) I TRICICLURI CARE EMIT O FAZĂ DE ÎNTÂLNIRE ASIMETRICĂ Ș(cid:13) I O FAZĂ DE DRUM Ș(cid:13) I SUNT ECHIPATE CU LĂMPI CU FILAMENT CU HALOGEN (LĂMPI HS1) SAU LĂMPI CU FILAMENT DIN CATEGORIA R2 1. SPECIFICAȚII SUPLIMENTARE PRIVIND MĂRCILE Ș(cid:13) I MARCAREA DISPOZITIVELOR 1. 1. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 5. Farurile proiectate astfel încât să îndeplinească cerințele pentru o singură regulă de circulație pe drum (circulație fie pe stânga, fie pe dreapta) trebuie să poarte pe dispersoare limitele zonei care poate fi mascată în scopul evitării perturbării celorlalți participanți la trafic într-o țară unde regula de circulație pe drum nu este aceea pentru care a fost proiectat farul. Totuș(cid:13)i, când această zonă este identificabilă direct prin concepție, acest tip de delimitare nu este necesar. Farurile proiectate astfel încât să se conformeze specificațiilor conducerii pe partea dreaptă ș(cid:13)i cele destinate conducerii pe partea stângă trebuie să poarte marcaje pentru localizarea celor două poziții de fixare a unității luminoase pe vehicul sau a lămpii pe reflector; aceste marcaje constau din literele „R/D” pentru poziția corespunzătoare conducerii pe dreapta ș(cid:13)i literele „L/G” pentru poziția corespunzătoare conducerii pe stânga. Toate farurile proiectate astfel încât să fie evitată aprinderea simultană a filamentului fazei de profunzime ș(cid:13)i a oricărei alte surse de lumină cu care acesta ar putea fi asociat trebuie marcate cu o linie oblică (/) în cadrul mărcii de omologare de tip pentru componente, după simbolul fazei de întâlnire. Când farurile îndeplinesc doar cerințele conducerii pe partea stângă, sub marca de omologare de tip pentru componente trebuie introdusă o săgeată orizontală îndreptată spre dreapta unui observator ce priveș(cid:13)te farul din față, adică spre partea drumului pe care se conduce. Când, prin intermediul unei modificări voite a reglajului unității optice sau al lămpii, farurile îndeplinesc ambele reguli de circulație, sub marca de omologare de tip pentru componente trebuie introdusă o săgeată cu două vârfuri, unul spre dreapta ș(cid:13)i celălalt spre stânga. 1. 6. Pe farurile cu lămpi HS1, se inscripționează literele „MBH” opus față de marca de omologare de tip pentru componente. 1. 7. Mărcile ș(cid:13)i simbolurile sus-menționate trebuie să fie clar lizibile ș(cid:13)i să nu seș(cid:13)teargă. 1. 8. Pe farurile care încorporează dispersoare din material plastic trebuie adăugate literele „PL” lângă simbolurile stabilite la punctele 1. 2-1. 7. 2. CERINȚE GENERALE 2. 1. Fiecare eș(cid:13)antion trebuie să îndeplinească cerințele stabilite la punctele 3-5. 2. 2. Farurile trebuie proiectate ș(cid:13)i realizate astfel încât, în condiții normale de utilizare ș(cid:13)i în ciuda oricăror vibrații la care pot fi supuse, să continue să funcționeze corect ș(cid:13)i să-ș(cid:13)i păstreze caracteristicile cerute de prezenta anexă. 2. 2. 1. Farurile trebuie să fie prevăzute cu un dispozitiv care să permită reglarea lor pe vehicul, astfel încât să îndeplinească regulile care le sunt aplicabile. Dispozitivul menționat nu este necesar să fie prezent la componentele la care reflectorul ș(cid:13)i geamul difuzor nu se pot separa, cu condiția că utilizarea acestor componente este limitată la vehiculele la care farurile pot fi reglate prin alte mijloace. Când un far care emite o fază de drum ș(cid:13)i un far care emite o fază de întâlnire, fiecare fiind echipat cu propria lampă, sunt grupate împreună pentru a forma o unitate compusă, dispozitivul de reglaj trebuie să permită fiecărui sistem optic să fie reglat corespunzător. 2. 2. 2. Totuș(cid:13)i, aceste prevederi nu se aplică ansamblurilor de faruri ale căror reflectoare sunt indivizibile. În acest caz se aplică cerințele punctului 2 din prezenta anexă. Când faza de drum este furnizată de mai mult de o sursă luminoasă, aceste surse trebuie combinate în scopul determinării valorii maxime a iluminării (Emax). 2. 3. Piesele destinate fixării lămpii cu filament la reflector trebuie realizate astfel încât, chiar ș(cid:13)i pe întuneric, lampa cu filament să poată fi montată fără incertitudine în poziția adecvată. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 83 2. 4. Poziția corectă a dispersorului în raport cu sistemul optic trebuie să fie marcată clar ș(cid:13)i fixată pe poziție în scopul evitării oricărei rotiri. 2. 5. Când farurile au fost proiectate astfel încât să îndeplinească cerințele conducerii pe ambele părți, dreapta ș(cid:13)i stânga, adaptarea la una dintre aceste reguli de circulație poate fi realizată printr-o poziționare inițială corespunzătoare când se echipează vehiculul sau printr-o acțiune intenționată din partea utilizatorului. Această poziționare inițială sau această acțiune deliberată trebuie, de exemplu, să fie constituită dintr-o modificare unghiulară specifică fie a blocului optic capsulat față de vehicul, fie a lămpii în raport cu blocul optic. În toate cazurile, trebuie să fie posibile doar două poziții de montaj diferite, care au fost specificate clar ș(cid:13)i care corespund, în fiecare caz, uneia dintre regulile de circulație (conducerea pe stânga sau pe dreapta) ș(cid:13)i orice altă deviere către o poziție intermediară trebuie să fie imposibilă. Când lampa poate ocupă două poziții diferite, componentele destinate montării lămpii la reflector trebuie proiectate ș(cid:13)i realizate astfel încât, în fiecare dintre aceste poziții, lampa să fie montată cu aceeaș(cid:13)i precizie ca în cazul farurilor proiectate pentru o singură regulă de circulație. Conformitatea trebuie verificată vizual ș(cid:13)i, dacă este cazul, prin intermediul unui montaj de încercare. 2. 6. În scopul asigurării că funcționarea nu determină nici o variație excesivă a performanțelor fotometrice, trebuie întreprinse încercări suplimentare, conform apendicelui 2. 2. 7. Dacă dispersoarele farurilor sunt din material plastic, trebuie întreprinse încercări suplimentare, în conformitate cu cerințele apendicelui 3. 3. SPECIFICAȚII PRIVIND ILUMINAREA 3. 1. Cerințe generale 3. 1. 1. Farurile trebuie proiectate astfel încât, cu lămpi corespunzătoare HS1 sau R2, să emită o lumină care nu este deranjantă, dar este adecvată fazei de întâlnire ș(cid:13)i oferă o bună iluminare pentru faza de drum. 3. 1. 2. Pentru verificarea iluminării produse de far trebuie utilizat un ecran plasat vertical la o distanță de 25 m în fața farului, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 1. 3. 1. 3. Pentru verificarea farurilor trebuie utilizată o lampă de referință incoloră, proiectată pentru o tensiune nominală de 12 V. Curentul la terminalele lămpii în cursul verificării farului trebuie să fie ajustat astfel încât să se obțină următorii parametri: Categoria HS1 Consum, în W Flux luminos, în lumeni Filament fază de întâlnire Filament fază de drum 35 35 450 700 Categoria R2 Consum, în W Flux luminos, în lumeni Filament fază de întâlnire Filament fază de drum 40 45 450 700 Farul trebuie considerat acceptabil dacă se conformează specificațiilor stabilite la punctul 3 cel puțin cu o lampă de referință, care poate fi prezentată împreună cu farul. 3. 1. 4. Dimensiunile care determină poziția filamentelor în interiorul lămpilor de referință cu filament din categoria HS1 sau R2 sunt stabilite în anexa IV. 3. 1. 5. Balonul lămpii de referință cu filament trebuie să aibă o astfel de formă ș(cid:13)i calitate optică încât să cauzeze o reflexie sau o refracție minimă care pot avea un efect nefavorabil asupra distribuției luminoase. 3. 2. Cerințe privind faza de întâlnire 3. 2. 1. Faza de întâlnire trebuie să producă o ecranare atât de precisă încât să fie posibilă efectuarea unor reglaje corecte utilizând ecranarea menționată. Marginea de ecranare trebuie să fie o linie orizontală dreaptă, pe partea opusă regulii de circulație pentru care este destinat farul. Pe cealaltă parte, marginea de ecranare nu trebuie să depăș(cid:13)ească fie linia frântă HV-H1 ș(cid:13)i H4 formată din linia dreaptă HV-H1 situată la un unghi de 45° față de orizontală ș(cid:13)i linia dreaptă H1-H4 depărtată cu 1 % față de linia dreaptă h-h, fie linia dreaptă HV-H3 înclinată cu 15° față de orizontală (a se vedea apendicele 1). În nici un caz nu este permis ca marginea de ecranare să treacă dincolo de liniile HV-H2 ș(cid:13)i H2-H4 ș(cid:13)i să rezulte din combinarea celor două variante acceptabile anterioare. 84 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 2. 2. Farul trebuie aliniat astfel încât: 3. 2. 2. 1. când farurile sunt proiectate pentru a îndeplini cerințele conducerii pe partea dreaptă, marginea de ecranare trebuie să fie orizontală în jumătatea din stânga ecranului, iar pentru farurile proiectate pentru a îndeplini cerințele conducerii pe stânga, marginea de ecranare trebuie să fie orizontală în jumătatea din dreapta ecranului. Ecranul de măsură trebuie să fie suficient de larg pentru a permite examinarea marginii de ecranare pe cel puțin 5° de fiecare parte a liniei v-v; 3. 2. 2. 2. pe ecran, această parte orizontală a marginii de ecranare trebuie să fie la 25 cm sub planul orizontal care trece prin centrul focal al farului (a se vedea apendicele 1); 3. 2. 2. 3. vârful marginii de ecranare trebuie să fie pe linia dreaptă v-v. Dacă fasciculul nu are o margine de ecranare, el trebuie să prezinte o „curbură” laterală netă, astfel încât să se conformeze cât mai bine specificațiilor de iluminare aplicabile punctelor 75 R ș(cid:13)i 50 R pentru conducerea pe dreapta ș(cid:13)i 75 L ș(cid:13)i 50 L pentru conducerea pe stânga. 3. 2. 3. Când este aliniat în acest fel, farul trebuie să îndeplinească cerințele menționate la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7 ș(cid:13)i 3. 3. 3. 2. 4. Când un far aliniat cum s-a menționat mai sus nu se conformează cerințelor de la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7 ș(cid:13)i 3. 3, este permisă modificarea setărilor, astfel încât axa fasciculului să nu fie deplasată lateral spre dreapta sau spre stânga cu mai mult de 1° (= 44 cm). Limita incorectă de setare de 1° spre dreapta sau spre stânga nu este compatibilă cu o setare verticală incorectă în sus sau în jos, care este limitată doar de cerințele menționate la punctul 3. 3. Totuș(cid:13)i, partea orizontală a marginii de ecranare nu trebuie să depăș(cid:13)ească linia h–h. Pentru a face setările prin intermediul marginii de ecranare mai uș(cid:13)oare, este permisă mascarea parțială a farului pentru a face marginea de ecranare mai evidentă. 3. 2. 5. Iluminarea produsă pe ecran de faza de întâlnire trebuie să îndeplinească cerințele stabilite în tabelul de mai jos: Faruri pentru utilizare pe drum (on-road)/Conducerea pe dreapta Faruri pentru utilizare pe drum (on-road)/Conducerea pe stânga Iluminarea cerută, în lux Punctul pe ecranul de măsură Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul B 50 L B 75 R B 50 R B 25 L B 25 R Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul B 50 R B 75 L B 50 L B 25 R B 25 L Toate punctele din zona III Toate punctele din zona IV Toate punctele din zona I ≤ 0,3 ≥ 6 ≥ 6 ≥ 1,5 ≥ 1,5 ≤ 0,7 ≥ 2 ≤ 20 3. 2. 6. În nici una dintre zonele I, II, III, IV nu trebuie să existe variații laterale care să împiedice buna vizibilitate. 3. 2. 7. Farurile proiectate să îndeplinească cerințele de conducere pe partea dreaptă ș(cid:13)i cele pentru conducerea pe partea stângă trebuie să se conformeze, pentru fiecare dintre cele două localizări ale unității optice capsulate sau ale lămpii, specificațiilor stabilite mai sus pentru regula de circulație corespunzătoare localizării considerate. 3. 3. Cerințe privind faza de drum 3. 3. 1. Iluminarea produsă pe ecran de faza de drum trebuie măsurată utilizând aceleaș(cid:13)i setări ale farului ca ș(cid:13)i pentru măsurătorile definite la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7. 3. 3. 2. Iluminarea produsă pe ecran de faza de drum trebuie să îndeplinească următoarele specificații: 3. 3. 2. 1. Punctul de intersecție HV al liniilor h-h ș(cid:13)i v-v trebuie să fie la un izolux reprezentând 90 % din iluminarea maximă. Valoarea maximă Em trebuie să fie cel puțin 32 lux. Valoarea sa nu trebuie să depăș(cid:13)ească 240 lux. 3. 3. 2. 2. Pornind din punctul HV pe orizontală spre stânga ș(cid:13)i spre dreapta, iluminarea trebuie să fie cel puțin 16 lux la o distanță de 1,125 mș(cid:13)i cel puțin egală cu 4 lux până la o distanță de 2,25 m. 3. 4. Iluminarea pe ecranul menționat la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7 ș(cid:13)i 3. 3 trebuie măsurată prin intermediul unui fotoreceptor plasat în zona de lucru, acționând în interiorul unui pătrat de 65 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 85 4. FARUL DE REFERINȚĂ Se consideră far de referință un far care: 4. 1. îndeplineș(cid:13)te cerințele omologării de tip pentru componente stabilite mai jos; 4. 2. are un diametru efectiv de cel puțin 160 mm; 4. 3. oferă o iluminare, cu o lampă de referință, în diferite puncte din interiorul diferitelor zone definite la punctul 3. 2. 5: 4. 3. 1. care este la cel puțin 90 % din valoarea maximă ș(cid:13)i 4. 3. 2. cel puțin 120 % din limitele minime cerute în tabelul de la punctul 3. 2. 5. 5. SPECIFICAȚII SUPLIMENTARE PENTRU INSPECȚIILE CARE POT FI ÎNTREPRINSE DE AUTORITĂȚILE COMPETENTE CÂND ESTE VERIFICATĂ CONFORMITATEA PRODUCȚIEI CORESPUNZĂTOR PUNCTULUI 5. 1 DIN ANEXA I 5. 1. Pentru valorile B 50 L (sau R) ș(cid:13)i zona III abaterile maxime pot fi: — B 50 L (sau R): — Zona III: 0,2 lux, echivalent 20 % 0,3 lux, echivalent 30 % 0,3 lux, echivalent 20 % 0,45 lux, echivalent 30 % 5. 2. Pentru faza de întâlnire valorile prescrise în prezenta directivă sunt îndeplinite în HV (cu o toleranță de 0,2 lux) ș(cid:13)i legat de asta, în cel puțin un punct din fiecare zonă delimitată pe ecranul de măsură (la 25 m) de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (cu o toleranță de 0,1 lux), 75 R (sau L), 50 R (sau L), 25 R, 25 L ș(cid:13)i pe întreaga suprafață a zonei IV, care nu este cu mai mult de 22,5 cm mai sus față de linia 25 Rș(cid:13)i 25 L. 5. 2. 1. Marca de referință nu este acceptată dacă, pentru faza de drum, HV fiind situat în interiorul unui izolux 0,75 Emax, se observă pentru valorile fotometrice în orice punct de măsură specificat la punctul 3. 2. 5 din prezenta anexă, o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime ș(cid:13)i – 20 % pentru valorile minime. 5. 3. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu se conformează specificațiilor, alinierea farului poate fi schimbată, astfel încât axa fasciculului să nu fie deplasată lateral spre dreapta sau spre stânga mai mult de 1°. 5. 4. Farurile cu defecte aparente nu sunt acceptate. 5. 5. Marca de referință nu este acceptată. 86 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Ecranul de măsură FASCICUL EUROPEAN UNIFORM Far pentru conducerea pe dreapta (1) (dimensiuni în mm) (1) Ecranul de măsură pentru conducerea pe partea stângă trebuie să fie simetric liniei v-v prezentată în figura din prezenta anexă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 87 Apendicele 2 Încercări privind stabilitatea performanțelor fotometrice ale farurilor în exploatare Conformitatea cu cerințele nu este un criteriu suficient pentru omologarea de tip pentru componente pentru farurile dotate cu dispersoare din plastic. A se vedea apendicele 2 din anexa III-D. 88 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Cerințe pentru lămpile care încorporează dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercări ale dispersoarelor sau ale eș(cid:13)antioanelor de material ș(cid:13)i ale lămpilor complete Apendicele 3 A se vedea apendicele 3 din anexa III-D. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 89 Apendicele 4 90 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 91 ANEXA III-D FARURI PENTRU MOTOCICLETE Ș(cid:13) I TRICICLURI CARE EMIT FAZĂ DE ÎNTÂLNIRE ASIMETRICĂ, FAZĂ DE DRUM Ș(cid:13) I SUNT ECHIPATE CU LĂMPI CU FILAMENT CU HALOGEN ALTELE DECÂT LĂMPILE HS1 1. 1. 1. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 5. SPECIFICAȚII SUPLIMENTARE PRIVIND MĂRCILE Ș(cid:13) I MARCAREA DISPOZITIVELOR Farurile proiectate astfel încât să îndeplinească cerințele pentru o singură regulă de circulație pe drum (circulație fie pe stânga, fie pe dreapta) trebuie să poarte pe dispersoare limitele zonei care poate fi mascată pentru a nu fi deranjați ceilalți utilizatori ai ș(cid:13)oselei într-o țară unde regula traficului pe ș(cid:13)osea nu este aceea pentru care a fost proiectat farul. Totuș(cid:13)i, când această zonă este identificabilă direct prin concepție, acest tip de limitare nu este necesar. Farurile proiectate astfel încât să îndeplinească cerințele conducerii pe partea dreaptă ș(cid:13)i cele destinate conducerii pe partea stângă trebuie să poarte marcaje pentru localizarea celor două poziții de fixare a blocului optic pe vehicul sau a lămpii pe reflector; aceste marcaje constau din literele „R/D” pentru poziția corespunzătoare conducerii pe dreapta ș(cid:13)i literele „L/G” pentru poziția corespunzătoare conducerii pe stânga. Toate farurile proiectate astfel încât să se evite aprinderea simultană a filamentului fazei de profunzime ș(cid:13)i acela al oricărei alte surse de lumină cu care ar putea fi asociat trebuie marcate cu o linie oblică (/) în cadrul mărcii de omologare de tip pentru componente, după simbolul fazei de întâlnire. Când farurile îndeplinesc doar cerințele conducerii pe partea stângă, sub marca de omologare de tip pentru componente trebuie plasată o săgeată orizontală îndreptată spre dreapta unui observator ce priveș(cid:13)te farul din față, adică spre partea drumului pe care se conduce. Când, prin intermediul unei modificări voite a reglajului blocului optic sau al lămpii, farurile îndeplinesc ambele reguli de circulație, sub marca de omologare de tip pentru componente trebuie introdusă o săgeată cu două vârfuri, unul spre dreapta ș(cid:13)i celălalt spre stânga. 1. 6. Următorul simbol sau simboluri suplimentare (trebuie introduse sub marca de omologare de tip pentru componente): 1. 6. 1. 1. 6. 2. pentru farurile care îndeplinesc doar cerințele circulației pe partea stângă, o săgeată orizontală cu vârful poziționat spre dreapta unui observator care priveș(cid:13)te farul din față, adică spre partea drumului pe care se desfăș(cid:13)oară circulația; pentru farurile proiectate să îndeplinească cerințele ambelor sisteme de trafic prin reglarea corespunzătoare a unității optice sau a lămpii cu filament, o săgeată orizontală cu vârf la ambele capete, îndreptate atât spre stânga cât ș(cid:13)i spre dreapta; 1. 6. 3. pentru farurile care îndeplinesc cerințele prezentei directive doar pentru faza de întâlnire, literele „HC”; 1. 6. 4. pentru farurile care îndeplinesc cerințele prezentei directive doar pentru faza de drum, literele „HR”; 1. 6. 5. pentru farurile care îndeplinesc cerințele prezentei directive atât pentru faza de drum, cât ș(cid:13)i pentru faza de întâlnire, literele „HCR”; 1. 6. 6. pentru farurile care încorporează un dispersor din material plastic, literele „PL” se inscripționează lângă simbolurile prevăzute la punctele 1. 6. 3 până la 1. 6. 5. 2. CERINȚE GENERALE 2. 1. 2. 2. 2. 2. 1. Fiecare eș(cid:13)antion trebuie să corespundă cerințelor menționate la punctele 6-8. Farurile trebuie realizate astfel încât să îș(cid:13)i mențină caracteristicile fotometrice ș(cid:13)i să rămână în stare bună de funcționare când sunt exploatate normal, indiferent de vibrațiile la care pot fi supuse. Farurile trebuie prevăzute cu un dispozitiv care să permită reglarea lor pe vehicul, astfel încât să îndeplinească regulile care le sunt aplicabile. Un astfel de dispozitiv nu trebuie montat la componentele la care reflectorul ș(cid:13)i dispersorul nu pot fi separate, considerând că utilizarea acestor componente este limitată la vehiculele la care reglarea farului poate fi realizată prin alte mijloace. Când un far care emite fază de drum ș(cid:13)i unul care emite fază de întâlnire, fiecare echipat cu propria lampă cu filament, fiind asamblate pentru a forma o unitate compusă, dispozitivul de reglaj trebuie să permită reglarea individuală corectă a fiecărui sistem optic în parte. Totuș(cid:13)i, aceasta nu se aplică ansamblurilor de faruri ale căror reflectoare sunt indivizibile. Pentru acest tip de ansamblu se aplică cerințele punctului 6. 92 2. 3. 2. 4. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Componentele cu care se fixează lampa sau lămpile cu filament de reflector trebuie realizate astfel încât, chiar ș(cid:13)i pe întuneric, lampa sau lămpile să nu poată fi fixată(e) în altă poziție decât aceea corectă (1) (2). Soclul lămpii cu filament trebuie să fie conform caracteristicilor dimensionale prevăzute în următoarele fiș(cid:13)e tehnice din Publicația CIE 61-2: Lămpi cu filament H1 H2 H3 HB3 HB4 H7 H4 Soclu P 14. 5s X 5111 PK 22s P 20d P 22d PX 26d P43t-38 Fiș(cid:13)e tehnice 7005. 46. 3 7005. 99. 2 7005. 47. 1 7005. 31. 1 7005. 32. 1 7005. 5. 1 7005. 39. 2 Farurile proiectate pentru a îndeplini cerințele circulației atât pe dreapta cât ș(cid:13)i pe stânga pot fi adaptate pentru circulația pe o anumită parte a drumului fie printr-o poziționare inițială corespunzătoare când sunt montate pe vehicul, fie printr-o poziționare selectivă de către utilizator. Această poziționare inițială sau selectivă poate consta, de exemplu, în fixarea unității optice la un unghi dat față de vehicul sau în lampa cu filament la un unghi dat în raport cu unitatea optică. În toate cazurile trebuie să fie posibile doar două poziții de fixare precisă, una pentru circulația pe partea dreaptă ș(cid:13)i una pentru circulația pe partea stângă, iar modul de concepere trebuie să prevină schimbarea nedorită a farului de pe o poziție pe alta sau fixarea într-o poziție intermediară. Când sunt posibile două poziții de fixare pentru lampa cu filament, componentele care fixează lampa față de reflector trebuie să fie concepute ș(cid:13)i realizate astfel încât în fiecare din cele două poziții lampa are precizia de montaj cerută pentru farurile destinate circulației doar pe o singură parte a drumului. Conformitatea cu cerințele acestui punct trebuie verificată vizual ș(cid:13)i dacă este necesar printr-un montaj de încercare. 2. 5. Doar pentru farurile echipate cu lămpi cu halogen cu un singur filament: Pentru farurile proiectate să furnizeze, alternativ, faza de drum ș(cid:13)i faza de întâlnire, orice dispozitiv mecanic, electromecanic sau de alt tip încorporat în far pentru a comuta de pe o fază pe alta (3) trebuie să fie construit astfel încât: 2. 5. 1. dispozitivul să fie suficient de robust pentru a rezista la 50 000 de conectări fără să sufere deteriorări, în ciuda vibrațiilor la care poate fi supus în exploatare normală; 2. 5. 2. în cazul defectării să se poată obțină automat faza de întâlnire; 2. 5. 3. faza de drum sau faza de întâlnire să poată fi obținute întotdeauna fără ca mecanismul să se poată opri între cele două poziții; 2. 5. 4. cu scule obiș(cid:13)nuite, utilizatorul să nu poată schimba forma sau poziția părților mobile. 2. 6. Pentru a se asigura că în timpul exploatării nu se produc modificări excesive ale performanțelor fotometrice, trebuie efectuate încercări suplimentare, în conformitate cu cerințele din apendicele 2. 2. 7. Dacă dispersorul farului este din material plastic, se efectuează încercări conform cerințelor din apendicele 3. 3. ILUMINAREA 3. 1. Dispoziții generale 3. 1. 1. 3. 1. 2. Farurile trebuie realizate astfel încât, cu lămpile corespunzătoare H1, H2, H3, HB3, HB4, H7 ș(cid:13)i/sau H4, să furnizeze o iluminare adecvată, fără întreruperi, pentru faza de întâlnire ș(cid:13)i o bună iluminare în cazul fazei de drum. Iluminarea produsă de far trebuie verificată pe un ecran vertical situat la o distanță de 25 m în fața farului ș(cid:13)i în unghi drept față de axa sa (a se vedea apendicele 1). (1) Cerințe tehnice pentru lămpile cu filament: a se vedea anexa IV. (2) Se consideră că un far îndeplineș(cid:13)te condițiile prezentului alineat dacă lampa cu filament poate fi fixată uș(cid:13)or în far ș(cid:13)i proeminențele de ghidare pot fi potrivite corect în locaș(cid:13)urile lor, chiar ș(cid:13)i pe întuneric. (3) Aceste prevederi nu se aplică la comutatorul de control. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 93 3. 1. 3. Farurile trebuie verificate prin intermediul unei (unor) lămpi standard cu filament (de referință), proiectată pentru o tensiune nominală de 12 V. În timpul verificării farului, tensiunea la bornele lămpii cu filament trebuie reglată astfel încât să se obțină următoarele caracteristici: Lămpi cu filament Tensiunea de alimentare aproximativă (în V) pen- tru măsurare Fluxul luminos, în lumeni H1 H2 H3 HB3 HB4 H7 H4 faza de întâlnire faza de drum 12 12 12 12 12 12 12 12 1 150 1 300 1 100 1 300 825 1 100 750 1 250 Farul este considerat satisfăcător dacă cerințele fotometrice sunt îndeplinite cu cel puțin o lampă standard (de referință) cu filament de 12 V care poate fi furnizată odată cu farul. Dimensiunile care determină poziția filamentului în interiorul lămpii standard cu filament (de referință) de 12 V sunt prezentate în fiș(cid:13)ele tehnice corespunzătoare din anexa 4. Balonul lămpii standard cu filament (de referință) trebuie să fie de o aș(cid:13)a formă ș(cid:13)i calitate încât să nu producă nici o reflexie sau refracție care să afecteze negativ distribuția luminoasă. Conformitatea cu această cerință trebuie verificată prin măsurarea distribuției luminoase obținute când un far standard este echipat cu o lampă standard cu filament (de referință). 3. 1. 4. 3. 1. 5. 3. 2. Dispoziții cu privire la faza de întâlnire 3. 2. 1. Faza de întâlnire trebuie să producă o margine de ecranare suficient de netă pentru a permite o ajustare corespunzătoare cu ajutorul acesteia. Marginea de ecranare trebuie să fie o linie dreaptă orizontală pe partea opusă direcției de circulație pentru care este destinat farul; pe cealaltă parte nu trebuie nici să depăș(cid:13)ească linia frântă H-V, H1-H4 formată de linia dreaptă HV-H1 situată la un unghi de 45° de orizontală ș(cid:13)i linia dreaptă H1-H4 situată la 25 cm deasupra liniei drepte hh ș(cid:13)i nici să nu fie dincolo de linia dreaptă HV-H3, înclinată la un unghi de 15° deasupra orizontalei (a se vedea apendicele 1). Nu trebuie permisă, în nici un caz, o margine de ecranare care să depăș(cid:13)ească liniile HV-H2 ș(cid:13)i H2-H4 ș(cid:13)i să rezulte din combinarea celor două posibilități sus-menționate. 3. 2. 2. Farul trebuie orientat astfel încât: 3. 2. 2. 1. în cazul farurilor proiectate să îndeplinească cerințele circulației pe partea dreaptă, marginea de ecranare de pe jumătatea stângă a ecranului (1) este orizontală ș(cid:13)i în cazul farurilor proiectate pentru circulația pe partea stângă marginea de ecranare de pe jumătatea dreaptă a ecranului este orizontală; 3. 2. 2. 2. partea orizontală a marginii de ecranare este situată la 25 cm sub linia h-h (a se vedea apendicele 1); 3. 2. 2. 3. punctul de frângere al marginii de ecranare este pe linia v-v (2). 3. 2. 3. Când farul este astfel orientat, dacă omologarea sa este obținută doar pentru faza de întâlnire (3), farul trebuie să corespundă doar cerințelor menționate la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7 ș(cid:13)i 3. 3. Ecranul de măsură trebuie să fie suficient de lat pentru a permite examinarea marginii de ecranare pe un interval de cel puțin 5° de ambele părți ale liniei v-v. (1) (2) Dacă, în cazul unui far proiectat să îndeplinească specificațiile prezentei directive doar pentru faza de întâlnire, axa focală deviază apreciabil de la direcția generală a fascicolului sau dacă, indiferent de tipul farului (doar fază de întâlnire sau combinat fază de drum – fază de întâlnire), fascicolul nu are o margine de ecranare cu un punct de frângere clar, ajustarea laterală trebuie efectuată astfel încât să îndeplinească cerințele privind iluminarea în punctele 75 R ș(cid:13)i 50 R pentru circulația pe dreapta ș(cid:13)i 75 Lș(cid:13)i 50 L pentru circulația pe stânga. (3) Un far proiectat să emită fază de întâlnire poate încorpora o fază de drum care nu corespunde acestei cerințe. 94 3. 2. 4. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Când un far orientat astfel nu îndeplineș(cid:13)te cerințele de la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7 ș(cid:13)i 3. 3, alinierea sa poate fi schimbată, astfel încât axa fascicolului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1° (= 44 cm) spre dreapta sau stânga (1). Pentru a facilita reglajul cu ajutorul marginii de ecranare, farul poate fi mascat parțial în scopul măririi contrastului marginii de ecranare. 3. 2. 5. Iluminarea produsă pe ecran de faza de întâlnire trebuie să îndeplinească următoarele cerințe: Faruri pentru circulația pe partea dreaptă Faruri pentru circulația pe partea stângă Punctul de pe ecranul de măsurare Iluminarea cerută, în lucș(cid:13)i Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul B 50 L B 75 R B 75 L B 50 L B 50 R B 50 V B 25 L B 25 R Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul Punctul B 50 R B 75 L B 75 R B 50 R B 50 L B 50 V B 25 R B 25 L ≤ 0,4 ≥ 12 ≤ 12 ≤ 15 ≥ 12 ≥ 6 ≥ 2 ≥ 2 Orice punct din zona III Orice punct din zona IV Orice punct din zona I ≤ 0,7 ≥ 3 ≤ 2 × (E50 R ș(cid:13)i E50 L) (1) (1) E50 R ș(cid:13)i E50 L reprezintă iluminările măsurate real. 3. 2. 6. În nici una dintre zonele I, II, III ș(cid:13)i IV nu trebuie să existe variații laterale care să afecteze buna vizibilitate. 3. 2. 7. Valorile iluminării în zonele „A” ș(cid:13)i „B” aș(cid:13)a cum sunt prezentate în figura C din anexa IV trebuie verificate prin măsurarea valorilor fotometrice ale punctelor 1-8 din această figură; aceste valori trebuie să se situeze în următoarele limite: — 0,7 lux ≥ 1, 2, 3, 7 ≥ 0,1 lux — 0,7 lux ≥ 4, 5, 6, 8 ≥ 0,2 lux 3. 2. 8. Farurile proiectate în aș(cid:13)a fel încât să respecte cerințele ambelor sisteme de circulație, atât pe dreapta cât ș(cid:13)i pe stânga, trebuie să îndeplinească în fiecare dintre cele două poziții de fixare a unității optice sau a lămpii cu filament cerințele stabilite mai sus pentru direcția corespunzătoare de circulație. 3. 3. Dispoziții cu privire la faza de drum 3. 3. 1. În cazul unui far proiectat să producă o fază de drum ș(cid:13)i o fază de întâlnire, măsurarea iluminării produse pe ecran de faza de drum trebuie efectuată cu aceeaș(cid:13)i aliniere a farului ca ș(cid:13)i pentru măsurătorile corespunzătoare punctelor 3. 2. 5-3. 2. 7. În cazul unui far care furnizează doar faza de drum, acesta trebuie reglat astfel încât zona de iluminare maximă să fie centrată în punctul de intersecție al liniilor h-h ș(cid:13)i v-v. Acest far trebuie să îndeplinească doar cerințele menționate la punctul 3. 3. 3. 3. 2. Iluminarea produsă pe ecran de faza de drum trebuie să îndeplinească următoarele cerințe: 3. 3. 2. 1. punctul de intersecție (HV) al liniilor h-h ș(cid:13)i v-v trebuie să fie situat în interiorul unui izolux reprezentând 90 % din iluminarea maximă. Această valoare maximă (Emax) nu trebuie să fie mai mică de 48 lux. Valoarea maximă nu trebuie să depăș(cid:13)ească în nici un caz 240 lux. Mai mult, în cazul unui far combinat fază de întâlnire – fază de drum, această valoare maximă nu trebuie să fie mai mare decât de 16 ori iluminarea măsurată pentru faza de întâlnire în punctul 75 R (sau 75 L). (1) Limita realinierii la 1° spre dreapta sau stânga nu este incompatibilă cu realinierea pe verticală în sus sau în jos. Ultima este limitată doar de cerințele adoptate la punctul 3. 3; totuș(cid:13)i, partea orizontală a marginii de ecranare nu trebuie să depăș(cid:13)ească linia h-h (dispozițiile punctului 3. 3 nu se aplică farurilor destinate să îndeplinească cerințele din prezenta anexă doar pentru faza de întâlnire). 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 95 3. 3. 2. 1. 1. intensitatea luminoasă maximă (Imax) a fazei lungi, exprimată în mii de candele, trebuie calculată cu formula: Imax = 0,625 Emax 3. 3. 2. 1. 2. marca de referință (I’max) care indică această intensitate maximă ș(cid:13)i este menționată la punctul 1. 6 trebuie obținută cu formula: I′max = Imax 3 = 0,208 Emax această valoare fiind rotunjită la cea mai apropiată din următoarele valori: 7,5, 10, 12,5, 17,5, 20, 25, 27,5, 30, 37,5, 40, 45, 50. 3. 3. 2. 2. Pornind din punctul HV, orizontal spre stânga ș(cid:13)i dreapta, iluminarea nu trebuie să fie mai mică de 24 lux până la o distanță de 1,125 m ș(cid:13)i nu mai mică de 6 lux până la o distanță de 2,25 m. 3. 4. Valorile de iluminare a ecranului menționate la punctele 3. 2. 5-3. 2. 7ș(cid:13)i 3. 3 trebuie măsurate prin intermediul unui fotoreceptor, zona efectivă a acestuia fiind conținută într-un pătrat cu latura de 65 mm. 4. ESTIMAREA DISCONFORTULUI Trebuie estimat disconfortul cauzat de faza de întâlnire a farurilor. 5. 5. 1. FARUL STANDARD Un far este considerat standard (de referință) dacă: 5. 1. 1. îndeplineș(cid:13)te cerințele de omologare menționate; 5. 1. 2. are un diametru efectiv mai mare de 160 mm; 5. 1. 3. produce, cu o lampă standard cu filament, în diferite puncte ș(cid:13)i zone menționate la punctul 3. 2. 5 o iluminare egală cu: 5. 1. 3. 1. mai mică de 90 % din limitele maxime ș(cid:13)i 5. 1. 3. 2. mai mare de 120 % din limitele minime prescrise în tabelul de la punctul 3. 2. 5. 6. CERINȚE SUPLIMENTARE PRIVIND INSPECȚIILE CARE POT FI EFECTUATE DE AUTORITĂȚILE COMPETENTE LA VERIFICAREA CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI, ÎN CONFORMITATE CU PUNCTUL 5. 1 DIN ANEXA I 6. 1. Pentru valorile B 50 L (sau R) ș(cid:13)i zona III, abaterile maxime pot fi: — B 50 L (sau R): — zona III: 0,2 lux, echivalent 20 % 0,3 lux, echivalent 30 % 0,3 lux, echivalent 20 % 0,45 lux, echivalent 30 % 6. 2. 6. 2. 1. 6. 3. 6. 4. 6. 5. Pentru faza de întâlnire, valorile prevăzute în prezenta directivă sunt îndeplinite în HV (cu o toleranță de 0,2 lux) ș(cid:13)i legat de aceasta în cel puțin un punct din fiecare zonă delimitată pe ecranul de măsură (la 25 m) de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctului B 50 L (sau R) (cu o toleranță de 0,1 lux), 75 R (sau L), 50 R (sau L), 25 R, 25 L ș(cid:13)i pe întreaga suprafață a zonei IV care nu este cu mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R ș(cid:13)i 25 L. Marca de referință nu este luată în considerare dacă pentru faza de drum, HV fiind situat în interiorul unui izolux 0,75 Emax, se observă pentru valorile fotometrice o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime ș(cid:13)i – 20 % pentru valorile minime, în orice punct specificat la punctul 3. 2. 5 din prezenta anexă. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu îndeplinesc cerințele, poziționarea farului poate fi schimbată, astfel încât axa fascicolului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1° spre dreapta sau stânga. Farurile cu defecte aparente nu sunt luate în considerare. Marca de referință nu este luată în considerare. 96 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1 e l e c i d n e p A ă r u s ă m e d n a r c E d r a d n a t s n a e p o r u e l o c i c s a F ă t p a e r d a e t r a p e p a i ț a l u c r i c u r t n e p i r u r a F. A ) m m n î i n u i s n e m d ( i 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 97 ă g n â t s a e t r a p e p a i ț a l u c r i c u r t n e p r a F. B ) m m n î i n u i s n e m d ( i 98 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 C. Punctele de măsurare pentru valorile de iluminare Notă: Figura C prezintă punctul de măsurare pentru circulația pe partea dreaptă. Punctele 7 ș(cid:13)i 8 se mută în locațiile corespunzătoare din partea dreaptă a desenului pentru circulația pe partea stângă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 99 Apendicele 2 Încercări privind stabilitatea parametrilor fotometrici ai farurilor în exploatare ÎNCERCĂRI PE FARURI COMPLETE Odată ce valorile mărimilor fotometrice au fost măsurate conform cu cerințele prezentei directive, în punctele Emax pentru faza de drum ș(cid:13)i HV, 50 R, B 50 L pentru faza de întâlnire (sau HV, 50 L, B 50 R pentru farurile proiectate pentru circulația pe partea stângă), se încearcă un exemplar complet de far din punct de vedere al stabilității performanțelor fotometrice în exploatare. Prin „far complet” se înțelege lampa completă în sine, incluzând părțile componente înconjurătoare, precum ș(cid:13)i lămpile care ar putea influența disiparea căldurii. 1. ÎNCERCAREA STABILITĂȚII PERFORMANȚELOR FOTOMETRICE Încercările sunt efectuate într-o atmosferă uscată ș(cid:13)i liniș(cid:13)tită, la o temperatură exterioară de 23 °C ± 5 °C, farul complet fiind montat pe un suport ce reproduce instalarea corectă pe vehicul. 1. 1. Far curat Farul este lăsat să funcționeze timp de 12 ore conform punctului 1. 1. 1 ș(cid:13)i este verificat corespunzător punctului 1. 1. 2. 1. 1. 1. Procedura de încercare Farul este lăsat să funcționeze pentru o perioadă corespunzătoare timpului specificat, astfel încât: 1. 1. 1. 1. (a) în cazul în care trebuie omologată doar o funcție de iluminare (faza de drum sau faza de întâlnire), filamentul corespunzător este aprins pentru perioada de timp specificată (1); (b) în cazul unei lămpi de întâlnire încorporată reciproc cu o lampă de drum (lampă cu două filamente sau două lămpi cu filament): — Dacă solicitantul declară că farul este utilizat cu un singur filament aprins (2), încercarea este efectuată în conformitate cu această condiție, (1) fiecare funcție specificată fiind activată pentru jumătate din perioada specificată la punctul 1. 1; — în toate celelalte cazuri (1) (2), farul este acționat în următorul ciclu până la atingerea duratei de timp specificate: — 15 minute, este aprins filamentul fazei de întâlnire; — 5 minute, sunt aprinse toate filamentele; (c) în cazul funcțiilor de iluminare grupate, toate funcțiile individuale trebuie aprinse simultan pentru timpul specificat pentru funcțiile individuale de iluminare de la punctul (a), ținându-se de asemenea cont de utilizarea funcțiilor de iluminare încorporate reciproc de la punctul (b), corespunzător cerințelor fabricantului. 1. 1. 1. 2. Tensiunea de încercare Tensiunea trebuie reglată astfel încât să furnizeze 90 % din puterea maximă specificată în anexa IV. Puterea aplicată trebuie în toate cazurile să fie adecvată cu valoarea ce corespunde unei lămpi cu filament cu tensiune nominală de 12 V, cu excepția cazului în care solicitantul omologării specifică faptul că farul poate fi utilizat la o tensiune diferită. În ultimul caz, încercarea este realizată cu o lampă cu filament a cărei putere este cea mai mare putere ce poate fi utilizată. (1) Când farul testat este grupat ș(cid:13)i/sau încorporat reciproc cu lămpi de semnalizare, ultimele trebuie aprinse pe toată durata testului. În cazul unei lămpi de semnalizare de direcție, aceasta trebuie aprinsă în mod intermitent cu un raport aprins-stins de aproximativ unu la unu. (2) Dacă două sau mai multe filamente de lămpi sunt aprinse simultan când farul se aprinde intermitent, aceasta nu este considerată utilizare normală simultană a filamentului. 100 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1. 1. 2. Rezultatele încercării 1. 1. 2. 1. Inspectarea vizuală După ce temperatura farului s-a stabilizat la temperatura exterioară, se curăță cu o cârpă curată ș(cid:13)i moale dispersoarele farului ș(cid:13)i dacă există dispersoarele exterioare. Apoi se inspectează vizual; nu trebuie să fie evidentă nici o distorsiune, deformare, fisură sau schimbare de culoare a dispersoarelor farului sau dispersoarelor exterioare, dacă există. 1. 1. 2. 2. Încercarea fotometrică Pentru conformitate cu cerințele prezentei directive, valorile fotometrice trebuie măsurate în următoarele puncte: Faza de întâlnire: — 50 R – B 50 L – HV pentru farurile proiectate pentru circulația pe partea dreaptă; — 50 L – B 50 R – HV pentru farurile proiectate pentru circulația pe partea stângă. Faza de drum: — Punctul de Emax. Pot fi efectuate ș(cid:13)i alte verificări pentru a evidenția deformări ale carcasei farului datorate căldurii (schimbarea poziției marginii de ecranare este menționată la punctul 2 din prezentul apendice). Este permisă o diferență de 10 % între caracteristicile fotometrice ș(cid:13)i valorile măsurate înaintea încercării, incluzând toleranțele procedurii fotometrice. 1. 2. Far murdar După ce a fost încercat conform cerințelor de la punctul 1. 1, farul trebuie utilizat timp de o oră conform punctului 1. 1. 1, după ce a fost pregătit conform punctului 1. 2. 1 ș(cid:13)i verificat conform punctului 1. 1. 2. 1. 2. 1. Pregătirea farului 1. 2. 1. 1. Amestecul utilizat la încercare Amestecul de apă ș(cid:13)i agent poluant care este aplicat pe far trebuie compus din nouă părți (de masă) din nisip de cuarț cu o granulație între 0 ș(cid:13)i 100 µm, o parte (de masă) praf de cărbune vegetal cu o granulație între 0 ș(cid:13)i 100 µm, 0,2 (de masă) NaCMC (1)ș(cid:13)i o cantitate corespunzătoare de apă distilată a cărei conductivitate este mai mică de 1 mS/m pentru această încercare. Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile. 1. 2. 1. 2. Aplicarea amestecului pe far Amestecul utilizat la încercare trebuie aplicat uniform pe întreaga suprafață a farului care emite lumină ș(cid:13)i apoi este lăsat să se usuce. Acest procedeu este repetat până când valoarea iluminării scade la 15-20 % din valorile măsurate pentru fiecare punct de mai jos, corespunzător condițiilor descrise la punctul 1 de mai sus: — Emax la faza de drum pentru o lampă care are fază de drum/fază de întâlnire; — Emax la faza de drum pentru o lampă care are doar fază de drum; — 50 Rș(cid:13)i 50 V (2) pentru o lampă doar cu fază de întâlnire, proiectată pentru circulația pe partea dreaptă; — 50 Lș(cid:13)i 50 V pentru o lampă doar cu fază de întâlnire, proiectată pentru circulația pe partea stângă. 1. 2. 1. 3. Echipamentul de măsurare Echipamentul de măsurare trebuie să fie echivalent cu acela utilizat în cursul încercărilor de omologare a farului. Pentru verificarea fotometrică este utilizată o lampă standard (de referință) cu filament. (1) NaCMC reprezintă sarea de sodiu a carboximetilcelulozei, cunoscută ca CMC. NaCMC utilizat în amestec trebuie să aibă un grad de substituire (GS) de 0,6-0,7 ș(cid:13)i o viscozitate de 200-300 cP pentru o soluție de 2 % la 20 °C. 50 V este situat la 375 mm sub HV pe linia verticală v-v pe un ecran la o distanță de 25 m. (2) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 101 2. ÎNCERCARE LA MODIFICAREA POZIȚIEI VERTICALE A MARGINII DE ECRANARE SUB INFLUENȚA CĂLDURII Încercarea constă în verificarea dacă devierea verticală a marginii de ecranare sub influența căldurii nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te o valoare specificată pentru o lampă cu fază de întâlnire în funcțiune. Farul încercat în conformitate cu punctul 1 trebuie supus încercării descrise la punctul 2. 1 fără să fie deplasat sau reajustat în raport cu reglajele de încercare. 2. 1. Încercarea Încercarea trebuie efectuată într-o atmosferă uscată ș(cid:13)i liniș(cid:13)tită, la o temperatură exterioară de 23 °C ± 5 °C. Utilizând o lampă cu filament din producția de serie având cel puțin o oră de funcționare, farul se foloseș(cid:13)te pe faza de întâlnire fără să fie deplasat sau reajustat în raport cu reglajele de încercare. (În cadrul acestei încercări tensiunea trebuie reglată conform cerințelor de la punctul 1. 1. 1. 2). Se verifică poziția marginii de ecranare în partea ei orizontală (între VV ș(cid:13)i linia verticală care trece prin punctul B 50 R pentru circulația pe partea stângă sau B 50 L pentru circulația pe partea dreaptă) la un timp de 3 minute (r3)ș(cid:13)i 60 de minute (r60) după utilizare. Măsurarea variației poziției marginii de ecranare conform descrierii de mai sus este efectuată prin orice metodă care oferă o acuratețe acceptabilă ș(cid:13)i rezultate reproductibile. 2. 2. Rezultatele încercării Rezultatul, exprimat în miliradiani (mrad), este considerat acceptabil când valoarea absolută Δr1 = |r3 – r60|înregistrată nu este mai mare de 1,0 mrad (Δr1 ≤ 1,0 mrad). 2. 2. 1. Totuș(cid:13)i, dacă această valoare este mai mare de 1,0 mrad, dar nu mai mare de 1,5 mrad (1,0 mrad < Δr1 ≤ 1,5 mrad) este încercat un al doilea far conform descrierii de la punctul 2. 1, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului descris mai jos, în scopul stabilizării poziției părților mecanice ale farului pe un suport care reproduce instalarea corectă pe vehicul: — funcționarea timp de o oră a fazei de întâlnire (tensiunea trebuie reglată conform cerințelor de la punctul 1. 1. 1. 2); — perioadă de pauză de o oră. Tipul de far este considerat acceptabil dacă valoarea medie a valorilor absolute Δr1 măsurată pe primul eș(cid:13)antion ș(cid:13)i Δr11 măsurată pe al doilea eș(cid:13)antion nu este mai mare de 1,0 mrad. Δr1 + Δr11 2 ≤ 1,0 mrad 102 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Cerințe pentru lămpile ce încorporează dispersoare din material plastic ș(cid:13)i încercări ale dispersoarelor sau eș(cid:13)antioanelor de material ș(cid:13)i ale lămpilor complete 1. CERINȚE GENERALE 1. 1. Eș(cid:13)antioanele trimise conform punctului 2. 4 din anexa I trebuie să îndeplinească cerințele indicate la punctele 2. 1-2. 5 din prezentul apendice. 1. 2. 1. 3. 1. 4. Cele două eș(cid:13)antioane de lămpi complete trimise în conformitate cu punctul 2. 3 din anexa I încorporând dispersoare din material plastic trebuie să îndeplinească, în ceea ce priveș(cid:13)te materialul dispersoarelor, cerințele indicate la punctul 2. 6 din prezentul apendice. Eș(cid:13)antioanele dispersoarelor din material plastic sau eș(cid:13)antioanele de material, împreună cu reflectorul căruia le sunt destinate (când este cazul), sunt sub incidența încercărilor de omologare în ordinea cronologică indicate în tabelul A din apendicele 3. 1. Totuș(cid:13)i, dacă fabricantul lămpii poate dovedi că produsul a trecut deja încercările prescrise la punctele 2. 1-2. 5 de mai jos, sau încercări echivalente corespunzător altei directive, aceste încercări nu este necesar să fie repetate; sunt obligatorii doar încercările prescrise în apendicele 3. 1, tabelul B. 2. ÎNCERCĂRI 2. 1. Rezistența la schimbările de temperatură 2. 1. 1. Încercări Trei eș(cid:13)antioane noi (dispersoare) sunt supuse direct la cinci cicluri de schimbare a temperaturii ș(cid:13)i umidității (UR = umiditatea relativă) în conformitate cu următorul program: — 3 ore la 40 °C ± 2 °Cș(cid:13)i 85 %-95 % UR; — 1 oră la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i 60 %-75 % UR; — 15 ore la – 30 °C ± 2 °C; — 1 oră la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i 60 %-75 % UR; — 3 ore la 80 °C ± 2 °C; — 1 oră la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i 60 %-75 % UR. Înaintea acestei încercări, eș(cid:13)antioanele trebuie păstrate la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i 60 %-75 % UR cel puțin patru ore. Notă: Perioadele de o oră la 23 °C ± 5 °C trebuie să includă perioadele de tranziție de la o temperatură la alta care sunt necesare în scopul evitării efectului unui ș(cid:13)oc termic. 2. 1. 2. Măsurători fotometrice 2. 1. 2. 1. Metoda Măsurătorile fotometrice se efectuează pe eș(cid:13)antioane înainte ș(cid:13)i după încercare. Măsurătorile trebuie efectuate utilizând o lampă standard, în următoarele puncte: B 50 Lș(cid:13)i 50 R pentru faza de întâlnire a unei lămpi cu fază de întâlnire sau a unei lămpi cu fază de întâlnire/fază de drum (B 50 R ș(cid:13)i 50 L în cazul farurilor destinate circulației pe partea stângă) sau B 50 ș(cid:13)i 50 R/L în cazul fazei de întâlnire simetrice; zona Emax pentru faza de drum a unei lămpi pentru faza de drum sau a unei lămpi cu fază de drum/fază de întâlnire; HV ș(cid:13)i Emax zona D pentru o lampă de ceață față. 2. 1. 2. 2. Rezultate Variațiile dintre valorile fotometrice măsurate pe fiecare eș(cid:13)antion înainte ș(cid:13)i după încercare nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10 %, incluzând toleranțele procedurii fotometrice. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 103 2. 2. Rezistența la agenții atmosferici ș(cid:13)i chimici 2. 2. 1. Rezistența la agenții atmosferici Trei eș(cid:13)antioane noi (dispersoare sau eș(cid:13)antioane de material) sunt expuse radiațiilor unei surse având o distribuție a energiei spectrale similară cu aceea a unui corp negru la o temperatură între 5 500 K ș(cid:13)i 6 000 K. Filtre corespunzătoare trebuie plasate între sursă ș(cid:13)i eș(cid:13)antioane astfel încât să reducă cât mai mult posibil radiațiile cu o lungime de undă mai mică de 295 nm ș(cid:13)i mai mare de 2 500 nm. Eș(cid:13)antioanele sunt expuse unei iluminări energetice de 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 pentru o perioadă suficient de mare încât energia luminoasă recepționată să fie egală cu 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. În interiorul incintei, temperatura măsurată pe panoul negru plasat la acelaș(cid:13)i nivel cu eș(cid:13)antioanele trebuie să fie de 50 °C ± 5 °C. În scopul asigurării unei expuneri uniforme, eș(cid:13)antioanele trebuie rotite în jurul sursei de radiație cu o turație între 1 ș(cid:13)i 5 l/min. Eș(cid:13)antioanele sunt pulverizate cu apă distilată cu o conductivitate mai mică de 1 mS/m la o temperatură de 23 °C ± 5 °C, în conformitate cu următorul ciclu: — pulverizare: 5 minute — uscare: 25 de minute. 2. 2. 2. Rezistența la agenți chimici După ce au fost efectuate încercările descrise la punctul 2. 2. 1 ș(cid:13)i măsurătorile descrise la punctul 2. 2. 3. 1, suprafața exterioară a celor trei eș(cid:13)antioane este tratată conform cerințelor de la punctul 2. 2. 2. 2 cu amestecul definit la punctul 2. 2. 2. 1. 2. 2. 2. 1. Amestecul utilizat la încercare Amestecul este compus din 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetraclorură de etil, 12,5 % tricloretilenă ș(cid:13)i 6 % xilenă (% în volum). 2. 2. 2. 2. Aplicarea amestecului utilizat la încercare Se îmbibă o cârpă de bumbac (ca pentru ISO 105) în amestecul definit la punctul 2. 2. 2. 1 până când se saturează ș(cid:13)i, în interval de zece secunde, se aplică pe suprafața exterioară a eș(cid:13)antionului, pentru zece minute ș(cid:13)i la o presiune de 50 N/cm2, corespunzător unui efort de 100 N aplicat pe o suprafață de încercare de 14 × 14 mm. În timpul acestei perioade de 10 minute, materialul textil trebuie îmbibat din nou cu amestec, astfel încât compoziția lichidului aplicat să fie continuu identică cu aceea a amestecului prescris pentru încercare. În timpul perioadei de aplicare, este permisă compensarea presiunii aplicate eș(cid:13)antionului în scopul prevenirii spargerii. 2. 2. 2. 3. Curățarea La sfârș(cid:13)itul aplicării amestecului pentru încercare eș(cid:13)antioanele se usucă la aer curat ș(cid:13)i apoi sunt spălate cu soluția descrisă la punctul 2. 3 („Rezistența la detergenți”) la 23 °C ± 5 °C. După aceea, eș(cid:13)antioanele se clătesc cu grijă cu apă distilată care nu conține mai mult de 0,2 % impurități la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i apoi sunt ș(cid:13)terse cu o cârpă moale. 2. 2. 3. Rezultate 2. 2. 3. 1. După încercarea rezistenței la agenți atmosferici, suprafața exterioară a eș(cid:13)antioanelor nu trebuie să prezinte crăpături, zgârieturi, ciobiri sau deformări ș(cid:13)i variația medie a transmisiei Δt = T2 – T3 T2 , măsurată la cele trei eș(cid:13)antioane conform procedurii descrise în apendicele 3. 2 din prezenta anexă nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,020 (Δtm ≤ 0,020). 2. 2. 3. 2. După încercarea rezistenței la agenți chimici eș(cid:13)antioanele nu trebuie să poarte nici o urmă de depuneri chimice care pot cauza o variație a difuziei fluxului, a cărui variație medie Δd = T5 – T4 T2 , măsurată pe cele trei eș(cid:13)antioane conform procedurii descrise în apendicele 3. 2 din prezenta anexă nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,020 (Δdm ≤ 0,020). 104 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 3. Rezistența la detergenți ș(cid:13)i hidrocarburi 2. 3. 1. Rezistența la detergenți Suprafața exterioară a celor trei eș(cid:13)antioane (dispersoare sau eș(cid:13)antioane de material) este încălzită la 50 °C ± 5 °C ș(cid:13)i apoi scufundată pentru cinci minute într-un amestec menținut la 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i compus din 99 părți apă distilată, conținând nu mai mult de 0,02 % impurități ș(cid:13)i o parte sulfonat de alchilaril. La sfârș(cid:13)itul încercării eș(cid:13)antioanele sunt uscate la 50 °C ± 5 °C. Suprafața eș(cid:13)antioanelor este curățată cu o cârpă umedă. 2. 3. 2. Rezistența la hidrocarburi Suprafața exterioară a celor trei eș(cid:13)antioane este ș(cid:13)tearsă uș(cid:13)or timp de un minut cu o cârpă de bumbac îmbibată într-un amestec compus din 70 % n-heptan ș(cid:13)i 30 % toluen (% în volum) ș(cid:13)i apoi uscată în aer liber. 2. 3. 3. Rezultate După realizarea succesivă a celor două încercări menționate mai sus, valoarea medie a variației de transmisie Δt = T2 – T3 T2 , măsurată pe cele trei eș(cid:13)antioane conform procedurii descrise în apendicele 3. 2 la prezenta anexă nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,010 (Δtm ≤ 0,010). 2. 4. Rezistența la deteriorare mecanică 2. 4. 1. Metoda deteriorării mecanice Suprafața exterioară a celor trei eș(cid:13)antioane noi (dispersoare) este supusă unei încercări de deteriorare mecanică uniformă prin metoda descrisă în apendicele 3. 3 la prezenta anexă. 2. 4. 2. Rezultate După această încercare, variațiile: în transmisie: Δt = T2 – T3 T2 ș(cid:13)i în difuzie: Δd = T5 – T4 T2 sunt măsurate în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 3. 2 din prezenta anexă în zona specificată la punctul 2. 2. 4. Valoarea medie a celor trei eș(cid:13)antioane trebuie să fie astfel încât — Δtm ≤ 0,100 — Δdm ≤ 0,050. 2. 5. Încercarea privind aderența acoperirilor, dacă există 2. 5. 1. Pregătirea eș(cid:13)antionului O suprafață de 20 mm × 20 mm din zona acoperită a dispersorului se taie cu o lamă de ras sau cu un ac, într-o rețea de pătrate de aproximativ 2 mm × 2 mm. Presiunea exercitată asupra lamei sau acului trebuie să fie suficientă pentru a tăia cel puțin stratul acoperitor. 2. 5. 2. Descrierea încercării Este utilizată o bandă adezivă cu o forță de adeziune de 2 N/(cm de lățime) ± 20 % măsurată corespunzător condițiilor standard specificate în apendicele 3. 4 din prezenta anexă. Această bandă adezivă, care trebuie să aibă o lățime de minim 25 mm, este presată cel puțin cinci minute pe suprafața pregătită conform prevederilor de la punctul 2. 5. 1. Capătul benzii adezive este apoi tras astfel încât forța de adeziune la suprafața considerată să fie echilibrată de o forță perpendiculară pe suprafața respectivă. În acest moment, banda este desprinsă cu o viteză constantă de 1,5 m/s ± 0,2 m/s. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 105 2. 5. 3. Rezultate Suprafața tăiată nu trebuie să prezinte deteriorări semnificative. Sunt permise deteriorări la intersecțiile dintre pătrate sau la marginile tăieturii, cu condiția ca suprafața deteriorată să nu depăș(cid:13)ească 15 % din suprafața tăiată. 2. 6. Încercări ale farului complet care încorporează un geam din material plastic 2. 6. 1. Rezistența la deteriorare mecanică a suprafeței dispersorului 2. 6. 1. 1. Încercările Dispersorul eș(cid:13)antionului de far nr. 1 este supus încercării descrise la punctul 2. 4. 1. de mai sus. 2. 6. 1. 2. Rezultate După încercări, rezultatele măsurătorilor fotometrice efectuate asupra farului în conformitate cu prezenta directivă nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 30 % peste valorile maxime prescrise în punctele B 50 L ș(cid:13)i HVș(cid:13)i nu cu mai mult de 10 % sub valorile minime prescrise în punctul 75 R (în cazul unui far destinat circulației pe partea stângă, punctele considerate sunt B 50 R, HV ș(cid:13)i 75 L). În cazul unui fascicol de întâlnire simetric punctele care sunt considerate sunt B 50 ș(cid:13)i H. 2. 6. 2. Încercarea de aderență a acoperirilor, dacă există Geamul eș(cid:13)antionului de far nr. 2 este supus încercării descrise la punctul 2. 5. 3. VERIFICAREA CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI 3. 1. Cu privire la materialul utilizat pentru fabricarea dispersoarelor, lămpile dintr-o serie de fabricație sunt recunoscute ca fiind conforme cu prezenta directivă dacă: 3. 1. 1. după încercările de rezistență la agenți chimici ș(cid:13)i de rezistență la detergenți ș(cid:13)i hidrocarburi, suprafața exterioară a eș(cid:13)antioanelor nu prezintă crăpături, ciobiri sau deformări vizibile cu ochiul liber (a se vedea punctele 2. 2. 2, 2. 3. 1 ș(cid:13)i 2. 3. 2); 3. 1. 2. după încercarea descrisă la punctul 2. 6. 1. 1 valorile fotometrice în punctele de măsurare luate în considerare la punctul 2. 6. 1. 2 sunt în limitele prescrise de prezenta directivă pentru conformitatea producției. 3. 2. Dacă rezultatele încercărilor nu îndeplinesc cerințele, încercările trebuie repetate pe un alt eș(cid:13)antion ales la întâmplare. 106 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3. 1 Ordinea cronologică a încercărilor de omologare A. Încercări pe materiale plastice (dispersoare sau eș(cid:13)antioane de material trimise conform punctului 1. 2. 4 din anexa I) Eș(cid:13)antioane Nr. eș(cid:13)antionului Dispersoare sau eș(cid:13)antioane de material Dispersoare 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1. 1. Fotometrie limitată (punctul 2. 1. 2) 1. 1. 1. Schimbarea de temperatură (punctul 2. 1. 1) 1. 2. Fotometrie limitată (punctul 2. 1. 2) 1. 2. 1. Măsurarea transmisiei 1. 2. 2. Măsurarea difuziei 1. 3. Agenți atmosferici (punctul 2. 2. 1) 1. 3. 1. Măsurarea transmisiei 1. 4. Agenți chimici (punctul 2. 2. 2) 1. 4. 1. Măsurarea difuziei 1. 5. Detergenți (punctul 2. 3. 1) 1. 6. Hidrocarburi (punctul 2. 3. 2) 1. 6. 1. Măsurarea transmisiei 1. 7. Deteriorare (punctul 2. 4. 1) 1. 7. 1. Măsurarea transmisiei 1. 7. 2. Măsurarea difuziei 1. 8. Aderență (punctul 2. 5) x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x B. Încercări asupra farurilor complete (trimise conform punctului 1. 2. 3 din anexa I) Încercări 2. 1. Deteriorare (punctul 2. 6. 1. 1) 2. 2. Fotometrie (punctul 2. 6. 1. 2) 2. 3. Aderență (punctul 2. 6. 2) Far complet Nr. eș(cid:13)antion 1 x x 2 x 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 107 Apendicele 3. 2 Metodă de măsurare a difuziei ș(cid:13)i transmisiei luminii 1. ECHIPAMENTUL (a se vedea figura) Fascicolul unui colimator K cu semi-divergența = 17,4 × 10 – 4 rd β 2 este limitat de o diafragmă DT cu o deschidere de 6 mm către locul de amplasare a eș(cid:13)antionului. O lentilă convergentă acromatică L2 corectată împotriva distorsiunilor sferice leagă diafragma DT de receptorul R; diametrul lentilei L2 trebuie să fie astfel încât să nu obtureze lumina difuzată de eș(cid:13)antion într-un con având jumătatea unghiului de vârf de valoare β 2 = 14° O diafragmă circulară DD cu unghiurile α0 2 = 1°ș(cid:13)i αmax 2 = 12°este plasată în planul focal imagine al lentilei L2. Partea centrală opacă a diafragmei este necesară pentru eliminarea luminii ce vine direct de la sursa luminoasă. Trebuie să fie posibilă eliminarea părții centrale a diafragmei din fața fascicolului luminos în aș(cid:13)a fel încât aceasta să revină exact în poziția originală. Distanța L2 DT ș(cid:13)i distanța focală F2 (1) a lentilei L2 trebuie alese astfel încât imaginea lui DT să acopere complet receptorul R. Când fluxul incident inițial este de 1 000 de unități, precizia absolută a fiecărei măsurători trebuie să fie mai bună de o unitate. 2. MĂSURĂTORI Se fac următoarele citiri: Citirea cu eș(cid:13)antion cu partea centrală a DD Cantitate reprezentată T1 T2 T3 T4 T5 nu da (înainte de încercare) da (după încercare) da (înainte de încercare) da (după încercare) nu nu nu da da (1) Pentru L2 este recomandată utilizarea unei distanțe focale în jur de 80 mm. Fluxul incident la citirea inițială Fluxul transmis de noul material într-un câmp de 24 °C Fluxul încercat într-un câmp de 24 °C transmis de materialul Fluxul difuzat de noul material Fluxul difuzat de materialul încercat 108 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 109 Apendicele 3. 3 Metoda de încercare prin pulverizare 1. ECHIPAMENTUL DE ÎNCERCARE 1. 1. Pulverizator Pulverizatorul utilizat trebuie echipat cu o duză cu diametrul de 1,3 mm care să permită un debit de curgere a lichidului de 0,24 ± 0,02 l/minut la o presiune de utilizare de 6,0 bar – 0, + 0,5 bar. Jetul obținut corespunzător acestor condiții de utilizare trebuie să aibă un diametru de 170 mm ± 50 mm pe suprafața expusă deteriorării, la o distanță de 380 mm ± 10 mm față de duză. 1. 2. Amestecul utilizat la încercare Amestecul utilizat la încercare este compus din: — nisip de cuarț de duritate 7 pe scara Mohs cu o dimensiune a granulelor între 0ș(cid:13)i 0,2 mm ș(cid:13)i cu distribuție aproape normală, cu un factor angular între 1,8 ș(cid:13)i 2; — apă cu duritatea ce nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 205 g/m3 pentru un amestec conținând 25 g de nisip la un litru de apă. 2. ÎNCERCAREA Suprafața exterioară a dispersorului lămpii este expusă o dată sau de mai multe ori jetului de nisip produs conform descrierii de mai sus. Jetul trebuie pulverizat aproape perpendicular pe suprafața încercată. Deteriorarea este verificată cu ajutorul unuia sau a mai multor eș(cid:13)antioane de sticlă plasate ca referință în apropierea dispersorului încercat. Amestecul trebuie pulverizat până când variația de difuzie a luminii pe eș(cid:13)antionul sau eș(cid:13)antioanele măsurate prin metoda descrisă în apendicele 2 este aproximativ: Δd = T5 – T4 T2 = 0,0250 ± 0,0025 Pot fi utilizate mai multe eș(cid:13)antioane de referință pentru a verifica că întreaga suprafață încercată s-a deteriorat omogen. 110 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3. 4 Încercarea la aderență pentru banda adezivă 1. OBIECTIV Această metodă permite determinarea în condiții standard a forței liniare de adeziune a unei benzi adezive la o suprafață plană din sticlă. 2. PRINCIPIU Măsurarea forței necesare dezlipirii unei benzi adezive de pe o suprafață plană din sticlă la un unghi de 90°. 3. CONDIȚII ATMOSFERICE SPECIFICE Condițiile exterioare ambientale trebuie să fie 23 °C ± 5 °Cș(cid:13)i o umiditate relativă (UR) de 65 % ± 15 %. 4. COMPONENTE ÎNCERCATE Înaintea încercării, eș(cid:13)antionul de rolă cu bandă adezivă trebuie păstrat 24 de ore în atmosfera specificată (a se vedea punctul 3 de mai sus). Din fiecare rolă se aleg cinci bucăți de 400 mm lungime fiecare. Aceste bucăți se aleg din rolă după ce primele trei straturi au fost eliminate. 5. PROCEDURĂ Încercarea se efectuează în condițiile exterioare descrise la punctul 3. Cele cinci bucăți de verificat sunt alese în timp ce banda este desfăș(cid:13)urată radial cu o viteză de aproximativ 300 mm/s iar apoi bucățile de bandă de testat sunt aplicate în interval de 15 secunde de la prelevare în modul următor: — banda se aplică progresiv pe suprafața de sticlă cu o miș(cid:13)care de lipire uș(cid:13)oară a degetului pe lungimea benzii, fără a presa excesiv, astfel încât să nu rămână bule de aer între bandă ș(cid:13)i suprafața de sticlă; — ansamblul se lasă timp de 10 minute în condițiile atmosferice specificate; — se dezlipesc de pe sticlă aproximativ 25 de mm de bandă într-un plan perpendicular pe axa benzii de test; — sticla se fixează ș(cid:13)i capătul liber al benzii se îndoaie înapoi la 90°. Se aplică o forță astfel încât linia de separare dintre bandă ș(cid:13)i sticlă să fie perpendiculară pe această forță ș(cid:13)i perpendiculară pe sticlă; — banda se trage apoi cu o viteză de 300 mm/s, înregistrându-se forța necesară pentru aceasta. 6. REZULTATE Cele cinci valori obținute se aranjează în ordine ș(cid:13)i se calculează valoarea medie ca rezultat al măsurătorii. Valoarea se exprimă în Newton pe centimetru de lățime al benzii. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 111 Apendicele 4 112 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 113 ANEXA IV LĂMPI CU INCANDESCENȚĂ DESTINATE PENTRU A FI UTILIZATE LA LĂMPI CU OMOLOGARE DE TIP PENTRU COMPONENTE PENTRU MOTORETE, MOTOCICLETE Ș(cid:13) I TRICICLURI Apendicele 1 Lămpi cu filament din categoria R2 Apendicele 2 Lămpi cu filament din categoria H1 Apendicele 3 Lămpi cu filament din categoria H2 Apendicele 4 Lămpi cu filament din categoria H3 Apendicele 5 Lămpi cu filament din categoria H4 Apendicele 6 Lămpi cu filament din categoria HS1 Apendicele 7 Lămpi cu filament din categoria HB3 Apendicele 8 Lămpi cu filament din categoria HB4 Apendicele 9 Lămpi cu filament din categoria H7 Apendicele 10 Lămpi cu filament din categoria HS2 Apendicele 11 Lămpi cu filament din categoriile S1 ș(cid:13)i S2 Apendicele 12 Lămpi cu filament din categoria S3 Apendicele 13 Lămpi cu filament din categoria S4 Apendicele 14 Lămpi cu filament din categoria P21W Apendicele 15 Lămpi cu filament din categoria P21/5W Apendicele 16 Lămpi cu filament din categoria R5W Apendicele 17 Lămpi cu filament din categoria R10W Apendicele 18 Lămpi cu filament din categoria T4W Apendicele 19 Lămpi cu filament din categoria C5W Apendicele 20 Lămpi cu filament din categoria C21W Apendicele 21 Lămpi cu filament din categoria W3W Apendicele 22 Lămpi cu filament din categoria W5W Apendicele 23 Exemplu de organizare a mărcii de omologare a unei lămpi cu filament Apendicele 24 Centrul luminos ș(cid:13)i formele filamentelor lămpii 1. CERERE DE OMOLOGARE DE TIP PENTRU COMPONENTE PENTRU O LAMPĂ CU FILAMENT 1. 1. Cererea pentru omologare de tip pentru componente pentru o lampă cu filament trimisă în conformitate cu articolul 3 din Directiva 92/61/CEE trebuie să conțină, în plus, următoarele detalii: 1. 1. 1. desene în trei exemplare, suficient de detaliate pentru a permite identificarea tipului; 1. 1. 2. o scurtă descriere tehnică; 1. 1. 3. cinci eș(cid:13)antioane din fiecare culoare pentru care se solicită omologarea. 1. 2. În cazul unui tip de lampă cu filament care diferă doar prin marca fabricii sau denumirea comercială de un tip care a fost deja omologat este suficient să se trimită: 114 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1. 2. 1. o declarație a fabricantului lămpii că tipul trimis este identic (exceptând marca fabricii sau denumirea comercială) cu un tip omologat deja ș(cid:13)i a fost produs de acelaș(cid:13)i fabricant, acest tip fiind identificat prin codul de omologare; 1. 2. 2. două eș(cid:13)antioane având noua marcă a fabricii sau denumirea comercială. 2. CERINȚE SUPLIMENTARE REFERITOARE LA MARCAREA Ș(cid:13) I MĂRCILE LĂMPILOR CU FILAMENT 2. 1. Lămpile cu filament trimise pentru omologare de tip trebuie să aibă pe soclu sau pe balon (în ultimul caz fără a fi afectate negativ caracteristicile luminoase): 2. 1. 1. marca fabricii sau denumirea comercială a solicitantului; 2. 1. 2. tensiunea nominală; 2. 1. 3. denumirea internațională a categoriei respective; 2. 1. 4. puterea nominală (pentru lămpile cu două filamente în ordine filamentul principal/filamentul secundar); aceasta nu este necesar să fie indicată separat, dacă face parte din denumirea internațională a categoriei respective de lampă cu filament; 2. 1. 5. un spațiu suficient de mare pentru amplasarea mărcii de omologare. 2. 2. Spațiul menționat la punctul 2. 1. 5 trebuie indicat pe desenele care însoțesc cererea de omologare. 2. 3. Pot fi făcute ș(cid:13)i alte inscripționări decât cele descrise la punctul 2. 1, cu condiția să nu afecteze negativ caracteristicile luminoase. 3. OMOLOGARE DE TIP PENTRU COMPONENTE PENTRU O LAMPĂ CU FILAMENT 3. 1. 3. 2. Se acordă omologarea de tip dacă toate eș(cid:13)antioanele unui tip de lampă cu filament care sunt trimise corespunzător punctului 1. 1. 3 sau 1. 2. 2 îndeplinesc cerințele prezentei anexe. În conformitate cu prevederile articolului 8 din Directiva 92/61/CEE trebuie amplasată o marcă de omologare de tip pentru componente în spațiul menționat la punctul 2. 1. 5. 3. 3. Apendicele 23 al prezentei anexe oferă un exemplu de organizare a mărcii de omologare. 4. CERINȚE TEHNICE 4. 1. Cerințele tehnice sunt cele stabilite în secțiunile 2. 1 ș(cid:13)i 3 din Regulamentul nr. 37 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite consolidate prin documentul următor: — Revizia 2, încorporând seriile 02 ș(cid:13)i 03 de modificări, rectificarea 2 ș(cid:13)i suplimentele 1-9 ale seriei 03 de modificări. 5. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI 5. 1. 5. 2. 5. 3. Lămpile cu filament omologate conform prezentei anexe trebuie fabricate astfel încât să fie conforme cu tipul omologat prin îndeplinirea cerințelor tehnice ș(cid:13)i de marcare stabilite la punctele 2. 1, 3. 2 ș(cid:13)i 4, precum ș(cid:13)i în apendicele corespunzătoare din prezenta anexă. Pentru verificarea conformității cu cerințele punctului 5. 1, se întreprind verificări ale producției conform celor definite la punctul 4 ș(cid:13)i în anexele 6, 7, 8ș(cid:13)i 9 din Regulamentul nr. 37 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite menționat la punctul 4. 1. Omologarea de tip acordată unui tip de lampă cu filament ce corespunde prezentei anexe poate fi retrasă dacă nu sunt îndeplinite cerințele punctului 5. 1 ș(cid:13)i 5. 2 sau dacă o lampă cu filament care poartă o marcă de omologare nu este conformă cu tipul omologat. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 115 Apendicele 1 Lămpi din categoria R2 FIȘ(cid:13) A R2/1 Desenele au drept scop doar ilustrarea dimensiunilor esențiale ale lămpii cu filament. Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W Flux luminos lm Caracteristici electrice ș(cid:13)i fotometrice Lămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament 6 (1) 12 (1) 24 (1) 12 (1) 45 40 45 40 55 50 45 40 6,3 13,2 28 13,2 53 max. 720 min. 47 max. 570 ± 15 % 57 max. 860 min. 51 max. 675 ± 15 % 76 max. 1 000 min. 69 max. 52 + 0 % – 10 % 46 ± 5 % 860 ± 15 % Fluxul luminos de referință la aproximativ 12 V 700 450 (1) Valorile indicate în stânga ș(cid:13)i în dreapta se referă la filamentul fazei de drum, respectiv filamentul fazei de întâlnire. (1) Axa de referință este perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i trece prin centrul soclului cu diametrul de 45 mm. (2) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (3) Nici o parte a soclului nu trebuie să emită, prin reflectarea luminii emise de filamentul fazei de întâlnire, vreo rază parazită când lampa se află în poziție normală de operare pe vehicul. 116 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A R2/2 Poziția ș(cid:13)i dimensiunile ecranului ș(cid:13)i filamentelor Desenele nu sunt obligatorii în ceea ce priveș(cid:13)te construcția ecranului ș(cid:13)i a filamentelor. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 117 FIȘ(cid:13) A R2/3 Poziția ș(cid:13)i dimensiunile ecranului ș(cid:13)i filamentelor (1) Toleranța Dimensiuni în mm Lămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament a b1/30,0 (2) b1/33,0 b2/30,0 (2) b2/33,0 c/30,0 (2) c/33,0 e f g h/30,0 (2) h/33,0 ½ (p-q) lc γ (4) 6V, 12V, 24V 6V, 12V, 24V 6V 12V 24V ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,30 ± 0,35 ± 0,40 ± 0,50 ± 0,50 ± 0,60 ± 1,50 12V ± 0,15 ± 0,15 ± 0,15 ± 0,15 ± 0,15 ± 0,20 ± 0,30 ± 0,30 ± 0,30 ± 0,50 0,60 0,20 b1/30,0 vm (3) 0,20 b2/30,0 vm (3) 0,50 c/30,0 vm (3) 28,5 28,8 1,8 2,2 0 0 h/30,0 vm (3) 0 5,5 15° nom. Soclul P45t-41 în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-95-4) (1) Poziția ș(cid:13)i dimensiunile ecranului ș(cid:13)i filamentelor trebuie verificate prin mijloacele ș(cid:13)i metoda de măsurare descrise în Publicația IEC 809. (2) Se măsoară la o distanță de planul de referință indicată în milimetri după bara oblică (/). (3) vm = valoare măsurată. (4) Unghiul γ este numai pentru construcția ecranului ș(cid:13)i nu necesită verificare la lămpile cu filament asamblate. 118 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Lămpi din categoria H1 FIȘ(cid:13) A H1/1 (dimensiuni în mm) Desenele au doar scopul de ilustrare a dimensiunilor esențiale ale lămpii cu filament. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 119 FIȘ(cid:13) A H1/2 Toleranțe Dimensiuni în mm Lămpi cu filament din producție normală 6V 12V 24V Lămpi standard cu filament b e (5) (9) f (5) (9) g (6) h1 h2 ε 6 V 12 V 24 V 4,5 5,0 5,5 0,7 f 25,0 0,5 d (7) 0 45° (8) ± 1,0 ± 0,5 ± 1,0 ± 0,5 d (8) (8) ± 12° Soclul P 14,5s în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-46-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W 6 12 55 24 70 6,3 max. 63 13,2 28,0 max. 68 max. 84 Flux luminos lm 1 350 1 550 1 900 ± % 15 Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 1 550 lm la aprox. 12 V. ± 0,15 + 0,5 0 ± 0,25 d ± 0,20 (4) ± 0,25 (4) ± 3° 12 55 max. 68 la 13,2 V 120 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H1/3 (1) Axa de referință este perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i trece prin punctul definit de dimensiunile marcate cu1. (2) Ambele terminale de alimentare trebuie poziționate în balon, terminalul mai lung deasupra filamentului (lampa fiind privită aș(cid:13)a cum se arată în figură). Concepția internă a lămpii trebuie să fie astfel încât să se reducă la minim imaginile ș(cid:13)i reflecțiile parazite ale luminii, de exemplu prin montarea unui înveliș(cid:13) de răcire pe partea nebobinată a filamentului. (3) Porțiunea cilindrică a balonului pe lungimea φ trebuie să fie de aș(cid:13)a natură încât să nu deformeze imaginea proiectată a filamentului atât de mult încât să afecteze rezultatele optice. (4) Excentricitatea este măsurată doar pe direcția orizontală ș(cid:13)i verticală a lămpii cu filament, aș(cid:13)a cum se arată în figură. Punctele care se măsoară sunt cele în care proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai depărtată sau cea mai apropiată de planul de referință intersectează axa filamentului. (5) Direcția de observare este perpendiculara pe axa de referință conținută în planul definit de axa de referință ș(cid:13)i de centrul celui de-al doilea pin al soclului. (6) Decalajul filamentului față de axa balonului măsurat la 27,5 mm de planul de referință. (7) d: diametrul filamentului. (8) Se verifică prin intermediul unui „sistem de cutii”, fiș(cid:13)a H1/4. (9) Capetele filamentului sunt definite drept punctele unde, când direcția de observare este corespunzătoare notei de subsol 5 de mai sus, proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai depărtată sau cea mai apropiată de locul unde planul de referință intersectează axa de referință (sunt în curs de elaborare instrucțiuni speciale pentru filamentele dublu spiralate). 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 121 FIȘ(cid:13) A H1/4 Specificații ale proiecției pe ecran Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, prin verificarea poziționării corecte a filamentului în raport cu axa de referință ș(cid:13)i cu planul de referință. (dimensiunile în mm a1 a2 b1 b2 1,4 d 1,9 d 0,25 c1 6 6 7 c2 3,5 4,5 4,5 6 V 12 V 24 V d = diametrul filamentului Începutul filamentului, definit în fiș(cid:13)a H1/1 nota de subsol 2, trebuie să fie între liniile Z1 ș(cid:13)i Z2. Poziția filamentului este verificată doar pe direcțiile FH ș(cid:13)i FV, aș(cid:13)a cum se arată în fiș(cid:13)a H1/1. Filamentul trebuie să fie în întregime în limitele arătate. 122 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Lămpi din categoria H2 FIȘ(cid:13) A H2/1 (dimensiunile în mm) Desenele au doar scopul ilustrării dimensiunilor esențiale ale lămpii cu filament. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 123 FIȘ(cid:13) A H2/2 Toleranțe Dimensiuni în mm Lămpi cu filament din producie normală e (6) f (6) g (1) (2) h1 (2) h2 (4) h3 (1) (2) h4 (1) (4) 6 V 12 V 24 V 4,5 5,5 12,25 0,5 d 7,1 0,5 d 6V 12V (5) ± 1,0 Lămpi standard cu filament 24V ± 0,15 ± 0,50 ± 0,5 d ± 0,25 d (5) (5) (5) (5) ± 0,20 ± 0,25 ± 0,20 ± 0,25 12 55 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W Soclul X 511 în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-99-2) CARACTERISTICI ELECTRICE ș(cid:13)I FOTOMETRICE 6 12 55 24 70 6,3 max. 63 13,2 28,0 max. 68 max. 84 max. 68 la 13,2 V Flux luminos lm 1 300 1 800 2 150 ± % 15 Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 1 300 lm la aprox. 12 V. 124 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H2/3 (1) d: diametrul filamentului. (2) Aceste decalaje trebuie măsurate într-o secțiune transversală perpendiculară pe axa balonului ș(cid:13)i trecând prin acel capăt al filamentului (*) care este cel mai aproape de soclu. (3) Cele trei cruci de pe planul de susținere arată pozițiile celor trei bosaje care definesc acest plan pe suport. În interiorul unui cerc cu diametrul de 3 mm centrat pe aceste puncte nu trebuie să existe deformări aparente ș(cid:13)iș(cid:13)anțuri care să afecteze poziționarea lămpii cu filament. (4) Aceste decalaje trebuie măsurate într-o secțiune transversală perpendiculară pe axa becului ș(cid:13)i trecând prin capătul filamentului (*) care este cel mai departe de soclu. (5) A se verifica cu ajutorul unui „sistem de cutii”, fiș(cid:13)a H2/4. (6) Capetele filamentului sunt definite ca punctele unde, când direcția de observare este cea definită de „D” (fiș(cid:13)a H2/1), proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai apropiată sau cea mai depărtată de soclu intersectează o linie paralelă ș(cid:13)i la o distanță de 7,1 mm de linia ZZ (sunt în curs de elaborare instrucțiuni speciale pentru filamentele dublu spiralate). (*) Punctele care se măsoară sunt acelea unde capătul spirei cea mai apropiată sau cea mai depărtată de soclu intersectează axa filamentului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 125 FIȘ(cid:13) A H2/4 Specificații ale proiecției pe ecran Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, prin verificarea poziționării corecte a filamentului în raport cu axele de referință x-x, y-y ș(cid:13)i z-z (1). (dimensiuni în mm) Capătul filamentului (3) care este cel mai apropiat de soclu trebuie să fie între b1 ș(cid:13)i b2. Filamentul trebuie să fie în întregime în limitele arătate. a1 a2 b1, b2 d1 d2 h d = diametrul filamentului. 6 V 12 V 24 V d + 0,50 d + 1,0 d + 1,0 0,25 7,1 0,5 d – 0,35 6 7 Soclul trebuie apăsat în aceste direcții. (1) (2) A se vedea fiș(cid:13)a H2/1. (3) Capătul filamentului este definit ca în fiș(cid:13)a H2/3. 126 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 Lămpi din categoria H3 FIȘ(cid:13) A H3/1 (dimensiuni în milimetri) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 127 FIȘ(cid:13) A H3/2 Definiție: centrul inelului ș(cid:13)i axa de referință (2) Pentru dimensiunile ș(cid:13)i toleranțele filamentului pentru lămpile standard cu filament, a se vedea fiș(cid:13)a H3/3 (Dimensiuni în milimetri) 128 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dimensiuni în mm e f (7) k h1 h3 h2 h4 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W FIȘ(cid:13) A H3/3 Lămpi cu filament din producția normală 6 V 12 V 18,0 (5) 24 V 3,0 min 4,0 min (5) Soclul PK 22s în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-47-2) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE 6 6,3 55 12 13,2 24 70 28,0 Lămpi standard cu filament 18,0 5,0 ± 0,50 0 ± 0,20 0 ± 0,15 (6) 0 ± 0,25 (6) 12 55 max. 63 max. 68 max. 84 max. 68 la 13,2V Flux luminos lm 1 050 ± % 1 450 15 1 750 Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 1 100 lm la aprox. 12 V. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 129 FIȘ(cid:13) A H3/4 (1) Distorsiunea capătului dinspre soclu a balonului nu trebuie să fie vizibilă din nici o direcție din afara unghiului de obturare de max. 80°. Ecranele nu trebuie să producă reflecții deranjante. Unghiul dintre axa de referință ș(cid:13)i planul fiecărui ecran, măsurat pe partea balonului, nu trebuie să depăș(cid:13)ească 90°. (2) Deviația permisă a centrului inelului de la axa de referință este 0,5 mm în direcția perpendiculară pe linia Z-Z ș(cid:13)i 0,05 mm pe direcția paralelă liniei Z-Z. (3) Lungimea minimă deasupra înălțimii centrului luminos („e”) peste care balonul trebuie să fie cilindric. (4) Nici o parte din arc ș(cid:13)i nici o componentă a suportului lămpii nu pot sta pe inelul de prefocalizare altundeva decât în exteriorul dreptunghiului reprezentat cu linie întreruptă. (5) Aceste dimensiuni ale lămpilor din producția normală trebuie verificate cu ajutorul „sistemului de cutii” (fiș(cid:13)a H3/5). (6) Pentru lămpile standard cu filament punctele de măsură sunt cele unde proiecția exteriorului spirelor terminale intersectează axa filamentului. (7) Poziția primei ș(cid:13)i ultimei spire a filamentului sunt definite de intersecțiile exteriorului primei ș(cid:13)i respectiv ultimei spire emițătoare de lumină cu planul paralel cu planul de referință ș(cid:13)i la 13 mm distanță de el (sunt în curs de elaborare instrucțiuni suplimentare pentru filamentele dublu spiralate). 130 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H3/5 Specificații ale proiecției pe ecran Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, prin verificarea dacă filamentul este corect poziționat relativ la axa de referință ș(cid:13)i la planul de referință. (Dimensiuni în milimetri) a 1,8 d c 1,6 d k 1,0 g 2,0 2,8 2,9 6 V 12 V 24 V d = diametrul filamentului Filamentul trebuie să fie în întregime în limitele arătate. Centrul filamentului trebuie să se găsească în interiorul limitelor dimensiunii k. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 131 Apendicele 5 Lămpi din categoria H4 FIȘ(cid:13) A H4/1 (Dimensiuni în milimetri) Desenele nu sunt obligatorii; singurul scop al acestora este evidențierea dimensiunilor care trebuie verificate. Referință e p m (1) n (1) s (2) α (3) Dimensiune Toleranță 12 V 28,5 28,95 24 V 29,0 29,25 12 V + 0,45 – 0,25 — 24 V ± 0,35 — max. 60,0 max. 34,5 45,0 max. 40° — — — — 132 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W FIȘ(cid:13) A H4/2 Caracteristici Lămpi cu filament din producția normală Lămpi cu filament standard 12 (4) 24 (4) 12 (4) 60 55 75 70 60 55 13,2 28 max. 75 max. 68 max. 85 max. 75 la 13,2 V max. 68 la 13,2 V max. 80 1 200 Flux luminos lm 1 650 1 000 1 900 ± % 15 Flux luminos de referință la aproximativ 12 V lm 1 250 750 Soclul P43t-38 în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-39-2) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 133 FIȘ(cid:13) A H4/3 134 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H4/4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 135 FIȘ(cid:13) A H4/5 EXPLICAȚII SUPLIMENTARE PENTRU FOILE H4/3 Ș(cid:13) I H4/4 Dimensiunile de mai jos sunt măsurate pe trei direcții: pentru dimensiunile a, b1, c, d, e, f, lR ș(cid:13)i lC; pentru dimensiunile g, h, p ș(cid:13)i q; pentru dimensiunea b2. Dimensiunile p ș(cid:13)i q sunt măsurate într-un plan paralel cu planul de referință ș(cid:13)i la 33 mm distanță de planul de referință. Dimensiunile b1, b2, cș(cid:13)i h sunt măsurate în plane paralele cu planul de referință ș(cid:13)i la distanță de 29,5 mm (30,0 mm pentru lămpile cu tensiunea de 24 V) ș(cid:13)i 33 mm de el. Dimensiunile a ș(cid:13)i g sunt măsurate în plane paralele cu planul de referință ș(cid:13)i la distanță de 26,0 mm ș(cid:13)i 23,5 mm de planul de referință. Notă: Pentru metoda de măsurare a se vedea apendicele E din Publicația IEC 809. 136 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Tabelul dimensiunilor menționate în figurile din foile H4/3 ș(cid:13)i H4/4 (în mm) FIȘ(cid:13) A H4/6 Referință Dimensiune Toleranțe 12 V 24 V 12 V 24 VLămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament12 V 24 V a/26 (*) a/23,5 (*) b1/29,5 (*) 30,0 (*) b1/33 (*) b1/29,5 vm (**) b2/29,5 (*) 30,0 (*) 0,8 0,8 0 0 30,0 vm (**) b2/33 (*) b2/29,5 vm (**) 30,0 vm (**) c/29,5 (*) 30,0 (*) 0,6 0,75 c/33 (*) d e (7) f (5) (6) (8) g/26 (*) g/23,5 (*) h/29,5 (*) 30,0 (*) h/33 (*) lR (5) (8) lC (5) (6) p/33 (*) q/33 (*) c/29,5 vm (**) 30,0 vm (**) min. 0,1 28,5 1,7 29,0 2,0 0 0 0 h/29,5 vm (**) 30,0 vm (**) 4,5 5,5 5,25 5,25 Depinde de forma ecranului p + q 2 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,40 ± 0,30 ± 0,30 ± 0,30 ± 0,30 + 0,35 – 0,25 + 0,50 – 0,30 ± 0,35 ± 0,60 ± 0,35 ± 0,35 — ± 0,5 ± 0,7 ± 0,5 ± 0,35 ± 0,8 ± 0,5 ± 0,8 — ± 0,6 (*) Dimensiune ce se măsoară la o distanță de planul de referință indicată în mm după bara oblică (semnul „/”). (**) „29,5 vm” sau „30,0 vm” înseamnă valoarea măsurată la distanța de 29,5 mm sau 30,0 mm de planul de referință. 12 V ± 0,2 ± 0,2 ± 0,2 ± 0,15 ± 0,2 ± 0,15 ± 0,2 ± 0,15 — + 0,2 – 0,0 + 0,3 – 0,1 ± 0,3 ± 0,3 ± 0,3 ± 0,2 ± 0,4 ± 0,35 — ± 0,3 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 137 (1) „m” ș(cid:13)i „n” reprezintă dimensiunile maxime ale lămpii. FIȘ(cid:13) A H4/7 (2) Se poate să se introducă lampa într-un cilindru cu diametrul „s” concentric cu axa de referință ș(cid:13)i limitat la un capăt de un plan paralel cu planul de referință ș(cid:13)i la 20 mm distanță de el ș(cid:13)i la celălalt capăt de o emisferă de rază s. 2 (3) Obturarea trebuie să se întindă cel puțin cât partea cilindrică a balonului. Trebuie, de asemenea, să se suprapună cu ecranul interior când acesta este văzut dintr-o direcție perpendiculară pe axa de referință. Efectul de obturare poate fi realizat ș(cid:13)i prin alte metode. (4) Valorile indicate în coloana din stânga se referă la faza de drum. Cele din partea dreaptă sunt pentru faza de întâlnire. (5) Spirele terminale ale filamentului sunt definite ca fiind prima ș(cid:13)i ultima spiră luminoasă care păstrează unghiul de spiralare. Pentru filamentele dublu spiralate, spirele sunt definite de înfăș(cid:13)urătoarea primei spirale. (6) Pentru filamentul fazei de întâlnire punctele de măsură sunt intersecțiile văzute din direcția , ale părții laterale a ecranului cu partea externă a spirelor terminale definite corespunzător notei de subsol 5. (7) „e” defineș(cid:13)te distanța dintre planul față de referință ș(cid:13)i începutul filamentului fazei de întâlnire definit ca mai sus. (8) Pentru filamentul fazei de drum punctele de măsură sunt intersecțiile, văzute din direcția de 0,8 mm sub acesta, cu spirele terminale definite corespunzător notei de subsol 5. , ale unui plan, paralel cu planul HH ș(cid:13)i situat la o distanță (9) Axa de referință este linia perpendiculară pe planul de referință care trece prin centrul cercului de diametru „M” (a se vedea fiș(cid:13)a H4/1). (10) Planul VV este planul perpendicular pe planul de referință care trece prin axa de referință ș(cid:13)i prin intersecția cercului de diametru „M” cu axa pinului de referință. (11) Planul HH este planul paralel atât pe planul de referință, cât ș(cid:13)i pe planul VV ș(cid:13)i trece prin axa de referință. 138 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 6 Categoria HS1 FIȘ(cid:13) A HS1/1 (Dimensiuni în mm) Desenele nu sunt obligatorii; singurul lor scop este evidențierea dimensiunilor de verificat. Referință o p m (1) n (1) s (2) α (3) Dimensiuni Toleranță 6 V 12 V 6 V 12 V 28,5 28,95 max. 60,0 max. 34,5 45,0 max. 40° + 0,45 – 0,25 — — — — — 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 139 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % FIȘ(cid:13) A HS1/2 Caracteristici Lămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament 6 (4) 6,3 35 35 5 700 35 35 5 440 15 12 (4) 13,2 35 35 5 825 35 35 5 525 12 (4) 35 35 35 la 13,2 V 35 la 13,2 V 5 5 Flux luminos la aproximativ 12 V lm 700 450 Soclu PX43t-38 în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-34-1). 140 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Tabelul dimensiunilor menționate în desenele din foile HS1/4 ș(cid:13)i HS1/5 (în mm) FIȘ(cid:13) A HS1/3 Referință Dimensiune Lămpi cu filament din producția normală 6 V 12 V 6 V 12 VLămpi standard cu filament Toleranțe6 V 12 V a/26 (*) a/25 (*) b1/29,5 (*) b1/33 (*) b2/29,5 (*) b2/33 (*) c/29,5 (*) c/31 (*) d e (7) f (5) (6) (8) g/25 (*) g/25 (*) h/29,5 (*) h/31 (*) lR (5) (8) lC (5) (6) p/33 (*) q/33 (*) 0,8 0,8 0 b1/29,5 vm 0 b2/29,5 vm 0,5 c/29,5 vm min. 0,1 max. 1,5 28,5 1,7 0 0 0 h/29,5 3,5 3,3 4,0 4,5 Funcție de forma ecranului p + q 2 ± 0,35 ± 0,55 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,35 ± 0,30 — + 0,45 – 0,25 + 0,50 – 0,30 ± 0,5 ± 0,7 ± 0,5 ± 0,30 ± 0,8 ± 0,8 — ± 0,6 (*) Dimensiuni care se măsoară la distanța față de planul de referință indicată în mm după bara oblică („/”). 12 V ± 0,2 ± 0,2 ± 0,2 ± 0,15 ± 0,2 ± 0,15 ± 0,2 ± 0,15 — + 0,2 – 0,0 + 0,3 – 0,1 ± 0,3 ± 0,3 ± 0,3 ± 0,2 ± 0,4 ± 0,35 — ± 0,3 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 141 FIȘ(cid:13) A HS1/4 Poziția filamentelor (*) (Dimensiuni în mm) (*) Desenul nu este obligatoriu în ceea ce priveș(cid:13)te proiectarea ecranului (de obturare). 142 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HS1/5 Poziția ecranului de obturare (*) (Dimensiuni în mm) (*) Desenul nu este obligatoriu în ceea ce priveș(cid:13)te proiectarea ecranului (de obturare). 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 143 FIȘ(cid:13) A HS1/6 EXPLICAȚII SUPLIMENTARE PENTRU FOILE HS1/4 Ș(cid:13) I HS1/5 Dimensiunile de mai jos sunt măsurate în trei direcții: pentru dimensiunile a, b1, c, d, e, f, lR ș(cid:13)i lC; pentru dimensiunile g, h, p ș(cid:13)i q; pentru dimensiunea b2. Dimensiunile p ș(cid:13)i q sunt măsurate într-un plan paralel cu planul de referință ș(cid:13)i la 33 mm distanță de el. Dimensiunile b1 ș(cid:13)i b2 sunt măsurate în plane paralele cu planul de referință ș(cid:13)i la 29,5 mm ș(cid:13)i 33 mm distanță de el. Dimensiunile a ș(cid:13)i g sunt măsurate în plane paralele cu planul de referință ș(cid:13)i la 25 mmș(cid:13)i 36 mm distanță de el. Dimensiunile c ș(cid:13)i h sunt măsurate în plane paralele cu planul de referință ș(cid:13)i la 29,5 mm ș(cid:13)i 31 mm distanță de el. 144 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HS1/7 (1) „m” ș(cid:13)i „n” reprezintă dimensiunile maxime ale lămpii. (2) Trebuie să fie posibil să se introducă lampa într-un cilindru cu diametrul „s” concentric cu axa de referință ș(cid:13)i limitat la un capăt de un plan paralel cu planul de referință ș(cid:13)i la 20 mm distanță de el ș(cid:13)i la celălalt capăt de o emisferă de rază s. 2 (3) Obturarea trebuie să se întindă cel puțin cât partea cilindrică a balonului. Trebuie, de asemenea, să se suprapună cu ecranul interior când acesta este văzut dintr-o direcție perpendiculară pe axa de referință. Efectul de obturare poate fi realizat ș(cid:13)i prin alte metode. (4) Valorile indicate în coloana din stânga se referă la faza de drum. Cele din partea dreaptă sunt pentru faza de întâlnire. (5) Spirele terminale ale filamentului sunt definite ca fiind prima ș(cid:13)i ultima spiră luminoasă care păstrează unghiul de spiralare. Pentru filamentele dublu spiralate, spirele terminale sunt definite de înfăș(cid:13)urătoarea primei spirale. (6) Pentru filamentul fazei de întâlnire punctele de măsură sunt intersecțiile văzute din direcția ale părții laterale a ecranului cu partea externă a spirelor terminale definite corespunzător notei de subsol 5. (7) „e” defineș(cid:13)te distanța dintre planul față de referință ș(cid:13)i începutul filamentului fazei de întâlnire definit mai sus. (8) Pentru filamentul fazei de drum punctele de măsură sunt intersecțiile, văzute din direcția, ale unui plan, paralel cu planul HH ș(cid:13)i situat la o distanță de 0,8 mm sub acesta, cu spirele terminale definite corespunzător notei de subsol 5. (9) Axa de referință este linia perpendiculară pe planul de referință care trece prin centrul cercului de diametru „M” (a se vedea fiș(cid:13)a HS1/1). (10) Planul VV este planul perpendicular pe planul de referință ș(cid:13)i care trece prin axa de referință ș(cid:13)i prin intersecția cercului de diametru „M” cu axa pinului de referință. (11) Planul HH este planul paralel atât pe planul de referință, cât ș(cid:13)i pe planul VV ș(cid:13)i trece prin axa de referință. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 145 Apendicele 7 Categoria HB3 FIȘ(cid:13) A HB3/1 (Dimensiuni în mm) Desenele au drept scop doar ilustrarea dimensiunilor esențiale ale lămpii cu filament. 146 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HB3/2 Dimensiuni în mm (12) Toleranțe Lămpi cu filament din producția nor- mală Lămpi standard cu filament e (8) (4) f (8) (4) h1, h2 h3 γ1 (5) γ2 (5) Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective 31,5 5,1 0 0 45° min. 52° min. (7) (7) (7) (7) — — Soclul P 20d în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-31-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE V W V W Flux luminos lm ± % 12 60 13,2 73 max. 1 860 12 Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 1 300 lm la aprox. 12 V. ± 0,16 ± 0,16 ± 0,15 (3) ± 0,08 (3) — — 12 60 13,2 73 max. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 147 FIȘ(cid:13) A HB3/3 (1) Planul de referință este planul format de punctele de contact ale ansamblului soclu-suport. (2) Axa de referință este axa perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i concentrică cu diametrul de 17,46 mm al soclului. (3) Excentricitatea este măsurată doar în direcțiile de vedere (*) Aș(cid:13)i B aș(cid:13)a cum se arată în figura din fiș(cid:13)a HB3/1. Punctele de măsurat sunt cele în care proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai apropiată ș(cid:13)i cea mai îndepărtată de planul de referință intersectează axa filamentului. (4) Direcția de vizualizare este direcția (*) B după cum se arată în figura din fiș(cid:13)a HB3/1. (5) Periferia balonului de sticlă nu trebuie să producă distorsiuni optice axiale în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. Această cerință se aplică pentru întreaga circumferință a balonului în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (6) Balonul de sticlă ș(cid:13)i suporții lui nu trebuie să depăș(cid:13)ească înfăș(cid:13)urătoarea ș(cid:13)i să nu interfereze cu inserția lângă cheia lămpii. Înfăș(cid:13)urătoarea este concentrică cu axa de referință. (7) Se verifică prin intermediul „sistemului de cutii”, fiș(cid:13)a HB3/4 (*). (8) Capetele filamentului sunt definite ca fiind punctele în care proiecția exteriorului spirelor terminale intersectează axa filamentului, când direcția de vedere (*)este cea definită de nota de subsol 4 de mai sus. (9) Cheia este obligatorie. (10) Lampa cu filament trebuie rotită în suportul de măsurare până când elementul de referință întâlneș(cid:13)te planul C al suportului. (11) Dimensiunile trebuie să se verifice cu O-ring-ul scos. (*) Fabricanții pot alege alt set de direcții perpendiculare de vedere. Direcțiile de vedere specificate de fabricant sunt utilizate de laboratorul de încercare la verificarea dimensiunilor ș(cid:13)i poziției filamentului. 148 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HB3/4 Specificații ale proiecției pe ecranul de măsură Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, verificând dacă filamentul este poziționat corect față de axa de referință ș(cid:13)i planul de referință. (dimensiuni în mm) 12 V p 1,3 d q 1,6 d r 3,0 s 2,9 t 0,9 u 0,4 v 0,7 d este diametrul filamentului Poziția filamentului este verificată doar în direcțiile A ș(cid:13)i B după cum este arătat în fiș(cid:13)a HB3/1. Începutul filamentului, după cum este definit în fiș(cid:13)a HB3/3, nota 8, trebuie să fie în volumul „B”, iar sfârș(cid:13)itul filamentului în volumul „C”. Filamentul trebuie să fie în totalitate în limitele arătate. Volumul „A” nu implică nici o cerință privind centrul filamentului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 149 Apendicele 8 Categoria HB4 FIȘ(cid:13) A HB4/1 (Dimensiuni în mm) Desenele au doar scopul de a ilustra dimensiunile esențiale ale lămpii cu filament. 150 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HB4/2 Dimensiuni în mm (12) Toleranțe Lămpi cu filament din producția nor- mală Lămpi standard cu filament e (4) (9) f (4) (9) h1, h2 h3 g (4) γ1 (5) γ2 (5) γ3 (7) 31,5 5,1 0 0 0,75 50° min. 52° min. 45° (8) (8) (8) (8) ± 0,5 — — ± 5° Soclu P 22d în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-32-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W Flux luminos lm ± % Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 825 lm la aprox. 12 V. 12 51 13,2 62 max. 1 095 15 ± 0,16 ± 0,16 ± 0,15 (3) ± 0,08 (3) ± 0,3 — — ± 5° 12 51 13,2 62 max. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 151 FIȘ(cid:13) A HB4/3 (1) Planul de referință este planul format de punctele de contact ale ansamblului soclu-suport. (2) Axa de referință este axa perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i concentrică cu diametrul de 19,46 mm al soclului. (3) Excentricitatea este măsurată doar în direcțiile de vedere (*) Aș(cid:13)i B aș(cid:13)a cum se arată în figura din fiș(cid:13)a HB4/1. Punctele de măsurat sunt cele în care proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai apropiată ș(cid:13)i cea mai îndepărtată de planul de referință intersectează axa filamentului. (4) Direcția de vizualizare este direcția (*) B după cum se arată în figura din fiș(cid:13)a HB4/1. (5) Periferia balonului de sticlă nu trebuie să producă distorsiuni optice axiale în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. Această cerință se aplică pentru întreaga circumferință a balonului în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (6) Balonul de sticlă ș(cid:13)i suporții lui nu trebuie să depăș(cid:13)ească înfăș(cid:13)urătoarea ș(cid:13)i să nu interfereze cu inserția dincolo de cheia lămpii. Înfăș(cid:13)urătoarea este concentrică cu axa de referință. (7) Ecranarea trebuie să se întindă cel puțin până la unghiul γ3 ș(cid:13)i să fie cel puțin la fel de depărtată ca partea nedistorsionată a balonului definită de unghiul γ1. (8) Se verifică prin intermediul „sistemului de cutii”, fiș(cid:13)a HB4/4 (*). (9) Capetele filamentului sunt definite ca fiind punctele în care proiecția exteriorului spirelor terminale intersectează axa filamentului, când direcția de vedere (*)este cea definită de nota de subsol 4 de mai sus. (10) Cheia este obligatorie. (11) Lampa cu filament trebuie rotită în suportul de măsurare până când elementul de referință întâlneș(cid:13)te planul C al suportului. (12) Dimensiunile trebuie să se verifice cu O-ring-ul scos. (*) Fabricanții pot alege alt set de direcții perpendiculare de vedere. Direcțiile de vedere specificate de fabricant sunt utilizate de laboratorul de încercare la verificarea dimensiunilor ș(cid:13)i poziției filamentului. 152 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A HB4/4 Specificații ale proiecției pe ecranul de măsură Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, verificând dacă filamentul este poziționat corect față de axa de referință ș(cid:13)i planul de referință. (Dimensiuni în mm) 12 V p 1,3 d q 1,6 d r 3,0 s 2,9 t 0,9 u 0,4 v 0,7 d este diametrul filamentului Poziția filamentului este verificată doar în direcțiile A ș(cid:13)i B arătate în fiș(cid:13)a HB4/1. Începutul filamentului, aș(cid:13)a cum este definit în fiș(cid:13)a HB4/3, nota 9, trebuie să fie în volumul „B”, iar sfârș(cid:13)itul filamentului în volumul „C”. Filamentul trebuie să fie în totalitate între limitele arătate. Volumul „A” nu implică nici o cerință asupra centrului filamentului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 153 Apendicele 9 Categoria H7 FIȘ(cid:13) A H7/1 Figura 1: Figura principală (Dimensiuni în mm) Desenele au ca scop doar ilustrarea dimensiunilor esențiale ale lămpii cu filament. 154 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H7/2 Tensiune nominală 12 V Toleranțe Dimensiuni în mm Lămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament e (7) f (7) g (10) h1 (9) h2 (9) γ1 (4) γ2 (4) γ3 (5) 25,0 4,1 0,5 0 0 40° min. 50° min. 30° min. (8) (8) min. (8) (8) — — — Soclul PX 26d în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-5-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W Flux luminos lm ± % Fluxul luminos de referință pentru încercarea farului: 1 100 lm la aprox. 12 V. 12 55 13,2 max. 58 1 500 10 ± 0,1 ± 0,1 u. c. ± 0,1 ± 0,15 — — — 12 55 13,2 max. 58 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 155 FIȘ(cid:13) A H7/3 (1) Planul de referință este definit de punctele de pe suprafața suportului pe care se aș(cid:13)ează cele trei bosaje de susținere ale inelului soclului. (2) Axa de referință este perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i traversează intersecția celor două perpendiculare, aș(cid:13)a cum se arată în figura 3 din fiș(cid:13)a H7/1. (3) Balonul de sticlă ș(cid:13)i suporții nu trebuie să depăș(cid:13)ească înfăș(cid:13)urătoarea, aș(cid:13)a cum se arată în figura 2 din fiș(cid:13)a H7/1. Înfăș(cid:13)urătoarea este concentrică cu axa de referință. (4) Balonul de sticlă nu trebuie să aibă distorsiuni optice în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. Această cerință se aplică întregii circumferințe a balonului în interiorul unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2. (5) Ecranarea trebuie să se întindă cel puțin până la unghiul γ3 ș(cid:13)i să se întindă cel puțin până la partea cilindrică a balonului pe întreaga circumferință a vârfului acestuia. (6) Concepția interioară a lămpii trebuie să fie astfel încât imaginile ș(cid:13)i reflexiile razelor parazite să fie localizate doar deasupra filamentului văzut din direcție după cum este indicată în figura 1 din fiș(cid:13)a H7/1). Nici o parte metalică, exceptând spirele filamentului, nu poate fi localizată în orizontală. (Vederea zona haș(cid:13)urată indicată în figura 5 din fiș(cid:13)a H7/1. (7) Capetele filamentului sunt definite ca punctele în care proiecția exteriorului spirelor filamentului intersectează axa filamentului, când este văzut din direcția indicată în figura 1 din fiș(cid:13)a H7/1. (8) Se verifică prin intermediul „sistemului de cutii”, fiș(cid:13)a H7/4. (9) Decalajul filamentului în raport cu axa de referință este măsurat doar în direcțiile de vedere indicate în figura 1 din fiș(cid:13)a H7/1. Punctele care se măsoară sunt cele în care proiecția exteriorului spirelor terminale cea mai apropiată sau cea mai depărtată de planul de referință intersectează axa filamentului. ș(cid:13)i (10) Decalajul filamentului față de axa balonului s-a măsurat în două plane paralele cu planul de referință situate la intersecția proiecției exteriorului spirelor terminale cea mai apropiată ș(cid:13)i cea mai depărtată de planul de referință, cu axa filamentului. (11) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (12) Note privind diametrul filamentului: — în prezent nu se aplică nici o restricție diametrului, dar obiectivul dezvoltărilor viitoare este ca d max. = 1,3 mm; — pentru acelaș(cid:13)i fabricant, diametrul nominal al lămpii standard (etalon) cu filament ș(cid:13)i al lămpii cu filament din producția normală trebuie să fie identic. 156 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A H7/4 Specificații ale proiecției pe ecran Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, verificând dacă filamentul este poziționat corect față de axa de referință ș(cid:13)i planul de referință. (Dimensiuni în mm) a1 a2 b1 b2 12 V d + 0,30 d + 0,50 0,2 c1 4,6 c2 4,0 d este diametrul filamentului Capetele filamentului definite în fiș(cid:13)a H7/3, nota de subsol 7, trebuie să se găsească între liniile Z1 ș(cid:13)i Z2 ș(cid:13)i între liniile Z3 ș(cid:13)i Z4. Poziția filamentului este verificată doar în direcțiile ș(cid:13)i indicate în figura 1 din fiș(cid:13)a H7/1. Filamentul trebuie să se încadreze în întregime în limitele indicate. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 157 Apendicele 10 Categoria HS2 FIȘ(cid:13) A HS2/1 Dimensiuni în mm e f (6 V) (6) f (12 V) (6) h1, h2 α (4) β (5) γ1 (7) γ2 (7) Minim 1,5 2,0 – 15° 15° 40° Lămpi cu filament din producția normală Nominal 11,0 (3) 2,5 3,0 (3) 90° Maxim 3,5 4,0 40 + 15° Soclul P × 13,5s în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-35-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE 6 12 Valori nominale Tensiunea de încercare Valori obiective V (6) W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 320 lm la aproximativ 6,75 V. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 15 6,75 15 6 320 15 15 13,5 15 6 320 15 Lămpi standard cu filament 11,0 ± 0,15 2,5 ± 0,15 0 ± 0,15 90° ± 5° 15° min. 40° min. 6 15 15,0 la 6,75 V 6 158 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 (1) Axa de referință este perpendiculară pe planul de referință ș(cid:13)i trece prin intersecția acestui plan cu axa inelului soclului. (2) Este rezervat. (3) Se verifică prin intermediul „sistemului de cutii”, fiș(cid:13)a HS2/3. (4) Toate părțile care pot ecrana lumina sau pot influența fascicolul de lumină trebuie să se găsească în interiorul unghiului α. FIȘ(cid:13) A HS2/2 (5) Unghiul β reprezintă poziția planului determinat de partea interioară a terminalelor, în raport cu crestătura de referință. (6) În scopul evitării defectării rapide a lămpii, tensiunea de alimentare nu trebuie să depăș(cid:13)ească 8,5 V pentru lămpile cu filament de 6 Vș(cid:13)i 15 V pentru lămpile cu filament de 12 V. (7) În zona dintre celelalte laturi ale unghiurilor γ1 ș(cid:13)i γ2 balonul nu trebuie să aibă zone de distorsiune optică, iar curbura balonului trebuie să aibă o rază mai mare decât 50 % din diametrul real al balonului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 159 FIȘ(cid:13) A HS2/3 Cerințele proiecției pe ecranul de măsură Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, verificând dacă filamentul este poziționat corect față de axa de referință ș(cid:13)i planul de referință. (Toate dimensiunile sunt în mm) vedere A + B a1 a2 12 V d + 1,0 d + 1,4 b1 0,25 b2 0,25 c1 (6 V) c1 (12 V) 4,0 4,5 c2 1,75 d = diametrul curent al filamentului Filamentul trebuie să respecte în totalitate dimensiunile arătate. Începutul filamentului trebuie să fie între liniile Z1 ș(cid:13)i Z2. 160 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 11 Categoriile S1 ș(cid:13)i S2 FIȘ(cid:13) A S1/S2/1 (Dimensiuni în milimetri) Notă Planul V-V conține axa de referință ș(cid:13)i linia centrală a protuberanțelor. Planul H-H (poziția normală a ecranului obturator) este perpendicular pe planul V-V ș(cid:13)i conține axa de referință. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 161 FIȘ(cid:13) A S1/S2/2 Lămpi cu filament categoriile S1 ș(cid:13)i S2 – Dimensiuni Lămpi cu filament din producția normală (5) Dimensiuni (mm) Lămpi standard cu filament e f l c (3) b (3) a (3) h g min. 32,35 1,4 4 0,2 – 0,15 0,25 – 0,5 – 0,5 β (3) (4) – 2° 30′ nom. 32,70 1,8 5,5 0,5 0,2 0,6 0 0 0° max. 33,05 2,2 7 0,8 0,55 0,95 0,5 0,5 2° 30′ 32,7 ± 0,15 1,8 ± 0,2 5,5 ± 0,5 0,5 ± 0,15 0,2 ± 0,15 0,6 ± 0,15 0 ± 0,2 0 ± 0,2 0° ± 1° Soclul BA 20d în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-12-5) 162 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A S1/S2/3 CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Lămpi cu filament categoria S1 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Lm ± % Lămpi cu filament din (5) producția normală Lămpi standard cu filament 25 25 435 6 6,75 25 25 25 25 5 20 315 435 12 13,5 5 20 25 25 315 25 25 6 — 25 25 la 6,75 V 5 — — Fluxul luminos de referință: 398 lm, respectiv 284 lm la aprox. 6 V Lămpi cu filament categoria S2 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Lm ± % Lămpi cu filament din (5) producția normală Lămpi standard cu filament 35 35 650 6 6,3 35 35 35 35 5 20 465 650 12 13,5 5 20 35 35 465 35 35 12 — 35 35 la 13,5 V 5 — — Fluxul luminos de referință: 568 lm, respectiv 426 lm la aprox. 12 V Note (1) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (2) Planul de referință este perpendicular pe axa de referință ș(cid:13)i atinge suprafața superioară a proeminenței cu lățimea de 4,5 mm. (3) Dimensiunile a, b, c ș(cid:13)i β se referă la un plan paralel la planul de referință care taie cele două laturi ale ecranului obturator la distanța e + 1,5 mm. (4) Abaterea unghiulară admisibilă a poziției planului ecranului obturator de la poziția normală. (5) Cerințe ale omologării de tip. Sunt în curs de elaborare cerințe pentru conformitatea producției. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 163 Apendicele 12 Categoria S3 FIȘ(cid:13) A S3/1 (Dimensiuni în mm) Lămpi cu filament din producția normală Lămpi standard cu filament Dimensiuni (mm) e (2) f (6 V) f (12 V) d1, d2 (3) min. 19,0 nom. 19,5 – 0,5 0 max. 20,0 3,0 4,0 + 0,5 Soclul P26s în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-36-1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Lm ± % Fluxul luminos de referință: 240 lm la aprox. 6,75 V Note (1) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (2) Distanța față de centrul de greutate luminos. 12 13,5 6 6,75 15 15 6 240 15 19,5 ± 0,25 2,5 ± 0,5 ± 0,3 6 15 — 15 la 6,75 V 6 — — (3) Abaterea laterală a axei filamentului față de axa de referință. Este suficientă verificarea acestei abateri în două plane reciproc perpendiculare. 164 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 13 Categoria S4 FIȘ(cid:13) A S4/1 (Dimensiuni în mm) Note Planul VV conține axa de referință ș(cid:13)i linia centrală a pinului de referință. Planul HH conține axa de referință ș(cid:13)i este perpendicular pe planul VV. Poziția planului SS este prin marginile ecranului paralel cu planul HH. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 165 FIȘ(cid:13) A S4/2 Lămpi cu filament tip S4 pentru faruri de motorete Dimensiuni (mm) Lămpi cu filament din producția normală e f lC, lR c (2) b (2) a (2) h g min. 33,25 1,45 2,5 0,05 – 0,15 0,25 – 0,5 – 0,5 β (2) (5) – 2° 30′ nom. 33,6 1,8 3,5 0,4 0,2 0,6 0 0 0 BAX 15d (1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE 15 15 15 15 6 6,75 6 15 15 V W V W ± % max. 33,95 2,15 4,5 0,75 0,55 0,95 0,5 0,5 2° 30′ 12 13,5 6 15 15 flux lum. lm (4) (6) 180 min. 125 190 min. max. 180 min. 125 190 min. max. Tensiune nominală Putere nominală (6) Tensiune de încercare Putere obiectivă (6) Toleranță Valori obiective Flux luminos de referință: 240 lm (faza de drum), 160 lm (faza de întâlnire) la aproximativ 6 V (4). Lămpi standard cu filament 33,6 ± 0,15 1,8 ± 0,2 3,5 ± 0,5 0,4 ± 0,15 0,2 ± 0,15 0,6 ± 0,15 0 ± 0,2 0 ± 0,2 0 ± 1° 6 15 15 15 15 (la 6,75 V) 6 166 Note RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A S4/3 (1) Soclu în pregătire în conformitate cu publicația IEC 61. (2) Dimensiunile a, b, c ș(cid:13)i β se referă la un plan paralel cu planul de referință ș(cid:13)i care intersectează cele două margini ale ecranului la o distanță de e + 1,5 mm. (3) Planul de referință este perpendicular pe axa de referință ș(cid:13)i tangent la suprafața superioară a pinului cu lungimea de 2 mm. (4) Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (5) Abaterea admisibilă a planului printre marginile ecranului de la poziția normală. (6) Valorile din coloana din stânga se referă la filamentul fazei de drum, iar cele din coloana din dreapta la filamentul fazei de întâlnire. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 167 Apendicele 14 Categoria P21W FIȘ(cid:13) A P21W/1 Dimensiuni în mm f e β Abaterea laterală (1) 12 V 6, 24 V (4) Lămpi cu filament din producția normală min. 5,5 75° nom. 31,8 (1) 6,0 90° Soclul BA 15s în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-11A-7) (2) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE 6 6,75 26 Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective (normale) V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 460 lm la aproximativ 13,5 V. 12 21 13,5 25 6 460 15 max. 7,0 7,0 105° (3) 24 28,0 28 Lămpi standard cu filament 31,8 ± 0,3 6,0 ± 0,5 90° ± 5° 0,3 max. 12 21 25 la 13,5 V 6 (1) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului față de două plane reciproc perpendiculare care conțin fiecare axa de referință a soclului iar unul conținând ș(cid:13)i axa pinilor. (2) Lămpile cu soclu BA 15d pot fi utilizate pentru scopuri speciale: au aceleaș(cid:13)i dimensiuni. (3) Se verifică prin intermediul „sistemului de cutii”, fiș(cid:13)a P21W/2. (4) Pentru lămpile de 24 V utilizate în regim greu, având altă formă a filamentului, sunt în curs de elaborare specificații suplimentare. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 168 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A P21W/2 Specificații ale proiecției pe ecranul de măsură Această încercare este utilizată pentru a determina dacă filamentul unei lămpi îndeplineș(cid:13)te cerințele, verificând poziționarea corectă a filamentului în raport cu axa de referință ș(cid:13)i planul de referință ș(cid:13)i verificând că are o axă perpendiculară, cu eroare de ± 15°, la planul care intersectează centrele pinilor ș(cid:13)i axa de referință. (Dimensiuni în milimetri) referință dimensiune a 3,5 b 3,0 h 9,0 k 1,0 Procedura de încercare ș(cid:13)i specificații 1. Lampa este plasată într-un suport care poate fi rotit în jurul axei sale ș(cid:13)i având fie o scală gradată, fie poziții fixe, corespunzătoare limitei de toleranță a deplasării unghiulare, de exemplu ± 15°. Suportul este apoi rotit astfel încât imaginea totală a filamentului să se vadă pe ecranul de proiecție pe care acesta este proiectat. Imaginea totală a filamentului trebuie obținută în interiorul limitei de toleranță a deplasării unghiulare specificate (± 15°). 2. Proiecția laterală Lampa fiind plasată cu soclul în jos, axa de referință verticală ș(cid:13)i filamentul văzut cu capătul înainte, trebuie să aibă proiecția în întregime într-un dreptunghi cu înălțimea „a” ș(cid:13)i lățimea „b”, având centrul în poziția teoretică a centrului filamentului. 3. Proiecția frontală Lampa fiind plasată cu soclul în jos ș(cid:13)i axa de referință verticală, lampa fiind văzută dintr-o direcție perpendiculară pe axa filamentului: 3. 1. proiecția filamentului trebuie să fie în întregime într-un dreptunghi de înălțime „a” ș(cid:13)i lățime „b” centrat pe poziția teoretică a centrului filamentului ș(cid:13)i 3. 2. centrul filamentului nu trebuie să fie deplasat cu mai mult de distanța „k” de la axa de referință. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 169 Apendicele 15 Categoria P21/5W FIȘ(cid:13) A P21/5W/1 Dimensiuni în mm e f Abaterea laterală x, y β Lămpi cu filament din producția normală min. 75° (1) nom. 31,8 (1) (1) 90° Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective Soclul BAY 15d în conformitate cu Publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-11B-5) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE V W V W ± % Flux luminos lm ± % 6 6,75 21 26 6 440 15 5 6 10 35 20 12 13,5 21 25 6 440 15 5 6 10 35 20 21 28 6 440 15 max. 7,0 (1) Lămpi standard cu filament 31,8 ± 0,3 7,0 – 0 – 2 (1) 0,3 max. (2) 2,8 ± 0,3 90° ± 5° 12 21/5 25 ș(cid:13)i 6 la 13,5 V 6 ș(cid:13)i 10 105° (1 24 (3) 28,0 5 10 10 40 20 Flux luminos de referință: 440 lm ș(cid:13)i 35 lm la aprox. 13,5 V (1) Dimensiunile se verifică prin intermediul „sistemului de cutii” (P21/5W/2, P21/5W/3) pe baza dimensiunilor ș(cid:13)i toleranțelor prezentate mai sus. „x” ș(cid:13)i „y” se referă la filamentul principal (putere mare) ș(cid:13)i nu la axa lămpii (P21/5W/2). Sunt în curs de elaborare mijloacele de creș(cid:13)tere a preciziei de poziționare a filamentului ș(cid:13)i a ansamblului suport-soclu. (2) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului principal (putere mare) față de două plane reciproc perpendiculare, ambele conținând axa de referință ș(cid:13)i unul conținând ș(cid:13)i axa pinilor. (3) Lampa cu filament de 24 volți nu este recomandată pentru proiecte noi. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 170 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 FIȘ(cid:13) A P21/5W/2 Cerințele proiecției pe ecranul de măsură Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele verificând: a) dacă filamentul principal (putere mare) este poziționat corect în raport cu axa ș(cid:13)i planul de referință ș(cid:13)i dacă are o axă perpendiculară, cu eroare de ± 15°, pe planul care intersectează centrele pinilor ș(cid:13)i axa de referință ș(cid:13)i b) dacă filamentul auxiliar (putere mică) este poziționat corect în raport cu filamentul principal (putere mare). Procedura de încercare ș(cid:13)i specificații 1. Lampa este plasată într-un suport care poate fi rotit în jurul axei sale ș(cid:13)i care are fie o scală gradată, fie poziții fixe, corespunzătoare limitei de toleranță a deplasării unghiulare, de exemplu ± 15°. Suportul este apoi rotit astfel încât imaginea totală a filamentului să se vadă pe ecranul pe care acesta este proiectat. Imaginea totală a filamentului trebuie obținută în interiorul limitei de toleranță a deplasării unghiulare specificate (± 15°). 2. Proiecția laterală Lampa plasată cu soclul în jos, axa de referință verticală ș(cid:13)i filamentul principal (putere mare) văzut cu capătul înainte: 2. 1. proiecția filamentului principal (putere mare) trebuie să fie în întregime în interiorul unui dreptunghi cu înălțimea „a” ș(cid:13)i lățimea „b”, având centrul în poziția teoretică a centrului filamentului; 2. 2. proiecția filamentului auxiliar (putere mică) se află în totalitate: 2. 2. 1. în interiorul unui dreptunghi cu lățimea „c” ș(cid:13)i înălțimea „d”, având centrul la distanța „v” la dreapta ș(cid:13)i distanța „u” deasupra poziției teoretice a centrului filamentului principal (putere mare); 2. 2. 2. deasupra unei linii drepte tangente la marginea superioară a proiecției filamentului principal (putere mare) ș(cid:13)i poziționată crescător de la stânga la dreapta la un unghi de 25°; 2. 2. 3. la dreapta proiecției filamentului principal (putere mare). 3. Proiecția frontală Lampa fiind plasată cu soclul în jos ș(cid:13)i axa de referință verticală, ș(cid:13)i fiind văzută dintr-o direcție perpendiculară pe axa filamentului principal (putere mare): proiecția filamentului principal (putere mare) se găseș(cid:13)te în întregime în interiorul unui dreptunghi de înălțime „a” ș(cid:13)i lățime „h” centrat pe poziția teoretică a centrului filamentului; centrul filamentului principal (putere mare) nu trebuie să fie deplasat mai mult de distanța „k” de axa de referință; centrul filamentului auxiliar (putere mică) nu trebuie să fie deplasat mai mult de ± 2 mm față de axa de referință (± 0,4 mm pentru lămpile standard cu filament). 3. 1. 3. 2. 3. 3. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 171 Proiecția laterală FIȘ(cid:13) A P21/5W/3 (Dimensiuni în milimetri) referință dimensiuni a 3,5 b 3,0 c d u v 4,8 2,8 Proiecția frontală referință dimensiuni a 3,5 h 9,0 k 1,0 172 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 16 Categoria R5W FIȘ(cid:13) A R5W/1 Plan de referință e Abatere laterală (2) β Lămpi cu filament din producția normală min. 17,5 60° nom. 19,0 90° Soclul BA 15s în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-11A-6) (1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 50 lm la aprox. 13,5 V. 6 6,75 5 12 5 13,5 10 50 20 max. 20,5 1,5 120° 24 (3) 28,0 7 Lămpi standard cu filament 19,0 ± 0,3 0,3 max. 90° ± 5° 12 5 5 la 13,5 V 10 Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (1) Lămpile cu filament cu soclu BA 15d pot fi utilizate în scopuri speciale: ele au aceleaș(cid:13)i dimensiuni. (2) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului de la două planuri reciproc perpendiculare, conținând ambele axa de referință ș(cid:13)i unul conținând axa pinilor. (3) Sunt în curs de elaborare specificații suplimentare pentru lămpile de 24 V cu regim greu de utilizare, având altă formă a filamentului. (4) A se vedea apendicele 24. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 173 Apendicele 17 Categoria R10W FIȘ(cid:13) A R10W/1 Plan de referință e Abaterea laterală (2) β Lămpi cu filament din producția normală min. 17,5 60° nom. 19,0 90° Soclul BA 15s în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-11A-6) (1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 125 lm la aprox. 13,5 V. 6 6,75 10 12 10 13,5 10 125 20 max. 20,5 1,5 120° 24 (3) 28,0 12,5 Lămpi standard cu filament 19,0 ± 0,3 0,3 max. 90° ± 5° 12 10 10 la 13,5 V 10 Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (1) Lămpile cu filament cu soclu BA 15d pot fi utilizate în scopuri speciale: au aceleaș(cid:13)i dimensiuni. (2) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului de la două planuri reciproc perpendiculare, conținând ambele axa de referință iar unul conținând ș(cid:13)i axa pinilor. (3) Sunt în curs de elaborare specificații suplimentare pentru lămpile de 24 V cu regim greu de funcționare, având altă formă a filamentului. (4) A se vedea apendicele 24. 174 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 18 Categoria T4W FIȘ(cid:13) A T4W/1 Dimensiuni în mm e abatere laterală (1) β Lămpi cu filament din producția normală min. 13,5 nom. 15,0 90° Soclul BA 9s în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-14-6) (3) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 35 lm la aprox. 13,5 V. 6 6,75 4 12 4 13,5 10 35 20 max. 16,5 1,5 24 28,0 5 Lămpi standard cu filament 15,0 ± 0,3 0,5 max. 90° ± 5° 12 4 4 la 13,5 V 10 (1) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului de la două planuri reciproc perpendiculare, conținând ambele axa de referință ș(cid:13)i unul conținând ș(cid:13)i axa pinilor. (2) A se vedea apendicele 24. (3) Pe întreaga lungime a soclului nu trebuie să existe proeminențe sau lipituri care să depăș(cid:13)ească diametrul maxim permis al soclului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 175 Apendicele 19 Categoria C5W FIȘ(cid:13) A C5W/1 Dimensiuni în mm b (1) f (2) (3) Lămpi cu filament din producția normală min. 34,0 7,5 (4) nom. 35,0 Soclul SV 8,5 în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-81-3) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 45 lm la aprox. 13,5 V. 6 6,75 5 12 5 13,5 10 45 20 max. 36,0 15 (5) 24 28,0 7 Lămpi standard cu filament 35 ± 0,5 9 ± 1,5 12 5 5 la 13,5 V 10 (1) Dimensiunea corespunde distanței dintre doi suporți având deschideri cu diametrul de 3,5 mm fiecare susținând câte unul din capete. (2) Filamentul trebuie montat în interiorul unui cilindru de 19 mm lungime coaxial cu axa lămpii cu filament ș(cid:13)i dispus simetric față de centrul lămpii. Diametrul acestui cilindru este pentru lămpile cu filament de 6 ș(cid:13)i 12 V: d + 4 mm (pentru lămpile standard cu filament: d + 2 mm) ș(cid:13)i pentru lămpile cu filament de 24 V: d + 5 mm, „d” fiind diametrul nominal al filamentului, aș(cid:13)a cum este declarat de fabricant. (3) Abaterea centrului filamentului față de centrul lungimii lămpii nu trebuie să fie mai mare de ± 2 mm (pentru lămpile standard cu filament: ± 0,5 mm) măsurată în direcția axei de referință. (4) 4,5 mm pentru lămpile de 6 V. (5) 16,5 mm pentru lămpile de 24 V. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 176 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 20 Categoria C21W FIȘ(cid:13) A C21W/1 Dimensiuni în mm b (1) f (2) Lămpi cu filament din producția normală min. 40,0 7,5 nom. 41,0 max. 42,0 10,5 Lămpi standard cu filament 41 ± 0,5 8 ± 1 Soclul SV 8,5 în conformitate cu publicația IEC 61 (FIȘ(cid:13) A 7004-81-3) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % 12 21 13,5 25 6 460 15 12 21 25 la 13,5 V 6 Flux luminos de referință: 460 lm la aprox. 13,5 V. (1) Această dimensiune corespunde distanței dintre doi suporți cu deschideri de 3,5 mm diametru. (2) Poziția filamentului este verificată cu „sistemul de cutii”, fiș(cid:13)a C21W/2. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 177 FIȘ(cid:13) A C21W/2 Cerințele proiecției pe ecran Această încercare este utilizată pentru a determina dacă o lampă cu filament îndeplineș(cid:13)te cerințele, prin verificarea poziționării corecte a filamentului în raport cu axa de referință ș(cid:13)i cu centrul lungimii lămpii. (Dimensiuni în milimetri) 12 V a 4,0 + d h 14,5 k 2,0 d = diametrul nominal al filamentului aș(cid:13)a cum este stabilit de fabricant. Pentru lămpile standard cu filament: a = 2,0 + d k = 0,5 Procedura de încercare ș(cid:13)i cerințele 1. Lampa este plasată într-un suport care poate fi rotit 360° în jurul axei de referință astfel încât pe ecranul pe care se proiectează imaginea filamentului să fie văzută proiecția frontală. Planul de referință pe ecranul de proiecție trebuie să coincidă cu centrul lungimii lămpii. Axa centrală de căutare de pe ecran trebuie să coincidă cu centrul lungimii lămpii. 2. Proiecția frontală 2. 1. Proiecția filamentului trebuie să fie în întregime în interiorul dreptunghiului când lampa este rotită cu 360°. 2. 2. Centrul filamentului nu trebuie să fie deplasat cu mai mult de valoarea „k” față de axa centrală de căutare. 178 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 21 Categoria W3W FIȘ(cid:13) A W3W/1 Dimensiuni în mm e abatere laterală (2) β Lămpi cu filament din producția normală min. 11,2 – 15° nom. 12,7 0° max. 14,2 1,5 + 15° Lămpi standard cu filament 12,7 ± 0,3 0,5 max. 0° ± 5° Soclul W 2,1 × 9,5d în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-91-2) (1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 22 lm la aprox. 13,5 V. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (1) Tipul acesta este protejat prin patent; se aplică condițiile ISO/IEC. 6 6,75 3 12 3 13,5 15 22 30 24 28,0 4 12 3 3 la 13,5 V 15 (2) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului față de două plane reciproc perpendiculare, conținând ambele axa de referință, iar unul conținând ș(cid:13)i axa X-X. (3) A se vedea apendicele 24. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 179 Apendicele 22 Categoria W5W FIȘ(cid:13) A W5W/1 Dimensiuni în mm e Abatere laterală (2) β Lămpi cu filament din producția normală min. 11,2 – 15° nom. 12,7 0° max. 14,2 1,5 + 15° Lămpi standard cu filament 12,7 ± 0,3 0,5 max. 0° ± 5° Soclul W 2,1 × 9,5d în conformitate cu publicația IEC 61 (fiș(cid:13)a 7004-91-2) (1) CARACTERISTICI ELECTRICE Ș(cid:13) I FOTOMETRICE Valori nominale Tensiune de încercare Valori obiective V W V W ± % Flux luminos lm ± % Flux luminos de referință: 50 lm la aprox. 13,5 V. Culoarea luminii emise trebuie să fie albă. (1) Acest tip este protejat prin patent; se aplică condițiile ISO/IEC. 6 6,75 5 12 5 13,5 10 50 20 24 28,0 7 12 5 5 la 13,5 V 10 (2) Abaterea laterală maximă a centrului filamentului față de două plane reciproc perpendiculare, conținând ambele axa de referință, iar unul conținând ș(cid:13)i axa X-X. (3) A se vedea apendicele 24. 180 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 23 Exemplu de aranjare a mărcii de omologare Marca de omologare CE de tip pentru componente de mai sus ataș(cid:13)ată unei lămpi cu filament arată că lampa a fost omologată în Germania (e1) cu numărul de omologare A3. Primul caracter din codul de omologare (0) indică faptul că omologarea s-a acordat conform specificațiilor Anexei IV la prezenta directivă în forma ei originală. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 181 Apendicele 24 Centrul luminos ș(cid:13)i formele filamentelor de lampă Dacă nu se indică altfel în documentația tehnică a lămpii, se aplică această normă pentru a determina centrul luminos al diferitelor forme de filament dacă filamentul este prezentat ca un punct în cel puțin o vedere în documentația tehnică a lămpii. Poziția centrului luminos depinde de forma filamentului. Nr. 1 2 3 Formele filamentului Observații Cu b > 1,5 h, abaterea axei filamentului față de un plan normal la axa de referință nu trebuie să depăș(cid:13)ească 15°. Se aplică doar filamentelor care pot fi înscrise într-un dreptunghi cu b > 3 h. Se aplică filamentelor care pot fi înscrise într-un dreptunghi cu b < 3 h, când totuș(cid:13)i k < 2 h. Liniile laterale ale dreptunghiului circumscris la nr. 2 ș(cid:13)i 3 sunt paralele ș(cid:13)i, respectiv, perpendiculare pe axa de referință. Centrul luminos este punctul de intersecție al liniilor punctate. 182 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 3 PROEMINENȚELE DIN EXTERIORUL AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI LISTA ANEXELOR ANEXA I Cerințe care se aplică proeminențelor din exteriorul autovehicule- lor cu două sau trei roți fără caroserie …………………………… Apendice Dispozitivul ș(cid:13)i condițiile de încercare …………………………… ANEXA II Cerințe care se aplică proeminențelor din exteriorul autovehicule- lor cu trei roți cu caroserie ……………………………………… Apendice Măsurarea proeminențelor ș(cid:13)i a golurilor ………………………… Pagina 183 186 187 191 ANEXA III ……………………………………………………………………… 193 Apendicele 1 Apendicele 2 Specificație privind proeminențele din exteriorul unui autovehicul cu două sau trei roți ……………………………………………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind proeminențele din exteriorul unui tip de autovehicul cu două sau trei roți …………………………………………………………… 193 194 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 183 ANEXA I CERINȚE PRIVIND PROEMINENȚELE DIN EXTERIORUL AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI FĂRĂ CAROSERIE 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentei anexe: 1. 1. „părți exterioare ale vehiculului” înseamnă părți ale vehiculului care pot fi lovite de obstacole externe în cazul unei coliziuni; 1. 2. „razant” înseamnă orice contact care, în anumite condiții, poate cauza rănirea prin sfâș(cid:13)iere; 1. 3. „coliziune” înseamnă orice contact care, în anumite condiții, poate cauza rănirea prin penetrare; 1. 4. „tip de vehicul corespunzător proeminențelor externe” înseamnă vehicule care nu diferă esențial unul față de celălalt în ceea ce priveș(cid:13)te, în special, forma, dimensiunile, direcția de miș(cid:13)care ș(cid:13)i duritatea părților exterioare ale vehiculului; 1. 5. „raza curburii” înseamnă raza „r” a arcului de cerc care corespunde cel mai bine formei rotunjite a părții luate în considerare. 2. CRITERIILE DE DISTINGERE DINTRE „RAZANT” Ș(cid:13) I „COLIZIUNE” 2. 1. Când dispozitivul de încercare (prezentat în figura A din apendice) este miș(cid:13)cat în lungul vehiculului conform descrierii de la punctul 4. 2 de mai jos, părțile vehiculului atinse de acel dispozitiv trebuie considerate ca aparținând următoarelor categorii: 2. 1. 1. grupul 1: dacă părțile vehiculului ating razant dispozitivul de încercare sau 2. 1. 2. grupul 2: dacă părțile vehiculului intră în coliziune cu dispozitivul de încercare. 2. 1. 3. În scopul diferențierii neechivoce dintre părțile ș(cid:13)i componentele grupului 1 ș(cid:13)i cele care intră în grupul 2, dispozitivul de încercare trebuie aplicat în conformitate cu metoda prezentată în diagrama de mai jos: 3. CERINȚE GENERALE 3. 1. Fără a aduce atingere cerințelor punctului 3. 2, exteriorul tuturor tipurilor de vehicule nu trebuie să cuprindă părți ascuțite, tăioase sau protuberante îndreptate în afară de o asemenea formă, dimensiune, unghi al direcției sau duritate care să mărească riscul sau gravitatea leziunilor corporale suferite de o persoană lovită sau atinsă razant de vehicul în cazul unui accident. 3. 2. Vehiculele sunt proiectate astfel încât părțile cu care alți utilizatori ai ș(cid:13)oselei pot veni în contact să corespundă punctelor 5 ș(cid:13)i 6, după caz. 3. 3. Toate proeminențele din exteriorul autovehiculului menționate în prezenta anexă care sunt realizate din sau acoperite cu cauciuc moale sau plastic având o duritate mai mică de 60 Shore A sunt considerate ca îndeplinind cerințele stabilite la punctele 5 ș(cid:13)i 6. 184 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 4. Cu toate acestea, următoarele specificații nu se aplică spațiului dintre ataș(cid:13) ș(cid:13)i motocicletă. 3. 5. Când motoretele sunt prevăzute cu pedale, conformitatea cu toate cerințele sau părți ale acestora adoptate de prezenta directivă referitor la pedale este opțională. Când cerințele nu sunt îndeplinite, fabricanții informează autoritățile care primesc cererea de omologare de tip pentru componente privind proiecțiile exterioare ale unui tip de vehicul ș(cid:13)i descriu în acelaș(cid:13)i timp măsurile luate în scopul asigurării siguranței. 4. METODELE DE ÎNCERCARE 4. 1. Dispozitivul ș(cid:13)i condițiile de încercare 4. 1. 1. Dispozitivul de încercare este descris în apendice, figura A. 4. 1. 2. Vehiculul de încercare trebuie ținut în linie dreaptă ș(cid:13)i în poziție verticală cu ambele roți atingând solul. Dispozitivul de conducere este liber să se miș(cid:13)te normal. Pe vehiculul de încercare se plasează un manechin AM 50 sau o persoană cu caracteristici similare în poziție normală de conducere astfel încât să nu împiedice miș(cid:13)carea liberă a dispozitivului de conducere. 4. 2. Procedura de încercare Dispozitivul de încercare este miș(cid:13)cat din fața spre spatele vehiculului de încercare ș(cid:13)i (dacă este capabil să lovească vehiculul de încercare) ghidonul este rotit în poziție total blocată. Dispozitivul de încercare trebuie să rămână în contact cu vehiculul (a se vedea figura B din apendice). Încercarea se efectuează pe ambele părți ale vehiculului. 5. CRITERII 5. 1. Criteriile stabilite la acest punct nu se aplică părților în legătură cu care se formulează cerințele punctului 6 de mai jos. 5. 2. În afară de excepțiile prevăzute la punctul 3. 3 de mai sus, se aplică următoarele criterii minime: 5. 2. 1. Cerințe care se aplică părților grupului 1: 5. 2. 1. 1. Plăci: — colțurile unei singure plăci trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 3 mm; — marginile unei singure plăci trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 0,5 mm. 5. 2. 1. 2. Tijele: — tijele trebuie să aibă un diametru de cel puțin 10 mm; — marginile de la capătul unei tije trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 2 mm. 5. 2. 2. Cerințe care se aplică părților din grupul 2: 5. 2. 2. 1. Plăci: — marginile ș(cid:13)i colțurile trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 2 mm. 5. 2. 2. 2. Tijele: — nu trebuie să fie mai lungi de jumătate din diametrul tijei dacă acel diametru este mai mic de 20 mm; — raza curburii marginilor la capătul unei tije trebuie să fie de cel puțin 2 mm dacă diametrul tijei este de cel puțin 20 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 185 6. 6. 1. 6. 2. 6. 3. 6. 4. CERINȚE SPECIALE Marginea superioară a parbrizului sau a carenajului trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 2 mm sau să fie acoperită cu un material protector în conformitate cu punctul 3. 3. Capetele ș(cid:13)i marginile exterioare ale ambreiajului ș(cid:13)i levierelor de frână trebuie să fie rotunjite ș(cid:13)i să aibă o rază de curburii de minim 7 mm. Marginea aripii de protecție din față trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 2 mm. Marginea din spate a vârfului oricărui dop filetat de umplere de pe suprafața superioară a rezervorului de carburant care poate fi lovită de motociclist în cazul unei coliziuni nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 15 mm suprafața pe care se află; orice legătură cu această suprafață trebuie să fie netedă sau rotunjită. Dacă nu se poate îndeplini cerința de 15 mm trebuie să existe posibilitatea altor măsuri de protecție (cum ar fi dispozitivele localizate în spatele gâtului filetului (pentru exemplificare a se vedea schița de mai jos). 6. 5. Cheia de contact trebuie să aibă un înveliș(cid:13) protector. Cerința nu se aplică pentru cheile care se pliază sau care sunt mascate în suprafață. 186 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Dispozitivul ș(cid:13)i condițiile de încercare figura A figura B 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 187 CERINȚE PRIVIND PROEMINENȚELE DIN EXTERIORUL AUTOVEHICULELOR CU TREI ROȚI CU CAROSERIE ANEXA II GENERALITĂȚI Cerințele stabilite în Directiva 74/483/CEE (1) privind proeminențele din exteriorul autovehiculelor (categoria M1) se aplică autovehiculelor carosate cu trei roți destinate transportului pasagerilor. Următoarele cerințele se aplică autovehiculelor carosate cu trei roți destinate transportului de mărfuri. 1. DOMENIU DE APLICARE 1. 1. Prezenta anexă se aplică proeminențelor din exteriorul autovehiculelor aflate înaintea peretelui din spate al cabinei la vehiculele destinate transportului de mărfuri, proeminențele respective fiind limitate la suprafața exterioară definită mai jos. Nu se aplică oglinzilor retrovizoare exterioare, incluzând tijele acestora, sau accesoriilor cum ar fi antenele radio ș(cid:13)i portbagajele. 1. 2. Scopul este reducerea gravității rănilor provocate unei persoane care vine în contact cu suprafața exterioară a vehiculului în eventualitatea unei coliziuni. 2. DEFINIȚII În înțelesul prezentei anexe: 2. 1. 2. 2. „suprafața exterioară” înseamnă partea vehiculului aflată înaintea peretelui din spate al cabinei definite la punctul 2. 4 de mai jos, exceptând chiar acest perete, dar incluzând componente cum ar fi orice aripă(i) ș(cid:13)i bara de protecție frontală, precum ș(cid:13)i roata (roțile) frontale (dacă există); „tip de vehicul privind proeminențelor din exterior” înseamnă vehicule care nu diferă esențial unul de celălalt cu privire, în special, la formă, dimensiuni, direcția de miș(cid:13)care ș(cid:13)i duritatea proeminențele din exteriorul vehiculului; 2. 3. „cabină” înseamnă partea caroseriei constituind compartimentul rezervat conducătorului ș(cid:13)i pasagerului, incluzând uș(cid:13)ile; 2. 4. 2. 5. 2. 6. „peretele din spate al cabinei” înseamnă partea situată cel mai departe spre sfârș(cid:13)itul suprafeței exterioare a compartimentului rezervat conducătorului ș(cid:13)i pasagerului; „plan de referință” este un plan orizontal care traversează centrul roții(lor) din față sau un plan orizontal situat la 50 cm de sol, fiind selectat cel mai apropiat de sol dintre acestea. Planul este definit pentru un vehicul încărcat; „linia podelei” înseamnă o linie determinată după cum urmează: un con cu axa verticală de înălțime nespecificată, având o jumătate de unghi la 15 %, este miș(cid:13)cat în jurul structurii exterioare a vehiculului astfel încât să rămână tangent, cât mai mult posibil, la suprafața exterioară a caroseriei. Linia podelei este urma geometrică a punctelor de tangență. Când este determinată linia podelei nu se ține cont de țevile de eș(cid:13)apament, de roți sau de componente mecanice funcționale ataș(cid:13)ate panoului podelei, cum ar fi suporții cricului, telescoapele suspensiei, punctele de legătură pentru remorcare sau transport. Se presupune că orice locuri goale situate direct deasupra curburii roții sunt umplute cu o suprafață imaginară care prelungeș(cid:13)te direct suprafața adiacentă exterioară. În scopul determinării liniei podelei, funcție de tipul vehiculului luat în considerare, se ține cont de extremitatea profilului panoului caroseriei, de orice aripă sau aripi (dacă există) ș(cid:13)i de orice unghi exterior al secțiunii barei de protecție (dacă există). Dacă există simultan două sau mai multe puncte de tangență, linia podelei este definită de punctul(ele) de tangență cel(e) mai de jos; 2. 7. „raza curburii” înseamnă raza arcului de cerc cel mai apropiat de forma rotunjită a părții considerate; 2. 8. „vehicul încărcat” înseamnă vehiculul care are încărcătura maximă tehnic permisă distribuită pe axe corespunzător instrucțiunilor fabricantului. (1) JO L 266, 2. 10. 1974, p. 4. 188 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. CERINȚE GENERALE 3. 1. Dispozițiile din prezenta anexă nu se aplică părților „suprafeței exterioare” care, când vehiculul este gol ș(cid:13)i uș(cid:13)ile, vitrajele ș(cid:13)i portierele de acces în cabină etc. sunt în poziție închisă, sunt dispuse: 3. 1. 1. în exteriorul zonei a cărei limită superioară este un plan orizontal localizat la 2 m deasupra solului ș(cid:13)i, corespunzător alegerii fabricantului, a cărui limită inferioară este fie planul de referință definit la punctul 2. 5 de mai sus, fie linia podelei definită la punctul 2. 6 sau 3. 1. 2. astfel încât nu pot fi atinse, în condiții statice, de o sferă cu diametrul de 100 mm. 3. 1. 3. Când planul de referință este limita inferioară a zonei se ține cont, de asemenea, de părțile vehiculului situate sub planul de referință dintre două planuri verticale, unul care atinge suprafața exterioară a vehiculului ș(cid:13)i celălalt paralel cu acesta ș(cid:13)i la 80 mm distanță înspre interiorul vehiculului din punctul în care planul de referință atinge caroseria acestuia. 3. 2. 3. 3. 3. 4. 3. 5. „Suprafața exterioară” a vehiculului nu include nici o parte, proiectată înspre exterior, care ar putea atinge pietonii, bicicliș(cid:13)tii sau motocicliș(cid:13)tii. Nici una dintre componentele definite la punctul 4 de mai jos nu poate include părți ascuțite sau cu vârful înspre exterior, sau ale căror proeminențe, forme, dimensiuni, direcții sau părți dure ar putea creș(cid:13)te riscul sau gravitatea leziunilor corporale ale unei persoane lovite sau atinse razant de suprafața exterioară în eventualitatea unei coliziuni. Proeminențele de pe suprafața exterioară având duritatea nu mai mare de 60 Shore A pot avea raza curburii mai mică decât valorile stabilite la punctul 4 de mai jos. Dacă, prin îndepărtarea de la cerințele punctului 4, raza curburii oricărei proeminențe exterioare este mai mică de 2,5 mm, aceasta trebuie acoperită de o formă de protecție având caracteristicile menționate la punctul 3. 4. 4. CERINȚE SPECIALE 4. 1. Motive ornamentale, simbolurile mărcilor, caracterele ș(cid:13)i cifrele care formează denumirea comercială 4. 1. 1. 4. 1. 2. Motivele ornamentale, simbolurile mărcilor, caracterele ș(cid:13)i cifrele care formează denumirea comercială nu includ nici o rază a curburii mai mică de 2,5 mm. Această cerință nu se aplică proeminențelor mai mici de 5 mm de suprafața adiacentă, cu condiția să nu aibă nici o parte tăioasă către exterior. Motivele ornamentale, simbolurile mărcilor, caracterele ș(cid:13)i cifrele care formează denumirea comercială proiectate cu mai mult de 10 mm în exteriorul suprafeței de sprijin trebuie retrase, detaș(cid:13)ate sau îndoite cu o forță de 10 daN exercitată pe cel mai din afară punct în orice direcție a unui plan paralel cu suprafața lor de sprijin. Forța de 10 daN trebuie exercitată prin intermediul unui dispozitiv de lovire neted având diametrul maxim 50 mm. Odată ce motivul ornamental s-a retras, a fost detaș(cid:13)at sau îndoit, părțile rămase nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10 mm sau să conțină vreun vârf ori vreo parte ascuțită sau tăioasă. 4. 2. Vârfurile farurilor ș(cid:13)i ramele 4. 2. 1. Vârfurile ș(cid:13)i ramele sunt permise la faruri cu condiția să nu depăș(cid:13)ească cu mai mult de 30 mm suprafața transparentă exterioară a farului ș(cid:13)i raza curburii să nu fie în nici un punct mai mică de 2,5 mm. 4. 2. 2. Farurile escamotabile trebuie să îndeplinească cerințele punctului 4. 2. 1 de mai sus atât în poziție de funcționare, cât ș(cid:13)i în poziție retrasă. 4. 2. 3. Dispozițiile de la punctul 4. 2. 1 de mai sus nu se aplică farurilor care sunt încorporate sau încastrate în caroserie dacă aceasta corespunde punctului 3. 2 de mai sus. 4. 3. Grilajele Componentele grilajelor trebuie să aibă o rază a curburii de: — cel puțin 2,5 mm dacă distanța dintre componentele succesive depăș(cid:13)eș(cid:13)te 40 mm; — cel puțin 1 mm dacă distanța este între 25 mm ș(cid:13)i 40 mm; — cel puțin 0,5 mm dacă distanța este mai mică de 25 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 189 4. 4. Sistemul de ș(cid:13)tergătoare pentru parbriz ș(cid:13)i far 4. 4. 1. Dispozitivele menționate mai sus trebuie montate astfel încât tijaș(cid:13)tergătorului să fie acoperită de o protecție având o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm ș(cid:13)i o suprafață minimă de 150 mm2, măsurată sub forma unei proiecții pe o secțiune care este la cel mult 6,5 mm de punctul cel mai protuberant. 4. 4. 2. Duzele sistemului de ș(cid:13)tergere a parbrizului ș(cid:13)i farului trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm. Dacă sunt proiectate spre exterior cu mai puțin de 5 mm, marginile ascuțite proiectate spre exterior trebuie netezite. 4. 5. Aripa (dacă există) Dacă aripa este o parte a vehiculului aflată în fața cabinei, părțile sale componente trebuie proiectate astfel încât toate părțile rigide dinspre exterior să aibă o rază a curburii de cel puțin 5 mm. 4. 6. Dispozitive de protecție (bare) (dacă există) 4. 6. 1. Extremitățile dispozitivelor de protecție frontale trebuie aplecate înspre suprafața exterioară a caroseriei. 4. 6. 2. Componentele dispozitivelor de protecție frontale trebuie proiectate astfel încât toate suprafețele rigide dinspre exterior să aibă o rază a curburii de cel puțin 5 mm. 4. 6. 3. 4. 6. 4. Accesoriile cum ar fi cârligele de remorcare ș(cid:13)i vinciurile nu trebuie să treacă dincolo de suprafața cea mai din afară a barelor de protecție. Totuș(cid:13)i, vinciurile pot să depăș(cid:13)ească suprafața cea mai dinspre exterior a barelor de protecție cu condiția, când nu sunt utilizate, acoperirii lor cu un dispozitiv de protecție corespunzător având o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm. Cerințele stabilite la punctul 4. 6. 2 nu se aplică părților legate de barele de protecție sau făcând parte din acestea, ori componentelor integrate în acestea care nu depăș(cid:13)esc cu mai mult de 5 mm suprafața acestora. Marginile dispozitivelor care nu depăș(cid:13)esc 5 mm ca protuberanță sunt netezite. Cerințele specifice privind dispozitivele ataș(cid:13)ate barelor de protecție ș(cid:13)i menționate la alte puncte din prezenta anexă rămân în vigoare. 4. 7. Mânerele, balamalele ș(cid:13)i butoanele pentru uș(cid:13)i, capace ale portbagajelor, capote, trape de acces ș(cid:13)i clapete ș(cid:13)i mânerele de prindere 4. 7. 1. Butoanele nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 30 mm, mânerele de prindere ș(cid:13)i dispozitivele de strângere a capotei cu mai mult de 70 mm ș(cid:13)i în orice alt caz cu mai mult de 50 mm planul suprafeței de sprijin. Raza de curbură a acestora trebuie să fie de cel puțin 2,5 mm. 4. 7. 2. Dacă mânerele uș(cid:13)ilor laterale sunt de tip rotativ, ele trebuie să îndeplinească una din următoarele două condiții: 4. 7. 2. 1. când mânerul pivotează în plan paralel cu planul uș(cid:13)ii, extremitatea liberă a acestuia trebuie să fie îndreptată spre spate. Această extremitate trebuie îndoită spre planul uș(cid:13)ii ș(cid:13)i situată într-un locaș(cid:13) de protecție sau încastrată; 4. 7. 2. 2. mânerele pivotante spre exterior pe o direcție care nu este paralelă cu planul uș(cid:13)ii trebuie, în poziția închisă, să fie situate într-un locaș(cid:13) de protecție sau într-o adâncitură. Extremitatea liberă trebuie îndreptată fie spre spate, fie în jos. Totuș(cid:13)i, mânerele care nu îndeplinesc această ultimă cerință pot fi acceptate dacă: — au un mecanism de retur independent; — nu ies în exterior cu mai mult de 15 mm în cazul în care mecanismul de retur nu funcționează; — în poziție deschisă au o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm (condiția nu se aplică dacă, în poziție total deschisă, protuberanța este mai mică de 5 mm, caz în care unghiurile părților îndreptate spre exterior trebuie netezite); — zona extremității libere nu este mai mică de 150 mm2 când este măsurată la mai puțin de 6,5 mm de punctul cel mai din afară. 4. 8. Aeratoarele laterale, deflectorii de ploaie ș(cid:13)i deflectorii de murdărie ai parbrizului Marginile care sunt îndreptate spre exterior trebuie să aibă o rază a curburii de cel puțin 1 mm. 4. 9. Marginile din tablă Marginile din tablă sunt permise cu condiția să fie acoperite de o protecție având o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm sau cu un material care îndeplineș(cid:13)te cerințele punctului 3. 4. 4. 10. Piulițele roților, capacele ș(cid:13)i dispozitivele de protecție 4. 10. 1. Piulițele roților, capacele ș(cid:13)i dispozitivele de protecție nu trebuie să încorporeze nici o protuberanță exterioară sub formă de muchii. 190 4. 10. 2. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Când vehiculul se miș(cid:13)că în linie dreaptă nici o parte a roților exceptând anvelopele aflate deasupra planului orizontal care traversează axa de rotație a lor nu trebuie să depăș(cid:13)ească proiecția verticală, în plan orizontal, a marginii panoului caroseriei de deasupra roții. Totuș(cid:13)i, când cerințele de funcționare justifică acest lucru, protecțiile piulițelor ș(cid:13)i capacelor roții pot depăș(cid:13)i proiecția verticală a marginii respective, cu condiția ca raza de curbură a suprafeței părții proeminente să fie de cel puțin 5 mm ș(cid:13)i ca, relativ la proiecția verticală a panoului caroseriei, protuberanța să nu depăș(cid:13)ească în nici un caz 30 mm. 4. 10. 3. Când piulițele ș(cid:13)i capacele depăș(cid:13)esc proiecția plană a suprafeței exterioare a anvelopelor (partea anvelopelor situată deasupra planului care traversează axa de rotație a roții) trebuie protejate cu dispozitive conforme cerințelor punctului 4. 10. 2 de mai sus. 4. 11. Punctele de fixare a cricului ș(cid:13)i țeava(vile) de eș(cid:13)apament 4. 11. 1. Suporții cricului ș(cid:13)i țeava (țevile) de eș(cid:13)apament, dacă există, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 10 mm fie proiecția verticală a liniei podelei, fie proiecția verticală a intersecției planului de referință cu suprafața exterioară a vehiculului. 4. 11. 2. Prin îndepărtare de la această cerință, o țeavă de eș(cid:13)apament poate forma o protuberanță mai mare de 10 mm cu condiția ca extremitățile ascuțite să fie rotunjite cu o rază a curburii de minim 2,5 mm. 4. 12. Proeminențele ș(cid:13)i distanțele sunt măsurate în conformitate cu cerințele menționate în apendice. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 191 Apendice Măsurarea proeminențelor ș(cid:13)i a golurilor 1. METODA DETERMINĂRII MĂRIMII PROEMINENȚEI UNEI COMPONENTE MONTATE PE SUPRAFAȚA EXTERIOARĂ 1. 1. Mărimea proeminenței unei componente montate pe un panou convex poate fi determinată fie direct, fie prin referire la schița unei secțiuni corespunzătoare a componentei montate. 1. 2. Dacă nu poate fi determinată mărimea proeminenței unei componente montate pe un panou altul decât convex prin intermediul măsurării obiș(cid:13)nuite, aceasta trebuie determinată prin intermediul variației maxime dintre centrul unei sfere cu diametrul de 100 mm ș(cid:13)i linia nominală a panoului când este miș(cid:13)cată sfera, în timp ce aceasta rămâne în contact permanent cu componenta. Un exemplu de utilizare a acestei metode este oferit în figura 1. 1. 3. Mărimea proeminenței, în special a mânerelor de prindere trebuie măsurată relativ la planul care traversează punctele de prindere ale acestora. Figura 2 prezintă un exemplu. 2. METODA DETERMINĂRII MĂRIMII PROEMINENȚEI, A VÂRFURILOR FARURILOR Ș(cid:13) I A RAMELOR ACESTORA 2. 1. Protuberanța care depăș(cid:13)eș(cid:13)te suprafața exterioară a farului trebuie măsurată orizontal din punctul de tangență al unei sfere cu diametrul 100 mm, aș(cid:13)a cum se arată în figura 3. 3. METODA DETERMINĂRII DIMENSIUNII UNEI DESCHIZĂTURI ÎNTRE COMPONENTELE GRILAJULUI 3. 1. Dimensiunea oricărei deschizături între componentele grilajului trebuie determinată prin intermediul distanței dintre două planuri traversând punctele de tangență ale sferei ș(cid:13)i în unghiuri drepte cu linia care uneș(cid:13)te aceste puncte. Figurile 4 ș(cid:13)i 5 oferă exemple de utilizare a acestei metode. 192 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 193 ANEXA III Apendicele 1 194 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 195 CAPITOLUL 4 OGLINZI RETROVIZOARE PENTRU AUTOVEHICULE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI LISTA ANEXELOR Pagina Definiții …………………………………………………………… 196 Metoda de determinare a razei curburii „r” a suprafeței de reflexie a oglinzii retrovizoare ……………………………………………… Cerințele structurale ș(cid:13)i de încercare care se aplică omologării de tip pentru componente privind oglinzile retrovizoare ……………… ANEXA I Apendice ANEXA II Apendicele 1 Metoda de încercare pentru determinarea reflectivității ………… Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 ANEXA III Apendicele 1 Apendicele 2 Omologarea de tip pentru componente ș(cid:13)i marcarea oglinzilor retrovizoare ……………………………………………………… Specificație privind tipul oglinzii retrovizoare destinate autovehi- culelor cu două sau trei roți ……………………………………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind oglinda retrovizoare destinată autovehiculelor cu două sau trei roți …… Cerințe care guvernează montarea oglinzilor retrovizoare pe vehicule …………………………………………………………… Specificație privind montarea oglinzii retrovizoare sau a oglinzilor retrovizoare la un tip de autovehicul cu două sau trei roți ……… Certificat de omologare de tip pentru componente privind monta- rea unei oglinzi retrovizoare sau a unor oglinzi retrovizoare la un tip de autovehicul cu două sau trei roți ………………………… 198 200 205 209 210 211 212 216 217 196 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA I DEFINIȚII 1. 2. 3. 4. „Oglindă retrovizoare” înseamnă un dispozitiv, altul decât un sistem optic complex, cum ar fi periscopul, scopul acestuia fiind garantarea unei imagini clare spre spatele vehiculului. „Oglindă retrovizoare interioară” înseamnă un dispozitiv definit la punctul 1 care este destinat, când este cazul, amplasării în interiorul compartimentului pentru pasageri al vehiculului. „Oglindă retrovizoare exterioară” înseamnă un dispozitiv definit la punctul 1 care este destinat montării pe suprafața exterioară a vehiculului. „Tip de oglindă retrovizoare” înseamnă dispozitive care nu diferă semnificativ unul de celălalt în ceea ce priveș(cid:13)te următoarele caracteristici esențiale: 4. 1. dimensiunile ș(cid:13)i raza curburii suprafeței de reflexie a oglinzii retrovizoare; 4. 2. designul, forma sau materialele utilizate pentru oglinzile retrovizoare, inclusiv ataș(cid:13)area lor la vehicul. 5. „Clasa de oglinzi retrovizoare” înseamnă toate dispozitivele care au în comun anumite caracteristici funcționale. Acestea sunt clasificate după cum urmează: Clasa I: oglinzi interioare Clasa L: oglinzi exterioare „principale”. 6. 7. „r” înseamnă media razelor curburilor măsurată pe o suprafață de reflexie în conformitate cu metoda descrisă în apendicele 1, punctul 2. „Raza principală a curburii într-un punct de pe suprafața de reflexie” înseamnă valorile obținute, utilizând aparatul definit în apendicele 1, măsurată pe arcul mare al suprafeței de reflexie, traversând centrul suprafeței respective ș(cid:13)i situată într-un plan vertical (ri), care traversează centrul suprafeței ș(cid:13)i într-un plan orizontal (r’i)ș(cid:13)i în arcul mare care este perpendicular pe segmentul respectiv. 8. „Raza curburii într-un punct al suprafeței de reflexie (rp)” înseamnă media aritmetică a razelor de curbură principale ri ș(cid:13)i r’i sau, cu alte cuvinte: rp = ri + r′i 2 9. „Centrul suprafeței de reflexie” înseamnă baricentrul zonei vizibile a suprafeței de reflexie. 10. „Raza curburii părților componente ale oglinzii retrovizoare” înseamnă raza c a unui arc de cerc care aproximează cel mai bine forma rotunjită a părții considerate. 11. „Tip de vehicul privind oglinzile retrovizoare” înseamnă autovehiculele care nu diferă între ele în următoarele aspecte esențiale: 11. 1. caracteristicile vehiculului care reduc vizibilitatea ș(cid:13)i afectează amplasamentul oglinzilor retrovizoare; 11. 2. poziția ș(cid:13)i tipul oglinzilor retrovizoare obligatorii ș(cid:13)i opționale, când acestea din urmă există. 12. „Punctele oculare ale conducătorului” înseamnă două puncte la distanță de 65 mm unul de celălalt amplasate la 635 mm vertical față de punctul R relativ la poziția de conducere definită în apendicele prezentei anexe. Linia dreaptă care le uneș(cid:13)te formează unghiuri drepte cu planul median longitudinal vertical al vehiculului. Centrul segmentului având la extremități cele două puncte oculare este situat în interiorul planului longitudinal care trebuie să traverseze centrul poziției conducătorului, specificat de fabricant. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 197 13. „Vederea binoculară” înseamnă întregul câmp vizual obținut prin suprapunerea câmpurilor monoculare pentru ochiul drept ș(cid:13)i ochiul stâng (a se vedea figura de mai jos). 198 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Metoda de determinare a razei curburii „r” a suprafeței de reflexie a oglinzii retrovizoare Apendice 1. MĂSURĂTORI 1. 1. Aparatura Se utilizează aparatul cunoscut sub numele de „sferometru” descris în figura 1. 1. 2. Puncte de măsură 1. 2. 1. Razele principale ale curburilor sunt măsurate în trei puncte cât mai apropiate posibil de 1/3, 1/2 ș(cid:13)i 2/3 din lungimea arcului mare al suprafeței de reflexie care traversează centrul suprafeței respective, în plan vertical, sau a arcului mare care traversează centrul acelei suprafețe, în plan orizontal, dacă ultima parte este mai lungă. 1. 2. 2. Totuș(cid:13)i, dacă dimensiunile suprafeței de reflexie fac imposibilă măsurarea dimensiunilor definite la punctul 7, organismele de inspecție care răspund de încercări pot proceda la măsurători în acest punct pe două direcții perpendiculare care sunt cât mai aproape posibil de cele cerute mai sus. 2. CALCULAREA RAZEI CURBURII „r” „r”, exprimat în milimetri, este calculat cu formula: r = rp1 + rp2 + rp3 3 unde: rp1 = raza curburii primului punct de măsură; rp2 = raza curburii celui de-al doilea punct de măsură; rp3 = raza curburii celui de-al treilea punct de măsură. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 199 1 a r u g i f 200 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CERINȚE STRUCTURALE Ș(cid:13) I DE ÎNCERCARE PENTRU OMOLOGAREA DE TIP A OGLINZILOR RETROVIZOARE ANEXA II 1. CERINȚE GENERALE 1. 1. Toate oglinzile trebuie să fie reglabile. 1. 2. 1. 3. Marginile exterioare ale suprafeței de reflexie sunt încastrate într-un locaș(cid:13) protector (cupă etc. ) care, de-a lungul perimetrului, trebuie să aibă în toate punctele ș(cid:13)i în toate direcțiile o valoare „c” nu mai mică de 2,5 mm. Dacă suprafața de reflexie trece de locaș(cid:13)ul protector, raza curburii „c” a perimetrului care depăș(cid:13)eș(cid:13)te protecția nu trebuie să fie mai mică de 2,5 mm, iar suprafața de reflexie trebuie să se retragă în carcasa de protecție corespunzător unei forțe de 50 newtoni aplicate punctului celui mai protuberant față de suprafața protectoare pe o direcție orizontală aproximativ paralelă cu planul median longitudinal al vehiculului. Cu oglinda retrovizoare montată pe o suprafață plană, toate părțile, în toate pozițiile de reglare a dispozitivului, ș(cid:13)i toate părțile rămase ataș(cid:13)ate suportului de bază după încercarea prevăzută la punctul 4. 2 care pot fi lovite, în condiții statice, de o sferă cu diametrul fie de 165 mm (în cazul oglinzilor retrovizoare interioare), fie de 100 mm (în cazul oglinzilor retrovizoare exterioare), trebuie să aibă o rază a curburii „c” de minimum 2,5 mm. 1. 3. 1. Marginile locaș(cid:13)urilor de ataș(cid:13)are sau jocurile, al căror diametru diagonal maxim este mai mic de 12 mm, nu sunt nevoite să se conformeze cerințelor razei curburii specificate la punctul 1. 3, cu condiția să fi fost rotunjite. 1. 4. 1. 5. 1. 6. Dispozitivele utilizate pentru ataș(cid:13)area unei oglinzi retrovizoare la un vehicul trebuie proiectate astfel încât un cilindru cu raza de 50 mm, a cărui axă este una din axele pivotante sau de rotație care permit oglinzii retrovizoare să pivoteze ca un întreg înapoi pe direcția considerată în eventualitatea unui impact, trebuie să intersecteze cel puțin parțial suprafața de care este ataș(cid:13)at dispozitivul. Părțile oglinzilor exterioare menționate la punctul 1. 2 ș(cid:13)i 1. 3 a căror duritate nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 60 sunt exceptate de la cerințele de conformitate. Părțile oglinzilor interioare având o duritate mai mică de 50 ș(cid:13)i care sunt ataș(cid:13)ate suporților rigizi nu sunt sub incidența prevederilor de la punctele 1. 2 ș(cid:13)i 1. 3, cu excepția suporților respectivi. 2. DIMENSIUNI 2. 1. Oglinzi interioare (clasa I) Suprafața de reflexie trebuie să aibă dimensiunile astfel încât să fie posibilă înscrierea într-un dreptunghi cu o latură de 40 mm ș(cid:13)i cealaltă este „a”: a = 150 mm × 1 1 000 r 1 + 2. 2. Oglinzi exterioare „principale” (clasa L) 2. 2. 1. Dimensiunile minime ale suprafeței de reflexie trebuie să fie astfel încât: 2. 2. 1. 1. aria nu trebuie să fie mai mică de 6 900 mm2; 2. 2. 1. 2. diametrul oglinzilor circulare nu trebuie să fie mai mic de 94 mm; 2. 2. 1. 3. când oglinzile retrovizoare nu sunt circulare, dimensiunile lor trebuie să permită înscrierea suprafeței de reflexie într-un cerc cu diametrul de 78 mm. 2. 2. 2. Dimensiunile maxime ale suprafeței de reflexie trebuie să fie astfel încât: 2. 2. 2. 1. diametrul oricărei oglinzi retrovizoare circulare să nu fie mai mare de 150 mm; 2. 2. 2. 2. suprafața de reflexie a oricărei oglinzi retrovizoare care nu este circulară să fie situată într-un dreptunghi cu dimensiunile de 120 mm × 200 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 201 3. SUPRAFAȚA Ș(cid:13) I COEFICIENTELE DE REFLEXIE 3. 1. Suprafața de reflexie a oglinzii trebuie să fie o sferă convexă. 3. 2. Valoarea „r” să nu fie mai mică de: 3. 2. 1. 1 200 mm în cazul oglinzilor interioare (clasa I); 3. 2. 2. Media „r” a razei curburii măsurată pe suprafața de reflexie nu trebuie să fie mai mică de 1 000 mm sau mai mare de 1 500 mm în cazul oglinzilor retrovizoare din clasa L. 3. 3. 3. 4. Valoarea coeficientului reflexiei regulate determinat în conformitate cu metoda descrisă în apendicele I la prezenta anexă nu trebuie să fie mai mică de 40 %. Dacă suprafața de reflexie este de tip reductor de lumină (cu poziții „de zi” ș(cid:13)i „de noapte”) trebuie, în poziția „de zi”, să permită recunoaș(cid:13)terea culorilor semnelor de circulație. Valoarea coeficientului reflexiei regulate în poziția „de noapte” nu trebuie să fie mai mic de 4 %. Suprafața de reflexie să-ș(cid:13)i păstreze caracteristicile specificate la punctul 3. 3. chiar ș(cid:13)i după o expunere prelungită la intemperii în condiții normale de utilizare. 4. ÎNCERCĂRI 4. 1. Oglinzile retrovizoare sunt sub incidența încercărilor descrise la punctele 4. 2 ș(cid:13)i 4. 3. 4. 1. 1. Încercarea descrisă la punctul 4. 2 nu este cerută pentru toate oglinzile exterioare ale căror componente nu sunt la mai puțin de 2 m de la sol, indiferent de setarea selectată, vehiculul fiind încărcat până la limita tehnică maxim permisă. Exceptarea de mai sus se aplică, de asemenea, când ataș(cid:13)amentele oglinzii retrovizoare (plăci de ataș(cid:13)are, tije, articulații cu bilă etc. ) sunt la cel puțin 2 m deasupra solului ș(cid:13)i în interiorul lățimii totale a vehiculului. Această lățime se măsoară într-un plan vertical transversal traversând cele mai de jos anexe ale oglinzii sau prin oricare alt punct dinaintea acestui plan, când această din urmă configurație conferă o lățime totală mai mare. În acest caz trebuie oferită o descriere care să stabilească precis că oglinda retrovizoare urmează să fie amplasată astfel încât punctul de ataș(cid:13)are este situat pe vehicul aș(cid:13)a cum a fost descris mai sus. Când se aplică această exceptare, tija se marchează cu simbolul în certificatul de omologare de tip pentru componente. , care nu trebuie să poată fi ș(cid:13)ters ș(cid:13)i care trebuie de asemenea să fie menționat 4. 2. Încercarea comportării la impact 4. 2. 1. Descrierea dispozitivului de încercare 4. 2. 1. 1. Dispozitivul de încercare este compus dintr-un pendul care se poate balansa pe două axe orizontale în unghi drept una față de cealaltă ș(cid:13)i cu una dintre ele în unghi drept cu planul care conține traiectoria pendulului. Capătul pendulului este format dintr-un ciocan compus dintr-o sferă rigidă cu diametrul de 165 ± 1 mm acoperită cu un strat de cauciuc de 5 mm, cu duritatea 50. Este prevăzut un dispozitiv care permite determinarea unghiului maxim al tijei în planul de balansare. Un suport ataș(cid:13)at rigid corpului pendulului constituie montura mostrei pentru condițiile de impact stabilite la punctul 4. 2. 2. 6. Figura 1 de mai jos stabileș(cid:13)te dimensiunile mecanismului de încercare ș(cid:13)i designul specific al acestuia. 202 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 1 4. 2. 1. 2. Centrul de impact al pendulului este identic cu centrul sferei care acționează ca ș(cid:13)i un ciocan. Distanța „l” de la axa de balans în planul de miș(cid:13)care este de 1 metru ± 5 mm. Masa redusă a pendulului este m0 = 6,8 ± 0,05 kilograme („m0” este legat de masa totală „m” a pendulului ș(cid:13)i distanța „d” dintre centrul de greutate al pendulului ș(cid:13)i axa sa de rotație prin intermediul relației mo = m d l ). 4. 2. 2. Descrierea încercării 4. 2. 2. 1. Oglinda retrovizoare este ataș(cid:13)ată bazei sale prin procedeul recomandat de fabricantul dispozitivului sau, dacă este cazul, de constructorul vehiculului. 4. 2. 2. 2. Poziționarea direcției oglinzii pentru încercare 4. 2. 2. 2. 1. Oglinda este aliniată pe dispozitivul de încercare împreună cu pendulul astfel încât axele care sunt orizontale ș(cid:13)i verticale când oglinda se montează pe vehicul conform instrucțiunilor solicitantului, să fie în aceeaș(cid:13)i poziție. 4. 2. 2. 2. 2. Când oglinda este reglabilă în raport cu baza sa, încercarea trebuie întreprinsă în cea mai puțin acceptabilă poziție îndoită în cadrul limitelor stabilite de solicitant. 4. 2. 2. 2. 3. Când oglinda retrovizoare poate fi mutată mai aproape sau mai departe de bază, dispozitivul relevant este plasat în poziția în care distanța dintre bază ș(cid:13)i carcasă este mai scurtă. 4. 2. 2. 2. 4. Când suprafața de reflexie se poate miș(cid:13)ca în carcasă, trebuie setată astfel încât marginea superioară care se află la cea mai mare distanțată de vehicul să fie în poziția cea mai protuberantă față de carcasă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 203 4. 2. 2. 3. Cu excepția încercării nr. 2 pentru oglinzile retrovizoare interioare (a se vedea punctul 4. 2. 2. 6. 1), pendulul este în poziție verticală în timp ce planurile orizontale ș(cid:13)i verticale longitudinale care traversează centrul ciocanului trebuie să treacă prin centrul suprafeței de reflexie definite în anexa 1 punctul 9. Direcția longitudinală de balans a pendulului trebuie să fie paralelă cu planul median longitudinal al vehiculului. 4. 2. 2. 4. Când, corespunzător condițiilor de setare prevăzute la punctele 4. 2. 2. 1 ș(cid:13)i 4. 2. 2. 2, componentele oglinzii retrovizoare restrâng miș(cid:13)carea de retur a ciocanului, punctul de impact trebuie realiniat pe o direcție perpendiculară pe axa de rotație sau balans considerată. Această schimbare trebuie să fie aceea strict necesară realizării încercării. Trebuie să fie limitată astfel încât: — sfera care cuprinde ciocanul să rămână cel puțin tangentă la cilindrul definit la punctul 1. 4; — sau contactul cu ciocanul să fie la cel puțin 10 mm de perimetrul suprafeței de reflexie. 4. 2. 2. 5. Încercarea constă în eliberarea ciocanului de la o înălțime corespunzătoare unui unghi al pendulului de 60° față de verticală astfel încât ciocanul să lovească oglinda retrovizoare în momentul în care pendulul atinge poziția verticală. 4. 2. 2. 6. Oglinzile trebuie lovite în următoarele condiții diferite: 4. 2. 2. 6. 1. Oglinzi interioare (clasa I) Încercarea nr. 1: Punctul de impact este acela definit la punctul 4. 2. 2. 3, impactul fiind astfel încât ciocanul să lovească partea suprafeței de reflexie a oglinzii retrovizoare. Încercarea nr. 2: Pe marginea carcasei protectoare astfel încât impactul rezultat este la 45° de planul suprafeței de reflexie ș(cid:13)i în interiorul planului orizontal care traversează centrul suprafeței respective. Impactul este direcționat spre partea pe care se află suprafața de reflexie. 4. 2. 2. 6. 2. Oglinzi exterioare (clasa L) Încercarea nr. 1: Punctul de impact este acela definit la punctul 4. 2. 2. 3 sau 4. 2. 2. 2, impactul fiind astfel încât ciocanul să lovească partea suprafeței de reflexie a oglinzii. Încercarea nr. 2: Punctul de impact este acela definit la punctul 4. 2. 2. 3 sau 4. 2. 2. 4, impactul fiind astfel încât ciocanul să lovească partea opusă suprafeței de reflexie a oglinzii. 4. 3. Încercarea la încovoiere a carcasei de protecție ataș(cid:13)ate tijei 4. 3. 1. Descrierea încercării Carcasa protectoare este plasată orizontal într-un dispozitiv astfel încât să fie posibilă închiderea fermă a elementelor de reglare a suportului de fixare. Pe direcția celei mai mari dimensiuni a carcasei, capătul cel mai apropiat de punctul de ataș(cid:13)are a dispozitivului de reglare a suportului trebuie să fie imobilizat de un opritor rigid lat de 15 mm care să acopere întreaga lățime a carcasei. La celălalt capăt un opritor identic cu cel descris mai sus este plasat pe carcasă astfel încât să permită amplasarea pe el a încărcăturii de încercare (figura 2). Capătul carcasei opus celui asupra căruia se exercită forța poate fi blocat în loc să fie ținut în poziție, aș(cid:13)a cum se arată în figura 2. 204 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Exemplificarea mecanismului pentru încercarea la încovoiere a oglinzii retrovizoare Figura 2 4. 3. 2. Încărcătura pentru încercare este de 25 kg ș(cid:13)i trebuie menținută un minut. 5. 5. 1. REZULTATUL ÎNCERCĂRII În încercările descrise la punctul 4. 2 pendulul trebuie să continue să se balanseze astfel încât proiecția în planul de balans ș(cid:13)i poziția tijei să formeze un unghi de cel puțin 20° cu verticala. Unghiul trebuie măsurat cu o acuratețe de ± 1°. 5. 1. 1. Această cerință nu se aplică oglinzilor retrovizoare fixate pe parbriz. În acest caz se aplică după încercare cerințele specificate la punctul 5. 2. 5. 2. 5. 3. În timpul încercării descrise la punctul 4. 2, partea oglinzilor retrovizoare care a rămas lipită de parbriz după ruperea suportului nu trebuie să iasă în afară față de bază cu mai mult de 1 cm, iar configurația rămasă în urma încercării trebuie să se conformeze condițiilor specificate la punctul 1. 3. În cursul încercării descrise la punctele 4. 2 ș(cid:13)i 4. 3, suprafața de reflexie nu trebuie să se distrugă. Totuș(cid:13)i, distrugerea acesteia este acceptată dacă este îndeplinită una din condițiile de mai jos: 5. 3. 1. fragmentele sunt lipite de baza carcasei sau de o suprafață care este ancorată solid cu aceasta; totuș(cid:13)i, este permisă dezlipirea parțială a sticlei, cu condiția să nu depăș(cid:13)ească 2,4 mm de fiecare parte a rupturii. Este permisă detaș(cid:13)area cioburilor mici de sticlă la punctul de impact; 5. 3. 2. suprafața de reflexie se realizează din sticlă securizată. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 205 Apendicele 1 Metoda de încercare pentru determinarea reflectivității 1. DEFINIȚII 1. 1. Iluminant normalizat CIE A (1): iluminant colorimetric reprezentând corpul negru la T68=2855,6 Kelvin. 1. 2. CIE A (1) standardizat: lampă cu filament de tungsten într-o atmosferă gazoasă care funcționează la o temperatură a culorii proxime de T68 = 2855,6 Kelvin. 1. 3. CIE 1931 (1) observator colorimetric de referință: receptor al radiației ale cărui caracteristici colorimetrice corespund componentelor spectrului tricromatic x (λ), y (λ), z (λ) (a se vedea tabelul). 1. 4. Componente ale spectrului tricromatic CIE: componente tricromatice, în interiorul sistemului CIE (XYZ) al părților monocromatice ale unui spectru de energie egală. 1. 5. Vedere fotopică (1): vederea normală a ochiului când se adaptează nivelurilor de iluminare a cel puțin câteva unități pe metru pătrat. 2. APARATURA 2. 1. Generalități Aparatura încorporează o sursă de lumină, un suport pentru piesa încercată, o celulă fotoelectrică receptoare ș(cid:13)i un indicator (a se vedea figura 1), împreună cu mijloacele necesare pentru atenuarea efectelor luminii rătăcite. Receptorul poate să includă o sferă Ulbricht în scopul măsurării mai uș(cid:13)oare a coeficientului de reflexie al oglinzilor retrovizoare non-plane (cu alte cuvinte, convexe) (a se vedea figura 2). 2. 2. Caracteristici spectrale ale sursei ș(cid:13)i receptorului luminii Sursa de lumină trebuie să fie o sursă standardizată CIE A, asociată cu un sistem optic care să permită obținerea unui mănunchi de raze de lumină aproape paralele. Este recomandată utilizarea unui stabilizator de voltaj în scopul menținerii unui voltaj fix al lămpii în cursul funcționării aparatului. Receptorul trebuie să includă o celulă fotoelectrică al cărei răspuns spectral este proporțional cu funcția luminozității fotopice a observatorului colorimetric de referință CIE (1931) (a se vedea tabelul). Poate fi adoptată de asemenea orice altă combinație sursă de lumină-filtru-receptor care să ofere o echivalență totală cu vederea luminoasă ș(cid:13)i fotopică a standardului CIE A. Dacă receptorul încorporează o sferă Ulbricht suprafața internă a acesteia trebuie acoperită cu vopsea albă mată (difuză) neselectivă. 2. 3. Condiții geometrice Fasciculul de raze incidente trebuie să formeze, de preferință, un unghi (Θ) de 0,44 ± 0,09 radiani (25 ± 5°) cu perpendiculara pe suprafața de încercare; acest unghi trebuie, totuș(cid:13)i, să nu depăș(cid:13)ească limita superioară de toleranță, adică 0,53 radiani sau 30°. Axa receptorului trebuie să formeze un unghi (Θ) egal cu acela al fasciculului de raze incidente cu perpendiculara menționată (a se vedea figura 1). La incidența cu suprafața de încercare, fasciculul trebuie să aibă un diametru de cel puțin 19 mm. Fasciculul reflectat nu trebuie să fie mai larg decât suprafața sensibilă a celulei fotoelectrice, nu trebuie să acopere mai puțin de 50 % din această suprafață ș(cid:13)i trebuie, dacă este posibil, să acopere aceeaș(cid:13)i porțiune din suprafață ca fasciculul utilizat pentru calibrarea instrumentului. Dacă receptorul include o sferă Ulbricht, aceasta trebuie să aibă un diametru de minimum 127 mm. Deschizăturile realizate pentru componenta încercată ș(cid:13)i fasciculul incident în peretele sferei trebuie să fie suficient de largi pentru a permite fasciculelor incidente ș(cid:13)i reflectate să treacă în întregime. Celula fotoelectrică trebuie poziționată astfel încât să nu recepționeze direct lumina fasciculului incident sau reflectat. (1) Definiții extrase din publicația CIE 50 (45), vocabularul electronic internațional, grupul 45, lumini. 206 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 4. Caracteristici electrice ale combinației celulă – indicator Puterea celulei fotoelectrice afiș(cid:13)ată pe indicator trebuie să fie o funcție lineară a intensității luminii suprafeței fotosensibile. Trebuie luate măsuri pentru asigurarea metodelor (electrice, optice sau ambele) de uș(cid:13)urare, resetare ș(cid:13)i reglare a setărilor de calibrare. Aceste metode nu trebuie să afecteze linearitatea sau caracteristicile spectrale ale instrumentului. Acuratețea combinației receptor-indicator trebuie să fie ± 2 % pe o scară completă sau ± 10 % din valoarea măsurată în conformitate cu valoarea cea mai mică. 2. 5. Suportul piesei încercate Mecanismele sale trebuie să permită aș(cid:13)ezarea mostrei astfel încât axa brațului sursei ș(cid:13)i cea a receptorului să se întâlnească la nivelul suprafeței de reflexie. Această suprafață poate fi pe mostra oglinzii retrovizoare sau pe ambele laturi ale ei, depinzând de faptul dacă aceasta este o oglindă cu suprafață primară sau secundară sau o oglindă prismatică de tip „flip”. 3. METODE DE LUCRU 3. 1. Metoda calibrării directe Când este utilizată metoda calibrării directe referința este aerul. Metoda poate fi aplicată cu instrumente care au fost proiectate astfel încât să permită calibrarea totală prin alinierea receptorului direct cu axa luminii (a se vedea figura 1). În anumite cazuri (de exemplu, în scopul măsurării reflectivității scăzute a suprafețelor), metoda permite adoptarea unui punct de calibrare intermediar (între 0 ș(cid:13)i 100 %) din scală. În aceste cazuri este necesară interpunerea unui filtru cu densitate neutră ș(cid:13)i cu factor de transmisie cunoscut pe traiectoria optică ș(cid:13)i reglarea sistemului de calibrare până când indicatorul arată procentul de transmisie corespunzător filtrului. Filtrul trebuie înlăturat înaintea începerii măsurării reflectivității. 3. 2. Măsurători de calibrare indirecte Această metodă de calibrare se aplică instrumentelor având o sursă ș(cid:13)i un receptor cu formă geometrică fixă. Necesită un standard de reflexie calibrat ș(cid:13)i întreținut corespunzător. Acest standard va fi de preferință o oglindă retrovizoare plană al cărei coeficient de reflexie este cât mai apropiat posibil de cel al mostrelor încercate. 3. 3. Măsurători pe o oglindă retrovizoare plană Coeficientul de reflexie al pieselor încercate poate fi măsurat utilizând instrumente care utilizează principiul calibrării directe sau indirecte. Valoarea coeficientului de reflexie este citită direct de pe cadranul instrumentului. 3. 4. Măsurători pe o oglindă retrovizoare care nu este plană (convexă) Măsurarea coeficientului de reflexie al oglinzilor retrovizoare convexe necesită utilizarea instrumentelor care încorporează o sferă Ulbricht în receptor (a se vedea figura 2). Dacă împreună cu o oglindă standard, având un coeficient de reflexie de E %, citirea sferei oferă ne diviziuni cu o oglindă necunoscută, nx diviziuni corespund unui coeficient de reflexie de X %, oferit de formula: X = E nx ne. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 207 Figura 1: Aspectul general al aparaturii pentru măsurarea reflectivității utilizând cele două metode de calibrare Figura 2: Aspectul general al aparaturii pentru măsurarea reflectivității utilizând o sferă Ulbricht în receptor 208 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Valorile componentelor spectrale tricromatice ale observatorului colorimetric de referință CIE 1931 (1) Tabelul a fost extras din publicația CIE 50 (45) – 1970 λ pm 380 390 400 410 420 430 440 450 460 470 480 490 500 510 520 530 540 550 560 570 580 590 600 610 620 630 640 650 660 670 680 690 700 710 720 730 740 750 760 770 780 x (λ) 0,001 4 0,004 2 0,014 3 0,043 5 0,134 4 0,283 9 0,348 3 0,336 2 0,290 8 0,195 4 0,095 6 0,032 0 0,004 9 0,009 3 0,063 3 0,165 5 0,290 4 0,433 4 0,594 5 0,762 1 0,916 3 1,026 3 1,062 2 1,002 6 0,854 4 0,642 4 0,447 9 0,283 5 0,164 9 0,087 4 0,046 8 0,022 7 0,011 4 0,005 8 0,002 9 0,001 4 0,000 7 0,000 3 0,000 2 0,000 1 0,000 0 y (λ) 0,000 0 0,000 1 0,000 4 0,001 2 0,004 0 0,011 6 0,023 0 0,038 0 0,060 0 0,091 0 0,139 0 0,208 0 0,323 0 0,503 0 0,710 0 0,862 0 0,954 0 0,995 0 0,995 0 0,952 0 0,870 0 0,757 0 0,631 0 0,503 0 0,381 0 0,265 0 0,175 0 0,107 0 0,061 0 0,032 0 0,017 0 0,008 2 0,004 1 0,002 1 0,001 0 0,000 5 0,000 2 (*) 0,000 1 0,000 1 0,000 0 0,000 0 z (λ) 0,006 5 0,020 1 0,067 9 0,207 4 0,645 6 1,385 6 1,747 1 1,772 1 1,669 2 1,287 6 0,813 0 0,465 2 0,272 0 0,158 2 0,078 2 0,042 2 0,020 3 0,008 7 0,003 9 0,002 1 0,001 7 0,001 1 0,000 8 0,000 3 0,000 2 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 0,000 0 (*) modificată în 1966 (de la 3 la 2). (1) Tabel prescurtat. Valorile x (λ), y (λ) ș(cid:13)i z (λ) au fost rotunjite la patru cifre după punctul zecimal. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 209 Apendicele 2 Omologarea de tip pentru componente ș(cid:13)i marcarea oglinzilor retrovizoare 1. MARCAREA Mostrele tipurilor de oglinzi retrovizoare prezentate pentru omologare de tip pentru componente trebuie să aibă, într-o manieră lizibilă, marca de comerț a fabricantului, care să nu poată fi ș(cid:13)tearsă ș(cid:13)i un spațiu suficient de mare pentru marca omologării de tip pentru componente; spațiul respectiv trebuie specificat pe desenele care însoțesc cererea de omologare de tip pentru componente. 2. OMOLOGARE DE TIP PENTRU COMPONENTE 2. 1. Cererea pentru omologare de tip pentru componente trebuie însoțită de patru oglinzi retrovizoare: trei pentru încercări ș(cid:13)i una pe care o păstrează laboratorul în vederea verificărilor ulterioare care se pot dovedi necesare. Alte mostre pot fi necesare la cererea laboratorului. 2. 2. Când un tip de oglindă retrovizoare trimisă corespunzător punctului 1 de mai sus îndeplineș(cid:13)te cerințele anexei II, primeș(cid:13)te omologare de tip pentru componente ș(cid:13)i îi este atribuit un număr de aprobare. 2. 3. Acest număr nu mai este atribuit altui tip de oglindă retrovizoare. 3. MARCAJELE 3. 1. Toate oglinzile retrovizoare corespunzătoare tipului care a primit aprobarea în conformitate cu prezentul capitol trebuie să poarte marcajul de omologare de tip pentru componente descris în Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 3 iunie 1992, anexa V privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți. Valoarea „a”, definind dimensiunile dreptunghiului ș(cid:13)i cifrele ș(cid:13)i literele care constituie marcajul, nu trebuie să fie mai mici de 6 mm. 3. 2. Marcajul omologării de tip pentru componente primeș(cid:13)te un simbol suplimentar I sau L, specificând clasa oglinzii retrovizoare. Simbolul suplimentar trebuie plasat aproape de dreptunghiul care înconjoară litera „e”, în orice poziție în relație cu aceasta. 3. 3. Marcajul omologării de tip pentru componente ș(cid:13)i simbolul suplimentar trebuie fixate pe o parte esențială a oglinzii retrovizoare astfel încât să fie de neș(cid:13)ters ș(cid:13)i foarte vizibile când oglinda este montată pe vehicul. 210 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 211 Apendicele 4 212 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA III CERINȚELE PRIVIND MONTAREA OGLINZILOR RETROVIZOARE PE VEHICULE 1. POZIȚIA 1. 1. Toate oglinzile retrovizoare trebuie ataș(cid:13)ate astfel încât să rămână în poziție stabilă în condiții de conducere normală a vehiculului. 1. 2. 1. 3. Oglinda(zile) retrovizoare pentru vehiculele fără caroserie trebuie montată(e) sau setată(e) astfel încât centrul suprafeței de reflexie să fie la cel puțin 280 mm înspre exteriorul planului longitudinal median al vehiculului. Înaintea măsurării bara de ghidare trebuie să rămână în poziția corespunzătoare conducerii vehiculului în linie dreaptă ș(cid:13)i oglinda(zile) retrovizoare trebuie setată(e) în poziția normală de utilizare. Oglinzile retrovizoare trebuie amplasate astfel încât conducătorul, când este aș(cid:13)ezat pe locul său în poziție de conducere normală, să aibă o vedere clară asupra ș(cid:13)oselei din spatele ș(cid:13)i lateralele vehiculului. 1. 4. Oglinzile retrovizoare exterioare trebuie să fie vizibile prin vitrajele laterale sau prin porțiunea curățată de ș(cid:13)tergătorul de parbriz. 1. 5. 1. 6. 1. 7. 1. 8. În cazul unui vehicul care este sub forma ș(cid:13)asiu/cabină când este măsurat câmpul de vizibilitate, lățimile minimă ș(cid:13)i maximă ale corpului trebuie specificate de fabricant ș(cid:13)i, dacă este cazul, simulate de panouri. Toate configurațiile vehiculelorș(cid:13)i oglinzilor luate în considerare în timpul încercării trebuie specificate pe certificatul CE de omologare de tip pentru componente pentru un vehicul privind montarea oglinzilor retrovizoare (a se vedea apendicele 2). Oglinda retrovizoare exterioară prescrisă pentru laterala din partea conducătorului vehiculului trebuie astfel amplasată încât să formeze un unghi nu mai mare de 55° între planul median vertical longitudinal al vehicululuiș(cid:13)i planul vertical care traversează centrul oglinzii ș(cid:13)i centrul liniei drepte de 65 mm lungime care uneș(cid:13)te cele două puncte oculare de vizibilitate ale conducătorului. Oglinzile retrovizoare nu trebuie să depăș(cid:13)ească exteriorul caroseriei vehiculului cu mai mult decât este necesar pentru conformitatea cu cerințele privind câmpurile de vizibilitate specificate la punctul 4. Când marginea de jos a unei oglinzi retrovizoare exterioare este la mai puțin de 2 m de nivelul solului la încărcarea vehiculului cu greutatea totală maxim admisă, aceste oglinzi nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 0,20 m lățimea totală a vehiculului măsurat fără oglinzi retrovizoare. 1. 9. Sub rezerva cerințelor de la punctele 1. 7 ș(cid:13)i 1. 8, oglinzile retrovizoare exterioare pot depăș(cid:13)i lățimile maxime permise ale vehiculelor. 2. NUMĂRUL 2. 1. Numărul minim al oglinzilor retrovizoare necesar vehiculelor fără caroserie Categoria vehiculului Oglindă(zi) exterioară(e) principală(e) Clasa L Motorete Motociclete Tricicluri 1 2 2 2. 2. Numărul minim al oglinzilor retrovizoare necesar vehiculelor carosate Categoria vehiculului Motorete cu trei roți (inclusiv cvadricicluri uș(cid:13)oare) ș(cid:13)i tricicluri Oglinzi interioare clasa I 1 (1) Oglindă(zi) exterioară(e) principală(e) clasa L 1 dacă există oglindă interioară 2 dacă nu există oglindă interioară (1) Nu este necesară oglindă retrovizoare interioară când nu pot fi îndeplinite condițiile de vizibilitate menționate la punctul 4. 1 de mai jos. În acest caz sunt nece- sare două oglinzi exterioare, pe ambele părți ale vehiculului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 213 2. 3. 2. 4. Când există o singură oglindă retrovizoare, aceasta trebuie amplasată pe partea stângă a vehiculului în statele membre în care se circulă pe partea dreaptă ș(cid:13)i pe dreapta vehiculului în statele membre în care se circulă pe partea stângă. Oglinzile retrovizoare de clasa I ș(cid:13)i III care au primit aprobarea conform prevederilor din Directiva 71/127/CEE privind oglinzile retrovizoare pentru autovehicule sunt acceptate, de asemenea, pentru motorete, motociclete ș(cid:13)i tricicluri. 2. 5. Numărul maxim al oglinzilor retrovizoare opționale 2. 5. 1. 2. 5. 2. Este permisă amplasarea la motorete a unei oglinzi retrovizoare pe partea opusă celei pe care este situată oglinda obligatorie menționată la punctul 2. 1. Este permisă amplasarea la vehiculele carosate a unei oglinzi retrovizoare pe partea opusă celei pe care este situată oglinda obligatorie menționată la punctul 2. 2. 2. 5. 3. Oglinzile retrovizoare prevăzute la punctele 2. 5. 1 ș(cid:13)i 2. 5. 2 trebuie să se conformeze cerințelor prezentului capitol. 3. 3. 1. 3. 2. 4. 4. 1 REGLAREA Conducătorii trebuie să aibă posibilitatea reglării oglinzilor retrovizoare din poziția de conducere. În cazul vehiculelor cu trei roți carosate oglinda poate fi reglată cu uș(cid:13)a închisă, dar geamul poate fi deschis. Totuș(cid:13)i, în toate cazurile, oglinda poate fi blocată în poziție numai din exterior. Oglinzile retrovizoare care pot fi readuse la poziția inițială fără reglare după ce au fost împinse spre înapoi nu sunt sub incidența cerințelor de la punctul 3. 1. CÂMPUL DE VIZIBILITATE ÎN CAZUL CAROSERIEI Oglinda retrovizoare interioară 4. 1. 1. Oglinda retrovizoare interioară (clasa I) Câmpul de vizibilitate trebuie să fie astfel încât conducătorul să poată vedea o porțiune orizontală, plană a ș(cid:13)oselei lată de cel puțin 20 m, centrată pe planul median longitudinal vertical al vehiculului ș(cid:13)i întinzându-se spre orizont de la 60 m în spatele punctelor oculare ale conducătorului (figura 1). 4. 2 Oglinda retrovizoare exterioară 4. 2. 1. Oglinzi retrovizoare exterioare principale (clasele L ș(cid:13)i III) 4. 2. 1. 1 Oglinzi retrovizoare exterioare pe partea stângă pentru vehiculele conduse pe dreapta ș(cid:13)i oglinzi exterioare pe partea dreaptă pentru vehiculele conduse pe partea stângă a ș(cid:13)oselei. 4. 2. 1. 1. 1 Câmpul de vizibilitate trebuie să fie astfel încât conducătorul să poată vedea o porțiune de drum plată, orizontală, de cel puțin 2,5 m, care este delimitată pe dreapta (în cazul vehiculelor conduse pe dreapta) sau pe stânga (în cazul vehiculelor conduse pe stânga) de planul care este paralel cu planul median longitudinal vertical traversând punctul cel mai din afară al vehiculului pe stânga (în cazul vehiculelor conduse pe dreapta) sau pe dreapta (în cazul vehiculelor conduse pe stânga) ș(cid:13)i care se întinde de la distanța de 10 m spre orizont în spatele punctelor oculare ale conducătorului (a se vedea figura 2). 4. 2. 1. 2 Oglinzi retrovizoare exterioare pe dreapta pentru vehiculele conduse pe partea dreaptă ș(cid:13)i oglinzi exterioare pe stânga pentru vehiculele conduse pe partea stângă. 4. 2. 1. 2. 1 Câmpul de vizibilitate trebuie să fie astfel încât conducătorul să poată vedea cel puțin o porțiune de drum orizontală, plată, lată de 4 m, care este delimitată pe stânga (în cazul vehiculelor conduse pe dreapta) sau pe dreapta (în cazul vehiculelor conduse pe stânga) de un plan paralel cu planul median longitudinal vertical traversând punctul cel mai exterior al vehiculului pe dreapta (în cazul vehiculelor conduse pe dreapta) sau pe stânga (în cazul vehiculelor conduse pe stânga) ș(cid:13)i care se întinde de la distanța de 20 m spre orizont în spatele punctelor oculare ale conducătorului (a se vedea figura 2). 4. 3 Obstrucționări 4. 3. 1 Oglinzi retrovizoare interioare (clasa I) 4. 3. 1. 1 Este admisibilă o reducere a câmpului de vizibilitate datorată prezenței dispozitivelor cum ar fi tetierele, parasolarele, ș(cid:13)tergătorul lunetei ș(cid:13)i elementele de încălzire, cu condiția ca toate aceste dispozitive la un loc să nu obstrucționeze mai mult de 15 % din câmpul de vizibilitate. 4. 3. 1. 2 Gradul de obstrucționare este măsurat cu tetierele potrivite în cea mai de jos poziție posibil ș(cid:13)i cu parasolarele îndoite spre înapoi. 4. 3. 2. Oglinzi retrovizoare exterioare (clasele L ș(cid:13)i III) În câmpurile de vizibilitate specificate mai sus, obstrucționarea datorată caroseriei ș(cid:13)i unor componente ale sale, cum ar fi mânerele uș(cid:13)ilor, luminile exterioare de marcaj, semnalizatoarele ș(cid:13)i extremitățile barelor de protecție din spate, precum ș(cid:13)i componentelor de curățare a suprafețelor de reflexie nu se ia în considerare dacă ele constituie cauza unei obstrucționări totale mai mici de 10 % a câmpului de vizibilitate specificat. 214 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1 a r u g i F 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 215 2 a r u g i F 216 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 217 Apendicele 2 218 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 5 MĂSURI CARE TREBUIE LUATE ÎMPOTRIVA POLUĂRII AERULUI CAUZATĂ DE AUTOVEHICULELE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI LISTA ANEXELOR Pagina ANEXA I Specificații pentru măsurile de combatere a poluării aerului cauzate de motorete ……………………………………………………… Apendicele 1 Încercări de tipul I ………………………………………………… — Sub-apendicele 1: — Sub-apendicele 2: — Sub-apendicele 3: — Sub-apendicele 4: Ciclu de funcționare pe dinamometru (încercare de tipul I) …………………… Exemplul nr. 1 al unui sistem de colec- tare a gazelor evacuate ……………… Exemplul nr. 2 al unui sistem de colec- tare a gazelor evacuate ……………… Metodă de calibrare a dinamometrului ………………………………………… Apendicele 2 ANEXA II Apendicele 1 Încercări de tipul II ………………………………………………… Specificații pentru măsurile care trebuie luate împotriva poluării aerului cauzate de motociclete ș(cid:13)i autovehicule cu trei roți ……… Încercări de tipul I ………………………………………………… — Sub-apendicele 1: — Sub-apendicele 2: — Sub-apendicele 3: — Sub-apendicele 4: Ciclul de funcționare a motorului pentru tipul I de încercări …………………… Exemplul nr. 1 al unui sistem de colec- tare a gazelor evacuate ……………… Exemplul nr. 2 al unui sistem de colec- tare a gazelor evacuate ……………… Metodă de calibrare a absorbției de ener- gie pe ș(cid:13)osea de către dinamometru în cazul motocicletelor sau autovehiculelor cu trei roți ……………………………… Încercări de tipul II ………………………………………………… Specificații pentru măsurile care trebuie luate împotriva poluării vizibile a aerului cauzate de autovehiculele cu două sau trei roți echipate cu motor cu aprindere prin compresie ………………… Încercarea funcționării la viteză constantă după curba de încărcare completă …………………………………………………………… Încercarea la accelerație liberă …………………………………… Valorile limită care se aplică în încercările la viteză constantă …… Specificații pentru opacimetre …………………………………… Instalarea ș(cid:13)i utilizarea opacimetrului ……………………………… Specificații pentru carburantul de referință ……………………… Specificație privind măsurile care trebuie luate împotriva poluării aerului cauzate de un tip de autovehicul cu două sau trei roți …… Certificat de omologare de tip pentru componente privind măsurile care trebuie luate împotriva poluării aerului cauzate de un tip de autovehicul cu două sau trei roți ………………………………… Apendicele 2 ANEXA III Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Apendicele 5 ANEXA IV ANEXA V ANEXA VI 219 223 232 233 234 235 237 239 242 254 255 256 257 259 260 262 264 266 267 270 272 274 275 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 219 ANEXA I SPECIFICAȚII PENTRU MĂSURILE CARE TREBUIE LUATE ÎMPOTRIVA POLUĂRII AERULUI CAUZATĂ DE MOTORETE 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „Tip de vehicul cu privire la emisia de gaze poluante din motor” înseamnă motorete care nu diferă în următoarele aspecte esențiale: 1. 1. 1. inerția echivalentă determinată în relație cu masa de referință specificată în secțiunea 5. 2 a apendicelui 1; 1. 1. 2. caracteristicile motorului ș(cid:13)i motoretei, definite în anexa V; 1. 2. „Masa de referință” înseamnă masa motoretei în miș(cid:13)care, majorată cu o masă unitară de 75 kg. Masa motoretei în miș(cid:13)care este masa totală fără încărcătură cu rezervoarele umplute cel puțin în proporție de 90 % din capacitatea totală; 1. 3. Poluanți gazoș(cid:13)i „Poluanți gazoș(cid:13)i” înseamnă monoxidul de carbon, hidrocarburile ș(cid:13)i oxizii de azot exprimați în termeni de echivalență cu dioxidul de azot (NO2). 2. CERINȚELE ÎNCERCĂRILOR 2. 1. Generalități Componentele care pot afecta emisia de poluanți gazoș(cid:13)i trebuie proiectate, construite ș(cid:13)i asamblate astfel încât să permită motoretei, la utilizarea normală, în ciuda vibrațiilor la care poate fi supusă, să corespundă cerințelor prezentei anexe. 2. 2. Descrierea încercărilor 2. 2. 1. Motoreta este sub incidența tipului I ș(cid:13)i II de încercări specificate mai jos: 2. 2. 1. 1. Tipul I de încercări (verificarea mediei emisiilor poluante într-o zonă urbană aglomerată) 2. 2. 1. 1. 1. Vehiculul este plasat pe un dinamometru echipat cu o frână ș(cid:13)i un volant. Este întreprinsă fără întrerupere o încercare cu durata de 448 secunde ș(cid:13)i cuprinzând patru cicluri. Fiecare ciclu cuprinde ș(cid:13)apte operații (mersul în gol, accelerația, viteza constantă, decelerația etc. ). În timpul încercării gazele emise sunt diluate cu aer astfel încât volumul total al amestecului să rămână constant. Pe tot parcursul încercării: — un flux continuu de eș(cid:13)antioane de amestec trebuie introdus într-un sac, astfel încât concentrațiile (valorile medii) de monoxid de carbon, hidrocarburi nearse ș(cid:13)i oxizi de azot să poată fi determinate succesiv; — se măsoară volumul total al amestecului. La sfârș(cid:13)itul încercării se înregistrează distanța efectiv parcursă din totalul afiș(cid:13)at pe kilometrajul motoretei. 2. 2. 1. 1. 2. Încercarea este întreprinsă prin procedura descrisă în apendicele 1. Metodele utilizate pentru colectarea ș(cid:13)i analizarea gazelor sunt cele specificate. 220 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 2. 1. 1. 3. Sub rezerva prevederilor de la punctul 2. 2. 1. 1. 4, încercarea se realizează de trei ori. Masa obținută la fiecare încercare a monoxidului de carbon, a hidrocarburilor ș(cid:13)i a oxizilor trebuie să fie sub limita valorilor stabilite în tabelul de mai jos. Omologare de tip pentru componente ș(cid:13)i conformitatea producției Stadii 24 de luni de la data adoptării prezentei directive (1) 36 de luni de la data implementării primului stadiu (1) CO (g/km) L1 6 (1) 1 (2) HC + NOx (g/km) L2 3 (1) 1,2 (1) Valorile limită ale maselor de CO ș(cid:13)i HC + NOx sunt multiplicate cu factorul 2 în cazul motoretelor cu trei roți ș(cid:13)i al autovehiculelor cu patru roți uș(cid:13)oare. (2) Limita masei de CO trebuie să fie 3,5 g/km în cazul motoretelor cu trei roți ș(cid:13)i al autovehiculelor cu patru roți uș(cid:13)oare. 2. 2. 1. 1. 3. 1. Totuș(cid:13)i, unul dintre cele trei rezultate pentru fiecare dintre poluanții menționați mai sus poate depăș(cid:13)i cu maximum 10 % valoarea limită prescrisă pentru motoretele implicate, cu condiția ca media aritmetică a celor trei rezultate să fie mai mică decât valoarea limită prescrisă. Dacă mai mult de un poluant depăș(cid:13)eș(cid:13)te valorile limită, nu se ține cont dacă aceasta se întâmplă în aceeaș(cid:13)i încercare sau în mai multe. 2. 2. 1. 1. 4. Numărul de încercări prescris la punctul 2. 2. 1. 1. 3 este redus, corespunzător condițiilor de mai jos, când V1 este rezultatul primei încercări ș(cid:13)i V2 rezultatul celei de-a doua încercări pentru fiecare dintre poluanții menționați la punctul 2. 2. 1. 1. 3. 2. 2. 1. 1. 4. 1. Este necesară doar o încercare dacă V1 ≤ 0,70 L pentru toți poluanții implicați. 2. 2. 1. 1. 4. 2. Sunt necesare doar două încercări dacă V1 ≤ 0,85 L pentru toți poluanții implicați ș(cid:13)i dacă, pentru cel puțin un poluant, V1 > 0,70 L. În completare, pentru fiecare dintre poluanții implicați, V2 trebuie să fie astfel încât V1 + V2 < 1,70 Lș(cid:13)i V2 < L. 2. 2. 1. 2. Tipul II de încercări (încercarea emisiei monoxidului de carbon ș(cid:13)i a hidrocarburilor nearse la mersul în gol). 2. 2. 1. 2. 1. Sunt măsurate timp de un minut masa monoxidului de carbon ș(cid:13)i masa hidrocarburilor nearse emise cu motorul la ralanti. 2. 2. 1. 2. 2. Încercarea trebuie realizată în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2. 3. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI 3. 1. Se aplică, pentru verificarea conformității producției, dispozițiile alineatului (1) din anexa VI la Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți. 3. 1. 1. Totuș(cid:13)i, la verificarea conformității cu privire la tipul I de încercări trebuie adoptată următoarea abordare: 3. 1. 1. 1. Se ia un vehicul de pe linia de producție ș(cid:13)i se supune încercării descrise la punctul 2. 2. 1. 1. Valorile limită specifice sunt luate din tabelul 2. 2. 1. 1. 3. 3. 1. 2. Dacă vehiculul respectiv nu îndeplineș(cid:13)te cerințele de la punctul 3. 1. 1, fabricantul poate solicita efectuarea măsurătorilor la mai multe mostre de vehicule de pe linia de producție, care includ ș(cid:13)i vehiculul selectat inițial. Fabricantul stabileș(cid:13)te numărul n al mostrelor. Media aritmetică x a rezultatului obținut cu mostra ș(cid:13)i divergența S a acesteia sunt apoi determinate pentru emisia de monoxid de carbon ș(cid:13)i emisia totală de hidrocarburi ș(cid:13)i oxizi de azot. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 221 Producția seriei este considerată conformă dacă se îndeplineș(cid:13)te următoarea condiție: x+ k ∙ S ≤ L (1) , unde: L: este valoarea limită cerută de tabel la punctul 2. 2. 1. 1. 3 pentru emisia de monoxid de carbon ș(cid:13)i pentru emisia totală de hidrocarburi ș(cid:13)i oxizi de azot; k: este factorul statistic depinzând de n ș(cid:13)i stabilit în tabelul de mai jos: n k n k 2 3 4 5 6 7 8 9 10 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279 11 12 13 14 15 16 17 18 19 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198 Când n ≥ 20, k = 0,860 √n 4. EXTINDEREA SFEREI OMOLOGĂRII 4. 1. Tipuri de vehicule cu mase de referință diferite Omologarea poate fi extinsă la tipurile de vehicule care diferă de tipul aprobat doar în ce priveș(cid:13)te masa de referință, cu condiția ca masa de referință a tipului vehiculului pentru care este solicitată extinderea omologării să aibă ca rezultat doar aplicarea echivalentului următor mai mare sau mai mic al masei de inerție. 4. 2. Tipuri de vehicule cu raporturi diferite ale vitezelor 4. 2. 1. Omologarea de tip pentru vehicule poate fi extinsă, corespunzător următoarelor condiții, la tipurile de vehicule care diferă de tipul omologat doar în ceea ce priveș(cid:13)te raporturile vitezelor. 4. 2. 1. 1. Pentru fiecare viteză utilizată pentru tipul I de încercări, relația E = V2 – V1 V1 trebuie determinată: când V1 ș(cid:13)i V2 sunt vitezele corespunzătoare unei turații a motorului de 1 000 rpm ale tipului de vehicul omologat ș(cid:13)i ale tipului de vehicul pentru care se solicită extinderea omologării. n (1) ∑ (xi – x)2 2 S = i =1 n când xi este oricare dintre rezultatele individuale obținute cu mostra n ș(cid:13)i n ∑ xi x = i =1 n 222 4. 2. 2. 4. 2. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dacă relația E ≤ 8 % se aplică pentru fiecare viteză, extinderea trebuie aprobată fără repetarea tipului I de încercări. Dacă raportul vitezelor este E > 8 % pentru cel puțin o viteză ș(cid:13)i E ≤ 13 % pentru fiecare viteză, tipul I de încercări trebuie repetat; totuș(cid:13)i, încercările pot fi întreprinse într-un laborator la alegerea fabricantului sub rezerva înțelegerii cu autoritatea care acordă omologarea de tip pentru componente. Buletinul de încercări trebuie trimis serviciului tehnic. 4. 3. Tipuri de vehicule cu mase de referință diferite ș(cid:13)i cu raporturi de viteze diferite Omologarea pentru un tip de vehicul poate fi extinsă pentru acoperirea tipurilor diferite de acesta doar în ceea ce priveș(cid:13)te masa de referință ș(cid:13)i raporturile vitezelor, dacă sunt conforme cerințelor de la punctele 4. 1 ș(cid:13)i 4. 2. 4. 4. Motorete cu trei roți ș(cid:13)i autovehicule uș(cid:13)oare cu patru roți Omologarea de tip acordată motoretelor cu două roți poate fi extinsă pentru includerea celor cu trei roți ș(cid:13)i a autovehiculelor uș(cid:13)oare cu patru roți, dacă utilizează acelaș(cid:13)i motor ș(cid:13)i sistem de eș(cid:13)apament ș(cid:13)i au aceeaș(cid:13)i transmisie, diferind doar în privința raportului vitezelor, cu condiția ca masa de referință a tipului vehiculului pentru care se solicită extinderea omologării să aibă ca rezultat doar aplicarea echivalentului următor mai mare sau mai mic al masei inerțiale. 4. 5. Nu se pot acorda alte extinderi extinderilor acordate conform punctelor 4. 1-4. 4. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 223 Apendicele 1 Încercări de tipul I (verificarea emisiilor totale de poluanți într-o zonă urbană aglomerată) 1. INTRODUCERE Procedura tipului I de încercări menționat în anexa I, punctul 2. 2. 1. 1. 2. CICLUL DE FUNCȚIONARE PE DINAMOMETRU 2. 1. Descrierea ciclului Ciclul de funcționare pe dinamometru este indicat în tabelul de mai jos ș(cid:13)i reprezentat grafic în sub-apendicele 1. Ciclul de funcționare pe dinamometru Faza Operațiunea 1 2 3 4 5 6 7 Ralanti Accelerație Viteză constantă Decelerație Viteză constantă Decelerație Ralanti Accelerația m/s2 — admisie totală admisie totală – 0,56 — – 0,93 — Viteza km/h — 0 – max. max. max. – 20 20 20 – 0 —      Durata Timp cumulat sec. 8 57 36 6 5 8 — — 65 101 107 112 2. 2. Condiții generale pentru realizarea ciclului Ciclurile preliminare de încercări trebuie întreprinse dacă este necesar a se determina cea mai bună modalitate de acționare a accelerației ș(cid:13)i, dacă este cazul, a cutiei de viteze ș(cid:13)i a frânei. 2. 3. Utilizarea cutiei de viteze Cutia de viteze trebuie utilizată în conformitate cu instrucțiunile fabricantului. Dacă nu există asemenea instrucțiuni, se aplică următoarele reguli: 2. 3. 1. Cutia de viteze manuală La o viteză constantă de 20 km/h viteza motorului trebuie să rămână pe cât posibil între 50 % ș(cid:13)i 90 % din viteza maximă. Dacă această viteză poate fi atinsă utilizând mai mult de o treaptă de viteză, motoreta este încercată utilizând treapta cea mai mare. În timpul accelerației motoreta este încercată utilizând viteza care permite accelerația maximă. Următoarea treaptă de viteză superioară trebuie angajată cel mai târziu când turația motorului a atins 110 % din capacitatea nominală maximă. În cursul decelerației următoarea treaptă de viteză mai mică trebuie angajată înainte ca motorul să înceapă să vibreze ș(cid:13)i cel mai târziu când turația motorului a scăzut la 30 % din capacitatea nominală maximă. Treapta întâi nu trebuie angajată în timpul decelerației. 2. 3. 2. Cutia de viteze automată ș(cid:13)i convertizorul de cuplu Este utilizată setarea grupului moto-propulsor. 224 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 4. Toleranțe 2. 4. 1. Trebuie permisă o toleranță de 1 km/h mai sus sau mai jos de viteza teoretică în cursul tuturor fazelor. Toleranțele de viteză mai mari decât cele prescrise sunt permise în timpul schimbării fazelor, cu condiția ca toleranțele să nu fie depăș(cid:13)ite cu mai mult de 0,5 s în orice ocazie. Dacă motoreta decelerează mai rapid decât este aș(cid:13)teptat fără utilizarea frânelor, se aplică procedura specificată la punctul 6. 2. 6. 3. 2. 4. 2. Sunt permise toleranțe de 0,5 s mai sus sau mai jos de timpul teoretic. 2. 4. 3. Toleranțele de viteză ș(cid:13)i de timp trebuie combinate cum se arată în sub-apendicele 1. 3. MOTORETA Ș(cid:13) I CARBURANTUL 3. 1. Motoreta încercată 3. 1. 1. Motoreta trebuie prezentată în condiții mecanice bune. Trebuie să aibă cel puțin 250 km rulați înainte de încercare. 3. 1. 2. Dispozitivul de eș(cid:13)apament nu trebuie să prezinte scurgeri care pot reduce cantitatea de gaz colectată, care trebuie să fie egală cu cantitatea de gaz emisă de motor. 3. 1. 3. Lipsa scurgerilor la sistemul de inducție poate fi verificată pentru asigurarea că o admisie accidentală de aer nu afectează carburația. 3. 1. 4. 3. 1. 5. Setările motorului ș(cid:13)i comenzile motoretei trebuie să fie cele prescrise de fabricant. Aceasta se aplică, de asemenea, în special pentru reglarea ralantiului (viteza de rotație ș(cid:13)i conținutul de monoxid de carbon al gazelor evacuate), a duzei automate ș(cid:13)i a sistemului de eș(cid:13)apament a gazelor. Laboratorul poate verifica performanțele specificate de fabricantul motoretei livrate, dacă aceasta poate fi utilizată pentru conducere normală ș(cid:13)i mai ales dacă se poate porni când este frig ș(cid:13)i poate funcționa la ralanti fără calare. 3. 2. Carburantul Carburantul utilizat pentru încercare trebuie să fie carburantul standard ale cărui specificații sunt stabilite în anexa IV. Dacă motorul este lubrifiat de un amestec, uleiul adăugat carburantului standard trebuie să fie conform calității ș(cid:13)i cantității recomandate de fabricant. 4. ECHIPAMENTUL DE ÎNCERCARE 4. 1. Dinamometrul Principalele caracteristici ale dinamometrului sunt următoarele: — ecuația curbei de încărcare: pe un dinamometru trebuie să fie posibilă, de la o viteză inițială de 12 km/h ș(cid:13)i cu o toleranță de ± 15 %, reproducerea puterii dezvoltate de motor când motoreta este în miș(cid:13)care de-a lungul unei ș(cid:13)osele plane cu o viteză a vântului virtual egală cu zero. În celelalte cazuri, puterea absorbită de frâne ș(cid:13)i de funcționarea internă a bancului trebuie să fie: la o viteză 0 < V ≤ 12 km/h: 0 ≤ PA ≤ kV12 3 + 5 % kV12 3 + 5 % PV50 (1) la o viteză V > 12 km/h: PA = kV3 ± 5 % kV3 ± 5 % PV50 (1) fără să fie negativă (metoda de calibrare trebuie să corespundă prevederilor sub-apendicelui 4) (1) Pentru o singură rolă cu diametrul de 400 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 225 — inerția de bază: 100 kg; — inerția suplimentară (1): din 10 kg în 10 kg; — rola trebuie să aibă un contor de rotație care poate fi adus la zero astfel încât să se măsoare distanța parcursă de fapt. 4. 2. Echipamentul de colectare a gazelor Echipamentul de colectare a gazelor trebuie să cuprindă următoarele componente (a se vedea sub-apendicele 2 ș(cid:13)i 3): 4. 2. 1. 4. 2. 2. un dispozitiv de colectare a tuturor gazelor evacuate produse în timpul încercării în timp ce se menține presiunea atmosferică la orificiul(ile) de eș(cid:13)apament al(e) motoretei; un tub care conectează echipamentul de colectare a gazelor evacuateș(cid:13)i sistemul de prelevare a acestora. Acest tub de conexiune ș(cid:13)i echipamentul de colectare a gazelor trebuie realizate din oțel inoxidabil sau din alt material care nu afectează compoziția gazelor colectate ș(cid:13)i rezistă temperaturii acestora; 4. 2. 3. un dispozitiv de aspirare a gazelor diluate. Acest dispozitiv trebuie să garanteze un flux constant de volum suficient pentru asigurarea că toate gazele evacuate sunt absorbite; 4. 2. 4. 4. 2. 5. 4. 2. 6. 4. 2. 7. o sondă de prelevare ataș(cid:13)ată exteriorului dispozitivului de colectare care poate colecta un eș(cid:13)antion constant de aer pentru diluare utilizând o pompă, un filtru ș(cid:13)i un debitmetru pe durata încercării; o sondă de prelevare direcționată în amonte de fluxul de gaz diluat pentru eș(cid:13)antionarea amestecului la un debit constant pe durata încercării utilizând, dacă este necesar, un filtru, un debitmetru ș(cid:13)i o pompă. Debitul minim de gaze în cele două sisteme de eș(cid:13)antionare descrise mai sus trebuie să fie de cel puțin 150 l/h; valve cu trei căi pe circuitele de eș(cid:13)antionare descrise mai sus pentru direcționarea volumelor eș(cid:13)antioanelor fie direct în atmosferă, fie către sacii respectivi de eș(cid:13)antionare pe durata încercării; saci de eș(cid:13)antionare fără scurgeri pentru colectarea aerului de diluare ș(cid:13)i a amestecului de gaze diluate care nu sunt afectate de poluanții implicați ș(cid:13)i cu o capacitate suficientă pentru a nu perturba fluxul normal de eș(cid:13)antionare. Aceș(cid:13)ti saci de eș(cid:13)antionare trebuie să aibă dispozitive de etanș(cid:13)are automată care pot fi închise rapid ș(cid:13)i uș(cid:13)or fie pe circuitul de eș(cid:13)antionare, fie pe circuitul de analiză la finalul încercării; 4. 2. 8. trebuie să existe o metodă de măsurare a volumului total de gaze diluate care trece prin dispozitivul de eș(cid:13)antionare pe durata încercării. 4. 3. Echipamentul de analiză 4. 3. 1. Sonda de eș(cid:13)antionare poate consta dintr-un tub de prelevare care conduce în sacii colectori sau dintr-un tub de golire a sacilor. Sonda trebuie să fie din oțel inoxidabil sau dintr-un material care nu afectează compoziția gazelor. Sonda de eș(cid:13)antionare ș(cid:13)i tubul care o conectează la analizor trebuie să fie la temperatura mediului. 4. 3. 2. Analizoarele trebuie să fie de următoarele tipuri: — de tip nedistributiv cu absorbție în infraroș(cid:13)u pentru monoxidul de carbon; — de tip flacără ionizantă pentru hidrocarburi; — de tip chimio-luminiscent pentru oxizii de azot. 4. 4. Acuratețea instrumentelor ș(cid:13)i măsurătorilor 4. 4. 1. Deoarece frâna este calibrată într-o încercare separată (punctul 5. 1), nu este necesară indicarea acurateței dinamometrului. Inerția totală a maselor de rotație, incluzând cele ale rolelor ș(cid:13)i părților rotative ale frânei (a se vedea punctul 4. 1), trebuie să fie în intervalul ± 5 kg. 4. 4. 2. Distanța parcursă de motoretă este determinată de numărul rotațiilor făcute de rolă cu o acuratețe de ± 10 m. (1) Aceste mase suplimentare pot fi înlocuite, dacă este cazul, de un dispozitiv electronic, cu condiția să fie demonstrată echivalența rezultatelor. 226 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 4. 4. 3. Viteza motoretei este măsurată de viteza de rotație a rolei. Trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 1 km/h pentru viteze mai mari de 10 km/h. 4. 4. 4. Temperatura mediului trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 2 °C. 4. 4. 5. Presiunea atmosferică trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 0,2 kPa. 4. 4. 6. Umiditatea relativă a mediului trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 5 %. 4. 4. 7. 4. 4. 8. Separat de acuratețea cu care sunt determinate eș(cid:13)antioanele de gaze, acuratețea necesară măsurării conținutului diferiților poluanți trebuie să fie ± 3 %. Timpul total de răspuns al circuitului de analiză trebuie să fie mai mic de un minut. Conținutul de gaze standard (de calibrare) nu trebuie să difere cu mai mult de ± 2 % față de valoarea de referință pentru fiecare gaz. Diluanții sunt azotul pentru monoxidul de carbon ș(cid:13)i oxizii de azot pentru hidrocarburi (propan). 4. 4. 9. Viteza aerului de răcire trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 5 km/h. 4. 4. 10. Toleranța permisă pe durata ciclurilor de eș(cid:13)antionare a gazului ș(cid:13)i operațiunilor este ± 1 s. Acest timp trebuie măsurat cu o acuratețe de ± 0,1 s. 4. 4. 11. Volumul total al gazelor diluate trebuie să fie măsurabil în intervalul ± 3 %. 4. 4. 12. Volumul total ș(cid:13)i volumul de eș(cid:13)antionare trebuie să fie constant în intervalul ± 5 %. 5. PREGĂTIREA ÎNCERCĂRII 5. 1. Setarea frânei Frâna trebuie reglată, astfel încât viteza motoretei pe banc la admisie maximă să fie egală cu viteza maximă de care este capabilă aceasta pe ș(cid:13)osea, cu o toleranță de ± 1 km/h. Această viteză maximă nu poate devia cu mai mult de ± 2 km/h de viteza nominală maximă specificată de fabricant. Dacă motoreta este dotată cu un dispozitiv de reglare a vitezei maxime pe ș(cid:13)osea, trebuie luat în considerare efectul acestui regulator. Frânele pot fi reglate utilizând metode diferite dacă fabricantul demonstrează echivalența lor. 5. 2. Reglarea inerțiilor echivalente față de inerția de translație a motoretei Sunt utilizați unul sau mai mulți volanți pentru a permite obținerea inerției totale a maselor de rotație care este proporțională cu masa de referință ai motoretei în următoarele limite: Masa de referință a motoretei MR (kg) Inerțiile echivalente (kg) MR ≤ 105 105 < MR ≤ 115 115 < MR ≤ 125 125 < MR ≤ 135 135 < MR ≤ 145 145 < MR ≤ 165 165 < MR ≤ 185 185 < MR ≤ 205 205 < MR ≤ 225 225 < MR ≤ 245 245 < MR ≤ 270 270 < MR ≤ 300 300 < MR ≤ 330 330 < MR ≤ 360 360 < MR ≤ 395 395 < MR ≤ 435 435 < MR ≤ 475 100 110 120 130 140 150 170 190 210 230 260 280 310 340 380 410 — 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 227 5. 3. Răcirea motoretei 5. 3. 1. 5. 3. 2. Pe durata încercării, în fața motoretei se plasează un ventilator auxiliar astfel încât să direcționeze un flux de aer de răcire către motor. Viteza fluxului de aer este de 25 ± 5 km/h. Orificiul prin care este suflat aerul trebuie să aibă o secțiune de cel puțin 0,2 m2, cu planul perpendicular pe axa longitudinală a motoretei ș(cid:13)i trebuie plasat la o distanță între 30 ș(cid:13)i 45 cm de roata din față a motoretei. Dispozitivul de măsurare a vitezei lineare a ventilatorului trebuie plasat în mijlocul jetului de aer la o distanță de 20 cm de ieș(cid:13)irea acestuia. Pe cât posibil viteza aerului trebuie să fie constantă pe întreaga secțiune de ieș(cid:13)ire. Motoreta poate fi, de asemenea, răcită utilizând metoda descrisă în continuare. Un flux de aer de viteză variabilă este direcționat către motoretă. Suflanta trebuie reglată astfel încât în intervalul de funcționare, între 10ș(cid:13)i 45 km/h inclusiv, viteza lineară a aerului la ieș(cid:13)ire să fie echivalentă cu viteza rolei în intervalul ± 5 km/h. La viteze echivalente ale rolei sub 10 km/h, viteza de suflare forțată a aerului poate fi zero. Ieș(cid:13)irea suflantei trebuie să fie de cel puțin 0,2 m2 în secțiune ș(cid:13)i marginea sa de jos între 15 ș(cid:13)i 20 cm de la nivelul solului. Planul orificiului de ieș(cid:13)ire trebuie să fie perpendicular pe axa longitudinală a motoretei ș(cid:13)i trebuie localizat între 30 ș(cid:13)i 45 cm înaintea roții din față. 5. 4. Condiționarea motoretei 5. 4. 1. 5. 4. 2. 5. 4. 3. Imediat înaintea începerii primului ciclu de încercări motoreta trebuie să fi parcurs patru cicluri de încercări consecutive, fiecare cu o durată de 112 secunde, în scopul încălzirii motorului. Presiunea anvelopelor trebuie să fie aceea specificată de fabricant pentru utilizarea normală pe ș(cid:13)osea. Totuș(cid:13)i, dacă diametrul rolei este mai mic de 500 mm, presiunea din anvelope poate fi crescută cu 30-50 %. Sarcina pe roata de direcție: sarcina pe roata de direcție trebuie să fie între ± 3 kg din încărcătură, pentru o motoretă utilizată normal, cu un conducător cântărind 75 kg ± 5 kg aș(cid:13)ezat în poziție normală. 5. 5. Verificarea contrapresiunii 5. 5. 1. În timpul încercărilor preliminare trebuie întreprinsă o verificare că presiunea inversă a dispozitivului de eș(cid:13)antionare nu deviază față de presiunea atmosferică cu mai mult de ± 0,75 kPa. 5. 6. Calibrarea aparatelor de analiză 5. 6. 1. Calibrarea analizorului Este injectată în analizor o cantitate de gaz la presiunea stabilită ca fiind compatibilă cu funcționarea corectă a echipamentului, prin intermediul unui debitmetru ș(cid:13)i al unei conducte de descărcare montate pe fiecare recipient. Aparatul trebuie reglat să indice ca valoare stabilizată valoarea specificată pe recipientul de gaz standard. Pornind de la setarea obținută la conținutul maxim al recipientului, curba devierilor analizorului este trasată ca o funcție a conținutului diferitelor recipiente cu gaz standard utilizate. 5. 6. 2. Timpul de răspuns total al aparatului Gazul din recipientul cu conținut maxim este injectat în capătul sondei de eș(cid:13)antionare. Trebuie făcută o verificare pentru asigurarea că indicarea valorii corespunzătoare deviației maxime este obținută în mai puțin de un minut. Dacă nu se obține această valoare, circuitul de analizare trebuie inspectat în totalitate pentru depistarea scurgerilor. 6. PROCEDURA PENTRU ÎNCERCĂRILE CU DINAMOMETRU 6. 1. Condiții speciale pentru realizarea ciclului 6. 1. 1. Temperatura locului în care este amplasat dinamometrul trebuie să fie între 20 °C ș(cid:13)i 30 °C pe durata încercărilor. 6. 1. 2. Pe cât posibil, motoreta trebuie să fie în poziție orizontală în cursul încercărilor pentru evitarea oricărei distribuiri anormale a carburantului sau a uleiului motorului. 6. 1. 3. În timpul încercărilor, viteza este notată în raport cu timpul astfel încât să se poată evalua corectitudinea ciclurilor realizate. 6. 2. Pornirea motorului 6. 2. 1. Odată ce au fost întreprinse operațiile asupra echipamentului de colectare, diluare, analiză ș(cid:13)i măsurare a gazelor (a se vedea punctul 7. 1), motorul este pornit prin intermediul dispozitivului destinat acestui scop, cum ar fi cheia, valva de pornire etc. , conform instrucțiunilor fabricantului. 228 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 6. 2. 2. Prelevarea probelor ș(cid:13)i măsurarea fluxului prin dispozitivul de aspirație trebuie să aibă loc la începutul primului ciclu. 6. 2. 3. Ralantiul 6. 2. 3. 1. Cutia de viteze manuală: Pentru a permite efectuarea accelerărilor conform ciclului normal, vehiculul trebuie plasat în viteza întâi, cu ambreiajul eliberat, cinci secunde înainte de începerea accelerării urmând perioadei de ralanti în cauză. 6. 2. 3. 2. Cutia de viteze automată ș(cid:13)i convertizorul de cuplu: Selectorul este poziționat la începutul încercării. Dacă există două poziții – „ora”ș(cid:13) ș(cid:13)i „ș(cid:13)osea” – trebuie utilizată poziția „ș(cid:13)osea”. 6. 2. 4. Accelerațiile La sfârș(cid:13)itul fiecărei perioade de ralanti, accelerația trebuie efectuată prin deschiderea completă a clapetei ș(cid:13)i, dacă este necesar, prin utilizarea cutiei de viteze astfel încât viteza maximă să fie atinsă cât mai curând posibil. 6. 2. 5. Viteza constantă Trebuie menținută o viteză maximă constantă prin păstrarea clapetei total deschise până la următoarea fază de decelerație. În cursul fazei în care viteza este menținută la 20 km/h, poziția clapetei trebuie să fie cât mai fixă posibil. 6. 2. 6. Decelerațiile 6. 2. 6. 1. Toate decelerațiile sunt efectuate prin închiderea completă a clapetei, ambreiajul rămânând apăsat. Motorul trebuie oprit manual, fără atingerea cutiei de viteze, la o viteză de 10 km/h. 6. 2. 6. 2. Dacă perioada de decelerație este mai lungă decât aceea prescrisă pentru faza corespunzătoare, trebuie utilizate frânele motoretei pentru păstrarea ciclului. 6. 2. 6. 3. Dacă perioada de decelerație este mai scurtă decât cea prescrisă pentru faza corespunzătoare, perioada ciclului teoretic este restaurată printr-o perioadă de ralanti îmbinată cu următoarea operare de ralanti. În acest caz nu se aplică prevederile punctului 2. 4. 3. 6. 2. 6. 4. La sfârș(cid:13)itul celei de-a doua perioade de decelerație (oprirea motoretei pe rolă) cutia de viteze este în punctul neutru ș(cid:13)i ambreiajul apăsat. 7. PROCEDURA PENTRU EȘ(cid:13) ANTIONARE Ș(cid:13) I ANALIZĂ 7. 1. Eș(cid:13)antionarea 7. 1. 1. Eș(cid:13)antionarea începe odată cu încercările, aș(cid:13)a cum se indică la punctul 6. 2. 2. 7. 1. 2. Sacii trebuie închiș(cid:13)i ermetic de îndată ce sunt plini. 7. 1. 3. La sfârș(cid:13)itul ciclului final, dispozitivul pentru colectarea gazelor evacuate diluate ș(cid:13)i a aerului pentru diluare trebuie închise, iar gazul produs de motor trebuie direcționat în atmosferă. 7. 2. Analiza 7. 2. 1. 7. 2. 2. Gazele conținute în fiecare sac trebuie analizate cât mai curând posibil ș(cid:13)i în nici un caz mai târziu de 20 de minute după ce a început umplerea sacilor. Dacă sonda de eș(cid:13)antionare nu rămâne permanent în saci, trebuie evitată intrarea aerului în saci în cursul introducerii sondei ș(cid:13)i scăparea gazelor în cursul extragerii sondei din saci. 7. 2. 3. Analizorul trebuie să afiș(cid:13)eze o valoare constantă timp de un minut după ce a fost conectat la sac. 7. 2. 4. Concentrațiile de HC, CO ș(cid:13)i NOx în eș(cid:13)antioanele de gaze evacuate ș(cid:13)i în sacii colectori ai aerului de diluare sunt determinate din valorile afiș(cid:13)ate sau înregistrate de echipamentul de măsură prin aplicarea curbelor corecte de calibrare. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 229 7. 2. 5. Valoarea adoptată ca fiind conținut al poluanților gazoș(cid:13)i din gazele analizate este aceea citită după stabilizarea instrumentului de măsură. 8. DETERMINAREA CANTITĂȚII DE POLUANȚI GAZOȘ(cid:13) I EMIȘ(cid:13) I 8. 1. Masa monoxidului de carbon emis în cursul încercării este determinată prin intermediul formulei: COM = 1 S ∙ V ∙ dCO ∙ COc 6 10 unde: 8. 1. 1. COM este masa monoxidului de carbon emis în timpul încercării, exprimată în g/km; 8. 1. 2. S este distanța parcursă efectiv exprimată în km, obținută prin înmulțirea numărului total al rotațiilor circumferinței afiș(cid:13)ate pe contorul rolei; 8. 1. 3. dCO este densitatea monoxidului de carbon la o temperatură de 0 °C ș(cid:13)i la o presiune de 101,33 kPa (=1,250 kg/m3); 8. 1. 4. COc este volumul concentrației monoxidului de carbon în gazele diluate, exprimat în milionimi ș(cid:13)i corectat pentru a ține cont de poluarea aerului de diluare: COc = COe – COd(1 – 1 DF) unde: 8. 1. 4. 1. COe este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sa; 8. 1. 4. 2. COd este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sb; 8. 1. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4. 8. 1. 5. V este volumul total, exprimat în m3/încercare, al gazelor diluate la temperatura de referință de 0 °C (273 °K) ș(cid:13)i la presiunea de referință de 101,33 kPa: V = Vo ∙ N (Pa – Pi) ∙ 273 101,33 ∙ (Tp + 273) unde: 8. 1. 5. 1. VO este volumul de gaz dispersat de pompa P1 în cursul unei rotații, exprimat în m3/rotație. Acest volum este funcție de presiunile diferite la secțiunile de admisie ș(cid:13)i de evacuare ale pompei; 8. 1. 5. 2. N este numărul de rotații efectuate de pompa P1 în timpul celor patru cicluri de încercări; 8. 1. 5. 3. Pa este presiunea atmosferică exprimată în kPa; 8. 1. 5. 4. Pi este valoarea medie, exprimată în kPa, în cursul efectuării celor patru cicluri de cădere de presiune la secțiunea de admisie a pompei P1; 8. 1. 5. 5. Tp este valoarea, în cursul efectuării celor patru cicluri, a temperaturii gazelor diluate, măsurată în secțiunea de admisie a pompei P1. 8. 2. Masa hidrocarburilor nearse emise prin eș(cid:13)apamentul motoretei în cursul încercării se calculează cu formula: HCM = 1 S ∙ V ∙ dHC ∙ HCc 6 10 230 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 unde: 8. 2. 1. HCM este masa hidrocarburilor emise în timpul încercării, exprimată în g/min; 8. 2. 2. S este distanța definită la punctul 8. 1. 2; 8. 2. 3. 8. 2. 4. dHC este densitatea hidrocarburilor la temperatura 0 °C ș(cid:13)i presiunea 101,33 kPa (pentru o medie a raportului carbon-hidrogen de 1:1,85) (= 0,619 kg/m3); HCc este concentrația gazelor diluate, exprimată în milionimi echivalent carbon (de exemplu: concentrația propanului înmulțită cu 3) ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de aerul de diluare: HCc = HCe – HCd(1 – 1 DF) unde: 8. 2. 4. 1. HCe este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sa; 8. 2. 4. 2. HCd este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sb; 8. 2. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4; 8. 2. 5. V este volumul total (a se vedea punctul 8. 1. 5). 8. 3. Masa oxizilor de azot emiș(cid:13)i prin eș(cid:13)apamentul motoretei în cursul încercării este calculată prin intermediul formulei: NOxM = 1 S ∙ V ∙ d NO 2 ∙ NOxc ∙ Kh 6 10 unde: 8. 3. 1. NOxM este masa oxizilor de azot emiș(cid:13)i în timpul încercării, exprimată în g/km; 8. 3. 2. S este distanța definită la punctul 8. 1. 2 de mai sus; 8. 3. 3. dNO2 este densitatea oxizilor de azot în gazele evacuate, exprimată în echivalent NO2, la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3); 8. 3. 4. NOxc este concentrația de oxizi de azot în gazele diluate, exprimată în milionimi ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de aerul de diluare: NOxc = NOxe – NOxd(1 – 1 DF) unde: 8. 3. 4. 1. NOxe este concentrația oxizilor de azot, exprimată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sa; 8. 3. 4. 2. NOxd este concentrația oxizilor de azot, exprimată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sb; 8. 3. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4. 8. 3. 5. Kh este factorul de corecție al umidității: Kh = 1 1 – 0,0329(H – 10,7) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 231 unde: 8. 3. 5. 1. H este umiditatea absolută în grame de apă pe kilogram de aer uscat: 6,2111 ∙ U ∙ Pd Pa – Pd U 100 (g/kg) H = unde: 8. 3. 5. 1. 1. U este conținutul de umiditate, exprimat ca procent; 8. 3. 5. 1. 2. Pd este presiunea vaporilor saturați cu apă, exprimată în kPa, la temperatura de încercare; 8. 3. 5. 1. 3. Pa este presiunea atmosferică în kPa. 8. 4. DF este coeficientul exprimat prin intermediul formulei: 14,5 CO2 + 0,5 CO + HC DF = unde: 8. 4. 1. CO, CO2 ș(cid:13)i HC sunt concentrațiile monoxidului de carbon, dioxidului de carbon ș(cid:13)i hidrocarburilor exprimate ca procentaj al eș(cid:13)antionului de gaze diluate conținut în sacul Sa; 9. PREZENTAREA REZULTATELOR Rezultatele sunt exprimate în g/km: HC în g/km = masa HC/S CO în g/km = masa CO/S NOx în g/km = masa NOx/S unde: masa HC: a se vedea definiția de la punctul 8. 2 masa CO: a se vedea definiția de la punctul 8. 1 masa NOx: a se vedea definiția de la punctul 8. 3 S: distanța parcursă efectiv de motoretă în timpul încercării. 232 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Sub-apendicele 1 Ciclul de funcționare pe dinamometru (încercare de tip I) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 233 Sub-apendicele 2 Exemplul nr. 1 al unui sistem de colectare a gazelor evacuate 234 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Sub-apendicele 3 Exemplul nr. 2 al unui sistem de colectare a gazelor evacuate 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 235 Sub-apendicele 4 Metoda de calibrare a dinamometrului 1. SCOP Prezentul sub-apendice descrie metoda utilizată pentru verificarea conformității curbei puterii de absorbție a dinamometrului cu aceea corespunzătoare punctului 4. 1 din apendicele 1. Puterea absorbită măsurată include puterea absorbită prin frecare ș(cid:13)i puterea absorbită de frână, dar nu include puterea disipată prin frecarea dintre anvelopă ș(cid:13)i rolă. 2. PRINCIPIUL METODEI Metoda face posibilă calcularea puterii absorbite prin măsurarea timpului de decelerație al rolei. Energia cinetică a dispozitivului este disipată prin frânare ș(cid:13)i prin frecarea cu dinamometrul. Metoda nu ține cont de variațiile interne în frecarea rolei datorate masei motoretei. 3. PROCEDURA 3. 1. Se angajează inerția sistemului de simulare corespunzătoare masei motoretei. 3. 2. Frâna este setată corespunzător punctului 5. 1 din apendicele 1. 3. 3. Rola este învârtită cu viteza v + 10 km/h. 3. 4. Sistemul de miș(cid:13)care a rolei este deconectat pentru a permite acesteia decelerația liberă. 3. 5. Se notează timpul necesar rolei pentru decelerația de la viteza v + 0,1 v la viteza v – 0,1 v. 3. 6. Puterea absorbită este calculată cu formula: PA = 0,2 × 2 Mv t – 3 × 10 unde: PA: puterea absorbită de dinamometru, exprimată în kW M: inerția echivalentă, exprimată în kg v: viteza de încercare menționată la punctul 3. 3, exprimată în m/s t: timpul, exprimat în secunde, necesar rolei pentru decelerația de la viteza v + 0,1 v la viteza v – 0,1 v. 3. 7. Fazele descrise la punctele 3. 3-3. 6 sunt repetate pentru intervalul de viteze 10-50 km/h, din 10 în 10 km/h. 3. 8. Este trasată curba care reprezintă puterea absorbită ca funcție de viteză. 3. 9. Trebuie asigurată toleranța curbei în intervalul specificat în punctul 4. 1 din apendicele 1. 236 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 237 Apendicele 2 Încercări de tipul II (măsurarea emisiilor de monoxid de carbon ș(cid:13)i hidrocarburi la ralanti) 1. INTRODUCERE Procedura tipului II de încercări specificată în punctul 2. 2. 1. 2 din anexa I. 2. CONDIȚIILE MĂSURĂRII 2. 1. Carburantul este cel prescris în punctul 3. 2 din apendicele 1. 2. 2. Lubrifiantul utilizat trebuie să fie conform dispozițiilor punctului 3. 2 din apendicele 1. 2. 3. 2. 4. 2. 5. Masa emisiilor de monoxid de carbon ș(cid:13)i hidrocarburi trebuie măsurată imediat după tipul I de încercări descris în punctul 2. 1 din apendicele 1, imediat ce valorile s-au stabilizat, cu motorul la ralanti. În cazul motoretelor care au cutie de viteze manuală încercarea este întreprinsă cu aceasta în poziția neutră ș(cid:13)i ambreiajul apăsat. În cazul motoretelor cu cutie de viteze automată încercarea este întreprinsă cu ambreiajul apăsat ș(cid:13)i roata motoare imobilă. 2. 6. Viteza de rotație a motorului în perioada de ralanti trebuie reglată conform instrucțiunilor fabricantului. 3. EȘ(cid:13) ANTIONAREA Ș(cid:13) I ANALIZA GAZELOR EMISE 3. 1. Valvele electromagnetice trebuie puse în poziția corespunzătoare analizei directe a gazelor diluate emise ș(cid:13)i a aerului de diluare. 3. 2. Analizorul trebuie să arate o valoare constantă timp de un minut după ce a fost conectat la sondă. 3. 3. Concentrațiile de HC ș(cid:13)i CO în eș(cid:13)antioanele de gaze emise diluate ș(cid:13)i în aerul de diluare sunt determinate din valorile afiș(cid:13)ate sau înregistrate de echipamentul de măsurare prin aplicarea curbelor corecte de calibrare. 3. 4. Valoarea adoptată ca exprimând conținutul de poluanți gazoș(cid:13)i în gazele analizate este aceea citită după stabilizarea instrumentului de măsură. 4. DETERMINAREA CANTITĂȚII DE POLUANȚI GAZOȘ(cid:13) I EMISĂ 4. 1. Masa monoxidului de carbon emis în timpul încercării este determinată cu formula: COM = V ∙ dCO ∙ COc 6 10 unde: 4. 1. 1. COM este masa monoxidului de carbon emis în timpul încercării, exprimată în g/min. 4. 1. 2. dCO este densitatea monoxidului de carbon la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (= 1,250 kg/m3); 4. 1. 3. COc este volumul concentrației de monoxid de carbon în gazele diluate, exprimat în milionimi ș(cid:13)i corectat pentru a ține cont de poluarea aerului de diluare: COc = COe – COd(1 – 1 DF) unde: 4. 1. 3. 1. COe este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate; 4. 1. 3. 2. COd este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare; 4. 1. 3. 3. DF este coeficientul menționat la punctul 4. 3; 238 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 4. 1. 4. V este volumul total, exprimat în m3/min, de gaze diluate la temperatura de 0 °C (273 K) ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa: V = Vo ∙ N (Pa – Pi) ∙ 273 101,33 ∙ (Tp + 273) unde: 4. 1. 4. 1. Vo este volumul de gaz dispersat de pompa P1 în timpul unei rotații, exprimat în m3/rotație. Volumul este funcție de presiunile diferite la secțiunile de admisie ș(cid:13)i de evacuare ale pompei; 4. 1. 4. 2. N este numărul rotațiilor făcute de pompa P1 în timpul încercării de ralanti împărțit la timpul în minute; 4. 1. 4. 3. Pa este presiunea atmosferică, exprimată în kPa; 4. 1. 4. 4. Pi înseamnă valoarea medie, exprimată în kPa, în timpul încercării de cădere de presiune în secțiunea de admisie a pompei P1; 4. 1. 4. 5. Tp este valoarea, în timpul întreprinderii celor patru cicluri, a temperaturii gazelor diluate, măsurată în secțiunea de admisie a pompei P1. 4. 2. Masa hidrocarburilor nearse prin eș(cid:13)apamentul motoretei în timpul încercărilor este calculată cu formula: HCM = 1 V ∙ dHC ∙ HCc 6 10 unde: 4. 2. 1. HCM este masa hidrocarburilor emise în timpul încercărilor, exprimată în g/min; 4. 2. 2. dHC este densitatea hidrocarburilor la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (pentru un raport mediu carbon-hidrogen de 1:1,85) (= 0,619 kg/m3); 4. 2. 3. HCc este concentrația gazelor diluate, exprimată în milionimi echivalent carbon (de exemplu, concentrația propanului înmulțită cu 3) ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de poluarea aerului de diluare: HCc = HCe – HCd(1 – 1 DF) unde: 4. 2. 3. 1. HCe este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate; 4. 2. 3. 2. HCd este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare; 4. 2. 3. 3. DF este coeficientul menționat la punctul 4. 3. 4. 2. 4. V este volumul total (a se vedea punctul 4. 1. 4. ). 4. 3. DF este un coeficient exprimat prin formula: 14,5 CO2 + 0,5 CO + HC DF = unde: 4. 3. 1. CO, CO2 ș(cid:13)i HC sunt concentrațiile de monoxid de carbon, dioxid de carbon ș(cid:13)i hidrocarburi exprimate ca procent al eș(cid:13)antionului de gaze diluate. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 239 ANEXA II SPECIFICAȚII PRIVIND MĂSURILE CARE TREBUIE LUATE ÎMPOTRIVA POLUĂRII AERULUI CAUZATĂ DE MOTOCICLETE Ș(cid:13) I AUTOVEHICULE CU TREI ROȚI 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „Tip de vehicul cu privire la emisia de gaze poluante din motor” înseamnă motociclete ș(cid:13)i autovehicule cu trei roți care nu diferă în următoarele aspecte esențiale: 1. 1. 1. inerția echivalentă determinată în relație cu masa de referință specificată în punctul 5. 2 din apendicele 1; 1. 1. 2. caracteristicile motorului ș(cid:13)i vehiculele definite în anexa V. 1. 2. 1. 3. „Masa de referință” înseamnă masa vehiculului în miș(cid:13)care, majorată cu o masă uniformă de 75 kg. Masa motoretei în miș(cid:13)care este masa totală fără încărcătură cu rezervoarele umplute cel puțin în proporție de 90 % din capacitatea totală. „Carterul” înseamnă spațiile din interiorul sau exteriorul motocicletei care sunt conectate la pompa de ulei de conducte interioare sau exterioare prin care pot ieș(cid:13)i vaporii sau gazele. 1. 4. „Poluanți gazoș(cid:13)i” înseamnă monoxidul de carbon, hidrocarburile ș(cid:13)i oxizii de azot exprimați în termeni de echivalență NO2. 2. SPECIFICAȚII DE ÎNCERCARE 2. 1. Generalități Componentele care pot afecta emisia de poluanți gazoș(cid:13)i trebuie proiectate, construite ș(cid:13)i asamblate astfel încât să permită motocicletei sau autovehiculelor cu trei roți, la funcționare normală, în pofida vibrațiilor la care pot fi supuse, să se conformeze cerințelor prezentei anexe. 2. 2. Descrierea testelor 2. 2. 1. În funcție de categorie ș(cid:13)i aș(cid:13)a cum se explică mai jos, motocicleta sau autovehiculul cu trei roți trebuie să fie sub incidența tipului I sau II de încercări specificate în continuare. 2. 2. 1. 1. Tipul I de încercări (verificarea emisiilor totale de poluanți gazoș(cid:13)i într-o zonă urbană aglomerată). 2. 2. 1. 1. 1. Încercarea este întreprinsă cu procedura descrisă în apendicele 1. Metodele utilizate pentru colectarea ș(cid:13)i analizarea gazului sunt cele menționate. 2. 2. 1. 1. 2. Sub rezerva dispozițiilor punctului 2. 2. 1. 1. 3, încercările trebuie întreprinse de trei ori. Masele monoxidului de carbon, hidrocarburilor ș(cid:13)i oxizilor de azot obținute la fiecare încercare trebuie să fie mai mici decât valorile limită din tabelele I ș(cid:13)i II. 2. 2. 1. 1. 2. 1. Totuș(cid:13)i, unul dintre cele trei rezultate pentru fiecare dintre poluanții susmenționați poate depăș(cid:13)i valoarea limită stabilită pentru motocicletele sau autovehiculele cu trei roți implicate cu maximum 10 %, cu condiția ca media aritmetică a celor trei rezultate să fie mai mică decât valoarea limită prescrisă. Dacă mai mult de un poluant depăș(cid:13)eș(cid:13)te valorile limită prescrise, nu se ia în considerare dacă acesta apare în aceeaș(cid:13)i încercare sau în încercări diferite. 2. 2. 1. 1. 3. Numărul încercărilor menționate la punctul 2. 2. 1. 1. 2. este redus corespunzător condițiilor descrise mai jos, când V1 este rezultatul primei încercări ș(cid:13)i V2 este rezultatul celei de-a doua încercări pentru fiecare dintre poluanții menționați la punctul 2. 2. 1. 1. 2. 2. 2. 1. 1. 3. 1. Dacă V1 ≤ 0,70 L, este necesară doar o încercare pentru poluanții implicați. 240 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 2. 1. 1. 3. 2. Sunt necesare doar două încercări dacă V1 ≤ 0,85 L pentru toți poluanții implicați, dar dacă, pentru cel puțin un poluant, V1 > 0,70 L. În completare, pentru fiecare dintre poluanții implicați, V2 trebuie să fie astfel încât V1 + V2 < 1,70 Lș(cid:13)i V2 < L. 2. 2. 1. 2. Tipul II de încercări (încercarea emisiei de monoxid de carbon la ralanti). 2. 2. 1. 2. 1. Conținutul de monoxid de carbon al gazelor emise la ralanti nu trebuie să depăș(cid:13)ească 4,5 % din volum. 2. 2. 1. 2. 2. Aceste specificații trebuie verificate în timpul încercării descrise în apendicele 2. TABELUL I Limitele pentru motocicletele ș(cid:13)i autovehiculele cu trei roți în doi timpi ș(cid:13)i data intrării lor în vigoare 24 de luni de la data adoptării prezentei directive (1) Omologarea de tip ș(cid:13)i conformitatea producției CO = 8 g/km HC = 4 g/km NOx = 0,1 g/km (1) Cu toate acestea, pentru autovehiculele cu trei roți ș(cid:13)i autovehiculele cu patru roți, valorile limită trebuie înmulțite cu 1,5. TABELUL II Limitele pentru motocicletele ș(cid:13)i autovehiculele cu trei roți în patru timpi ș(cid:13)i data intrării lor în vigoare 24 de luni de la data adoptării prezentei directive (1) Omologarea de tip ș(cid:13)i conformitatea producției CO = 13 g/km HC = 3 g/km NOx = 0,3 g/km (1) Cu toate acestea, pentru autovehiculele cu trei roți ș(cid:13)i autovehiculele cu patru roți, valorile limită trebuie înmulțite cu 1,5. 3. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI 3. 1. Cerințele stabilite în secțiunea 1 din anexa VI la Directiva 92/61/CEE se aplică pentru verificarea conformității producției. 3. 1. 1. Totuș(cid:13)i, dacă masa monoxidului de carbon, hidrocarburilor sau oxidului de azot produs de vehiculul selectat de pe linia de producție depăș(cid:13)eș(cid:13)te valorile limită indicate în tabelele I ș(cid:13)i II, fabricantul are opțiunea solicitării ca măsurătorile să fie întreprinse pe un eș(cid:13)antion al vehiculelor din producția de serie care să conțină ș(cid:13)i vehiculul selectat. Fabricantul trebuie să determine mărimea n a eș(cid:13)antionului. Media aritmetică xa rezultatelor obținute din eș(cid:13)antion ș(cid:13)i deviația standard S (1) a eș(cid:13)antionului sunt determinate pentru fiecare gaz poluant. Producția de serie este considerată conformă dacă este îndeplinită următoarea condiție: x+ k ∙ S ≤ L (1) n (1) ∑ (xi – x)2 2 S = i =1 n unde xi este oricare dintre rezultatele individuale obținute cu eș(cid:13)antionul n ș(cid:13)i n ∑ xi x = i =1 n 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 241 unde: L: valoarea limită specificată în tabelele menționate la punctul 2. 2. 1. 1. 2 corespunzător titlului „conformitatea producției” pentru fiecare gaz poluant luat în considerare. k: factorul statistic depinzând de nș(cid:13)i stabilit în tabelul următor n k n k 2 3 4 5 6 7 8 9 10 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279 11 12 13 14 15 16 17 18 19 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198 unde n > 20, k = 0,860 √n 4. 4. 1. EXTINDEREA DOMENIULUI DE OMOLOGARE Tipuri de vehicule cu mase de referință diferite Omologarea poate fi extinsă la tipurile de vehicule care diferă de tipul omologat doar în ce priveș(cid:13)te masa de referință, cu condiția ca masa de referință a tipului de vehicul pentru care este solicitată extinderea omologării să aibă ca rezultat doar aplicarea echivalentului următor mai mare sau mai mic al inerției masei. 4. 2. Tipuri de vehicule cu raporturi totale de viteze diferite 4. 2. 1. Omologarea pentru un tip de vehicul poate fi extinsă, corespunzător condițiilor de mai jos, la acele tipuri de vehicule care diferă de tipul omologat doar în ceea ce priveș(cid:13)te raporturile totale ale vitezelor. 4. 2. 1. 1. Pentru fiecare viteză utilizată în tipul I de încercări trebuie determinată relația: E = V2 – V1 V1 unde V1 ș(cid:13)i V2 sunt vitezele corespunzătoare unei turații a motorului de 1 000 rpm la tipul de vehicul omologat ș(cid:13)i la tipul de vehicul pentru care se solicită extinderea. 4. 2. 2. Dacă relația E ≤ 8 % este aplicată fiecărei viteze, extinderea trebuie acordată fără repetarea tipului I de încercări. 4. 2. 3. Dacă raportul vitezelor este E > 8 % pentru cel puțin o viteză ș(cid:13)i E ≤ 13 % pentru fiecare viteză, tipul I de încercare trebuie repetat; totuș(cid:13)i, încercările pot fi întreprinse într-un laborator la alegerea fabricantului sub rezerva înțelegerii cu autoritatea care acordă omologarea de tip pentru componente. Buletinul de încercări se trimite serviciului tehnic. 4. 3. Tipuri de vehicule cu mase de referință ș(cid:13)i raporturi totale de viteză diferite Omologarea pentru un tip de vehicul poate fi extinsă pentru a include tipuri de vehicule diferite față de acela omologat doar în ceea ce priveș(cid:13)te masa de referință ș(cid:13)i raporturile totale ale vitezelor, dacă îndeplinesc cerințele punctelor 4. 1 ș(cid:13)i 4. 2. 4. 4. Autovehicule cu trei roți ș(cid:13)i autovehicule cu patru roți, altele decât cele uș(cid:13)oare Omologarea de tip acordată pentru motoretele cu două roți poate fi extinsă pentru a include autovehicule cu trei roți ș(cid:13)i autovehicule cu patru roți, altele decât cele uș(cid:13)oare, dacă utilizează acelaș(cid:13)i tip de motor ș(cid:13)i acelaș(cid:13)i sistem de eș(cid:13)apament ș(cid:13)i au transmisia identică, diferind doar prin raportul de viteze, dacă masa de referință a tipului vehiculului pentru care este solicitată extinderea omologării are ca rezultat doar aplicarea echivalentului următor mai mare sau mai mic al inerției masei. 4. 5. Restricții Nu se pot acorda alte extinderi ale omologării de tip pentru extinderile acordate conform punctelor 4. 1-4. 4. 242 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Încercări de tipul I (verificarea totalului poluanților emiș(cid:13)i într-o zonă urbană aglomerată) 1. INTRODUCERE Procedura pentru tipul I de încercări menționată în anexa II punctul 2. 2. 1. 1. 1. 1. Motocicleta sau autovehiculul cu trei roți se plasează pe un dinamometru echipat cu o frână ș(cid:13)i un volant. Se realizează, fără întrerupere, o încercare cu durata totală de 13 minute ș(cid:13)i constând din patru cicluri. Fiecare ciclu cuprinde 15 operațiuni (ralanti, accelerație, viteză constantă, decelerație etc. ). În timpul încercării gazele emise sunt diluate cu aer astfel încât volumul fluxului amestecului să rămână constant. Pe durata încercării un flux continuu de eș(cid:13)antioane de amestec trebuie introdus într-un sac, astfel încât concentrațiile (valori medii) ale monoxidului de carbon, hidrocarburilor nearse, oxizilor de azot ș(cid:13)i dioxidului de carbon să poată fi determinate în succesiune. 2. CICLUL DE FUNCȚIONARE PE DINAMOMETRU 2. 1. Descrierea ciclului Ciclul de funcționare pe dinamometru trebuie să fie cel indicat în tabelul de mai jos ș(cid:13)i reprezentat grafic în sub-apendicele 1. 2. 2. Condiții generale pentru realizarea ciclului Dacă este necesar, se întreprind cicluri preliminare de încercări pentru determinarea modalității optime de acționare a acceleratorului ș(cid:13)i frânei pentru obținerea unui ciclu apropiat ciclului teoretic în limitele prescrise. 2. 3. Utilizarea cutiei de viteze 2. 3. 1. Utilizarea cutiei de viteze este determinată după cum urmează: 2. 3. 1. 1. La viteză constantă, turația motorului trebuie să rămână cât mai mult posibil între 50 % ș(cid:13)i 90 % din viteza maximă. Dacă această turație poate fi obținută utilizând mai mult de o viteză, motorul este încercat utilizând treapta cea mai mare. 2. 3. 1. 2. În timpul accelerației motorul trebuie încercat utilizând treapta de viteză care permite accelerația maximă. Treapta de viteză superioară este angajată cel mai târziu când turația motorului atinge 110 % din capacitatea nominală maximă. Dacă o motocicletă sau un triciclu atinge o viteză de 20 km/h în treapta întâi sau 35 km/h în treapta a doua, la aceste viteze trebuie angajată treapta de viteză imediat superioară. În aceste cazuri, nu este permisă nici o altă schimbare la treptele de viteză superioare. Dacă în timpul fazei de accelerație vitezele sunt schimbate la viteze fixe ale motocicletei sau triciclului, faza de viteză constantă care urmează trebuie întreprinsă cu treapta angajată când motocicleta sau triciclul încep faza de viteză constantă, indiferent de viteza motorului. 2. 3. 1. 3. În timpul decelerației, treapta de viteză inferioară trebuie angajată înainte ca motorul să ajungă la viteza virtuală de ralanti ș(cid:13)i cel mai târziu când viteza motorului a scăzut la 30 % din capacitatea nominală maximă, indiferent care dintre aceste două fenomene apare mai întâi. În timpul decelerației nu trebuie angajată viteza întâi. 2. 3. 2. Motocicletele sau autovehiculele cu trei roți echipate cu cutie de viteze automată sunt încercate având angajată treapta de viteză cea mai ridicată („conducere”). Acceleratorul trebuie acționat astfel încât să se obțină o accelerare cât mai stabilă pentru ca transmisia să angajeze treptele de viteze diferite în ordinea normală. Se aplică toleranțele specificate la punctul 2. 4. 2. 4. Toleranțe 2. 4. 1. Este permisă o toleranță de 1 km/h mai sus sau mai jos de viteza teoretică în timpul tuturor fazelor. Toleranțele de viteză mai mari decât cele descrise sunt permise în timpul schimbării fazelor, cu condiția ca toleranțele să nu fie niciodată depăș(cid:13)ite cu mai mult de 0,5 s în orice ocazie, în toate cazurile care se află sub incidența prevederilor de la punctele 6. 5. 2 ș(cid:13)i 6. 6. 3. 2. 4. 2. Trebuie permisă o toleranță de 0,5 s mai sus sau mai jos de timpul teoretic. 2. 4. 3. Toleranțele de viteză ș(cid:13)i de timp trebuie combinate cum se arată în sub-apendicele 1. 2. 4. 4. Distanța parcursă în timpul ciclului se măsoară cu o toleranță de ± 2 %. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 243 u r t e m o m a n i d e p e r a n o i ț c n u f e d l u l c i C e d i e i t u c l u z a c n î ă t a z i l i t u a t p a e r T t a l u m u c p m T i ă l a u n a m e z e t i v ). c e s ( i i n u i ț a r e p o a e z a f i e r ă c e i f a t a r u D ). c e s ( a z e t i V ) h / m k ( a i ț a r e l e c c A ) 2 s / m ( a z a F i n u i ț a r e p O - i n u i ț a r e p o. r N r o l ) 1 ( K. c e s 5 / M P. c e s 6 3 2. l u t c n u p a e d e v e s a K. c e s 5 / M P. c e s 6 1 K 3 2. l u t c n u p a e d e v e s a K. c e s 5 / M P. c e s 6 1 K 3 2. l u t c n u p a e d e v e s a          M P. c e s 7 K 1 1 5 1 3 2 5 2 8 2 9 4 1 6 5 8 3 9 6 9 7 1 1 3 4 1 5 5 1 3 6 1 6 7 1 5 8 1 8 8 1 5 9 1 1 1 4 8 5 1 2 2 1 4 2 1 1 1 2 6 2 2 1 8 3 1 2 1 7    1 1 4 8 2 3 1 2 2 1 4 2 8 3 1 2 6 2 2 1 8 3 1 9 3 7 5 1 - 0 5 1 0 1 - 5 1 0 - 0 1 2 3 - 0 2 3 0 1 - 2 3 0 - 0 1 0 5 - 0 0 5 5 3 - 0 5 5 3 0 1 - 5 3 0 - 0 1 4 0 1 , , 9 6 0 – , 2 9 0 – 4 7 0 , , 5 7 0 – , 2 9 0 – 3 5 0 , , 2 5 0 – , 8 6 0 – , 2 9 0 – 1 2 3 4 5 6 7 8 9 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5 1    r e b i l l u j a i e r b m a , e i ț a r e l e c e D ă t n a t s n o c ă z e t i V e i ț a r e l e c e D e i ț a r e l e c c A i t n a l a R r e b i l l u j a i e r b m a , e i ț a r e l e c e D ă t n a t s n o c ă z e t i V e i ț a r e l e c e D e i ț a r e l e c c A i t n a l a R r e b i l l u j a i e r b m a , e i ț a r e l e c e D i t n a l a R ă t n a t s n o c ă z e t i V ă t n a t s n o c ă z e t i V e i ț a r e l e c e D e i ț a r e l e c e D e i ț a r e l e c c A i t n a l a R 1 2 3 4 5 6 7 8 9 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5 1 6 1 7 1 8 1 t a s ă p a l u j a i e r b m a , u r t u e n l u t c n u p n î e z e t i v e d a i t u c : M P ) 1 ( r e b i l l u j a i e r b m a : K 244 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 MOTOCICLETA SAU AUTOVEHICULUL CU TREI ROȚI (TRICICLUL) Ș(cid:13) I CARBURANTUL 3. 1. Motocicleta sau triciclul de încercare 3. 1. 1. 3. 1. 2. Motocicleta sau triciclul se prezintă în condiții mecanice bune. Vehiculul trebuie să aibă cel puțin 1 000 km rulați înainte de încercare. Laboratorul poate decide dacă acceptă o motocicletă sau un triciclu care a parcurs mai puțin de 1 000 km înainte de încercare. Dispozitivul de eș(cid:13)apament nu trebuie să aibă scurgeri care pot reduce cantitatea de gaz colectată, cantitate ce trebuie să fie egală cu cantitatea de gaz emisă de motor. 3. 1. 3. Lipsa scurgerilor la sistemul de inducție poate fi verificată pentru a se asigura că o admisie accidentală de aer nu afectează carburația. 3. 1. 4. Setările motocicletei sau triciclului trebuie să fie cele prescrise de fabricant. 3. 1. 5. Laboratorul poate verifica performanțele specificate de fabricantul motocicletei sau triciclului, dacă poate fi utilizat pentru conducere normală ș(cid:13)i mai ales dacă se poate porni când este frig ș(cid:13)i poate funcționa la ralanti fără calare. 3. 2. Carburantul Carburantul utilizat pentru încercare trebuie să fie carburantul standard ale cărui specificații sunt stabilite în anexa IV. Dacă motorul este lubrifiat cu un amestec, uleiul adăugat carburantului standard trebuie să fie conform calității ș(cid:13)i cantității recomandate de fabricant. 4. ECHIPAMENTUL DE ÎNCERCARE 4. 1. Dinamometrul Principalele caracteristici ale dinamometrului sunt următoarele: Contactul dintre rolă ș(cid:13)i anvelopa fiecărei roți motoare: — diametrul rolei ≥ 400 mm; — Ecuația curbei de încărcare: de la o viteză inițială de 12 km/h, bancul de încercare trebuie să poată reproduce, cu o toleranță de ± 15 %, puterea dezvoltată de motor când motocicleta sau triciclul este în miș(cid:13)care de-a lungul unei ș(cid:13)osele plane cu o viteză a vântului egală cu zero. Fie puterea absorbită de frâne ș(cid:13)i frecarea internă a bancului trebuie calculate conform prevederilor apendicelui 1, sub-apendicele 4 subpunctul 11, fie puterea absorbită de frâne ș(cid:13)i de frecarea internă a bancului este: K V3 ± 5 % din K V3 ± 5 % din PV50 — inerția suplimentară: din 10 kg în 10 kg (1). 4. 1. 1. Distanța parcursă efectiv se măsoară utilizând un contor de rotație acționat de rola care miș(cid:13)că frânele ș(cid:13)i volanții. 4. 2. Echipamentul pentru eș(cid:13)antionarea gazelor ș(cid:13)i măsurarea volumului acestora 4. 2. 1. 4. 2. 2. 4. 2. 2. 1. Sub-apendicele 2 ș(cid:13)i 3 conțin o diagramă care arată principiul pentru colectarea, diluarea, eș(cid:13)antionarea ș(cid:13)i măsurarea volumului de gaze emise în timpul încercării. Următoarele puncte descriu componentele echipamentului de încercare (pentru fiecare componentă se dă o abreviere utilizată în schițele din sub-apendicele 2 ș(cid:13)i 3). Serviciul tehnic poate autoriza utilizarea unui echipament diferit, cu condiția ca acesta să ofere rezultate echivalente: un dispozitiv pentru colectarea tuturor gazelor emise produse în timpul încercării; acesta este, în general, un dispozitiv deschis, care menține presiunea atmosferică la țeava (țevile) de eș(cid:13)apament. Cu toate acestea, poate fi utilizat ș(cid:13)i un sistem închis dacă sunt îndeplinite condițiile de contrapresiune (± 1,25 kPa). Gazele se colectează astfel încât condensul să nu fie într-o cantitate care să afecteze semnificativ natura gazelor emise la temperatura de încercare; 4. 2. 2. 2. un tub (Tu) care conectează echipamentul de colectare a gazelor emise ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)antionare a acestora. Tubul conector ș(cid:13)i echipamentul de colectare a gazelor trebuie realizate din oțel inoxidabil sau alt material care nu afectează compoziția gazelor colectate ș(cid:13)i rezistă la temperatura acestora; (1) Aceste mase suplimentare pot fi înlocuite, dacă este cazul, de un dispozitiv electronic, cu condiția să fie demonstrată echivalența rezultatelor. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 245 4. 2. 2. 3. un schimbător de căldură (Sc) capabil să limiteze variațiile de temperatură ale gazelor diluate la admisia pompei între ± 5 °C pe durata încercării. Acest schimbător trebuie echipat cu un sistem de preîncălzire capabil să aducă gazele la temperatura sa de funcționare (cu o toleranță de ± 5 °C) înainte de începerea încercării; 4. 2. 2. 4. o pompă de dispersie (P1) pentru absorbția gazelor diluate acționată de un motor care funcționează la viteze variate, riguros constante. Pompa trebuie să garanteze un flux constant de volum suficient pentru asigurarea că toate gazele emise sunt colectate. Poate fi utilizat, de asemenea, un dispozitiv cu flotor critic Venturi; 4. 2. 2. 5. un dispozitiv care poate înregistra continuu temperatura gazelor diluate care intră în pompă; 4. 2. 2. 6. o sondă de eș(cid:13)antionare (S3) ataș(cid:13)ată părții exterioare a dispozitivului de colectare a gazelor, care poate colecta un eș(cid:13)antion constant de aer de diluare utilizând o pompă, un filtru ș(cid:13)i un contor de flux (debitmetru) pe durata încercării; 4. 2. 2. 7. o sondă de eș(cid:13)antionare S2 amplasată înaintea pompei de dispersie ș(cid:13)i direcționată în amonte de fluxul de gaze diluate pentru eș(cid:13)antionarea amestecului de gaze diluate pe durata încercării la un debit constant ș(cid:13)i utilizând, dacă este cazul, un filtru, un debitmetru ș(cid:13)i o pompă. Debitul minim al gazelor în cele două sisteme de eș(cid:13)antionare descrise mai sus trebuie să fie de cel puțin 150 l/h; 4. 2. 2. 8. două filtre (F2 ș(cid:13)i F3) plasate după sondele S2 ș(cid:13)i S3, proiectate pentru filtrarea particulelor solide în suspensie din fluxul de eș(cid:13)antioane colectat în saci. Trebuie acordată o atenție specială asigurării că acestea nu afectează concentrația componenților gazoș(cid:13)i din eș(cid:13)antioane; 4. 2. 2. 9. două pompe (P2 ș(cid:13)i P3) pentru extragerea eș(cid:13)antioanelor din sondele S2 ș(cid:13)i S3 ș(cid:13)i colectarea în sacii Sa ș(cid:13)i Sb; 4. 2. 2. 10. două valve reglabile manual (V2 ș(cid:13)i V3) instalate în serie cu pompele P2 ș(cid:13)i P3 în scopul regularizării fluxului eș(cid:13)antioanelor trimise în saci; 4. 2. 2. 11. două rotametre (R2 ș(cid:13)i R3) instalate în serie în liniile „sondă, filtru, pompă, valvă, sac” (S2, F2, P2, V2, Sa ș(cid:13)i S3, F3, P3, V3, Sb) astfel încât să se poată efectua o verificare vizuală instantanee în orice moment al fluxului eș(cid:13)antioanelor; 4. 2. 2. 12. saci de eș(cid:13)antionare fără scurgeri pentru colectarea aerului de diluare ș(cid:13)i a amestecului de gaze diluate care sunt de capacitate suficientă pentru a nu perturba fluxul normal al eș(cid:13)antionării. Aceș(cid:13)ti saci trebuie să aibă dispozitive de etanș(cid:13)are automată pe laterală, care pot fi închise rapid ș(cid:13)i uș(cid:13)or la finalul încercării, fie pe circuitul de eș(cid:13)antionare, fie pe circuitul de analiză; 4. 2. 2. 13. două manometre de presiune diferită (g1 ș(cid:13)i g2) instalate: g1: g2: înaintea pompei P1 în scopul măsurării diferenței de presiune între amestecul de gaze emise diluate cu aer ș(cid:13)i atmosferă înainte ș(cid:13)i după pompa P1 în scopul măsurării creș(cid:13)terii presiunii exercitate asupra fluxului de gaz 4. 2. 2. 14. un contor de rotație pentru numărarea rotațiilor efectuate de dispozitivul rotativ P1; 4. 2. 2. 15. valve cu trei căi pe circuitele de eș(cid:13)antionare descrise mai sus pentru direcționarea, pe durata încercării, a fluxului de eș(cid:13)antioane fie în atmosferă, fie către sacii lor de colectare. Trebuie utilizate valve cu acțiune rapidă. Acestea trebuie fabricate din materiale care nu afectează compoziția gazelor; trebuie, de asemenea, să aibă circuite de descărcare transversale ș(cid:13)i forme care minimalizează pierderea încărcăturii cât de tehnic posibil. 4. 3. Echipamentul de analiză 4. 3. 1. Măsurarea concentrației de hidrocarburi 4. 3. 1. 1. Pentru măsurarea concentrației hidrocarburilor nearse din sacii Sa ș(cid:13)i Sb, pe durata încercării, este utilizat un analizor cu flacără ionizantă. 4. 3. 2. Măsurarea concentrației de CO ș(cid:13)i CO2 4. 3. 2. 1. Pentru măsurarea concentrației de monoxid ș(cid:13)i dioxid de carbon în sacii de colectare Sa ș(cid:13)i Sb, pe durata încercării este utilizat un analizor nedispersiv cu infraroș(cid:13)ii. 246 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 4. 3. 3. Măsurarea concentrației de NOx 4. 3. 3. 1. Pentru măsurarea concentrației de oxizi de azot (NOx) din mostrele colectate în sacii Sa ș(cid:13)i Sb, pe durata încercării este utilizat un analizor chimio-luminiscent. 4. 4. Acuratețea instrumentelor ș(cid:13)i măsurătorilor 4. 4. 1. 4. 4. 2. 4. 4. 3. Deoarece frâna este calibrată în cadrul unei încercări separate, nu este necesară indicarea acurateței dinamometrului. Inerția totală a maselor de rotație, incluzând pe aceea a rolei ș(cid:13)i a părților rotative ale frânei (a se vedea punctul 5. 2), trebuie să fie în intervalul ± 2 %. Viteza motocicletei sau triciclului este măsurată prin viteza de rotație a rolelor conectate la frână ș(cid:13)i volanți. Trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 2 km/h de la 0 la 10 km/h ș(cid:13)i ± 1 km/h pentru viteze de peste 10 km/h. Temperatura menționată la punctul 4. 2. 2. 5 trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 1 °C. Temperatura menționată la punctul 6. 1. 1 trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 2 °C. 4. 4. 4. Presiunea atmosferică trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 0,133 kPa. 4. 4. 5. 4. 4. 6. Scăderea presiunii amestecului de gaze diluate care intră în pompa P1 (a se vedea punctul 4. 2. 2. 13) comparată cu presiunea atmosferică trebuie să fie măsurabilă în intervalul ± 0,4 kPa. Diferența de presiune a gazelor diluate care intră în secțiunile de dinainte ș(cid:13)i de după pompa P1 (a se vedea punctul 4. 2. 2. 13) trebuie să fie măsurabile în intervalul ± 0,4 kPa. Volumul afiș(cid:13)at la fiecare rotație completă a pompei P1 ș(cid:13)i valoarea dispersării la cea mai scăzută viteză a pompei, măsurate de contorul rotațiilor, trebuie să facă posibilă determinarea volumului total al amestecului de gaze ș(cid:13)i aer de diluare înlocuit de pompa P1 în cursul încercării în intervalul ± 2 %. 4. 4. 7. Indiferent de acuratețea de determinare a gazelor standard, intervalul de măsură al analizorului trebuie să fie compatibil cu acuratețea cerută pentru măsurarea conținutului diverș(cid:13)ilor poluanți în intervalul ± 3 %. Analizorul cu flacără ionizantă care măsoară concentrația hidrocarburilor trebuie să fie capabil să atingă 90 % din intervalul complet al scalei în mai puțin de o secundă. 4. 4. 8. Conținutul de gaze standard (pentru calibrare) nu trebuie să difere mai mult de ± 2 % de valoarea de referință a fiecărui gaz. Diluantul trebuie să fie azotul. 5. PREGĂTIREA ÎNCERCĂRII 5. 1. Setarea frânei 5. 1. 1. Frâna trebuie reglată astfel încât viteza motocicletei sau a triciclului în faza de viteză constantă să fie între 45 km/h ș(cid:13)i 55 km/h pe o ș(cid:13)osea netedă uscată. 5. 1. 2. Frâna se reglează în felul următor: 5. 1. 2. 1. Pe dispozitivul de alimentare cu carburant este amplasat un opritor reglabil pentru menținerea vitezei maxime între 45 km/h ș(cid:13)i 55 km/h. Viteza motocicletei sau a triciclului este măsurată prin intermediul unui tahimetru de precizie sau este dedusă din măsurarea timpului parcurs pe o distanță dată pe o ș(cid:13)osea netedă uscată, înainte ș(cid:13)i înapoi, cu opritorul închis. Măsurătoarea trebuie repetată cel puțin de trei ori în ambele direcții ș(cid:13)i trebuie făcută pe o distanță de cel puțin 200 m cu o distanță de accelerare suficient de lungă. Este calculată viteza medie. 5. 1. 2. 2. Pot fi utilizate ș(cid:13)i alte sisteme pentru măsurarea energiei necesare propulsării vehiculului (cum ar fi măsurarea cuplului pe transmisie, a decelerației etc. ). 5. 1. 2. 3. Motocicleta sau triciclul trebuie plasate apoi pe dinamometru ș(cid:13)i frâna reglată astfel încât să se obțină aceeaș(cid:13)i viteză cu viteza obținută în încercarea pe ș(cid:13)osea (cu dispozitivul de reglare a carburantului în poziție închisă ș(cid:13)i aceeaș(cid:13)i treaptă de viteză selectată). Reglarea frânei trebuie menținută pe toată durata încercării. Odată ce frâna a fost reglată, dispozitivul de reglare a carburantului este îndepărtat. 5. 1. 2. 4. Setarea frânei pe baza încercării pe ș(cid:13)osea este permisă numai dacă diferența dintre presiunea barometrică de pe ș(cid:13)osea ș(cid:13)i din încăperea unde este situat dinamometrul nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te ± 1,33 kPa, iar diferența dintre temperaturile aerului nu este mai mare de ± 8 °C. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 247 5. 1. 3. Dacă metoda de mai sus nu este aplicabilă, dinamometrul trebuie setat în conformitate cu valorile din tabelul de la punctul 5. 2. Tabelul prezintă valorile puterii ca funcție a masei de referință la viteza de 50 km/h. Puterea este determinată prin metoda descrisă în sub-apendicele 4. 5. 2. Reglarea inerțiilor echivalente la inerția de translație a motocicletei sau triciclului. Sunt utilizați unul sau mai mulți volanți care să permită obținerea unei inerții totale a maselor de rotație proporțional cu masa de referință a motocicletei sau triciclului în următoarele limite: Masa de referință (MR) (în kg) MR ≤ 105 105 < MR ≤ 115 115 < MR ≤ 125 125 < MR ≤ 135 135 < MR ≤ 150 150 < MR ≤ 165 165 < MR ≤ 185 185 < MR ≤ 205 205 < MR ≤ 225 225 < MR ≤ 245 245 < MR ≤ 270 270 < MR ≤ 300 300 < MR ≤ 330 330 < MR ≤ 360 360 < MR ≤ 395 395 < MR ≤ 435 435 < MR ≤ 480 480 < MR ≤ 540 540 < MR ≤ 600 600 < MR ≤ 650 650 < MR ≤ 710 710 < MR ≤ 770 770 < MR ≤ 820 820 < MR ≤ 880 880 < MR ≤ 940 940 < MR ≤ 990 990 < MR ≤ 1 050 1 050 < MR ≤ 1 110 1 110 < MR ≤ 1 160 1 160 < MR ≤ 1 220 1 220 < MR ≤ 1 280 1 280 < MR ≤ 1 330 1 330 < MR ≤ 1 390 1 390 < MR ≤ 1 450 1 450 < MR ≤ 1 500 1 500 < MR ≤ 1 560 1 560 < MR ≤ 1 620 1 620 < MR ≤ 1 670 1 670 < MR ≤ 1 730 1 730 < MR ≤ 1 790 1 790 < MR ≤ 1 870 1 870 < MR ≤ 1 980 1 980 < MR ≤ 2 100 2 100 < MR ≤ 2 210 2 210 < MR ≤ 2 320 2 320 < MR ≤ 2 440 2 440 < MR Inerțiile echivalente (în kg) Puterea absorbită (în kW) 100 110 120 130 140 150 170 190 210 230 260 280 310 340 380 410 450 510 570 620 680 740 800 850 910 960 1 020 1 080 1 130 1 190 1 250 1 300 1 360 1 420 1 470 1 530 1 590 1 640 1 700 1 760 1 810 1 930 2 040 2 150 2 270 2 380 2 490 0,88 0,90 0,91 0,93 0,94 0,96 0,99 1,02 1,05 1,09 1,14 1,17 1,21 1,26 1,33 1,37 1,44 1,50 1,56 1,61 1,67 1,74 1,81 1,89 1,99 2,05 2,11 2,18 2,24 2,30 2,37 2,42 2,49 2,54 2,57 2,62 2,67 2,72 2,77 2,83 2,88 2,97 3,06 3,13 3,20 3,34 3,48 248 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 5. 3. Condiționarea motocicletei sau a triciclului 5. 3. 1. Înaintea încercării, motocicleta sau triciclul se păstrează într-o încăpere în care temperatura rămâne relativ constantă între 20 °C ș(cid:13)i 30 °C. Această condiționare trebuie întreprinsă până când temperatura uleiului motorului ș(cid:13)i a agentului de răcire, dacă există, sunt în intervalul ± 2 K din temperatura încăperii. După ce motorul a stat la ralanti 40 de secunde sunt întreprinse două cicluri complete înainte de colectarea gazelor evacuate. 5. 3. 2. Presiunea anvelopelor trebuie să fie aceea indicată de fabricant pentru realizarea încercării preliminare pe ș(cid:13)osea pentru setarea frânei. Totuș(cid:13)i, dacă diametrul rolelor este mai mic de 500 mm, presiunea în anvelope poate fi mărită cu 30-50 %. 5. 3. 3. Masa pe roata motoare este aceeaș(cid:13)i caș(cid:13)i când motocicleta sau triciclul ar fi utilizat în condiții normale de conducere cu un conducător cântărind 75 kg. 5. 4. Calibrarea aparaturii de analiză 5. 4. 1. Calibrarea analizoarelor Cantitatea de gaz la presiunea indicată compatibilă cu funcționarea corectă a echipamentului este injectată în analizor prin intermediul debitmetrului ș(cid:13)i al țevii de descărcare de pe fiecare recipient. Aparatul este reglat să indice ca valoare stabilizată valoarea afiș(cid:13)ată pe recipientul standard de gaz. Începând cu setarea obținută cu recipientul la conținut maxim, curba deviației analizorului este trasată ca funcție a conținutului diferiților recipienți de gaz standard utilizați. Pentru calibrarea regulată a analizoarelor cu flacără ionizantă, care trebuie întreprinsă cel puțin lunar, sunt utilizate amestecurile de aer ș(cid:13)i propan (sau hexan) cu concentrații nominale ale hidrocarburilor egale cu 50 %ș(cid:13)i 90 % din total. Pentru calibrarea regulată a analizoarelor non-dispersive cu absorbție în infraroș(cid:13)u sunt măsurate amestecuri de azot cu CO ș(cid:13)i, respectiv, CO2 la concentrații estimate de10 %, 40 %, 60 %, 85 % ș(cid:13)i 90 % din total. Pentru calibrarea analizorului de NOx chimio-luminiscent sunt utilizate amestecuri de oxid azotos (N2O) diluate în azot, cu o concentrație nominală de 50 % ș(cid:13)i 90 % din total. Pentru calibrările care trebuie realizate înaintea fiecărei încercări, este necesară, pentru toate trei tipurile de analizoare, utilizarea amestecurilor conținând gazele ce urmează a fi măsurate la concentrații egale cu 80 % din total. Un dispozitiv de diluare poate fi utilizat pentru diluarea gazului de calibrare 100 % la concentrația cerută. 6. PROCEDURA PENTRU ÎNCERCĂRILE DINAMOMETRICE 6. 1. Condiții speciale pentru realizarea ciclului 6. 1. 1. Temperatura în încăperea în care este situat bancul dinamometrului trebuie să fie între 20 °C ș(cid:13)i 30 °C în tot timpul încercărilor ș(cid:13)i trebuie să fie cât mai apropiată posibil de temperatura la care a fost condiționat vehiculul încercat. 6. 1. 2. Vehiculul trebuie să fie pe cât posibil orizontal în timpul încercării astfel încât să fie evitată orice distribuire anormală a carburantului. 6. 1. 3. La sfârș(cid:13)itul perioadei de ralanti de 40 de secunde (a se vedea punctul 6. 2. 2. ) un flux de aer cu viteză variabilă este direcționat către vehicul. Sunt apoi întreprinse două cicluri complete, în cursul cărora nu se colectează gazele emise. Sistemul de ventilație trebuie să includă un mecanism controlat de viteza rolei bancului astfel încât, în intervalul de la 10 km/h la 50 km/h, viteza jetului de aer la ieș(cid:13)irea ventilatorului să fie egală cu viteza relativă a rolei cu o aproximație de 10 %. Pentru vitezele rolei de sub 10 km/h viteza aerului poate fi zero. Secțiunea terminală a dispozitivului de ventilație trebuie să aibă următoarele caracteristici: (i) aria suprafeței de cel puțin 0,4 m2; (ii) marginea inferioară între 0,15 ș(cid:13)i 0,20 m de la nivelul solului; (iii) distanța de la roata de direcție a vehiculului între 0,3 ș(cid:13)i 0,45 m. 6. 1. 4. În timpul încercării, viteza este reprezentată grafic în raport cu timpul în scopul de a verifica corectitudinea realizării ciclurilor. 6. 1. 5. Poate fi înregistrată temperatura apei de răcire ș(cid:13)i a uleiului din carter. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 249 6. 2. Pornirea motorului 6. 2. 1. Odată ce au fost realizate operațiunile preliminare asupra echipamentului pentru colectarea, diluarea, analizarea ș(cid:13)i măsurarea gazelor (a se vedea punctul 7. 1) motorul este pornit prin intermediul dispozitivelor destinate acestui scop, cum ar fi cheia, valva de pornire etc. , conform instrucțiunilor fabricantului. 6. 2. 2. Motorul trebuie păstrat la ralanti pentru maximum 40 de secunde. Primul ciclu începe odată cu începerea colectării eș(cid:13)antioanelor ș(cid:13)i a numărării rotațiilor pompei. 6. 3. Utilizarea clapetei manuale de pornire Clapeta trebuie închisă cât mai curând posibil ș(cid:13)i, în principiu, înaintea accelerării de la 0 la 50 km/h. Dacă această cerință nu poate fi îndeplinită, trebuie indicat momentul închiderii clapetei. Clapeta trebuie reglată conform instrucțiunilor fabricantului. 6. 4. Ralantiul 6. 4. 1. Cutia de viteze cu schimbare manuală: 6. 4. 1. 1. În timpul perioadelor de ralanti ambreiajul trebuie apăsat, cu cutia de viteze în punctul neutru. 6. 4. 1. 2. Pentru ca accelerațiile să poată fi realizate conform ciclului normal, vehiculul trebuie adus în viteza întâi, cu ambreiajul eliberat, cu cinci secunde înaintea începerii accelerării urmând perioadei de ralanti în cauză. 6. 4. 1. 3. Prima perioadă de ralanti de la începutul ciclului constă din ș(cid:13)ase secunde de ralanti la punctul neutru cu ambreiajul apăsat ș(cid:13)i cinci secunde în viteza întâi cu ambreiajul eliberat. 6. 4. 1. 4. Pentru perioadele de ralanti în cursul fiecărui ciclu, timpul corespunzător este de 16 secunde în punctul neutru ș(cid:13)i 5 secunde în viteza întâi, cu ambreiajul eliberat. 6. 4. 1. 5. Ultima perioadă de ralanti din ciclu constă din ș(cid:13)apte secunde în punctul neutru cu ambreiajul apăsat. 6. 4. 2. Cutiile de viteze semiautomate: trebuie urmate instrucțiunile fabricantului pentru conducerea în oraș(cid:13) sau, în lipsa acestora, instrucțiunile care se aplică cutiilor de viteze manuale. 6. 4. 3. Cutiile de viteze automate: selectorul nu trebuie pus în funcțiune în nici un moment pe parcursul încercării decât dacă fabricantul specifică explicit aceasta. În ultimul caz, se aplică procedura pentru cutiile de viteze manuale. 6. 5. Accelerațiile 6. 5. 1. Accelerațiile trebuie efectuate astfel încât să asigure o rată de accelerare cât mai stabilă posibil pe durata operațiunii. 6. 5. 2. În cazul în care capacitatea de accelerare a vehiculului nu este suficientă pentru realizarea ciclurilor de accelerare în limita toleranțelor prescrise, vehiculul trebuie condus cu clapeta deschisă la maximum până la atingerea vitezei prescrise pentru ciclul respectiv; apoi ciclul poate continua normal. 6. 6. Decelerațiile 6. 6. 1. 6. 6. 2. Toate decelerațiile trebuie efectuate prin închiderea completă a clapetei, ambreiajul rămânând apăsat. Motorul trebuie oprit la o viteză de 10 km/h. Dacă perioada de decelerație este mai lungă decât cea prescrisă pentru faza corespunzătoare, sunt utilizate frânele vehiculului pentru a păstra ciclul. 250 6. 6. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dacă perioada de decelerație este mai scurtă decât aceea prescrisă pentru faza corespondentă, timpul ciclului teoretic este refăcut printr-un stadiu de viteză constantă sau ralanti îmbinat cu următoarea fază de viteză constantă sau ralanti. În acest caz nu se aplică punctul 2. 4. 3. 6. 6. 4. La sfârș(cid:13)itul perioadei de decelerație (oprirea vehiculului pe role) cutia de viteze este în punctul neutru ș(cid:13)i ambreiajul apăsat. 6. 7. Vitezele constante 6. 7. 1. Trebuie evitată „pomparea” sau închiderea clapetei când se trece de la accelerare la stadiul de viteză următor. 6. 7. 2. Perioadele de viteză constantă trebuie atinse prin păstrarea acceleratorului în poziție fixă. 7. PROCEDURA PENTRU EȘ(cid:13) ANTIONAREA, ANALIZAREA Ș(cid:13) I MĂSURAREA VOLUMULUI EMISIILOR 7. 1. Operațiunile care trebuie întreprinse înainte de pornirea vehiculului 7. 1. 1. Sunt goliți ș(cid:13)i etanș(cid:13)ați sacii pentru colectarea eș(cid:13)antioanelor Sa ș(cid:13)i Sb. 7. 1. 2. Pompa rotativă de dispersie P1 este activată fără pornirea contorului pentru rotații. 7. 1. 3. Sunt activate pompele P2 ș(cid:13)i P3 pentru captarea eș(cid:13)antioanelor, cu valvele setate pentru dispersia în atmosferă a gazelor produse; se reglează fluxul care trece prin valvele V2 ș(cid:13)i V3. 7. 1. 4. Sunt pornite dispozitivele de înregistrare pentru temperatura T ș(cid:13)i presiunea g1 ș(cid:13)i g2. 7. 1. 5. Contoarele CT ș(cid:13)i de rotație sunt setate la zero. 7. 2. Începerea eș(cid:13)antionării ș(cid:13)i măsurării volumului 7. 2. 1. După perioada de ralanti preliminară de 40 de secunde ș(cid:13)i după cele două cicluri pregătitoare (primul moment al primului ciclu) sunt întreprinse simultan operațiunile specificate la punctele 7. 2. 2-7. 2. 5. 7. 2. 2. 7. 2. 3. Valvele de dispersie sunt setate pentru colectarea continuă a eș(cid:13)antioanelor, care au fost direcționate anterior spre atmosferă, prin sondele S2 ș(cid:13)i S3 în sacii Sa ș(cid:13)i Sb. Momentul începerii încercării este indicat pe graficele analoage care înregistrează rezultatele de la mecanismul de măsurare a temperaturii T ș(cid:13)i mecanismele de măsurare a presiunii diferențiale g1 ș(cid:13)i g2. 7. 2. 4. Este pornit contorul care înregistrează numărul total al rotațiilor pompei P1. 7. 2. 5. Este pornit dispozitivul pentru direcționarea unui flux de aer către vehicul, menționat la punctul 6. 1. 3. 7. 3. Sfârș(cid:13)itul eș(cid:13)antionării ș(cid:13)i măsurării volumului 7. 3. 1. La sfârș(cid:13)itul celor patru cicluri de încercare sunt întreprinse simultan operațiunile descrise la punctele 7. 3. 2-7. 3. 5. 7. 3. 2. Valvele de dispersie trebuie setate pentru închiderea sacilor Sa ș(cid:13)i Sb ș(cid:13)i pentru dispersarea în atmosferă a eș(cid:13)antioanelor aspirate de pompele P2 ș(cid:13)i P3 prin sondele S2 ș(cid:13)i S3. 7. 3. 3. Momentul sfârș(cid:13)itului încercării trebuie indicat pe graficele analoage menționate la punctul 7. 2. 3. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 251 7. 3. 4. Este oprit contorul pompei rotative P1. 7. 3. 5. Este oprit dispozitivul de direcționare a fluxului de aer către vehicul, menționat la punctul 6. 1. 3. 7. 4. Analizarea eș(cid:13)antioanelor din saci Cât mai curând posibil ș(cid:13)i, în orice caz, nu mai târziu de 20 de minute de la sfârș(cid:13)itul încercărilor, trebuie întreprinse analizele pentru a determina: — concentrațiile de hidrocarburi, monoxid de carbon, oxizi de azot ș(cid:13)i dioxid de carbon în eș(cid:13)antionul de aer de diluare conținut în sacul Sb; — concentrațiile de hidrocarburi, monoxid ș(cid:13)i dioxid de carbon ș(cid:13)i oxizi de azot în eș(cid:13)antionul de gaze diluate emise din sacul Sa. 7. 5. Măsurarea distanței parcurse Distanța S parcursă în fapt, exprimată în km, este obținută prin înmulțirea numărului total de rotații afiș(cid:13)at pe contorul rolei cu dimensiunile acesteia (a se vedea punctul 4. 1. 1). 8. DETERMINAREA CANTITĂȚII EMISE DE POLUANȚI GAZOȘ(cid:13) I 8. 1. Masa monoxidului de carbon emis în cursul încercării este calculată cu formula: COM = 1 S ∙ V ∙ dCO ∙ COc 6 10 unde: 8. 1. 1. COM este masa monoxidului de carbon emis în timpul încercării, exprimată în g/km; 8. 1. 2. S este distanța definită la punctul 7. 5; 8. 1. 3. dCO este densitatea monoxidului de carbon la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (= 1,250 kg/m3); 8. 1. 4. COc este concentrația volumului de monoxid de carbon în gazele diluate, exprimată în milionimi ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de poluarea aerului de diluare: COc = COe – COd(1 – 1 DF) unde: 8. 1. 4. 1. COc este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sb; 8. 1. 4. 2. COd este concentrația monoxidului de carbon, măsurată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sa; 8. 1. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4; 8. 1. 5. V este volumul total, exprimat în m3/încercare, al gazelor diluate la temperatura de referință de 0 °C (273 °K) ș(cid:13)i presiunea de referință de 101,33 kPa: V = Vo ∙ N (Pa – Pi) ∙ 273 101,33 ∙ (Tp + 273) unde: 8. 1. 5. 1. VO este volumul de gaz dispersat de pompa P1 în cursul unei rotații, exprimat în m3/rotație. Acest volum este funcție de diferența de presiune la secțiunile de admisie ș(cid:13)i evacuare ale grupului însuș(cid:13)i; 252 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 8. 1. 5. 2. N este numărul de rotații realizate de pompa P1 în timpul celor patru cicluri de încercări; 8. 1. 5. 3. Pa este presiunea atmosferică exprimată în kPa; 8. 1. 5. 4. Pi este valoarea medie, exprimată în kPa, în cursul efectuării celor patru cicluri de scădere a presiunii la secțiunea de admisie a pompei P1; 8. 1. 5. 5. Tp este valoarea, în cursul efectuării celor patru cicluri, a temperaturii gazelor diluate măsurate în secțiunea de admisie a pompei P1. 8. 2. Masa hidrocarburilor nearse emise prin eș(cid:13)apamentul motocicletei sau al triciclului în cursul încercării se calculează cu formula: ∙ V ∙ dHC ∙ HCc 6 10 HCM = 1 S unde: 8. 2. 1. HCM este masa hidrocarburilor emise în timpul încercării, exprimată în g/km; 8. 2. 2. S este distanța definită la punctul 7. 5; 8. 2. 3. 8. 2. 4. dHC este densitatea hidrocarburilor la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (pentru un raport mediu carbon-hidrogen de 1:1,85) (= 0,619 kg/m3); HCc este concentrația gazelor diluate, exprimată în milionimi echivalent carbon (de exemplu concentrația propanului înmulțită cu 3) ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de aerul de diluare: HCc = HCe – HCd(1 – 1 DF) unde: 8. 2. 4. 1. HCe este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sb; 8. 2. 4. 2. HCd este concentrația hidrocarburilor, exprimată în milionimi echivalent carbon, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sa; 8. 2. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4; 8. 2. 5. V este volumul total (a se vedea punctul 8. 1. 5). 8. 3. Masa oxizilor de azot emiș(cid:13)i prin eș(cid:13)apamentul motocicletei în cursul încercării este calculată prin intermediul formulei: NOxM = 1 S ∙ V ∙ dNO2 ∙ NOxc ∙ Kh 6 10 unde: 8. 3. 1. NOxM este masa oxizilor de azot emiș(cid:13)i în timpul încercării, exprimată în g/km; 8. 3. 2. S este distanța definită la punctul 7. 5 de mai sus; 8. 3. 3. dNO2 este densitatea oxizilor de azot în gazele evacuate, exprimată în echivalent NO2, la temperatura de 0 °C ș(cid:13)i presiunea de 101,33 kPa (= 2,05 kg/m3); 8. 3. 4. NOxc este concentrația de oxizi de azot în gazele diluate, exprimată în milionimi ș(cid:13)i corectată pentru a ține cont de aerul de diluare: NOxc = NOxe – NOxd(1 – 1 DF) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 253 unde: 8. 3. 4. 1. NOxe este concentrația oxizilor de azot, exprimată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de gaze diluate colectat în sacul Sa; 8. 3. 4. 2. NOxd este concentrația oxizilor de azot, exprimată în milionimi, în eș(cid:13)antionul de aer de diluare colectat în sacul Sb; 8. 3. 4. 3. DF este coeficientul specificat la punctul 8. 4. 8. 3. 5. Kh este factorul de corecție a umidității: Kh = 1 1 – 0,0329(H – 10,7) unde: 8. 3. 5. 1. H este umiditatea absolută în grame de apă pe kilogram de aer uscat: H = 6,2111 ∙ U ∙ Pd Pa – Pd U 100 (g/kg) unde: 8. 3. 5. 1. 1. U este conținutul de umiditate, exprimat ca procent; 8. 3. 5. 1. 2. Pd este presiunea saturată cu vapori de apă, exprimată în kPa, la temperatura de încercare; 8. 3. 5. 1. 3. Pa este presiunea atmosferică în kPa. 8. 4. DF este coeficientul exprimat prin intermediul formulei: 14,5 CO2 + 0,5 CO + HC DF = unde: 8. 4. 1. CO, CO2 ș(cid:13)i HC sunt concentrațiile monoxidului de carbon, dioxidului de carbon ș(cid:13)i hidrocarburilor exprimate ca procentaj al eș(cid:13)antionului de gaze diluate conținut în sacul Sa. 254 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1 e l e c i d n e p a - b u S e r a c r e c n î e d I l u p i t u r t n e p l i u u r o t o m a e r a n o i ț c n u f e d l u l c i C 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 255 Sub-apendicele 2 Exemplul nr. 1 al unui sistem de colectare a gazelor evacuate 256 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Sub-apendicele 3 Exemplul nr. 2 al unui sistem de colectare a gazelor evacuate 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 257 Metodă de calibrare a absorbției de energie pe ș(cid:13)osea de către dinamometru în cazul motocicletelor sau autovehiculelor cu trei roți Sub-apendicele 4 Prezentul sub-apendice descrie o metodă utilizată pentru determinarea absorbției de energie pe ș(cid:13)osea utilizând un dinamometru. Puterea absorbită măsurată pe ș(cid:13)osea include puterea absorbită prin frecare ș(cid:13)i puterea absorbită de dispozitivul de absorbție. Dinamometrul este acționat la viteze mai mari decât cele din domeniul de încercări. Dispozitivul utilizat pentru activarea dinamometrului este apoi deconectat de la banc ș(cid:13)i viteza de rotație a rolei scade. Energia cinetică a dispozitivului este disipată prin unitatea de absorbție de energie a dinamometrului ș(cid:13)i prin frecarea acestuia. Această metodă nu ține cont de variațiile frecării interne a rolei datorate masei de rotație a vehiculului. Diferența dintre momentul de oprire a rolei libere din spate ș(cid:13)i momentul opririi rolei din față trase de motor (în cazul dinamometrului cu două role) poate fi ignorată. Procedura este următoarea: 1. Se măsoară viteza de rotație a rolei dacă încă nu s-a realizat acest lucru. Poate fi utilizată ș(cid:13)i o roată suplimentară de măsură (roată etalon), un contor de rotație sau altă metodă de măsurare. 2. Vehiculul este plasat pe dinamometru sau este utilizată altă metodă care să îndeplinească funcția dinamometrului. 3. Este pornit volantul sau orice alt sistem de simulare a inerției utilizat împreună cu dinamometrul pentru categoriile speciale de motociclete sau autovehicule cu trei roți. 4. Dinamometrul este adus la viteza de 50 km/h. 5. Se înregistrează puterea absorbită. 6. Dinamometrul este adus la viteza de 60 km/h. 7. Dispozitivul utilizat pentru activarea dinamometrului este deconectat. 8. Este înregistrat timpul necesar dinamometrului pentru scăderea vitezei de la 55 km/h la 45 km/h. 9. Dispozitivul de absorbție a puterii este setat la un nivel diferit. 10. Etapele 4 la 9 de mai sus sunt repetate atât de des cât este necesar pentru acoperirea intervalului de putere utilizată pe ș(cid:13)osea. 11. Puterea absorbită este calculată cu formula: Pd = M1 (V1 2) 2 – V2 2000 t = 0,03858 M1 t unde: Pd = puterea, în kW M1 = inerția echivalentă, în kg V1 = viteza inițială, în m/s (55 km/h = 15,28 m/s) V2 = viteza finală, în m/s (45 km/h = 12,50 m/s) t = timpul necesar rolei pentru decelerația de la 55 km/h la 45 km/h 12. Diagrama ce arată puterea absorbită de dinamometru corespunzător puterii indicate pentru viteza de încercare de 50 km/h menționată la faza 4 de mai sus. 258 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 259 Apendicele 2 Încercări de tipul II (măsurarea emisiilor de monoxid de carbon la ralanti) 1. INTRODUCERE Procedura pentru tipul II de încercări specificată la punctul 2. 2. 1. 2 din anexa II. 2. CONDIȚIILE MĂSURĂTORII 2. 1. Carburantul utilizat este cel specificat în anexa IV. 2. 2. Concentrația volumului de monoxid de carbon trebuie măsurată imediat după tipul I de încercări, la ralanti. 2. 3. În cazul vehiculelor cu cutie de viteze manuală sau semiautomată încercarea se realizează cu schimbătorul de viteze în poziția „neutră” ș(cid:13)i ambreiajul apăsat. 2. 4. În cazul vehiculelor cu transmisie automată, încercarea are loc cu selectorul în poziția „zero” sau „parcare”. 3. EȘ(cid:13) ANTIONAREA GAZELOR 3. 1. Dispozitivul de eș(cid:13)apament trebuie prelungit cu un dispozitiv fără scurgeri astfel încât sonda de eș(cid:13)antionare a gazului evacuat să poată fi introdusă cel puțin 60 de cm fără să crească presiunea inversă cu mai mult de 1,25 kPa ș(cid:13)i fără ca funcționarea vehiculului să fie afectată. Cu toate acestea, forma piesei prelungitoare trebuie să fie astfel încât să fie evitată o diluare apreciabilă cu aer a gazelor evacuate în punctul sondei de eș(cid:13)antionare. Dacă vehiculul este echipat cu mai mult de o țeavă de eș(cid:13)apament, fie că evacuările trebuie conectate la o țeavă comună, fie concentrațiile de monoxid de carbon trebuie încercate la fiecare eș(cid:13)apament, rezultatele măsurătorilor reprezentând media aritmetică a acestor concentrații. 3. 2. Concentrațiile de CO (CCO)ș(cid:13)i CO2 (CCO2) sunt determinate prin citirea rezultatelor arătate de instrumente sau de dispozitivele de înregistrare utilizând tabelele de calibrare corespunzătoare. 3. 3. Concentrația corectată de monoxid de carbon la motoarele în doi timpi este: CCO corr = CCO 10 CCO + C CO 2 (% vol. ) 3. 4. Concentrația corectată de monoxid de carbon la motoarele în patru timpi este: CCO corr = CCO 15 CCO + C CO 2 (% vol. ) 3. 5. Nu este necesară corectarea concentrației de CCO (punctul 3. 2) măsurată corespunzător formulelor de la punctul 3. 3 sau 3. 4 dacă suma concentrațiilor măsurate (CCO + CCO2) este 10 sau mai mult pentru motoarele în doi timpi sau 15 sau mai mult pentru motoarele în patru timpi. 260 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 SPECIFICAȚII PENTRU MĂSURILE CARE TREBUIE LUATE ÎMPOTRIVA POLUĂRII VIZIBILE A AERULUI CAUZATE DE AUTOVEHICULELE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI ECHIPATE CU MOTOR CU APRINDERE PRIN COMPRESIE ANEXA III 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „Tip de vehicul” înseamnă autovehicule care nu diferă esențial în ceea ce priveș(cid:13)te caracteristicile vehiculelor ș(cid:13)i motorului definite în anexa V. 2. CERINȚELE ÎNCERCĂRILOR 2. 1. Generalități Componentele responsabile de emisia poluanților vizibili trebuie proiectate, construite ș(cid:13)i asamblate astfel încât să permită vehiculului, la utilizarea normală, să continue să se conformeze cerințelor prezentei anexe, în ciuda vibrațiilor la care poate fi supus. 2. 2. Cerințele dispozitivului de pornire la rece 2. 2. 1. Dispozitivul de pornire la rece trebuie proiectat ș(cid:13)i construit astfel încât să nu poată continua să funcționeze sau să poată fi pus în funcțiune în timp ce motorul funcționează normal. 2. 2. 2. Nu se aplică dispozițiile de la punctul 2. 2. 1 dacă sunt îndeplinite una sau mai multe din condițiile de mai jos: 2. 2. 2. 1. În timpul funcționării dispozitivului de pornire la rece, coeficientul de absorbție a luminii al gazelor emise de motor în condiții de funcționare la viteză constantă, măsurat conform procedurii din apendicele 1, trebuie să rămână în interiorul limitelor stabilite în apendicele 3. 2. 2. 2. 2. Funcționarea continuă a dispozitivului de pornire la rece cauzează oprirea motorului după o perioadă de timp rezonabilă. 2. 3. Specificații privind emisiile de poluanți vizibili 2. 3. 1. Emisiile de poluanți vizibili ale tipului de vehicul prezentat pentru obținerea omologării de tip sunt măsurate utilizând cele două metode descrise în apendicele 1 ș(cid:13)i 2, care descriu încercările la viteză constantă ș(cid:13)i încercările la accelerare liberă. 2. 3. 2. Emisiile de poluanți vizibili măsurate corespunzător metodei descrise în apendicele 1 nu trebuie să depăș(cid:13)ească limitele adoptate în apendicele 3. 2. 3. 3. În cazul unui motor cu turbocompresor, coeficientul de absorbție măsurat corespunzător accelerației în punctul neutru nu trebuie să depăș(cid:13)ească limita stabilită în apendicele 3 pentru valoarea nominală a fluxului care corespunde coeficientului de absorbție maximă măsurat corespunzător încercării la viteză constantă plus 0,5 m–1. 2. 3. 4. Este permisă utilizarea echipamentului de măsură echivalent. Dacă este utilizat un echipament, altul decât cel descris în apendicele 4, trebuie dovedită echivalența pentru tipul motorului implicat. 3. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI 3. 1. Pentru verificarea conformității producției se aplică cerințele de la punctul 1 din anexa VI la Directiva 92/61/CEE. 3. 2. În scopul verificării conformității prescrise la punctul 3. 1 se alege un vehicul din serie. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 261 3. 3. Conformitatea vehiculului cu tipul omologat este verificată pe baza descrierii oferite în formularul de omologare de tip. Suplimentar, sunt întreprinse încercări de verificare conform următoarelor condiții: 3. 3. 1. Un vehicul care nu a fost rulat este sub incidența încercării de accelerație liberă descrisă în apendicele 2. Vehiculul este considerat a se conforma cu tipul omologat în cazul în care coeficientul de absorbție determinat nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te cu mai mult de 0,5 m–1 valoarea corectată pentru coeficientul de absorbție dat în formularul de omologare de tip. La cererea fabricantului poate fi utilizat carburant comercial în locul carburantului de referință. În cazul neînțelegerilor trebuie utilizat carburantul de referință. 3. 3. 2. Dacă cifra determinată în încercarea menționată la punctul 3. 3. 1. depăș(cid:13)eș(cid:13)te cu mai mult de 0,5 m–1 cifra dată în formularul de omologare de tip, motorul vehiculului este sub incidența încercării la viteze constante după curba de încărcare completă prescrise în apendicele 1. Nivelurile emisiilor vizibile nu trebuie să depăș(cid:13)ească limitele prevăzute în apendicele 3. 262 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Încercarea funcționării la viteză constantă după curba de încărcare completă 1. INTRODUCERE 1. 1. Procedura pentru determinarea emisiilor de poluanți vizibili corespunzător condițiilor diferite de funcționare la viteze constante după curba de încărcare completă. 1. 2. Încercarea trebuie întreprinsă fie asupra unui motor, fie asupra unui vehicul. 2. PRINCIPIUL MĂSURĂTORII 2. 1. Este măsurată opacitatea gazelor evacuate produse de motorul care merge cu încărcătura completă corespunzător condițiilor de viteză constantă. 2. 2. Se efectuează cel puțin ș(cid:13)ase măsurători în intervalul dintre viteza nominală maximă ș(cid:13)i cea minimă. Punctele extreme de măsură sunt la cele două extremități ale intervalului menționat, iar un punct de măsură coincide cu viteza la care motorul dezvoltă puterea maximă ș(cid:13)i cu viteza la care dezvoltă cuplul maxim. 3. CONDIȚIILE ÎNCERCĂRII 3. 1. Motorul vehiculului 3. 1. 1. Motorul sau vehiculul trebuie prezentat în condiții mecanice bune. Trebuie să fi fost rulat. 3. 1. 2. Motorul este încercat cu echipamentul specificat în anexa V. 3. 1. 3. Când este încercat motorul, se măsoară puterea sa în conformitate cu directiva separată privind puterea maximă, ținând cont de toleranțele stabilite la punctul 3. 1. 4. Când este încercat un vehicul, sunt întreprinse verificări pentru asigurarea că debitul carburantului nu este mai mic decât acela specificat de fabricant. 3. 1. 4. Cu privire la puterea motorului măsurată de dinamometru în cursul încercării la viteză constantă după curba de încărcare completă, sunt permise următoarele toleranțe în legătură cu puterea declarată de fabricant: — puterea maximă ± 2 % — în alte puncte de măsură + 6 %/ – 2 % 3. 1. 5. Dispozitivul de eș(cid:13)apament nu trebuie să aibă scurgeri care să dilueze gazele emise de motor. Dacă un motor are mai mult de o țeavă de eș(cid:13)apament, țevile trebuie legate la o singură evacuare, la care se măsoară opacitatea. 3. 1. 6. Setările motorului trebuie să fie cele prescrise de fabricant pentru utilizarea normală. În special apa pentru răcire ș(cid:13)i uleiul trebuie să fie la temperatura normală prescrisă de fabricant. 3. 2. Carburantul Pentru încercare este utilizat carburant diesel de referință în conformitate cu dispozițiile adoptate în anexa IV. 3. 3. Laboratorul de încercări 3. 3. 1. Temperatura absolută T, exprimată în K, a aerului (1) admis în motor este măsurată nu mai departe de 15 cm de locul de admisie a filtrului de aer sau, dacă acesta nu există, nu mai mult de 15 cm de absorbția aerului. Este măsurată de asemenea presiunea atmosferică uscată ps, exprimată în kPa, iar factorul atmosferic fa trebuie determinat în conformitate cu prevederile de mai jos: fa = (99 ps)0,65 298)0,5 ∙( T unde: ps = pb – pμ pb = presiunea barometrică pμ = presiunea vaporilor de apă (1) Încercarea poate fi întreprinsă într-o celulă cu aer condiționat unde pot fi controlate condițiile atmosferice. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 263 3. 3. 2. Pentru declararea încercării ca fiind validă, parametrul fa trebuie să fie astfel încât 0,98 < fa < 1,02. 3. 4. Echipamentul de eș(cid:13)antionare ș(cid:13)i măsurare Coeficientul de absorbție a luminii al gazelor evacuate este măsurat utilizând un opacimetru care îndeplineș(cid:13)te cerințele apendicelui 4 ș(cid:13)i este instalat în conformitate cu cerințele apendicelui 5. 4. 4. 1. EVALUAREA COEFICIENTULUI DE ABSORBȚIE A LUMINII Fluxul nominal de gaz este calculat pentru fiecare dintre vitezele de rotație pentru care este măsurat coeficientul de absorbție în conformitate cu punctul 2. 2 prin intermediul următoarelor formule: — motoarele în doi timpi G = — motoarele în patru timpi G = Vn 60 Vn 120 unde: G = fluxul nominal de gaz, în litri pe secundă (l/s) V = capacitatea cilindrului, exprimată în litri (l) n = viteza de rotație, exprimată în rpm. 4. 2. Dacă valoarea nominală a fluxului nu corespunde cu una dintre valorile oferite în tabelul din apendicele 3, valoarea limită care este utilizată este determinată prin interpolarea unei valori proporționale. 264 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Încercarea la accelerație liberă 1. CONDIȚIILE ÎNCERCĂRII 1. 1. Încercările sunt efectuate pe un motor instalat pe un dinamometru sau un vehicul. 1. 1. 1. Dacă motorul este încercat pe un dinamometru, trebuie încercat cât mai curând posibil după încercarea de verificare a opacității corespunzător funcționării la viteze constante după curba de încărcare completă. În special apa de răcire ș(cid:13)i uleiul trebuie să fie ambele la temperaturile normale prescrise de fabricant. 1. 1. 2. Dacă motorul este încercat pe un vehicul staționar, motorul trebuie mai întâi acționat corespunzător condițiilor sale normale de funcționare fie pe ș(cid:13)osea, fie într-o încercare dinamică. Încercarea de măsurare trebuie întreprinsă cât mai curând posibil după terminarea perioadei de încălzire a motorului. 1. 2. Camera de ardere nu trebuie să fi fost răcită sau înfundată prin ralanti excesiv înaintea încercării. 1. 3. Sunt utilizate condițiile de încercare stabilite la punctele 3. 1, 3. 2ș(cid:13)i 3. 3 din apendicele 1. 1. 4. Sunt aplicate condițiile privind eș(cid:13)antionarea ș(cid:13)i echipamentul de măsură stabilite în apendicele 1, punctul 3. 4. 2. PROCEDURA DE ÎNCERCARE 2. 1. Când încercarea este realizată pe un dinamometru, motorul este deconectat de la frână, aceasta fiind înlocuită fie de părțile rotative acționate când cutia de viteze este în punctul neutru, fie de o inerție care este sensibil echivalentă cu aceea a părților respective. 2. 2. Când încercarea este realizată pe un vehicul, controlul cutiei de viteze trebuie să fie în punctul neutru ș(cid:13)i ambreiajul apăsat. 2. 3. 2. 4. Cu motorul la ralanti, acceleratorul este acționat rapid, dar cu finețe, în scopul obținerii fluxului maxim de la pompa de injecție. Această poziție este menținută până când este atinsă viteza maximă a motorului ș(cid:13)i dispozitivul de comandă automată este deconectat. Îndată ce a fost atinsă această viteză, acceleratorul este eliberat până când motorul revine la ralanti ș(cid:13)i opacimetrul înregistrează din nou în consecință. Operațiunile descrise la punctul 2. 3 sunt repetate de cel puțin ș(cid:13)ase ori în scopul curățirii sistemului de eș(cid:13)apament ș(cid:13)i, dacă este cazul, în scopul restartării echipamentului de măsură. Valorile opacității maxime la fiecare accelerare succesivă sunt înregistrate până la obținerea unei valori stabile. Nu se ține cont de valorile înregistrate în cursul perioadelor de ralanti care urmează fiecărei perioade de accelerare. Valorile sunt considerate ca fiind stabilizate când se înregistrează patru valori consecutive într-un interval nu mai mare de 0,25 m–1ș(cid:13)i nu formează o serie descrescătoare. Coeficientul de absorbție XM înregistrat este media aritmetică a celor patru valori. 2. 5. Motoarele echipate cu turbocompresor trebuie, dacă este cazul, să fie sub incidența următoarelor condiții specifice: 2. 5. 1. În cazul motoarelor echipate cu turbocompresor care este condus fie de un cuplor, fie mecanic de motor ș(cid:13)i poate fi deconectat, sunt efectuate două cicluri de măsurare complete cu accelerare preliminară, compresorul fiind conectat pentru unul ș(cid:13)i deconectat pentru celălalt; rezultatul adoptat al măsurătorii este cel mai mare dintre cele două. 2. 5. 2. Dacă motorul are mai mult de două țevi de eș(cid:13)apament, încercările sunt întreprinse prin combinarea tuturor acestora într-un dispozitiv capabil să amestece gazele împreună ș(cid:13)i să le descarce printr-o singură ieș(cid:13)ire; totuș(cid:13)i, încercarea la accelerație liberă se poate efectua la fiecare dintre țevi, în care caz valoarea utilizată pentru calcularea coeficientului de absorbție corectat este media aritmetică a valorilor înregistrate la fiecare eș(cid:13)apament, iar încercarea este considerată validă doar dacă valorile extreme măsurate nu diferă cu mai mult de 0,15 m–1. 3. DETERMINAREA VALORII CORECTATE A COEFICIENTULUI DE ABSORBȚIE Prezentele dispoziții se aplică doar în cazul în care coeficientul corespunzător funcționării la viteză constantă a fost obținut pe acelaș(cid:13)i tip de motor derivat. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 265 3. 1. Simboluri XM = valoarea coeficientului de absorbție corespunzător accelerării la punctul neutru, măsurată conform prevederilor de la punctul 2. 4; XL = valoarea corectată a coeficientului de absorbție corespunzător accelerării libere; SM = valoarea coeficientului de absorbție măsurată corespunzător funcționării la viteză constantă (a se vedea apendicele 1 punctul 2. 1) care este cea mai apropiată de valoarea limită prescrisă corespunzătoare aceluiaș(cid:13)i flux nominal; SL = valoarea coeficientului de absorbție adoptată în apendicele 1 punctul 4. 2 pentru fluxul nominal corespunzător punctului de măsură care a oferit valoarea SM. 3. 2. Din moment ce coeficienții de absorbție sunt exprimați în m–1, valoarea corectată XL este dată de cea mai mică dintre următoarele două expresii: SL ∙ XM SM XL = sau XL = XM + 0,5 266 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Valorile limită care se aplică în încercările la viteză constantă Fluxul nominal G litri/secundă < 42 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135 140 145 150 155 160 165 170 175 180 185 190 195 > 200 Coeficientul de absorbție k m–1 2,26 2,19 2,08 1,985 1,90 1,84 1,775 1,72 1,665 1,62 1,575 1,535 1,495 1,465 1,425 1,395 1,37 1,345 1,32 1,30 1,27 1,25 1,225 1,205 1,19 1,17 1,155 1,14 1,125 1,11 1,095 1,08 1,065 Notă: Deș(cid:13)i valorile de mai sus au fost rotunjite la cel mai apropiat 0,01 sau 0,005, aceasta nu înseamnă că măsurătorile trebuie realizate cu acest grad de acuratețe. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 267 Apendicele 4 Specificații pentru opacimetre 1. DOMENIUL DE APLICARE Prezentul apendice defineș(cid:13)te condițiile pe care trebuie să le îndeplinească opacimetrele utilizate în încercările descrise în apendicele 1 ș(cid:13)i 2. 2. SPECIFICAȚII DE BAZĂ PENTRU OPACIMETRE 2. 1. Gazul care este măsurat trebuie să fie într-o cameră cu o suprafață internă nereflectorizantă. 2. 2. 2. 3. Lungimea efectivă a razelor de lumină prin gazul care este măsurat este determinată ținând cont de efectele posibile ale dispozitivelor de protecție a sursei de lumină ș(cid:13)i a celulei fotoelectrice. Lungimea trebuie indicată pe aparat. Indicatorul de măsură al opacimetrului trebuie să aibă două scale, una în unități absolute de lumină absorbită de la 0 la scală lineară de la 0 la 100; pe ambele scale 0 indică lumina totală ș(cid:13)i absența totală a luminii. (m–1)ș(cid:13)i cealaltă o 3. SPECIFICAȚII DE FABRICAȚIE 3. 1. Generalități Opacimetrul trebuie să fie astfel încât, în condiții de funcționare la viteză constantă, camera de fum să fie plină cu fum de opacitate uniformă. 3. 2. Camera de fum ș(cid:13)i înveliș(cid:13)ul opacimetrului 3. 2. 1. Trebuie păstrată la minim posibilitatea ca lumina nedorită să ajungă la celula fotoelectrică în urma reflecției interne (cum ar fi prin colorarea suprafețelor interne în negru mat ș(cid:13)i aranjarea acestora într-un mod corespunzător). 3. 2. 2. Caracteristicile optice trebuie să fie astfel încât efectul combinat al difuziei ș(cid:13)i reflexiei să nu depăș(cid:13)ească o unitate pe scara lineară când camera de fum este plină cu fum cu un coeficient de absorbție în jur de 1,7 m–1. 3. 3. Sursa de lumină Sursa de lumină trebuie să fie o lampă cu incandescență cu o temperatură a culorii între 2 800 ș(cid:13)i 3 250 K. 3. 4. Receptorul 3. 4. 1. Receptorul constă dintr-o celulă fotoelectrică cu o curbă a răspunsului spectral similară unei curbe fotopice a ochiului uman (răspuns maxim în banda 550/570 nm, mai puțin de 4 % din acest răspuns maxim fiind sub 430 nm ș(cid:13)i peste 680 nm). 3. 4. 2. Construcția circuitului electric care conține indicatorul de măsurare trebuie să fie astfel încât curentul de ieș(cid:13)ire al celulei fotoelectrice să fie o funcție lineară a intensității luminii recepționate în intervalul temperaturilor de funcționare ale celulei fotoelectrice. 3. 5. Scala de măsurare 3. 5. 1. Coeficientul de absorbție a luminii k este calculat cu formula Ø = Ø0 ∙ e–KL, unde L este lungimea efectivă a razelor luminoase care traversează gazul măsurat, Ø0 este fluxul luminii intrate ș(cid:13)i Ø este fluxul luminii ieș(cid:13)ite. Când lungimea efectivă L a tipului de opacimetru nu poate fi evaluată direct corespunzător geometriei sale, lungimea L curentă este determinată: — fie prin metoda descrisă la punctul 4 sau — prin comparare cu alt tip de opacimetru a cărui lungime reală este cunoscută. 268 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 5. 2. Relația dintre scala lineară de la 0 la 100 ș(cid:13)i coeficientul de absorbție k este obținută cu formula următoare: k = – 1 L loge(1 – N 100) unde N este citirea pe scala lineară ș(cid:13)i k valoarea corespunzătoare a coeficientului de absorbție. 3. 5. 3. Indicatorul de măsurare al opacimetrului trebuie să permită citirea unui coeficient de absorbție de 1,7 m–1 cu o acuratețe de 0,025 m–1. 3. 6. Setarea ș(cid:13)i încercarea echipamentului de măsură 3. 6. 1. Circuitul electric al celulei fotoelectrice ș(cid:13)i indicatorul trebuie să fie reglabile astfel încât acul indicator să poată fi setat la zero când fluxul de lumină trece printr-o cameră de fum plină cu aer curat sau o cameră având aceleaș(cid:13)i caracteristici. 3. 6. 2. Cu lampa oprită ș(cid:13)i circuitul electric de măsură oprit sau scurt-circuitat citirea de pe scală a coeficientului de absorbție este ∞ ș(cid:13)i, cu circuitul în funcțiune, trebuie să rămână tot ∞. 3. 6. 3. Este întreprinsă o verificare intermediară prin plasarea în camera de fum a filtrului care reprezintă un gaz al cărui coeficient de absorbție, k, măsurat conform punctului 3. 5. 1, este cunoscut ca fiind între 1,6 m–1ș(cid:13)i 1,8 m–1. Valoarea k trebuie să fie cunoscută în intervalul 0,025 m–1. Verificarea are drept scop asigurarea că valoarea nu diferă cu mai mult de 0,05 m–1 față de aceea arătată de indicatorul de măsură odată ce filtrul a fost introdus între sursa de lumină ș(cid:13)i celula fotoelectrică. 3. 7. Răspunsul opacimetrului 3. 7. 1. Timpul de răspuns al circuitului electric de măsură, care este timpul necesar indicatorului ca să atingă o deflecție totală de 90 % din scala totală când este introdus un ecran care obturează complet celula fotoelectrică, trebuie să fie între 0,9 ș(cid:13)i 1,1 secunde. 3. 7. 2. Amortizarea circuitului electric de măsură trebuie să fie astfel încât depăș(cid:13)irea inițială a valorii finale stabile după orice variație momentană a valorii de intrare (cum ar fi filtrul de verificare) nu este mai mare de 4 % din această valoare pe unitățile scalei lineare. 3. 7. 3. Timpul de răspuns al opacimetrului la fenomenele fizice în camera de fum, care este perioada de timp dintre prima intrare a gazelor în dispozitivul de măsurare ș(cid:13)i momentul când gazele umplu complet camera de fum, nu trebuie să fie mai mare de 0,4 secunde. 3. 7. 4. Dispozițiile se aplică doar opacimetrelor utilizate pentru măsurarea opacității caracteristice accelerării libere. 3. 8. Presiunea gazului care este măsurat ș(cid:13)i a aerului pentru curățare 3. 8. 1. Presiunea gazelor evacuate în camera de fum nu trebuie să difere de aceea a mediului cu mai mult de 0,75 kPa. 3. 8. 2. Variațiile de presiune ale gazelor care sunt măsurate ș(cid:13)i ale aerului pentru curățare nu trebuie să producă o variație a coeficientului de absorbție mai mare de 0,05 m–1 pentru un gaz care corespunde coeficientului de absorbție 1,7 m–1. 3. 8. 3. Opacimetrul trebuie dotat cu dispozitive capabile să măsoare presiunea din camera de fum. 3. 8. 4. Fabricantul dispozitivului trebuie să indice limitele variației presiunii gazelor ș(cid:13)i aerului de curățare în camera de fum. 3. 9. Temperatura gazului măsurat 3. 9. 1. În interiorul camerei de fum temperatura gazului în momentul măsurătorii trebuie să fie între 70 °C ș(cid:13)i o temperatură maximă specificată de fabricantul opacimetrului, astfel încât citirile în cadrul acestui interval de temperaturi să nu varieze cu mai mult de 0,1 m–1 când camera este plină cu un gaz având coeficientul de absorbție 1,7 m–1. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 269 3. 9. 2. Opacimetrul trebuie echipat cu dispozitive pentru măsurarea temperaturii din camera de fum. 4. LUNGIMEA EFECTIVĂ „L” A OPACIMETRULUI 4. 1. Generalități 4. 1. 1. În unele tipuri de opacimetre gazele dintre sursa de lumină ș(cid:13)i celula fotoelectrică sau dintre componentele transparente care protejează sursa de lumină ș(cid:13)i celula fotoelectrică nu prezintă o opacitate constantă. În aceste cazuri lungimea efectivă L este aceea a unei coloane de gaz de opacitate uniformă având ca rezultat aceeaș(cid:13)i absorbție a luminii ca ș(cid:13)i aceea observată când gazele trec normal prin opacimetru. 4. 1. 2. Lungimea efectivă a razelor luminoase trecute este obținută prin compararea citirii N de pe opacimetrul care funcționează normal cu citirea N0 obținută cu opacimetrul modificat astfel încât gazul de încercare umple o lungime L0 definită cu atenție. 4. 1. 3. Trebuie efectuate citiri comparative în succesiune rapidă în scopul determinării locului corect al lui zero. 4. 2. Metoda de evaluare a valorii L 4. 2. 1. Gazele de încercare sunt gazele evacuate cu opacitate constantă sau gazele absorbante cu o densitate de ordinul densității gazelor evacuate. 4. 2. 2. Trebuie determinată cu acuratețe o coloană L0 a opacimetrului care poate fi umplută uniform cu gazele de încercare ș(cid:13)i cu bazele mai mult sau mai puțin perpendiculare pe direcția razei luminoase. Această lungime L0 trebuie să fie apropiată de lungimea efectivă presupusă a opacimetrului. 4. 2. 3. Este măsurată temperatura medie a gazelor de încercare în camera de fum. 4. 2. 4. Dacă este cazul, un vas de expansiune de capacitate suficientă pentru neutralizarea pulsațiilor ș(cid:13)i de formă compactă poate fi încorporat în linia de eș(cid:13)antionare, cât mai aproape posibil de sondă. Un dispozitiv de răcire poate fi instalat de asemenea. Adăugarea vasului de expansiune ș(cid:13)i a dispozitivului de răcire nu trebuie să afecteze nefavorabil compoziția gazelor evacuate. 4. 2. 5. Încercarea pentru determinarea lungimii efective constă în trecerea unui eș(cid:13)antion de gaz de încercare prin opacimetrul care funcționează în condiții normale ș(cid:13)i prin acelaș(cid:13)i aparat modificat conform specificațiilor de la punctul 4. 1. 2. 4. 2. 5. 1. Citirile oferite de opacimetru sunt înregistrate continuu în cursul încercării cu un dispozitiv de înregistrare al cărui timp de răspuns este cât mai echivalent posibil cu acela al opacimetrului. 4. 2. 5. 2. Cu opacimetrul funcționând normal, citirea de pe scala lineară este Nș(cid:13)i aceea a temperaturii medii a gazelor, exprimată în K, este T. 4. 2. 5. 3. Cu lungimea cunoscută L0 umplută cu acelaș(cid:13)i gaz de încercare, citirea pe scala lineară este N0 ș(cid:13)i aceea a temperaturii medii a gazelor, exprimată în K, este T0. 4. 2. 6. Lungimea efectivă este: L = Lo T To log(1 – log(1 – N 100) 10) No 4. 2. 7. Încercarea este repetată cel puțin cu patru gaze de testare pentru obținerea citirilor spațiate regulat de-a lungul unei scale lineare de la 20 la 80. 4. 2. 8. Lungimea efectivă L a opacimetrului este media aritmetică a lungimilor efective obținute conform definiției de la punctul 4. 2. 6 cu fiecare dintre gazele de încercare. 270 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 Instalarea ș(cid:13)i utilizarea opacimetrului 1. DOMENIUL DE APLICARE Prezentul apendice conține specificații pentru instalarea ș(cid:13)i utilizarea opacimetrelor proiectate pentru încercările descrise în apendicele 1 ș(cid:13)i 2. 2. OPACIMETRUL DE EȘ(cid:13) ANTIONARE 2. 1. Instalarea pentru încercarea la viteză constantă 2. 1. 1. Raportul dintre aria suprafeței secțiunii sondei ș(cid:13)i aceea a tubului de evacuare trebuie să fie de cel puțin 0,05. Presiunea inversă măsurată în conducta de evacuare la intrarea sondei nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,75 kPa. 2. 1. 2. Sonda este un tub cu capătul deschis în prelungirea axei eș(cid:13)apamentului sau a piesei de prelungire, dacă aceasta există. Este plasată într-o secțiune unde distribuția gazului este aproximativ uniformă. În scopul atingerii acestui obiectiv, sonda trebuie plasată cât mai jos posibil față de eș(cid:13)apament sau de piesa de prelungire, dacă este utilizată, astfel încât, dacă D este diametrul eș(cid:13)apamentului la ieș(cid:13)ire, capătul sondei să fie plasat într-o secțiune rectilinie cu o lungime de cel puțin 6 D în sus față de punctul de eș(cid:13)antionare ș(cid:13)i 3 D în jos. Dacă este utilizată o piesă prelungitoare, nu trebuie permisă admisia aerului la îmbinare. 2. 1. 3. Presiunea în eș(cid:13)apament ș(cid:13)i natura scăderii de presiune a liniei de eș(cid:13)antionare trebuie să fie astfel încât sonda să colecteze un eș(cid:13)antion care este virtual echivalent cu acela care ar fi obținut prin eș(cid:13)antionare izo-cinetică. 2. 1. 4. Dacă este necesar, un vas de expansiune de capacitate suficientă pentru neutralizarea pulsațiilor ș(cid:13)i de formă compactă poate fi încorporat în linia de eș(cid:13)antionare, cât mai aproape posibil de sondă. Un dispozitiv de răcire poate fi instalat de asemenea. Adăugarea vasului de expansiune ș(cid:13)i a dispozitivului de răcire nu trebuie să afecteze nefavorabil compoziția gazelor evacuate. 2. 1. 5. O valvă fluture sau alt mijloc de creș(cid:13)tere a presiunii eș(cid:13)antionului poate fi utilizată în interiorul eș(cid:13)apamentului la cel puțin 3 D în jos de sonda de eș(cid:13)antionare. 2. 1. 6. Conductele dintre sondă, dispozitivul de răcire, vasul de expansiune (dacă există) ș(cid:13)i opacimetru trebuie să fie cât mai scurte posibil, în timp ce sunt respectate cerințele de presiune ș(cid:13)i temperatură stabilite în apendicele 4, punctele 3. 8 ș(cid:13)i 3. 9. Țevile trebuie să fie înclinate în sus din punctul de eș(cid:13)antionare la opacimetru ș(cid:13)i nu trebuie să existe cotiri abrupte unde se poate acumula funingine. Dacă nu este încorporată în opacimetru, se montează deasupra o valvă de trecere. 2. 1. 7. În timpul încercării se întreprind verificări pentru asigurarea îndeplinirii prevederilor de la punctul 3. 8 din apendicele 4 pentru presiune ș(cid:13)i cele de la punctul 3. 9 pentru temperatura din camera de măsură. 2. 2. Instalația pentru încercări corespunzătoare accelerației libere 2. 2. 1. Raportul dintre suprafața ariei secțiunii sondei ș(cid:13)i aceea a eș(cid:13)apamentului trebuie să fie de cel puțin 0,05. Presiunea inversă măsurată în eș(cid:13)apament la intrarea sondei nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,75 kPa. 2. 2. 2. Sonda este un tub cu capătul deschis în prelungirea axei eș(cid:13)apamentului sau a piesei de prelungire, dacă aceasta este utilizată. Este plasată într-o secțiune unde distribuția gazului este aproximativ uniformă. În scopul atingerii acestui obiectiv, sonda trebuie plasată cât mai jos posibil față de eș(cid:13)apament sau de piesa de prelungire, dacă este utilizată, astfel încât, dacă D este diametrul eș(cid:13)apamentului la ieș(cid:13)ire, capătul sondei să fie plasat într-o secțiune rectilinie cu o lungime de cel puțin 6 D în sus față de punctul de eș(cid:13)antionare ș(cid:13)i 3 D în jos. Dacă este utilizată o piesă prelungitoare, nu trebuie permisă admisia aerului la îmbinare. 2. 2. 3. Sistemul de eș(cid:13)antionare trebuie să fie astfel încât, la toate vitezele motorului, presiunea eș(cid:13)antionului din opacimetru să fie în limitele stabilite în apendicele 4, punctul 3. 8. 2. Aceasta se poate verifica prin notarea presiunii eș(cid:13)antionului la ralanti ș(cid:13)i la viteza maximă fără încărcătură. Funcție de tipul opacimetrului, presiunea eș(cid:13)antionului poate fi controlată prin instalarea unui manș(cid:13)on sau a unei valve fluture în eș(cid:13)apament sau în piesa prelungitoare. Indiferent de metoda utilizată, presiunea inversă măsurată în eș(cid:13)apament la intrarea sondei nu trebuie să depăș(cid:13)ească 0,75 kPa. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 271 2. 2. 4. Țevile conectate la opacimetru trebuie să fie cât mai scurte posibil. Țeava trebuie să fie îndoită în sus din punctul de eș(cid:13)antionare la opacimetru ș(cid:13)i nu trebuie să existe cotiri bruș(cid:13)te care să permită acumularea funinginii. Poate fi instalată o valvă de trecere înaintea opacimetrului pentru izolarea gazelor evacuate, cu excepția cazurilor când sunt efectuate măsurătorile. 3. OPACIMETRUL DE FLUX TOTAL 3. 1. 3. 2. Singurele precauții generale care trebuie luate pentru încercările la viteză constantă ș(cid:13)i accelerație liberă sunt următoarele: Țevile care conectează sistemul de eș(cid:13)apament ș(cid:13)i opacimetrul trebuie să fie astfel încât să nu pătrundă aerul din exterior. Țevile de conectare a opacimetrului trebuie să fie cât mai scurte posibil, ca ș(cid:13)i pentru opacimetrele de eș(cid:13)antionare. Țevile trebuie îndoite în sus de la eș(cid:13)apament la opacimetru ș(cid:13)i nu trebuie să existe cotiri care să permită acumularea funinginii. Poate fi instalată o valvă de trecere înaintea opacimetrului pentru izolarea gazelor evacuate, cu excepția cazurilor când sunt efectuate măsurătorile. 3. 3. Poate fi, de asemenea, necesar ș(cid:13)i un sistem de răcire deasupra opacimetrului. 272 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA IV Caracteristicile tehnice ale carburantului de referință: CEC 08-A-85 (tipul: benzină „premium” fără plumb) care este utilizat pentru încercarea autovehiculelor cu două sau trei roți SPECIFICAȚII PENTRU CARBURANTUL DE REFERINȚĂ (BENZINĂ) Caracteristici Cifra octanică cercetată (COC) Cifra octanică a motorului (COM) Gravitația specifică la 15 °C Presiunea vaporilor (Reid) Distilarea Punctul inițial de fierbere — 10 % vol. — 50 % vol. — 90 % vol. Punctul final de fierbere Reziduuri Analiza hidrocarburilor — olefine — aromatice Parafine Limite ș(cid:13)i unități min. max. Metoda SATM (1) 95,0 85,0 0,748 0,56 bar 24 °C 42 °C 90 °C 155 °C 190 °C 0,762 0,64 bar 40 °C 58 °C 110 °C 180 °C 215 °C 2 % D 2699 D 2700 D 1298 D 323 D 86 D 86 D 86 D 86 D 86 D 86 20 % vol. D 1319 (din care 5 % vol. benzol) (*) 45 % vol. (*)D 3606/D 2267 45 % vol. adițional D 1319 Raport hidrocarburi/hidrogen raport Rezistența la oxidare 480 min. Răș(cid:13)ină existentă în gazolină Conținutul de sulf Coroziunea înveliș(cid:13)urilor de cupru, 50 °C Conținutul de plumb Conținutul de fosfor 4 mg/100 ml D 525 D 381 0,04 % din masă D 1266/D 2622/D 2785 1 0,005 g/l 0,0013 g/l D 130 D 3237 D 3231 (1) Inițialele Societății Americane pentru Testări ș(cid:13)i Materiale, 1916 Race Street, Philadelphia, Pennsylvania 19103, SUA. (*) Este interzisă adăugarea elementelor care conțin oxigen. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 273 SPECIFICAȚII PENTRU CARBURANTUL DE REFERINȚĂ (DIESEL) (CEC RF 73-A-93) Limite ș(cid:13)i unități Metoda SATM min. 0,835 kg/l max. 0,845 kg/l min. 49 max. 53 min. 245 °C min. 320 °C max. 340 °C max. 370 °C min. 2,5 mm2/s max. 3,5 mm2/s min. care rămâne max. 0,05 % (masă) min. 55 °C max. – 5 °C max. 0,20 % (masă) max. 0,01 % (masă) max. 0,05 % (masă) max. 1 max. 0,20 mg KOH/g max. 2,5 mg/100 ml D 1298 D 613 D 86 D 445 D 1266, D 2622 sau D 2785 D 93 (CEN) EN116 sau IP309 D 189 D 482 D 95 sau D 1744 D 130 D 974 D 2274 Caracteristici Gravitația specifică la 15 °C Indexul cetanic Punctul de distilare — 50 % vol. — 90 % vol. — Punctul final Vâscozitatea la 40 °C Conținutul de sulf Temperatura de aprindere Aprinderea la rece Cărbune Conradson (reziduu) Conținutul de cenuș(cid:13)ă Conținutul de apă Corodarea cuprului la 100 °C Numărul de neutralizare Rezistența la oxidare Note: 1. Trebuie specificate metodele ISO echivalente, dacă acestea au fost publicate pentru toate caracteristicile de mai sus. 2. Cifrele pentru „Distilare” se referă la cantitățile totale evaporate (inclusiv pierderile). 3. Carburantul poate fi realizat din distilați direcți ș(cid:13)i distilați derivați; pot să fie fără sulf. Pot să nu conțină aditivi metalici. 4. Valorile din specificații sunt „valori reale”. Termenii utilizați pentru determinarea valorilor limită sunt aceia din standardul SATM D 3244 „Definirea bazelor pentru disputele privind calitatea produselor petroliere” ș(cid:13)i maximul a fost stabilit prin luarea unei diferențe minime sau 2R peste zero; un minim ș(cid:13)i un maxim au fost adoptate prin luarea unei diferențe minime de 4R (R = reproductibilitatea). Cu toate că această măsură este necesară din motive statistice, un producător de carburant trebuie să tindă spre valoarea zero când maximul adoptat este 2R ș(cid:13)i valoarea medie când există un minim ș(cid:13)i un maxim. Termenii standardului SATM D 3244 trebuie aplicați când se determină dacă un carburant se conformează specificațiilor. 5. Dacă este necesară calcularea eficienței termice a unui motor sau vehicul, valoarea calorică a unui carburant poate fi obținută cu formula: valoarea calorică scăzută (în MJ/kg) = (46,423 – 8,792d2 + 3,170d)[1 – (x + y + s)] + 9,420s – 2,499x unde: d = densitatea măsurată la 15 °C x = conținutul de apă, în termeni de masă (% împărțit la 100) y = conținutul de cenuș(cid:13)ă, în termeni de masă (% împărțit la 100) s = conținutul de sulf, în termeni de masă (% împărțit la 100) 274 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA V 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 275 ANEXA VI 276 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 6 REZERVOARELE DE CARBURANT ALE AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI LISTA ANEXELOR ANEXA I Cerințe constructive ……………………………………………… Apendicele 1 Echipamentul de încercare ………………………………………… Apendicele 2 Apendicele 3 ANEXA II Apendicele 1 Apendicele 2 Specificație privind un tip de rezervor de carburant pentru un auto- vehicul cu două sau trei roți ……………………………………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind rezervorul de carburant al unui autovehicul cu două sau trei roți ……………………………………………………………………… Cerințe privind montarea rezervoarelor de carburant ș(cid:13)i a sisteme- lor de alimentare cu carburant la autovehiculele cu două sau trei roți ………………………………………………………………… Specificație privind montarea unui rezervor sau a unor rezervoare de carburant la un tip de autovehicul cu două sau trei roți …… Certificat de omologare de tip pentru vehicule privind montarea unui rezervor sau a unor rezervoare de carburant la un tip de auto- vehicul cu două sau trei roți ……………………………………… Pagina 277 279 282 283 284 285 286 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 277 ANEXA I CERINȚE CONSTRUCTIVE 1. GENERALITĂȚI 1. 0. În înțelesul prezentului capitol, „tip de rezervor de carburant” înseamnă rezervoare de carburant produse de acelaș(cid:13)i fabricant ș(cid:13)i aspectele de proiectare, construcție ș(cid:13)i materialele utilizate care nu diferă sub aspectele esențiale. 1. 1. Rezervoarele de carburant trebuie fabricate din materiale al căror comportament termic, mecanic ș(cid:13)i chimic continuă să fie corespunzător condițiilor de utilizare intenționate. 1. 2. Rezervoarele de carburant ș(cid:13)i părțile adiționale trebuie proiectate astfel încât să nu genereze încărcare electrostatică, care poate produce scântei între rezervor ș(cid:13)iș(cid:13)asiul vehiculului, ceea ce ar aprinde amestecul aer/carburant. 1. 3. Rezervoarele de carburant trebuie realizate astfel încât să reziste la coroziune. Ele trebuie să facă față la încercările lipsei de scurgeri realizate la o presiune care este de două ori mai mare decât presiunea normală de lucru ș(cid:13)i, în toate cazurile, este cel puțin egală cu o presiune absolută de 130 kPa. Orice presiune în exces sau orice presiune care depăș(cid:13)eș(cid:13)te presiunea normală de lucru trebuie eliberată automat prin dispozitive corespunzătoare (orificii, valve de siguranță etc. ). Orificiile de ventilație trebuie proiectate astfel încât să prevină orice risc de aprindere. Carburantul nu trebuie să aibă posibilitatea să curgă prin capacul rezervorului sau prin orice dispozitiv montat în scopul eliberării excesului de presiune chiar ș(cid:13)i când rezervorul este întors complet; picurarea este admisă cu un maxim de 30 g/min. 2. ÎNCERCĂRILE Rezervoarele de carburant realizate din orice material cu excepția metalului sunt încercate conform procedurii ș(cid:13)i ordinii stabilite mai jos: 2. 1. Încercarea de permeabilitate 2. 1. 1. Metoda de încercare Rezervorul trebuie încercat la temperatura 313 K ± 2 K. Carburantul de încercare utilizat este carburantul de referință definit la Capitolul 5 privind măsurile împotriva poluării atmosferice produse de autovehiculele cu două ș(cid:13)i trei roți. Rezervorul este umplut cu carburantul de încercare în proporție de 50 % din capacitatea nominală ș(cid:13)i lăsat în mediul ambiant la o temperatură de 313 K ± 2 K până când are loc o pierdere de greutate constantă. Perioada trebuie să fie de cel puțin patru săptămâni (perioada de pre-depozitare). Rezervorul este golit ș(cid:13)i apoi reumplut la 50 % din capacitate cu carburant de încercare. Rezervorul este apoi depozitat în condiții de stabilizare la o temperatură de 313 K ± 2 K până când conținutul este la temperatura de încercare. Apoi rezervorul este închis. Creș(cid:13)terea de presiune apărută în rezervor în cursul încercării poate fi compensată. Pierderea de greutate datorată difuziunii trebuie determinată în timpul celor opt săptămâni de încercare. În timpul încercării poate scăpa, în medie, o cantitate de 20 g carburant la 24 de ore. Dacă pierderea prin difuziune este mai mare, pierderea de carburant trebuie determinată de asemenea la o temperatură de încercare de 296 K ± 2 K, toate celelalte condiții fiind menținute (pre-depozitarea la 313 K ± 2 K). Pierderea determinată corespunzător acestor condiții nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10 g la 24 de ore. Când încercarea este întreprinsă cu compensarea presiunii interne, fapt care trebuie menționat în buletinul de încercări, pierderea de carburant rezultată din compensarea presiunii trebuie luată în considerare când este stabilită pierderea prin difuziune. 2. 2. Încercarea de ș(cid:13)oc 2. 2. 1. Metoda de încercare Rezervorul este umplut la capacitatea nominală cu un amestec de 50 % apă ș(cid:13)i etilenglicol sau cu orice alt agent de răcire care nu atacă materialul rezervorului, al cărui punct crioscopic este mai jos de 243 K ± 2 K. Temperatura substanțelor conținute în rezervor în cursul încercării trebuie să fie 253 K ± 5 K. Rezervorul este răcit la temperatura mediului. Este posibilă, de asemenea, umplerea rezervorului cu un lichid răcit corespunzător, cu condiția ca rezervorul să fie lăsat la temperatura de încercare cel puțin o oră. 278 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Pentru încercare se utilizează un pendul. Capul său de impact trebuie să aibă forma unei piramide triunghiulare echilaterale cu o rază a curburii de 3,0 mm la vârfuri ș(cid:13)i margini. Cu o masă de 15 kg, energia pendulului nu poate fi mai mică de 30,0 J. Punctele de pe rezervor care sunt încercate sunt cele considerate ca risc datorită montării ș(cid:13)i amplasării acestuia pe vehicul. Nu trebuie să existe scurgeri de lichid în urma unui singur impact în unul din aceste puncte. 2. 3. Rezistența mecanică 2. 3. 1. Metoda de încercare Rezervorul este umplut la capacitatea nominală, lichidul de încercare utilizat fiind apa la 326 K ± 2 K. Presiunea internă relativă nu trebuie să fie mai mică de 30 kPa. Când rezervorul a fost proiectat să reziste la o presiune internă relativă mai mare de 15 kPa, presiunea relativă de încercare trebuie să fie dublul presiunii interne relative de utilizare pentru care a fost proiectat rezervorul. Rezervorul trebuie să rămână închis pentru o perioadă de cinci ore. Orice deformare care poate apărea nu trebuie să facă rezervorul inutilizabil. (De exemplu, rezervorul nu trebuie să poată fi perforat). Trebuie ținut cont de condițiile specifice de montare dacă urmează să se evalueze deformarea rezervorului. 2. 4. Încercarea rezistenței la coroziune 2. 4. 1. Metoda de încercare De pe fețele netede se desprind ș(cid:13)ase bucăți de aproximativ aceeaș(cid:13)i grosime pentru încercare la tracțiune. Rezistența la întindere ș(cid:13)i elasticitatea acestora sunt stabilite la 296 K ± 2 K, la o viteză de elongație de 50 mm/min. Aceste valori trebuie comparate cu valorile rezistenței la întindere ș(cid:13)i ale elasticității obținute prin intermediul unor încercări similare utilizând un rezervor care a fost deja depozitat pentru perioada de timp corespunzătoare. Materialul trebuie considerat ca fiind acceptabil dacă nu au existat diferențe de rezistență la întindere mai mari de 25 %. 2. 5. Încercarea de rezistență la foc 2. 5. 1. Metoda de încercare Materialul rezervorului nu trebuie să ardă cu o viteză a flăcării mai mare de 0,64 mm/s în încercarea descrisă în apendicele 1. 2. 6. Încercarea la temperatură ridicată 2. 6. 1. Metoda de încercare Rezervorul, umplut în proporție de 50 % din capacitatea nominală cu apă la 293 K ± 2 K, nu trebuie să prezinte deformări plastice sau scurgeri după depozitarea pentru o oră la o temperatură a mediului de 343 K ± 2 K. După încercare rezervorul trebuie să fie întotdeauna total utilizabil. Dispozitivul de încercare trebuie să țină cont de condițiile de montare. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 279 Apendicele 1 1. ECHIPAMENTUL DE ÎNCERCARE 1. 1. Camera de încercare O hotă de tiraj de laborator total închisă, cu o fereastră de observație rezistentă la căldură. În unele încercări poate fi utilizată o oglindă pentru oferirea unei imagini din spate a eș(cid:13)antionului. Ventilatorul pentru extragerea fumului trebuie închis în timpul încercării ș(cid:13)i redeschis imediat după aceea în scopul eliminării oricărui produs toxic de combustie. Încercarea se poate efectua de asemenea în interiorul unei cutii de metal plasate sub hota de tiraj ș(cid:13)i cu ventilatorul deschis. Pereții de sus ș(cid:13)i de jos ai cutiei trebuie să aibă orificii pentru ventilație care să permită trecerea unei cantități de aer suficiente pentru combustie, dar fără să expună mostra aprinsă la curent. 1. 2. Baza suport O bază suport de laborator, incluzând două dispozitive de prindere care pot fi setate în orice poziție prin intermediul unor îmbinări articulate. 1. 3. Arzătorul O lampă cu gaz de tip Bunsen (sau Tirill) cu o duză de 10 mm. Duza nu trebuie să aibă accesorii. 1. 4. Sită metalică Sită de mărimea 20. Suprafața de 100 × 100 mm. 1. 5. Cronometrul Un cronometru sau un dispozitiv similar cu diviziuni nu mai mari de o secundă. 1. 6. Baia de apă 1. 7. Scala gradată Gradația în milimetri. 2. EȘ(cid:13) ANTIONUL DE ÎNCERCARE 2. 1. Cel puțin 10 mostre de 125 ± 5 mm lungime × 12,5 ± 0,2 mm lățime sunt luate direct de pe un rezervor de carburant tipic. Dacă forma rezervorului nu permite altfel, o parte a rezervorului este modelată într-o foaie metalică de 3 mm grosime ș(cid:13)i suficient de mare pentru a permite prelevarea mostrelor necesare. 2. 2. Eș(cid:13)antioanele sunt încercate normal în stadiul de omologare de tip, dacă nu se specifică altfel. 2. 3. În fiecare mostră se taie două ș(cid:13)anțuri, unul la 25 mm ș(cid:13)i celălalt la 100 mm de un capăt. 2. 4. Marginile eș(cid:13)antioanelor de încercare trebuie să fie definite cu exactitate. Marginile obținute prin tăiere trebuie bine finisate în scopul obținerii unei suprafețe netede. 3. METODA DE ÎNCERCARE 3. 1. Eș(cid:13)antionul este ataș(cid:13)at unuia dintre cârligele bazei cu capătul acestuia aproape de marcajul de 100 mm, axa sa longitudinală fiind orizontală, iar axa transversală la 45° de orizontală. Sub eș(cid:13)antionul de încercare se aș(cid:13)ează o plasă metalică (100 × 100 mm) la 10 mm orizontal sub muchia eș(cid:13)antionului, astfel încât acesta să o depăș(cid:13)ească aproximativ cu 13 mm (a se vedea figura 1). Înaintea fiecărei încercări, orice reziduu rămas pe plasă trebuie ars sau plasa înlocuită. O baie de apă trebuie plasată pe masa dispozitivului de afumare astfel încât să primească orice particulă incandescentă care poate să cadă în cursul încercării. 280 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 2. Aerul către arzător trebuie dozat astfel încât să se obțină o flacără albastră brută de 25 mm înălțime. 3. 3. Arzătorul trebuie plasat astfel încât flama să atingă marginea exterioară a eș(cid:13)antionului, aș(cid:13)a cum se arată în figura 1, în acelaș(cid:13)i moment fiind pornit ș(cid:13)i cronometrul. Flacăra este ținută în contact 30 de secunde ș(cid:13)i dacă eș(cid:13)antionul se deformează, se topeș(cid:13)te sau de îndepărtează de flacără, aceasta trebuie mutată în scopul menținerii contactului cu eș(cid:13)antionul. Deformarea semnificativă a mostrei în timpul încercării poate invalida rezultatul. Arzătorul trebuie retras după 30 de secunde sau când flacăra ajunge la marcajul de 25 mm. Dacă acesta este atins mai devreme, arzătorul trebuie îndepărtat cel puțin 450 mm de eș(cid:13)antion ș(cid:13)i hota de tiraj închisă. 3. 4. Când flacăra atinge marginea din față a marcajului de 25 mm, timpul în secunde al cronometrului trebuie notat ca fiind t1. 3. 5. Cronometrul este oprit când combustia (cu sau fără flacără) încetează sau atinge marcajul de 100 mm de la capătul liber. 3. 6. Timpul cronometrului, în secunde, este notat ca timpul t. 3. 7. Dacă arderea nu a atins marcajul de 100 mm, este măsurată porțiunea nearsă între marcaj ș(cid:13)i marginea inferioară a eș(cid:13)antionului ș(cid:13)i rotunjită până la cel mai apropiat milimetru. Lungimea arsă trebuie să fie egală cu 100 mm minus lungimea nearsă, exprimată în mm. 3. 8. Dacă eș(cid:13)antionul a ars până la sau dincolo de marcajul de 100 mm, viteza de combustie trebuie să fie: 75 t – t1 în mm/s 3. 9. Încercarea se repetă (3. 1-3. 8) până când trei eș(cid:13)antioane au ars până la sau dincolo de marcajul de 100 mm sau au fost încercate zece eș(cid:13)antioane. Dacă toate cele zece eș(cid:13)antioane au ars până la sau dincolo de marcajul de 100 mm, încercarea (3. 1-3. 8) este repetată cu zece eș(cid:13)antioane noi. 4. EXPRIMAREA REZULTATELOR 4. 1. 4. 2. Dacă cel puțin două mostre au ars până la semnul de 100 mm, viteza medie de combustie (în mm/s), care trebuie menționată, este media vitezelor de combustie ale tuturor mostrelor care au ars până la semn. Timpul mediu de combustie ș(cid:13)i lungimea combustiei trebuie specificate dacă nici una dintre cele 10 mostre sau nici una din 20 nu a ars până la semnul de 100 mm. 4. 2. 1. Timpul mediu de combustie (TMC) în secunde: n ACT = ∑ ∙ i=1 (ti – 30) n unde n este numărul eș(cid:13)antioanelor rotunjit crescător sau descrescător până la cel mai apropiat multiplu de cinci secunde; astfel, „mai puțin de cinci secunde” trebuie menționat dacă arderea a durat mai puțin de 3 secunde după retragerea arzătorului. În nici un caz nu se acordă un TMC egal cu 0. 4. 2. 2. Lungimea medie a combustiei (LMC) în milimetri: n ACL = ∑ ∙ i=1 (100 – lungimea nearsăi) n unde n este numărul eș(cid:13)antioanelor rotunjit crescător sau descrescător până la cel mai apropiat multiplu de 5 mm; când există combustii de mai puțin de 3 mm se declară „mai puțin de 5 mm”. În nici un caz nu se acordă o LMC egală cu 0. Dacă o singură probă arde până la semn, lungimea combustiei este măsurată ca 100 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 281 4. 3. Rezultatele complete trebuie să cuprindă următoarele informații: 4. 3. 1. Identificarea eș(cid:13)antionului, incluzând metoda de pregătire ș(cid:13)i depozitare. 4. 3. 2. Grosimea medie a eș(cid:13)antioanelor să fie ± 1 %. 4. 3. 3. Numărul eș(cid:13)antioanelor încercate. 4. 3. 4. Dispersia valorilor timpului de combustie. 4. 3. 5. Dispersia valorilor lungimii de combustie. 4. 3. 6. Trebuie menționat dacă un eș(cid:13)antion nu arde până la semn din cauză că picură, se îndepărtează sau se desface în particule arse. 4. 3. 7. Trebuie declarat dacă un eș(cid:13)antion este reaprins de materialul inflamabil depozitat pe sita metalică. Figura 1 Aparatura de încercare 282 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 283 Apendicele 3 284 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA II CERINȚE PRIVIND MONTAREA REZERVOARELOR DE CARBURANT Ș(cid:13) I A SISTEMELOR DE ALIMENTARE CU CARBURANT LA AUTOVEHICULELE CU DOUĂ SAU TREI ROȚI 1. REZERVORUL DE CARBURANT Sistemele de prindere a rezervorului de carburant trebuie proiectate, construite ș(cid:13)i instalate astfel încât să îș(cid:13)i îndeplinească funcțiile indiferent de condițiile de conducere. 2. SISTEMUL DE ALIMENTARE CU CARBURANT Componentele sistemului de alimentare cu carburant trebuie protejate corespunzător de o parte a cadrului sau caroseriei, astfel încât să nu poată fi lovite de obstacolele de pe sol. Această protecție nu este necesară în cazul în care componentele în cauză, când sunt montate sub vehicul, sunt mai departe de sol decât partea cadrului sau caroseriei care este imediat înaintea lor. Sistemul de alimentare cu carburant trebuie proiectat, fabricat ș(cid:13)i instalat astfel încât să reziste la efectele oricărei coroziuni interne ș(cid:13)i externe la care este expus. Nici o miș(cid:13)care datorată torsiunii, îndoirii ș(cid:13)i vibrației structurii vehiculului, motorului ș(cid:13)i transmisiei nu trebuie să supună sistemul de alimentare la frecări sau eforturi anormale. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 285 Apendicele 1 286 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 287 CAPITOLUL 7 MĂSURI ÎMPOTRIVA MODIFICĂRILOR MOTORETELOR CU DOUĂ ROȚI Ș(cid:13) I ALE MOTOCICLETELOR 288 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXĂ 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „Măsuri împotriva modificărilor motoretelor cu două roți ș(cid:13)i ale motocicletelor” înseamnă o serie de cerințe tehnice ș(cid:13)i specificații al căror scop este prevenirea pe cât posibil a modificărilor neautorizate care pot prejudicia siguranța, în special prin mărirea performanțelor vehiculului ș(cid:13)i distrugerea mediului. 1. 2. „Performanțele vehiculului” înseamnă viteza maximă a motoretelor ș(cid:13)i puterea motorului motocicletelor. 1. 3. „Categoriile vehiculului” înseamnă vehiculele împărțite în următoarele categorii: 1. 3. 1. Vehicule de categoria A – motorete. 1. 3. 2. Vehicule de categoria B – motociclete cu o capacitate cilindrică nedepăș(cid:13)ind 125 cm3ș(cid:13)i o putere nedepăș(cid:13)ind 11 kW. 1. 3. 3. Vehicule de categoria C – motociclete cu o putere nedepăș(cid:13)ind 25 kW ș(cid:13)i un raport putere/masă nedepăș(cid:13)ind 0,16 kW/kg, masă în stare de funcționare definită în secțiunea 2 din nota (d) din anexa II la Directiva 92/61/CEE. 1. 3. 4. Vehicule de categoria D – motociclete altele decât cele din categoriile B sau C. 1. 4. „Modificări neautorizate” înseamnă modificări care nu sunt permise de prezentul capitol. 1. 5. „Interschimbabilitatea pieselor” înseamnă interschimbabilitatea pieselor care nu sunt identice. 1. 6. „Conductă de admisie” înseamnă combinația pasajului de admisie ș(cid:13)i a țevii de admisie. 1. 7. „Pasaj de admisie” înseamnă pasajul pentru admisia aerului în cilindru, chiulasa sau carterul motorului. 1. 8. 1. 9. 1. 10. 1. 11. „Galerie de admisie” înseamnă partea care conectează carburatorul sau sistemul de control al aerului ș(cid:13)i cilindrul, chiulasa sau carterul. „Sistem de admisie” înseamnă combinația dintre conducta de admisie ș(cid:13)i amortizorul de zgomot de admisiune. „Sistem de eș(cid:13)apament” înseamnă combinația conductei de evacuare, cutiei de expansiuneș(cid:13)i amortizorului de sunet de evacuare necesar pentru absorbția zgomotului produs de motor. „Instrumente speciale” înseamnă instrumente care sunt făcute disponibile numai distribuitorilor autorizați de către fabricant ș(cid:13)i nu sunt disponibile publicului obiș(cid:13)nuit. 2. DISPOZIȚII GENERALE 2. 1. Interschimbabilitatea pieselor care nu sunt identice dintre vehiculele cu componente omologate: 2. 1. 1. Pentru orice vehicul din categoriile A sau B, interschimbabilitatea următoarelor componente sau a unui set al următoarelor componente: (a) pentru vehiculele în doi timpi: combinația cilindru/piston, carburatorul, conducta de admisie, sistemul de eș(cid:13)apament; 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 289 (b) pentru vehiculele în patru timpi: chiulasa, arborele cu came, combinația cilindru/piston, carburatorul, conducta de admisie, sistemul de eș(cid:13)apament, între acel vehicul ș(cid:13)i orice alt vehicul de la acelaș(cid:13)i fabricant nu este permisă dacă această interschimbabilitate are ca rezultat creș(cid:13)terea vitezei maxime proiectate a vehiculului cu mai mult de 5 km/h în cazul vehiculelor din categoria A sau a puterii vehiculului prin majorarea cu mai mult de 10 % în cazul vehiculelor din categoria B. În nici un caz nu poate fi depăș(cid:13)ită viteza maximă proiectată sau puterea maximă netă a motorului din categoria respectivă. În special, pentru motoretele de performanță scăzută menționate în nota din anexa I la Directiva 92/61/CEE, viteza maximă proiectată este de 25 km/h. 2. 1. 1. 1. Pentru orice vehicul din categoria B, ale cărui variante există corespunzător articolului 2 din Directiva 92/61/CEE care diferă prin viteza maximă sau puterea maximă netă a motorului ca rezultat al restricțiilor suplimentare impuse de statele membre corespunzător articolului 3 alineatul (5) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (1), cerințele punctului 2. 1. 1 literele (a) ș(cid:13)i (b) nu se aplică interschimbabilității componentelor decât dacă rezultatul este o creș(cid:13)tere a puterii vehiculului depăș(cid:13)ind 11 kW. 2. 1. 2. În cazurile implicând interschimbabilitatea componentelor, fabricantul trebuie să se asigure că autoritățile competente dispun de informațiile necesare ș(cid:13)i, dacă este cazul, de vehiculele necesare care să le permită verificarea îndeplinirii cerințelor prezentei secțiuni. 2. 2. 2. 3. Fabricantul trebuie să declare că modificările următoarelor caracteristici nu cresc puterea maximă a motocicletei cu mai mult de 10 % sau viteza maximă a motoretei cu mai mult de 5 km/h ș(cid:13)i că în nici un caz nu poate fi depăș(cid:13)ită viteza maximă proiectată sau puterea maximă netă a motorului: aprinderea (avans etc. ), sistemul de alimentare cu carburant. Motocicletele din categoria B trebuie să îndeplinească fie cerințele punctului 2. 3. 1, fie ale punctului 2. 3. 2 sau 2. 3. 3 ș(cid:13)i cerințele punctelor 2. 3. 4 ș(cid:13)i 2. 3. 5. 2. 3. 1. În conducta de admisie trebuie să existe un manș(cid:13)on nedetaș(cid:13)abil. Dacă manș(cid:13)onul este localizat în conducta de admisie, aceasta trebuie fixată de blocul motorului prin intermediul bolțurilor sau ș(cid:13)uruburilor detaș(cid:13)abile utilizând numai ustensile speciale. Manș(cid:13)onul trebuie să aibă duritatea minimă de 60 HRC. Nu trebuie să depăș(cid:13)ească 4 mm grosime în secțiunea îngustată. Orice acțiune întreprinsă asupra manș(cid:13)onului având drept scop înlăturarea sau modificarea lui trebuie să conducă fie la distrugerea acestuia ș(cid:13)i a suportului său, fie la compromiterea completă ș(cid:13)i definitivă a funcționării motorului până când acesta este readus la starea în care a fost omologat. Un marcaj indicator al categoriei vehiculului sau categoriilor definite la punctul 1. 3 trebuie să fie lizibil pe suprafața manș(cid:13)onului sau nu departe de acesta. 2. 3. 2. Fiecare conductă de admisie trebuie fixată cu bolțuri sau ș(cid:13)uruburi detaș(cid:13)abile numai cu ajutorul ustensilelor speciale. O secțiune îngustată, indicată pe exterior, trebuie plasată în interiorul conductelor; în acel punct peretele trebuie să aibă mai puțin de 4 mm grosime sau 5 mm în cazul materialelor flexibile, cum ar fi cauciucul. Orice modificare neautorizată a conductelor având drept scop modificarea secțiunii îngustate trebuie să conducă fie la distrugerea conductelor, fie la compromiterea completă ș(cid:13)i definitivă a funcționării motorului până când acesta este readus la starea în care a fost omologat. Pe conducte trebuie să existe un marcaj indicator lizibil al categoriei vehiculului sau al categoriilor definite la punctul 1. 3. (1) JO L 237, 24. 8. 1991, p. 1. 290 2. 3. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Partea conductei de admisie aflate în chiulasă trebuie să aibă o secțiune îngustată. Pe tot pasajul de admisie nu trebuie să existe nici o secțiune mai îngustată (cu excepția porțiunii scaunului supapei). Orice modificare neautorizată a conductei în scopul modificării secțiunii îngustate trebuie să conducă fie la distrugerea conductei, fie la compromiterea completă ș(cid:13)i definitivă a funcționării motorului până când acesta este readus la starea în care a fost omologat. Pe chiulasă trebuie să existe un marcaj indicator lizibil al categoriei vehiculului definite la punctul 1. 3. 2. 3. 4. Diametrul secțiunii îngustate menționate la punctele 2. 3. 1, 2. 3. 2ș(cid:13)i 2. 3. 3 variază funcție de motocicleta implicată. 2. 3. 5. Fabricantul trebuie să comunice diametrul secțiunii îngustate ș(cid:13)i să dovedească autorităților competente că secțiunea respectivă este punctul cel mai critic al pasajului gazelor ș(cid:13)i că nu există altă secțiune care, dacă este modificată, poate creș(cid:13)te cu mai mult de 10 % performanțele vehiculului. La patru ani de la punerea în aplicare a prezentei directive, diametrele maxime ale secțiunii îngustate pentru diferitele tipuri de motociclete trebuie să fie determinate numeric, urmând procedura adoptată în articolul 6 pe baza diametrelor secțiunilor îngustate furnizate de fabricant. 2. 4. Înlăturarea filtrului de aer nu trebuie să aibă ca efect creș(cid:13)terea vitezei maxime proiectate a motoretei cu mai mult de 10 %. 3. CERINȚE SPECIFICE PENTRU VEHICULELE DIN CATEGORIILE A Ș(cid:13) I B Cerințele prezentului punct nu sunt obligatorii dacă o singură cerință sau combinație de cerințe nu se dovedeș(cid:13)te necesară pentru împiedicarea modificărilor având drept rezultat creș(cid:13)terea vitezei maxime proiectate a vehiculului cu mai mult de 5 km/h în cazul vehiculelor din categoria A sau a creș(cid:13)terii puterii cu mai mult de 10 % pentru vehiculele din categoria B. În nici un caz nu poate fi depăș(cid:13)ită viteza maximă sau puterea netă a motorului pentru categoria respectivă. 3. 1. Garnitura chiulasei: după montare grosimea maximă a garniturii chiulasei, dacă există, nu poate să depăș(cid:13)ească: — 1,3 mm pentru motorete ș(cid:13)i — 1,6 mm pentru motociclete. 3. 2. 3. 3. Garnitura cilindru/carter pentru motoarele în doi timpi: grosimea maximă a oricărei garnituri dintre baza cilindrului ș(cid:13)i carter, dacă există, nu poate depăș(cid:13)i 0,5 mm, după montare. Pistoanele motoarelor în doi timpi: pistonul, când este în poziție la punctul mort superior, nu trebuie să acopere orificiul de admisie. Această cerință nu se aplică acelor părți ale orificiului de transfer care coincid cu orificiul de admisie în cazul vehiculelor al căror motor este echipat cu un sistem de inducție care încorporează valve cu arcuri lamelare. 3. 4. Pentru motoarele în patru timpi, rotirea pistonului cu 180° nu trebuie să mărească performanțele motorului. 3. 5. 3. 6. 3. 7. 3. 8. Fără a se aduce atingere dispozițiilor punctului 2. 3, nu este permisă nici o restricție artificială în sistemul de eș(cid:13)apament. Ghidul de supapă la motorul în patru timpi nu se consideră ca fiind o restrângere artificială. Partea sau părțile sistemului de eș(cid:13)apament din interiorul amortizorului de zgomot care determină lungimea efectivă a țevii de eș(cid:13)apament trebuie fixate la amortizor(are) sau cutia(ile) de expansiune astfel încât să nu poată fi înlăturată(e). Este interzisă orice componentă (mecanică, electrică, structurală etc. ) care limitează încărcarea completă a motorului (cum ar fi un opritor pe clapetă sau un opritor al ghearei încovoiate). Dacă un vehicul din categoria A este echipat cu dispozitive electrice/electronice care limitează viteza, fabricantul vehiculului trebuie să ofere date ș(cid:13)i dovezi autorităților de încercare care să demonstreze că modificarea sau deconectarea dispozitivului sau sistemului său de cabluri nu măreș(cid:13)te viteza maximă a motoretei cu mai mult de 10 %. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 291 Dispozitivele electrice/electronice care opresc ș(cid:13)i/sau inhibă aprinderea bujiilor sunt interzise dacă rezultatul funcționării lor este o creș(cid:13)tere a cantității de carburant consumate sau a emisiei de hidrocarburi nearse. Dispozitivele electric/electronice care variază avansul scânteii trebuie proiectate astfel încât puterea motorului, măsurată cu dispozitivul în funcțiune, nu diferă cu mai mult de 10 % de puterea măsurată cu dispozitivul deconectat ș(cid:13)i cu avansul scânteii setat pentru viteza maximă pe ș(cid:13)osea. Viteza maximă pe ș(cid:13)osea trebuie atinsă cu avansul scânteii setat la ± 5° din valoarea specificată pentru dezvoltarea puterii maxime. 3. 9. Dacă un motor este echipat cu o valvă cu arcuri lamelare, aceasta trebuie fixată cu bolțuri care să prevină reutilizarea suportului sau cu ș(cid:13)uruburi care pot fi înlăturate numai cu ustensile speciale. 3. 10. Cerințele pentru identificarea tipului motorului vehiculului. 3. 10. 1. Marcarea componentelor/părților originale: 3. 10. 1. 1. Părțile componente de mai jos trebuie să fie marcate durabil ș(cid:13)i lizibil cu numărul (numerele) de cod ș(cid:13)i simbolurile atribuite în scopul identificării fie de fabricanții vehiculului, fie de către cei ai părților sau componentelor. În general, aceste marcaje trebuie să fie vizibile fără să fie necesară demontarea părții în discuție sau a altor părți ale vehiculului. Totuș(cid:13)i, când caroseria sau alte părți ale vehiculului obstrucționează un marcaj, fabricantul vehiculului trebuie să ofere autorităților competente indicații pentru deschiderea sau demontarea părților în discuție ș(cid:13)i pentru localizarea marcajelor. 3. 10. 1. 2. Literele, cifrele sau simbolurile trebuie să aibă cel puțin 2,5 mm înălțime ș(cid:13)i să fie lizibile. Totuș(cid:13)i, pentru marcarea unor părți cum ar fi cele specificate la punctele 3. 10. 1. 3. 7 ș(cid:13)i 3. 10. 1. 3. 8, înălțimea minimă trebuie să fie aceea specificată în capitolul 9. 3. 10. 1. 3. Părțile ș(cid:13)i componentele menționate la punctul 3. 10. 1. 1 sunt următoarele: 3. 10. 1. 3. 1. amortizorul de zgomot de admisie (filtrul de aer) 3. 10. 1. 3. 2. carburatorul sau dispozitivul echivalent 3. 10. 1. 3. 3. conducta de admisie (dacă este separată de carburator, cilindru sau carter) 3. 10. 1. 3. 4. cilindrul 3. 10. 1. 3. 5. chiulasa 3. 10. 1. 3. 6. carterul 3. 10. 1. 3. 7. eș(cid:13)apamentul(ele) (dacă sunt separate de amortizor) 3. 10. 1. 3. 8. amortizorul(arele) 3. 10. 1. 3. 9. partea de conducere a transmisiei [roata frontală de lanț (roata de lanț) sau transmisie] 3. 10. 1. 3. 10. partea condusă a transmisiei [roata din spate de lanț (roata de lanț) sau transmisie] 3. 10. 1. 3. 11. orice dispozitiv electric/electronic pentru funcționarea motorului (aprindere, injecție etc. ) ș(cid:13)i toate cablajele electronice diferite în cazul unui dispozitiv care este proiectat să fie deschis 3. 10. 1. 3. 12. secțiunea îngustată (manș(cid:13)onul sau alta). 292 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 10. 2. Placa de control împotriva modificărilor 3. 10. 2. 1. O placă de cel puțin 60 mm × 40 mm trebuie fixată pe fiecare vehicul într-o manieră durabilă (poate fi adezivă, dar nu detaș(cid:13)abilă, fără prejudicierea integrității) pe un loc uș(cid:13)or accesibil de pe vehicul. Pe această placă fabricantul trebuie să indice: 3. 10. 2. 1. 1. numele său sau al mărcii; 3. 10. 2. 1. 2. litera reprezentând categoria vehiculului; 3. 10. 2. 1. 3. pentru părțile de acționare prin transmisie ș(cid:13)i părțile acționate, numărul zimților (în cazul roților de lanț) sau diametrul (în mm) în cazul unei roți de transmisie; 3. 10. 2. 1. 4. numărul (numerele) de cod sau simbolul(rile) de identificare a părților sau componentelor marcate corespunzător punctului 3. 10. 1. 3. 10. 2. 2. Literele, cifrele sau simbolurile trebuie să aibă cel puțin 2,5 mm înălțime ș(cid:13)i să fie lizibile. O schiță simplă care arată corespondența dintre părți sau componente ș(cid:13)i numerele lor de cod este oferită în figura 1. 3. 10. 3. Marcarea părților/componentelor care nu sunt originale 3. 10. 3. 1. În cazul tipului componentelor omologate pentru vehicul în conformitate cu prezentul capitol care sunt alternative la cele enumerate la punctul 3. 10. 1. 3 ș(cid:13)i sunt vândute de fabricantul vehiculului, numărul (numerele de cod) sau simbolul(rile) acestor alternative trebuie să se afle fie pe plăcuța de control, fie pe un abțibild (care trebuie să rămână lizibil la utilizarea normală ș(cid:13)i care nu poate fi detaș(cid:13)at fără să fie distrus) ș(cid:13)i care să fie oferit împreună cu componenta, în scopul lipirii lui lângă plăcuța de control. 3. 10. 3. 2. În cazul amortizoarelor de zgomot înlocuite care nu sunt originale, numărul (numerele) de cod sau simbolul(rile) acestor unități separate trebuie prezentat(e) pe un abțibild (care trebuie să rămână lizibil la utilizarea normală ș(cid:13)i care nu poate fi detaș(cid:13)at fără să fie distrus) ș(cid:13)i care să fie furnizat împreună cu componenta, în scopul lipirii lui lângă plăcuța de control. 3. 10. 3. 3. Când, corespunzător punctelor 3. 10. 3. 1 ș(cid:13)i 3. 10. 3. 2, părțile/componentele care nu sunt originale trebuie să fie marcate, marcajele trebuie să fie conforme prevederilor de la punctele 3. 10. 1. 1-3. 10. 2. 2. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 293 Figura 1 294 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 295 Apendicele 2 296 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 8 COMPATIBILITATEA ELECTROMAGNETICĂ A AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI Ș(cid:13) I A UNITĂȚILOR TEHNICE SEPARATE ELECTRICE SAU ELECTRONICE ANEXA I ANEXA II ANEXA III ANEXA IV ANEXA V ANEXA VI ANEXA VII ANEXA VIII ANEXA IX LISTA ANEXELOR Condițiile aplicabile vehiculelor ș(cid:13)i unităților tehnice separate elec- trice sau electronice ……………………………………………… Metoda de măsurare a radiației electromagnetice în bandă largă generate de vehicule ……………………………………………… Metoda de măsurare a radiației electromagnetice în bandă îngustă generate de vehicule ……………………………………………… Metoda de încercare a imunității vehiculelor față de radiația electromagnetică ………………………………………………… Metoda de măsurare a radiației electromagnetice în bandă largă generate de unități tehnice separate (UTS) ……………………… Metoda de măsurare a radiației electromagnetice în bandă îngustă generate de unități tehnice separate (UTS) ……………………… Metoda de încercare a imunității unităților tehnice separate (UTS) față de radiația electromagnetică ………………………………… Modele de specificație (apendicele 1) ș(cid:13)i certificat de omologare de tip pentru componente (apendicele 2) …………………………… Modele de specificație (apendicele 1) ș(cid:13)i certificat de omologare de tip pentru componente (apendicele 2) pentru un tip de unitate teh- nică separată (UTS) ………………………………………………… Pagina 297 308 314 316 322 325 327 340 342 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 297 CONDIȚII APLICABILE VEHICULELOR Ș(cid:13) I UNITĂȚILOR TEHNICE SEPARATE ELECTRICE SAU ELECTRONICE ANEXA I 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. „Compatibilitate electromagnetică” înseamnă capacitatea unui vehicul sau a unuia din sistemele electrice/electronice ale acestuia de a funcționa satisfăcător în mediul electromagnetic în care este amplasat, fără să introducă perturbații electromagnetice intolerabile în mediul respectiv. Componentele complexe ș(cid:13)i subunitățile (electromotoarele, termostatele, plăcile circuitelor electronice etc. ), care sunt vândute direct utilizatorului final ș(cid:13)i care nu sunt proiectate exclusiv pentru autovehiculele cu două sau trei roți, trebuie să se conformeze fie dispozițiilor prezentei directive, fie celor din Directiva 89/336/CEE a Consiliului din 3 mai 1989 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la compatibilitatea electromagnetică. 1. 2. 1. 3. „Perturbație electromagnetică” înseamnă orice fenomen electromagnetic care poate degrada performanțele unui vehicul sau ale unuia din sistemele sale electrice/electronice. O perturbație electromagnetică poate fi zgomotul electromagnetic, un semnal nedorit sau o schimbare în mediul de propagare în sine. „Imunitate electromagnetică” înseamnă capacitatea unui vehicul sau a unuia din sistemele sale electrice/electronice să funcționeze fără degradarea calității în prezența perturbațiilor electromagnetice specifice. 1. 4. „Mediu electromagnetic” înseamnă toate fenomenele electromagnetice existente într-o situație dată. 1. 5. „Limita de referință” înseamnă nivelul nominal la care se referă atât omologarea de tip pentru componente a tipului de vehicul, cât ș(cid:13)i valoarea-limită a conformității producției. 1. 6. „Antena de referință” înseamnă un dipol semi-undă echilibrat, acordat pe frecvența măsurată. 1. 7. „Emisie în bandă largă” înseamnă orice emisie care are o lățime de bandă mai mare decât aceea a unui receptor specific sau instrument de măsurare. 1. 8. 1. 9. „Emisiile în bandă îngustă” înseamnă orice emisie care are o lățime de bandă mai mică decât aceea a unui receptor specific sau instrument de măsurare. „Unitate tehnică separată electrică/electronică (UTS)” înseamnă componenta electrică ș(cid:13)i/sau electronică sau setul de componente prevăzut pentru instalarea în vehicul, împreună cu toate conexiunile electrice ș(cid:13)i cablurile asociate pentru executarea unor funcții specifice. 1. 10. „UTS” înseamnă testarea uneia sau mai multor UTS. 1. 11. „Tip de vehicul cu privire la compatibilitatea electromagnetică”, cu condiția să nu existe diferențe fundamentale de la un vehicul la altul, înseamnă, inter alia: 1. 11. 1. schema generală a componentelor electronice ș(cid:13)i/sau electrice; 1. 11. 2. mărimea totală, planul general ș(cid:13)i forma motorului pe care se montează ș(cid:13)i dispunerea cablurilor de înaltă tensiune (dacă există); 1. 11. 3. materia primă din care sunt construite ș(cid:13)asiul ș(cid:13)i caroseria vehiculului (cum ar fi ș(cid:13)asiu sau caroserie fabricate din fibră de sticlă, aluminiu sau oțel). 1. 12. „Tipul UTS în relație cu compatibilitatea electromagnetică” înseamnă o unitate tehnică separată care nu diferă de alte unități în aspectele esențiale, cum ar fi: 1. 12. 1. funcția îndeplinită de UTS; 1. 12. 2. schema generală a componentelor electrice ș(cid:13)i/sau electronice. 1. 13. „Controlul direct al vehiculului” înseamnă controlul exercitat de conducător asupra organelor de direcție, frânelor ș(cid:13)i comenzii de accelerație. 298 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. CEREREA PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE 2. 1. Cererea privind omologarea de tip a componentelor pentru un tip de vehicul cu privire la compatibilitatea electromagnetică trebuie să fie însoțită de informațiile prevăzute în anexa VIII (apendicele 1), precum ș(cid:13)i de următoarele: 2. 1. 1. un catalog care descrie toate combinațiile specifice ale sistemelor electrice/electronice sau UTS, tipurile caroseriei pentru tipul de vehicul care urmează să fie omologat ș(cid:13)i versiunile de bază propuse. Sistemele electrice/electronice ș(cid:13)i UTS sunt descrise ca specifice dacă sunt capabile să emită niveluri semnificative de radiații în bandă largă ș(cid:13)i îngustă ș(cid:13)i/sau afectează controlul direct exercitat asupra vehiculului (a se vedea punctul 5. 4. 2. 2 din prezenta anexă); 2. 1. 2. o UTS care este reprezentativă în ceea ce priveș(cid:13)te încercarea de compatibilitate, aleasă dintre diferitele combinații de sisteme electrice/electronice destinate producției de serie. 2. 2. Cererea privind omologarea de tip pentru componente privind compatibilitatea unui tip de UTS: 2. 2. 1. documentele care descriu caracteristicile tehnice ale UTS; 2. 2. 2. o UTS care este reprezentativă pentru tipul respectiv. Când se consideră necesar, autoritatea competentă poate cere un eș(cid:13)antion suplimentar. 3. MARCAREA 3. 1. Toate UTS, cu excepția cablurilor altele decât cele de aprindere, trebuie să aibă inscripționate următoarele: 3. 1. 1. marca sau numele fabricantului UTS ș(cid:13)i a componentelor acestora; 3. 1. 2. descrierea comercială. 3. 2. Aceste marcaje trebuie să fie clare ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters. 4. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE A UNUI TIP DE VEHICUL 4. 1. 4. 2. Dacă un vehicul supus încercării îndeplineș(cid:13)te cerințele prezentului capitol, omologarea de tip pentru componente trebuie acordată ș(cid:13)i validată pentru toate combinațiile specifice menționate în lista de la punctul 2. 1. 1. Totuș(cid:13)i, organismele responsabile cu încercarea pentru omologarea de tip pentru componente pot renunța la încercarea de imunitate menționată la punctul 5. 4 în cazul vehiculelor dotate cu dispozitive electrice sau electronice, dacă, în eventualitatea respingerii acestor dispozitive, funcțiile de siguranță oferite de sistemele de frânare, iluminare-semnalizare, atenționare auditivă ș(cid:13)i conducere nu sunt deloc afectate. Aceste exceptări, cu motivația bine întemeiată, trebuie menționate explicit în raportul de încercare. 4. 3. Omologarea de tip pentru componente a vehiculului Sunt disponibile următoarele modalități pentru omologarea de tip pentru componente a vehiculului: 4. 3. 1. Omologarea de tip pentru componente a unei instalații complete a vehiculului O instalație completă pe un vehicul poate primi direct omologarea de tip pentru componente prin trecerea încercărilor efectuate în conformitate cu limitele ș(cid:13)i procedurile descrise la secțiunea 5. Dacă fabricantul vehiculului alege această modalitate, nu este necesară încercarea separată a UTS. 4. 3. 2. Omologarea de tip pentru componente pentru un tip de vehicul prin intermediul încercărilor UTS separate Fabricantul vehiculului poate obține omologarea de tip pentru componente pentru vehicul dacă demonstrează autorității de omologare că toate UTS relevante au fost omologate separat (a se vedea punctul 2. 1. 1) în conformitate cu prezentul capitol ș(cid:13)i au fost instalate în conformitate cu toate condițiile anexate acestuia. 4. 4. Omologarea de tip pentru componente pentru o UTS O UTS poate primi omologarea de tip pentru componente dacă trece încercările efectuate în conformitate cu limitele ș(cid:13)i procedurile adoptate în secțiunea 5. Omologarea poate fi acordată pentru montarea la orice tip de vehicul sau la un tip(uri) specific(e) aș(cid:13)a cum solicită fabricantul. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 299 5. CERINȚE 5. 1. Cerințe generale Toate vehiculele ș(cid:13)i UTS trebuie proiectate ș(cid:13)i construite astfel încât, în condiții normale de utilizare, să respecte condițiile stabilite în prezentul capitol. Cu toate acestea, metodele de măsurare utilizate la verificarea imunității vehiculelor ș(cid:13)i UTS la radiația electromagnetică descrise în Anexele IV ș(cid:13)i VII nu sunt necesare decât după trei ani de la intrarea în vigoare a prezentului capitol. 5. 2. Cerințe referitoare la radiațiile în bandă largă generate de vehicule 5. 2. 1. Metoda de măsurare Radiația electromagnetică generată de tipul vehiculului prezentat pentru încercare este măsurată prin metoda descrisă la anexa II. 5. 2. 2. Limitele de referință ale vehiculului (banda largă) 5. 2. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă la anexa II, distanța vehicul-antenă fiind de 10,0 ± 0,2 m, limita de referință a radiației este de 34 dB microvolți/m (50 microvolți/m) în banda de frecvență 30-75 MHzș(cid:13)i 34-45 dB microvolți/m (50-180 microvolți/m) în banda de frecvență 75-400 MHz. Aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 1 al prezentei anexe, aceste limite vor fi majorate cu logaritmul frecvenței pentru frecvențele peste 75 MHz. În banda de frecvență 400-1 000 MHz, limitele rămân constante la 45 dB (180 microvolți/m). 5. 2. 2. 2. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa II, distanța vehicul-antenă fiind de 3,0 ± 0,05 m, limita de referință a radiației este de 44 dB microvolți/m (160 microvolți/m) în banda de frecvență 30-75 MHz ș(cid:13)i 44-55 dB microvolți/m (160-546 microvolți/m) în banda de frecvență 75-400 MHz. Aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 2 al prezentei anexe, aceste limite vor fi majorate cu logaritmul frecvenței pentru frecvențele peste 75 MHz. În banda de frecvență 400-1 000 MHz limitele rămân constante la 55 dB (546 microvolți/m). 5. 2. 2. 3. Valorile măsurate exprimate în dB (microvolți/m) trebuie să fie cel puțin cu 2,0 dB sub limita de referință pentru vehiculele supuse încercării. 5. 3. Cerințe privind emisiile în bandă joasă generate de vehicule 5. 3. 1. Metoda de măsurare Radiația electromagnetică a vehiculului supus încercării este măsurată prin metoda descrisă în anexa III. 5. 3. 2. Limitele de referință pentru radiația în bandă joasă a vehiculului 5. 3. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa III, distanța vehicul-antenă fiind de 10,0 ± 0,2 m, limita de referință a radiației este de 24 dB (16 microvolți/m) în banda de frecvență 30-75 MHz ș(cid:13)i 24-35 dB microvolți/m (16-56 microvolți/m) în banda de frecvență 75-400 MHz. Aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 3 al prezentei anexe, aceste limite vor fi majorate cu logaritmul frecvenței pentru frecvențele peste 75 MHz. În banda de frecvență 400-1 000 MHz limitele rămân constante la 35 dB (56 microvolți/m). 5. 3. 2. 2. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa III, distanța vehicul-antenă fiind de 3,0 ± 0,05 m, limita de referință a radiației este de 34 dB (50 microvolți/m) în banda de frecvență 30-75 MHz ș(cid:13)i 34-45 dB (50-180 microvolți/m) în banda de frecvență 75-400 MHz. Aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 4 al prezentei anexe, aceste limite vor fi majorate cu logaritmul frecvenței pentru frecvențele peste 75 MHz. În banda de frecvență 400-1 000 MHz, limitele rămân constante la 45 dB (microvolți/m). 5. 3. 2. 3. Valorile măsurate exprimate în dB (microvolți/m) trebuie să fie cel puțin cu 2,0 dB sub limita de referință pentru vehiculele supuse încercării. 5. 4. Cerințe referitoare la imunitatea vehiculului față de radiația electromagnetică 5. 4. 1. Metoda de măsurare Încercarea pentru determinarea imunității unui tip de vehicul față de radiația electromagnetică trebuie întreprinsă în conformitate cu metoda descrisă în anexa IV. 5. 4. 2. Limitele de referință ale imunității vehiculului 5. 4. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa IV, nivelul de referință al intensității câmpului trebuie să fie 24 volți/m r. m. s. în peste 90 % din benzile de frecvență de la 20 la 1 000 MHz ș(cid:13)i 20 volți/m r. m. s. pe întreaga bandă de frecvență între 20 MHz ș(cid:13)i 1 000 MHz. 300 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 5. 4. 2. 2. Vehiculul reprezentativ pentru tipul supus încercării nu trebuie să prezinte nici o deteriorare în controlul direct al vehiculului, care poate fi observată de conducătorul vehiculului sau orice alt participant la trafic când vehiculul în discuție este în starea definită în anexa IV, secțiunea 4 ș(cid:13)i când este sub incidența intensității câmpului exprimată în volți/m, care trebuie să fie cu 25 % deasupra nivelului de referință. 5. 5. Cerințe referitoare la radiația în bandă largă a UTS 5. 5. 1. Metoda de măsurare Radiația electromagnetică generată de UTS supusă omologării de tip pentru componente trebuie măsurată prin metoda descrisă în anexa V. 5. 5. 2. Limitele de referință pentru UTS în bandă largă 5. 5. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa V, limita de referință a radiației este 64-54 dB (microvolți/m) pentru banda de frecvență 30-75 MHz, această limită scăzând cu logaritmul frecvenței ș(cid:13)i 54-65 dB (microvolți/m) în banda 75-400 MHz, aceasta fiind majorată cu logaritmul frecvenței, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 5 la prezenta anexă. În banda de frecvență 400-1 000 MHz, limita rămâne constantă la 65 dB (1 800 microvolți/m). 5. 5. 2. 2. Valorile măsurate pentru UTS supusă omologării de tip pentru componente, exprimate în dB (microvolți/m), trebuie să fie cel puțin cu 2,0 dB sub limitele de referință. 5. 6. Cerințe referitoare la radiația UTS în bandă îngustă 5. 6. 1. Metoda de măsurare Radiația electromagnetică generată de UTS supusă omologării de tip pentru componente este măsurată în conformitate cu metoda descrisă în anexa VI. 5. 6. 2. Limitele de referință pentru UTS în bandă îngustă 5. 6. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa VI, limita de referință a radiației este 54-44 dB (microvolți/m) pentru banda de frecvență 30-75 MHz, această limită scăzând cu logaritmul frecvenței ș(cid:13)i 44-55 dB (microvolți/m) în banda 75-400 MHz, aceasta fiind majorată prin logaritmul frecvenței, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 6 la prezenta anexă. În banda de frecvență 400-1 000 MHz, limita rămâne constantă la 55 dB (560 microvolți/m). 5. 6. 2. 2. Valorile măsurate pentru UTS supusă omologării de tip pentru componente, exprimate în dB (microvolți/m), trebuie să fie cel puțin cu 2,0 dB sub limitele de referință. 5. 7. Cerințe referitoare la imunitatea UTS față de radiația electromagnetică 5. 7. 1. Metoda de măsurare Imunitatea față de radiația electromagnetică a UTS supuse omologării de tip pentru componente este măsurată conform metodei descrise în anexa VII. 5. 7. 2. Limitele de referință ale imunității UTS 5. 7. 2. 1. Dacă măsurătorile sunt efectuate utilizând metoda descrisă în anexa VII, nivelurile de referință ale încercării de imunitate sunt 48 volți/m pentru metoda de încercare a ghidului de unde tip bandă de 150 mm, 12 volți/m pentru metoda de încercare a ghidului de unde tip bandă de 800 mm, 60 volți/m pentru metoda de încercare a celulei MET, 48 mA pentru metoda injecției curentului de masă (ICM) ș(cid:13)i 24 volți/m pentru metoda de încercare în câmp liber. 5. 7. 2. 2. UTS reprezentativă pentru tipul supus încercării nu trebuie să prezinte defecte care pot cauza orice degradare a controlului direct al vehiculului perceptibilă de către conducătorul acestuia sau ceilalți participanți la trafic dacă vehiculul este în starea definită în anexa IV, secțiunea 4, la o intensitate a câmpului sau un curent care, exprimate în unități liniare corespunzătoare, sunt cu 25 % peste limita de referință. 6. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI 6. 1. Măsurile pentru asigurarea conformității producției trebuie luate în conformitate cu dispozițiile adoptate în articolul 4 din Directiva 92/61/CEE. 6. 2. Conformitatea producției cu privire la compatibilitatea electromagnetică a vehiculului sau componentei sau unității tehnice separate este verificată pe bazele datelor conținute în certificatul(ele) de omologare de tip stabilite în anexele VIII ș(cid:13)i/sau IX din directivă, după caz. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 301 6. 3. Dacă autoritatea nu este mulțumită de procedura de audit a fabricantului, se aplică punctele 1. 2. 2 ș(cid:13)i 1. 2. 3 din anexa VI la Directiva 92/61/CEE ș(cid:13)i punctele 6. 3. 1 ș(cid:13)i 6. 3. 2 de mai jos. 6. 3. 1. 6. 3. 2. Dacă este verificată conformitatea unui vehicul, a unei UTS sau a unei componente prelevate din serie, producția este considerată conformă cu cerințele prezentei directive în legătură cu radiațiile emise în bandă largă ș(cid:13)i îngustă, dacă nivelurile măsurate nu depăș(cid:13)esc cu mai mult de 2 dB (25 %) limitele de referință prescrise la punctele 5. 2. 2. 1, 5. 2. 2. 2, 5. 3. 2. 1 ș(cid:13)i 5. 3. 2. 2 (după cum este cazul). Dacă este verificată conformitatea unui vehicul, unei UTS sau unei componente prelevate din serie, producția este considerată conformă cu cerințele prezentei directive în legătură cu imunitatea față de radiația electromagnetică, dacă vehiculul, componenta sau UTS nu prezintă orice degradare în legătură cu controlul direct asupra vehiculului perceptibilă de către conducător sau ceilalți participanți la trafic, când vehiculul se află în starea definită în anexa IV, secțiunea 4 ș(cid:13)i sub incidența unei intensități a câmpului, exprimată în volți/m, de până la 80 % din limitele de referință prescrise la punctul 5. 4. 2. 1. 7. EXCEPTĂRI 7. 1. Vehiculele cu motoare cu aprindere prin compresie se consideră conforme cerințelor adoptate la punctul 5. 2. 2. 7. 2. Vehiculele sau UTS electrice/electronice care nu încorporează un oscilator electronic cu o frecvență de funcționare mai mare de 9 kHz sunt considerate conforme cu cerințele adoptate la punctul 5. 3. 2 ș(cid:13)i în anexa III. 7. 3. Vehiculele care nu sunt echipate cu nici un dispozitiv electronic sensibil sunt exceptate de la încercările prevăzute în anexa IV. 7. 4. Nu se consideră necesară efectuarea încercării de imunitate asupra funcțiilor UTS care nu sunt considerate esențiale pentru controlul direct al vehiculului. 302 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 2. 2. 1) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 303 Apendicele 2 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 2. 2. 2) 304 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 3. 2. 1) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 305 Apendicele 4 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 3. 2. 2) 306 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 5 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 5. 2. 1) 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 307 Apendicele 6 Frecvență – megahertz – logaritmic (a se vedea punctul 5. 6. 2. 1) 308 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA II METODA DE MĂSURARE A RADIAȚIEI ELECTROMAGNETICE ÎN BANDĂ LARGĂ GENERATE DE VEHICULE 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Echipamentul de măsură Echipamentul de măsură trebuie să respecte cerințele stabilite în Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR). Pentru măsurarea radiației electromagnetice în bandă largă trebuie utilizat un detector de cvasi-vârf. 1. 2. Metoda de încercare Încercarea este destinat măsurării radiației în bandă largă de la sistemul de aprindere prin scânteie ș(cid:13)i de la motoarele electrice din cadrul sistemelor destinate utilizării continue (cum ar fi motoarele electrice de tracțiune, motoarele pentru sistemul de încălzire/dezaburire ș(cid:13)i pompele de carburant). În ceea ce priveș(cid:13)te alegerea antenei de referință, alegerea fiind determinată de înțelegerea comună dintre fabricanți ș(cid:13)i organismele de încercare: distanța de la vehicul poate fi fie de 10, fie de 3 metri. În ambele cazuri, trebuie să fie îndeplinite condițiile prevăzute la punctul 3 de mai jos. 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Rezultatele măsurate sunt exprimate în dB (microvolți/m) pentru lățimile de bandă de 120 kHz. Dacă lățimea de bandă reală B (exprimată în kHz) a echipamentului de măsură nu corespunde exact la 120 kHz, citirile trebuie convertite la o lățime de bandă de 120 kHz prin adăugarea a 20 log (120/B), unde B trebuie să fie mai puțin de 120 kHz. 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE 3. 1. 3. 2. Suprafața de încercare trebuie să fie orizontală ș(cid:13)i degajată, liberă de suprafețe de reflexie electromagnetică pe o rază de minim 30 m, măsurată dintr-un punct situat la jumătatea distanței între vehicul ș(cid:13)i antenă (a se vedea figura 1 din apendicele 1). Alternativ, suprafața de încercare poate fi orice locație care îndeplineș(cid:13)te condițiile prezentate în figura 2 din apendicele 1. Atât echipamentul de măsură, cât ș(cid:13)i cabina de încercare sau vehiculul în care este situat echipamentul sunt poziționate acelei părți din interiorul suprafeței de încercare arătate în figura 1 din apendicele 1. Când suprafața de încercare îndeplineș(cid:13)te condițiile stabilite în figura 2 din apendicele 1, echipamentul de măsură trebuie să fie situat în afara părții prezentate în figura 2. 3. 3. Pentru încercare pot fi utilizate instalații închise, dacă se poate demonstra corelația existentă între aceste instalații ș(cid:13)i suprafața externă de încercare. Aceste instalații nu sunt sub incidența condițiilor de dimensiune specificate în figurile 1 ș(cid:13)i 2 din apendicele 1, cu excepția condiției referitoare la distanța dintre vehicul ș(cid:13)i antenă ș(cid:13)i la înălțimea acesteia din urmă. 3. 4. În scopul asigurării absenței oricărui zgomot sau oricăror semnale din afară la un nivel care poate afecta material măsurătorile, acestea trebuie efectuate înainte ș(cid:13)i după încercarea principală. Dacă vehiculul este prezent în cursul acestor măsurători, trebuie luate măsuri pentru asigurarea că nici o emisie de la vehicul nu poate afecta semnificativ măsurătorile (de exemplu, cheia de contact trebuie înlăturată sau bateria deconectată când vehiculul este retras de pe suprafața de încercare). Pentru ambele tipuri de măsurători, zgomotele sau semnalele din exterior trebuie să fie cu cel puțin 10 dB sub limita stabilită în anexa I (punctul 5. 2. 2. 1 sau 5. 2. 2. 2, după caz), exceptând emisiile ambiante intenționate în bandă îngustă. 4. STAREA VEHICULULUI ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. Motorul Motorul trebuie să funcționeze la temperatura normală de exploatare ș(cid:13)i, dacă există cutie de viteze, aceasta trebuie să fie în punctul mort. Dacă acest lucru nu este posibil din motive practice, trebuie găsite soluții alternative prin acordul dintre fabricant ș(cid:13)i autoritățile responsabile pentru efectuarea încercărilor. Trebuie luate măsurile necesare pentru asigurarea că mecanismul de schimbare a vitezelor nu exercită nici o influență asupra radiației electromagnetice a vehiculului. În timpul fiecărei măsurători, motorul trebuie să funcționeze după cum urmează: 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 309 Tipul motorului Metodele de măsurare Aprindere prin scânteie Un cilindru Mai mult de un cilindru Motoare electrice Semi-înaltă 2 500 rpm ± 10 % 1 500 rpm ± 10 % ¾ din puterea maximă de operare declarată de fabricant 4. 2. Echipamentul controlat de conducător Echipamentul controlat de conducător (inclusiv componente cum ar fi ventilatorul de răcire sau aerul condiționat pentru motoare ș(cid:13)i excluzând alte componente, cum ar fi motoarele de reglare a scaunelor sau motoarele ș(cid:13)tergătoarelor de parbriz) este proiectat pentru un ciclu operațional constant de 100 % ș(cid:13)i trebuie să opereze astfel încât să absoarbă maximum de curent. 4. 3. Încercarea nu trebuie întreprinsă pe ploaie, nici timp de 10 minute după încetarea acesteia. 4. 4. Conducătorul trebuie să îș(cid:13)i ocupe poziția care îi este destinată dacă, în opinia organismului de încercare, acesta reprezintă cazul cel mai nefavorabil. 5. TIPUL ANTENEI, POZIȚIA Ș(cid:13) I ORIENTAREA 5. 1. Tipul antenei Este permis orice tip de antenă polarizată liniar, cu condiția să poată fi standardizată cu antena de referință. 5. 2. Măsurarea distanței ș(cid:13)i înălțimii 5. 2. 1. Înălțimea 5. 2. 1. 1. Încercarea la 10 m Centrul de fază al antenei trebuie să fie 3,0 ± 0,05 m deasupra planului vehiculului. 5. 2. 1. 2. Încercarea la 3 m Centrul de fază al antenei trebuie să fie 1,8 ± 0,05 m deasupra planului vehiculului. 5. 2. 1. 3. Nici o parte a componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,25 m de planul vehiculului. 5. 2. 2. Distanța de măsurare 5. 2. 2. 1. Încercarea la 10 m Distanța orizontală de la centrul de fază al antenei la suprafața exterioară a vehiculului trebuie să fie 10,0 ± 0,2 m. 5. 2. 2. 2. Încercarea la 3 m Distanța orizontală de la centrul de fază al antenei la suprafața exterioară a vehiculului trebuie să fie 3,0 ± 0,05 m. 5. 2. 2. 3. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă în scopul creării unui ecran electromagnetic împotriva frecvențelor radio, poziția componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,5 m de orice tip de material absorbant al frecvențelor radio la mai puțin de 1,5 m de instalația închisă. Nu trebuie să existe material absorbant între antena de recepție ș(cid:13)i vehiculul supus încercării. 5. 3. Poziția antenei față de vehicul Antena trebuie poziționată succesiv pe fiecare parte a vehiculului, paralel cu planul longitudinal median ș(cid:13)i în linie cu punctul central al motorului (a se vedea figura 3 din apendicele 1). 5. 4. Poziția antenei Citirile sunt luate din fiecare punct de măsurare, prima dată cu antena polarizată vertical ș(cid:13)i apoi orizontal (a se vedea figura 3 din apendicele 1). 310 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 5. 5. Măsurători Valoarea maximă a celor patru măsurători efectuate în conformitate cu punctele 5. 3 ș(cid:13)i 5. 4 pentru fiecare frecvență este considerată ca măsurătoare caracteristică pentru frecvența respectivă. 6. FRECVENȚE 6. 1. Măsurători Măsurătorile sunt efectuate într-o gamă de frecvențe de la 30 la 1 000 MHz. Un vehicul este declarat conform limitelor cerute pe întreaga gamă de frecvențe dacă îndeplineș(cid:13)te limitele prevăzute pentru următoarele 11 frecvențe: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 ș(cid:13)i 900 MHz. Dacă în timpul încercărilor se depăș(cid:13)eș(cid:13)te limita, trebuie verificat dacă aceasta se datorează vehiculului sau radiației ambientale. 6. 2. Toleranțe Frecvență unică (MHz) 45, 65, 90, 150, 180 ș(cid:13)i 220 300, 450, 600, 750 ș(cid:13)i 900 Toleranță (MHz) ± 5 ± 20 Toleranța se aplică la frecvențele de mai sus în scopul evitării interferențelor în transmisiunile care operează la, sau aproape de frecvența nominală în cursul măsurătorilor. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 311 Apendicele 1 Figura 1 Suprafața de încercare a vehiculului 312 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 2 Suprafața de încercare a vehiculului 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 313 Figura 3 Poziția antenei față de vehicul 314 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 METODA DE MĂSURARE A RADIAȚIEI ELECTROMAGNETICE ÎN BANDĂ ÎNGUSTĂ GENERATE DE VEHICULE ANEXA III 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Echipamentul de măsurare Echipamentul de măsurare trebuie să îndeplinească condițiile stabilite în Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR). Pentru măsurarea radiației electromagnetice în bandă joasă este utilizat un detector de valoare medie. 1. 2. Metoda de încercare Încercarea are drept scop măsurarea radiației electromagnetice în bandă medie, cum ar fi aceea generată de un sistem bazat pe un microprocesor sau de altă sursă în bandă îngustă. În ceea ce priveș(cid:13)te antena, alegerea acesteia poate fi determinată de înțelegerea dintre fabricant ș(cid:13)i organismul de încercare, distanța până la vehicul fiind fie 10, fie 3 metri. În ambele cazuri trebuie respectate condițiile stabilite la punctul 3 de mai jos. În stadiul inițial (2-3 minute) este posibil, prin alegerea poziției pentru antenă ș(cid:13)i polarizare, să se scaneze gama de frecvențe de la punctul 6. 1 prin utilizarea unui analizor spectral sau a unui receptor automat pentru indicarea frecvențelor maxime de transmisie. Aceasta poate fi utilă pentru selectarea frecvențelor care să fie încercate în fiecare bandă (a se vedea punctul 6). 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Rezultatele măsurate sunt exprimate în dB (microvolți/m). 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE 3. 1. 3. 2. 3. 3. 3. 4. Suprafața de încercare trebuie să fie orizontală ș(cid:13)i degajată, liberă de reflexii electromagnetice pe o rază de minim 30 m, măsurată dintr-un punct situat la jumătatea distanței între vehicul ș(cid:13)i antenă (a se vedea figura 1, apendicele 1 din anexa II). Alternativ, suprafața de încercare poate fi orice locație care îndeplineș(cid:13)te condițiile prezentate în figura 2, apendicele 1 din anexa II. Atât echipamentul de măsură, cât ș(cid:13)i cabina de testare sau vehiculul în care este situat echipamentul sunt poziționate în interiorul suprafeței de încercare, dar numai în partea arătată în figura 1, apendicele 1 din anexa II. Când suprafața de încercare îndeplineș(cid:13)te condițiile stabilite în figura 2, apendicele 1 din anexa II, echipamentul de măsură trebuie să fie situat în afara părții prezentate în figura respectivă. Instalațiile închise pot fi utilizate pentru încercări dacă se poate demonstra corelația între aceste instalații ș(cid:13)i suprafața externă de încercare. Aceste instalații nu sunt sub incidența condițiilor de dimensiune specificate în figurile 1 ș(cid:13)i 2, apendicele 1 din anexa II, cu excepția condiției referitoare la distanța dintre vehicul ș(cid:13)i antenă ș(cid:13)i la înălțimea celei din urmă. În scopul asigurării absenței oricărui zgomot sau semnale din afară la un nivel care poate afecta material măsurătorile, acestea trebuie efectuate înainte ș(cid:13)i după încercarea principală. Dacă vehiculul este prezent în cursul acestor măsurători, trebuie luate măsuri pentru a asigura că nici o emisie generată de vehicul nu poate afecta semnificativ măsurătorile (de exemplu, cheia de contact trebuie înlăturată sau bateria deconectată când vehiculul este retras de pe suprafața de încercare). Pentru ambele tipuri de măsurători, zgomotele sau semnalele din exterior trebuie să fie cu cel puțin 10 dB sub limita stabilită în anexa I (punctul 5. 3. 2. 1 sau 5. 3. 2. 2, funcție de distanța dintre vehicul ș(cid:13)i antenă), exceptând emisiile ambientale intenționate în bandă îngustă. 4. STAREA VEHICULULUI ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. Sistemele electronice ale vehiculului trebuie să fie în modul de funcționare normal, iar vehiculul trebuie să staționeze. 4. 2. Aprinderea trebuie conectată. Motorul nu trebuie să funcționeze. 4. 3. Încercările nu trebuie efectuate în condiții de ploaie, nici timp de 10 minute după încetarea acesteia. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 315 5. TIPUL ANTENEI, POZIȚIA Ș(cid:13) I ORIENTAREA 5. 1. Tipul antenei Este permis orice tip de antenă polarizată liniar, cu condiția să poată fi standardizată cu antena standard. 5. 2. Înălțimea ș(cid:13)i distanța de măsurare 5. 2. 1. Înălțimea 5. 2. 1. 1. Încercarea la 10 m Centrul de fază al antenei trebuie să fie 3,0 ± 0,05 m deasupra planului vehiculului. 5. 2. 1. 2. Încercarea la 3 m Centrul de fază al antenei trebuie să fie 1,8 ± 0,05 m deasupra planului vehiculului. 5. 2. 1. 3. Nici o parte a componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,25 m de planul vehiculului. 5. 2. 2. Distanța de măsurare 5. 2. 2. 1. Încercarea la 10 m Distanța orizontală de la centrul de fază al antenei la suprafața exterioară a vehiculului trebuie să fie 10,0 ± 0,2 m. 5. 2. 2. 2. Încercarea la 3 m Distanța orizontală de la centrul de fază al antenei la suprafața exterioară a vehiculului trebuie să fie 3,0 ± 0,05 m. 5. 2. 2. 3. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă în scopul creării unui ecran electromagnetic împotriva frecvențelor radio, poziția componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,5 m de orice tip de material absorbant al frecvențelor radio sau la mai puțin de 1,5 m de peretele instalației în cauză. Nu trebuie să existe material absorbant între antena de recepție ș(cid:13)i vehiculul supus încercării. 5. 3. Poziția antenei față de vehicul Antena trebuie poziționată succesiv pe fiecare parte a vehiculului, paralel cu planul longitudinal median ș(cid:13)i în linie cu punctul central al motorului (a se vedea figurile 1, 2 ș(cid:13)i 3, apendicele 1 din anexa II). 5. 4. Poziția antenei Citirile sunt luate din fiecare punct de măsură, prima dată cu antena polarizată vertical ș(cid:13)i apoi orizontal (a se vedea figura 3, apendicele 1, anexa II). 5. 5. Măsurători Valoarea maximă a măsurătorilor efectuate în conformitate cu punctele 5. 3ș(cid:13)i 5. 4 pentru fiecare frecvență este privită ca măsurătoare caracteristică pentru frecvența respectivă. 6. FRECVENȚE 6. 1. Măsurători Măsurătorile sunt efectuate într-o gamă de frecvențe de la 30 la 1 000 MHz. Gama este împărțită în 11 benzi. În fiecare bandă este efectuată o încercare la frecvența cu valoarea cea mai înaltă, în scopul verificării încadrării în limitele cerute. Un vehicul este declarat corespunzător limitelor cerute pe întreaga gamă de frecvențe dacă se conformează frecvenței selectate în fiecare dintre cele 11 benzi: 30-45, 45-80, 80-130, 130-170, 170-225, 225-300, 300-400, 400-525, 525-700, 700-850, 850-1 000 MHz. 6. 2. Dacă în cursul încercărilor efectuate corespunzător metodei de încercare descrise la punctul 1. 2 radiația în bandă joasă pentru oricare dintre benzile definite la punctul 6. 1 este cu cel puțin 10 dB sub limita de referință, vehiculul este declarat corespunzător cu condițiile prezentate în prezenta anexă pentru banda de frecvență luată în considerație. În aceste caz, nu este necesară o încercare completă. 316 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA IV METODELE DE ÎNCERCARE A IMUNITĂȚII VEHICULULUI FAȚĂ DE RADIAȚIA ELECTROMAGNETICĂ 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Metode de încercare Încercările au drept scop demonstrarea insensibilității vehiculului la orice factor care poate altera calitatea controlului său direct. Vehiculul trebuie expus câmpurilor electromagnetice descrise în prezenta anexă ș(cid:13)i monitorizat în cursul încercărilor. 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Intensitățile câmpului electric trebuie exprimate în volți/m pentru toate încercările descrise în prezenta anexă. 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE Echipamentul de încercare trebuie să fie capabil de a genera intensități de câmp în gama de frecvențe definit în prezenta anexă ș(cid:13)i trebuie să se conformeze cerințelor legale (naționale) referitor la semnalul electromagnetic. Echipamentul de control ș(cid:13)i monitorizare nu trebuie să fie sensibil la radiația câmpurilor, astfel încât încercările să nu poată fi invalidate. 4. STAREA VEHICULULUI ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. Masa vehiculului trebuie să fie egală cu masa în regim de circulație. 4. 1. 1. Motorul trebuie să învârtă roțile motoare la o viteză constantă predeterminată de autoritatea de încercare în înțelegere cu fabricantul vehiculului. Vehiculul trebuie plasat pe un dinamometru încărcat corespunzător sau, dacă nu există unul disponibil, trebuie aș(cid:13)ezat pe un suport axial izolat electronic, la distanță minimă față de sol. 4. 1. 2. Farurile trebuie să fie aprinse pe faza de întâlnire. 4. 1. 3. Semnalizatorul de direcție stânga sau dreapta trebuie să fie pornit. 4. 1. 4. Toate celelalte sisteme ale vehiculului trebuie să funcționeze normal. 4. 1. 5. Nu trebuie să existe nici o conexiune electrică între vehicul ș(cid:13)i suprafața de încercare ș(cid:13)i nici o conexiune între vehicul ș(cid:13)i echipament, cu excepția celor cerute la punctele 4. 1. 1 sau 4. 2. Contactul dintre roți ș(cid:13)i suprafața de încercare nu este privit ca o conexiune electrică. 4. 2. Când există UTS implicate în controlul direct al vehiculului ș(cid:13)i când aceste sisteme nu funcționează corespunzător condițiilor descrise la punctul 4. 1. 1, autoritatea de încercare poate întreprinde încercări separate asupra lor, corespunzător condițiilor stabilite cu fabricantul vehiculului. 4. 3. În timpul încercărilor poate fi utilizat numai echipament care nu generează interferențe (a se vedea punctul 8). 4. 4. În condiții normale, vehiculul trebuie să fie situat în fața antenei. 5. TIPUL, POZIȚIA Ș(cid:13) I ORIENTAREA GENERATORULUI DE CÂMP 5. 1. Tipul generatorului de câmp 5. 1. 1. Criteriul de selecție al generatorului de câmp este capacitatea acestuia de a genera câmpul de intensitatea prescrisă în punctul de referință (a se vedea punctul 5. 4) ș(cid:13)i la frecvența corespunzătoare. 5. 1. 2. Ca sistem(e) generator(are) se poate (pot) utiliza fie antena(ele), fie un sistem de transmisie liniară (STL). 5. 1. 3. Design-ul ș(cid:13)i orientarea generatorului de câmp trebuie să fie astfel încât polarizarea câmpului, atât verticală cât ș(cid:13)i orizontală, să fie la frecvențe între 20 ș(cid:13)i 1 000 MHz. 5. 2. Înălțimea ș(cid:13)i distanța de măsurare 5. 2. 1. Înălțimea 5. 2. 1. 1. Centrul de fază al tuturor antenelor nu trebuie să fie la mai puțin de 1,5 m deasupra planului vehiculului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 317 5. 2. 1. 2. Nici o parte a elementelor radiante ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,25 m de planul vehiculului. 5. 2. 2. Distanța de măsurare 5. 2. 2. 1. O omogenitate mai mare a câmpului se poate obține prin plasarea generatorului de câmp cât mai departe tehnic posibil față de vehicul. Aceasta distanță este, în mod normal, în intervalul 1-5 m. 5. 2. 2. 2. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă, elementele radiante ale generatorului de câmp nu trebuie să fie la mai puțin de 0,5 m de orice tip de material absorbant al radio-frecvenței ș(cid:13)i la mai puțin de 1,5 m de peretele instalației în discuție. Nu trebuie să existe materiale absorbante între antena emițătoare ș(cid:13)i vehiculul supus încercării. 5. 3. Poziția antenei față de vehicul 5. 3. 1. Generatorul de câmp trebuie poziționat în planul median longitudinal al vehiculului. 5. 3. 2. Nici o parte a STL, exceptând planul vehiculului, nu poate fi la mai puțin de 0,5 m de vehicul. 5. 3. 3. Oricare generator de câmp plasat deasupra vehiculului trebuie să acopere cel puțin 75 % din lungimea acestuia. 5. 4. Punctul de referință 5. 4. 1. Punctul de referință este punctul la care intensitățile câmpului sunt stabilite ș(cid:13)i definite după cum urmează: 5. 4. 1. 1. orizontal, cel puțin la doi metri față de centrul de fază al antenei sau vertical, la cel puțin un metru față de elementele radiante ale STL; 5. 4. 1. 2. în planul longitudinal median al vehiculului; 5. 4. 1. 3. la o înălțime de 1,0 ± 0,05 m față de planul vehiculului; 5. 4. 1. 4. sau: la 1,0 ± 0,2 m în spatele liniei centrale verticale a roții din față a vehiculului (punctul C din apendicele 1) în cazul triciclurilor sau: la 0,2 ± 0,2 m în spatele liniei centrale verticale a roții din față a vehiculului (punctul D din apendicele 2) în cazul motocicletelor. 5. 5. Dacă autoritatea de încercare alege partea din spate a vehiculului pentru a fi sub incidența radiației, punctul de referință trebuie stabilit conform punctului 5. 4. În acest caz, vehiculul este poziționat cu partea frontală către direcția opusă a antenei ș(cid:13)i caș(cid:13)i cum ar fi fost rotit orizontal cu 180° în jurul punctului său central. Distanța dintre antenă ș(cid:13)i partea cea mai apropiată a suprafeței exterioare a vehiculului trebuie să rămână aceeaș(cid:13)i (a se vedea apendicele 3). 6. CONDIȚIILE NECESARE PENTRU ÎNCERCARE 6. 1. Gama de frecvențe, durata încercărilor, polarizarea Vehiculul trebuie expus radiației electromagnetice în gama de frecvențe 20-1 000 MHz. 6. 1. 1. Încercările sunt efectuate la următoarele 12 frecvențe: 27, 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 ș(cid:13)i 900 MHz ± 10 % pentru 2 s la ± 10 % în fiecare frecvență. 6. 1. 2. Trebuie selectat unul dintre modurile de polarizare descrise la punctul 5. 1. 3, prin înțelegerea comună dintre fabricant ș(cid:13)i organismul de încercare. 6. 1. 3. Toți ceilalți parametri de încercare sunt conform definițiilor din prezenta anexă. 6. 2. Încercarea pentru verificarea deteriorării controlului direct 6. 2. 1. Un vehicul este declarat corespunzător condițiilor de imunitate cerute dacă, în cursul încercărilor efectuate în maniera cerută de prezenta anexă, nu există schimbări anormale în viteza roților motoare ale vehiculului, nu există semne de deteriorare operațională care pot induce în eroare ceilalți participanți la trafic ș(cid:13)i nu există alte fenomene notabile care au ca rezultat deteriorarea controlului direct al vehiculului. 6. 2. 2. În scopul monitorizării vehiculului poate fi utilizat numai echipamentul descris la punctul 8. 6. 2. 3. Dacă vehiculul nu îndeplineș(cid:13)te cerințele definite la punctul 6. 2 trebuie verificat dacă eș(cid:13)ecul se datorează condițiilor normale ș(cid:13)i nu este imputabil câmpurilor parazite. 318 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 7. GENERAREA INTENSITĂȚII CERUTE A CÂMPULUI 7. 1. Metoda de încercare 7. 1. 1. În scopul creării condițiilor câmpului de încercare este utilizată „metoda substituirii”. 7. 1. 2. Metoda substituirii Pentru fiecare frecvență de încercare cerută, nivelul de putere RF al generatorului de câmp trebuie setat pentru a produce intensitatea cerută de încercare la punctul de referință al suprafeței de încercare, fără ca vehiculul să fie prezent. Acest nivel RF, precum ș(cid:13)i toate celelalte setări relevante ale generatorului de câmp, trebuie înregistrate în raportul de încercare (curba de calibrare). Informațiile înregistrate sunt înregistrate în vederea omologării de tip. Orice modificare a echipamentului la locul de încercare are ca rezultat repetarea metodei substituirii. Vehiculul este aș(cid:13)ezat pe instalația de încercare ș(cid:13)i poziționat în conformitate cu condițiile prezentate la punctul 5. Pentru fiecare din frecvențele indicate la punctul 6. 1. 1, generatorului de câmp i se aplică apoi puterea cerută la punctul 7. 1. 2. Indiferent de parametrul de definire ales în conformitate cu condițiile adoptate la punctul 7. 1. 2, trebuie ales acelaș(cid:13)i parametru în scopul determinării intensității câmpului respectiv pe durata încercării. În vederea acestei încercări trebuie utilizat acelaș(cid:13)i echipament generator de câmp ș(cid:13)i aceeaș(cid:13)i configurație a echipamentului ca ș(cid:13)i în operațiunile efectuate în conformitate cu punctul 7. 1. 2. 7. 1. 3. 7. 1. 4. 7. 1. 5. 7. 1. 6. Dispozitivul de măsurare a intensității câmpului Pentru metoda substituirii, dispozitivul utilizat pentru determinarea intensității câmpului în timpul fazei de calibrare trebuie să aibă fie forma unei sonde izotropice compacte pentru măsurarea intensității câmpului, ori forma unei antene receptoare calibrate. În cursul fazei de calibrare a metodei substituirii, centrul de fază al dispozitivului de măsurare a intensității câmpului trebuie să coincidă cu punctul de referință. Dacă dispozitivul utilizat pentru măsurarea intensității câmpului este o antenă receptoare calibrată, citirile sunt obținute din trei direcții, în unghi drept una față de cealaltă. Valoarea izotropică echivalentă corespunzătoare acestor măsurători este considerată ca intensitate a câmpului. În scopul de a ține cont de diferențele în geometria vehiculelor, trebuie stabilit un număr de puncte de referință pentru instalația de încercare relevantă. 7. 1. 7. 7. 1. 8. 7. 1. 9. 7. 2. Conturul intensității câmpului 7. 2. 1. În timpul fazei de calibrare (înainte ca vehiculul să fie poziționat pe suprafața de încercare) intensitatea câmpului nu trebuie să fie mai mică de 50 % din intensitatea nominală în următoarele locații: (i) pentru toate dispozitivele generatoare de câmp, 1,0 ± 0,02 m de fiecare parte a punctului de referință pe o linie care traversează acest punct ș(cid:13)i este perpendiculară pe planul median longitudinal al vehiculului; (ii) în cazul unei STL, 1,5 ± 0,02 m pe o linie care traversează punctul de referință ș(cid:13)i este situată în planul longitudinal median al vehiculului. 7. 3. Caracteristicile semnalului de încercare ce trebuie generat 7. 3. 1. Valoarea de vârf a intensității modulate a câmpului de încercare Valoarea de vârf a intensității modulate a câmpului de încercare trebuie să corespundă cu cea a intensității nemodulate, a cărei valoare curentă în volți/m este definită la punctul 5. 4. 2 din anexa I. 7. 3. 2. Forma semnalului Semnalul de încercare trebuie să fie o undă de frecvență radio sinusoidală, modulată pe amplitudine de unda sinusoidală de 1 kHz, la o rată de modulație m de 0,8 ± 0,04 m. 7. 3. 3. Rata de modulare Rata de modulare este definită după cum urmează: m = valoarea maximă a înfăşurătorii – valoarea minimă a înfăşurătorii valoarea maximă a înfăşurătorii + valoarea minimă a înfăşurătorii Înfăș(cid:13)urătoarea descrie curbele formate de marginile transportorului modulat, aș(cid:13)a cum sunt vizualizate pe oscilograf. 8. 8. 1. ECHIPAMENTUL DE INSPECȚIE Ș(cid:13) I MONITORIZARE În scopul monitorizării părților externe ale vehiculului ș(cid:13)i compartimentului pasagerilor ș(cid:13)i pentru determinarea momentului în care sunt întrunite condițiile adoptate la punctul 6. 2, sunt utilizate una sau mai multe camere video. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 319 Apendicele 1 320 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 321 Apendicele 3 322 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA V METODA DE MĂSURARE A RADIAȚIEI ELECTROMAGNETICE ÎN BANDĂ LARGĂ GENERATĂ DE UNITĂȚILE TEHNICE SEPARATE (UTS) 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Echipamentul de măsurare Echipamentul de măsurare trebuie să respecte condițiile stabilite în Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR). Pentru emisiile electromagnetice în bandă largă se utilizează un detector de cvasi-vârf. 1. 2. Metoda de încercare Încercarea este destinată măsurării emisiilor în bandă largă generate de sistemul de aprindere prin scânteie sau de motoarele electrice montate pe sistemele proiectate pentru uz continuu (cum ar fi motoarele electrice de tracțiune, motoarele sistemului de încălzire/dezaburire, pompele de carburant etc. ). 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Rezultatele măsurate sunt exprimate în dB (microvolți/m) pentru o lățime de bandă de 120 kHz. Dacă banda reală a echipamentului de măsurare B (exprimată în kHz) nu corespunde exact la 120 kHz, citirile trebuie convertite la o lățime de bandă de 120 kHz prin adăugarea a log 20 (120/b), când B este mai mic de 120 kHz. 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE 3. 1. 3. 2. 3. 3. Suprafața de încercare trebuie să corespundă condițiilor adoptate în Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR). (A se vedea figura 1, apendicele 1 din prezenta anexă). Echipamentul de măsurare ș(cid:13)i cabina de testare sau vehiculul în care este situat echipamentul de măsurare trebuie poziționate în afara suprafeței arătate în figura 1, apendicele 1 din prezenta anexă. Echipamentul acoperit poate fi utilizat pentru încercări dacă se demonstrează că există o corelație între rezultatele obținute în acest mod ș(cid:13)i cele obținute prin utilizarea unei suprafețe exterioare care a fost aprobată pentru încercări. Echipamentul de încercare acoperit are avantajul de a permite efectuarea încercărilor în toate condițiile meteorologice, într-un mediu controlat ș(cid:13)i cu o repetabilitate îmbunătățită a măsurătorilor, derivând din caracteristici electrice mai stabile. Această instalație acoperită nu este necesar să se conformeze cerințelor dimensionale stabilite în figura 1, apendicele 1 la prezenta anexă, separat de cele referitoare la distanța dintre antenă ș(cid:13)i UTS ș(cid:13)i la înălțimea antenei. 3. 4. În scopul asigurării că nu există zgomote sau semnale de o magnitudine care poate afecta material măsurătorile, radiația de fond este măsurată înainte ș(cid:13)i după încercarea principală. Pentru ambele măsurători, atât zgomotele, cât ș(cid:13)i semnalele exterioare trebuie să fie cel puțin cu 10 dB sub limitele stabilite la punctul 5. 5. 2. 1 din anexa I, cu excepția cazului de transmisii ambientale deliberate în bandă îngustă. 4. STAREA UTS ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. UTS trebuie să fie în stare normală de funcționare. 4. 2. Măsurătorile nu trebuie efectuate în condiții de ploaie sau la 10 minute după încetarea acesteia. 4. 3. UTS ș(cid:13)i fasciculele sale de cabluri trebuie plasate pe suporți izolați la 50 + 10/– 0 mm deasupra plăcii de împământare. Totuș(cid:13)i, dacă una din părțile UTS au fost destinate conectării electrice la caroseria metalică a vehiculului, partea respectivă trebuie plasată pe placa de împământare ș(cid:13)i conectată electric la aceasta. Placa de împământare trebuie să fie o foaie metalică de cel puțin 0,25 mm grosime. Dimensiunile minime ale plăcii de împământare depind de suprafața UTS, dar sunt suficient de mari pentru a cuprinde cablurile ș(cid:13)i componentele sistemului vehiculului. Placa de împământare trebuie conectată la conductorul corespunzător, situat la 1,0 ± 0,1 m deasupra solului ș(cid:13)i paralel cu acesta. UTS trebuie să fie gata de funcționare ș(cid:13)i conectată în conformitate cu condițiile adoptate. Fasciculul de cabluri de alimentare cu energie trebuie să fie paralel cu marginile plăcii de împământare ș(cid:13)i nu mai departe de 100 mm de la marginea plăcii care este cea mai apropiată de antenă. UTS trebuie împământată în conformitate cu cerințele fabricantului; nu sunt permise conexiuni de împământare suplimentare. Distanța minimă dintre UTS ș(cid:13)i toate celelalte structuri conducătoare, cum ar fi pereții zonei de protecție (exceptând, totuș(cid:13)i, placa de împământare de sub piesa supusă încercării) trebuie să fie de cel puțin 1,0 m. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 323 4. 4. 4. 5. UTS este alimentată printr-o Rețea de Stabilizare cu Impedanță Liniară (RSIL) de 50µH, care este conectată electric la placa de împământare. Tensiunea sursei de energie trebuie menținută la ± 10 % din tensiunea nominală de operare a sistemului. Toate variațiile de tensiune trebuie să fie mai puțin de 1,5 % din tensiunea nominală de operare a sistemului, măsurată la borna de monitorizare a RSIL. Dacă UTS este formată din mai mult de o componentă, cel mai bun mod de legare a acestora este utilizarea unei rețele de cabluri destinate pentru utilizarea pe vehicul. Rețeaua de cabluri utilizate trebuie să o reproducă pe cât posibil pe cea utilizată în practică ș(cid:13)i să fie conectată, de preferință, la sarcini ș(cid:13)i elemente de acționare reale. Dacă sunt necesare alte echipamente, care nu sunt incluse în măsurători, pentru funcționarea unității în conformitate cu regulamentele, trebuie luate în considerare emisiile radiațiilor măsurate în cadrul măsurătorilor globale. 5. TIPUL ANTENEI, POZIȚIA Ș(cid:13) I ORIENTAREA 5. 1. Tipul antenei Se poate utiliza orice tip de antenă polarizată liniar, cu condiție să fie standardizată cu antena de referință. 5. 2. Distanța ș(cid:13)i înălțimea de măsurare 5. 2. 1. Înălțimea Centrul de fază al antenei trebuie să fie la 0,5 ± 0,05 m deasupra planului solului. 5. 2. 2. Distanța de măsurare Distanța orizontală măsurată între centrul de fază al antenei ș(cid:13)i marginea plăcii de împământare trebuie să fie 1,0 ± 0,05 m. Nici o parte a antenei nu poate fi la mai puțin de 0,5 m de placa de împământare. Antena trebuie plasată paralel cu planul perpendicular pe placa de împământare ș(cid:13)i de-a lungul marginii în lungul căreia sunt situate principalele componente ale rețelei de cabluri. 5. 2. 3. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă în scopul creării unui ecran electromagnetic împotriva frecvențelor radio, poziția componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,5 m de orice tip de material absorbant al frecvențelor radio sau la mai puțin de 1,5 m de instalația închisă. Nu trebuie să existe material absorbant între antena de recepție ș(cid:13)i UTS pentru vehiculul supus încercării. 5. 3. Orientarea ș(cid:13)i polarizarea antenei Citirile trebuie efectuate în punctul de măsurare cu antena polarizată mai întâi orizontal ș(cid:13)i apoi vertical. 5. 4. Măsurătorile Maximul măsurătorilor efectuate în conformitate cu punctul 5. 3 pentru fiecare frecvență unică trebuie adoptat ca fiind caracteristic pentru frecvența respectivă. 6. FRECVENȚE 6. 1. Măsurători Măsurătorile sunt efectuate în gama de frecvențe de la 30 la 1 000 MHz. O UTS este declarată corespunzătoare limitelor pentru întreaga gamă de frecvențe dacă nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te limitele adoptate pentru următoarele 11 frecvențe: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 ș(cid:13)i 900 MHz. Dacă limitele sunt depăș(cid:13)ite, trebuie verificat că aceasta se datorează UTS ș(cid:13)i nu radiației ambientale. 6. 2. Toleranțe Frecvențe singulare (MHz) 45, 65, 90, 150, 180 ș(cid:13)i 220 300, 450, 600, 750 ș(cid:13)i 900 Toleranțe (MHz) ± 5 ± 20 Toleranțele sunt aplicate frecvențelor de mai sus cu scopul evitării interferențelor prin transmisiile care operează la, sau aproape de frecvența nominală în cursul măsurătorilor. 324 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Figura 1 Marginile suprafeței de încercare 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 325 Metoda de măsurare a radiației electromagnetice în bandă îngustă generată de unitățile tehnice separate (UTS) ANEXA VI 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Echipamentul de măsurare Echipamentul de măsurare trebuie să respecte condițiile stabilite prin Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR). Pentru măsurarea radiației electromagnetice în bandă joasă este utilizat un detector de valoare medie. 1. 2. Metoda de încercare Încercarea are drept scop măsurarea radiației electromagnetice în bandă joasă, cum ar fi cea generată de un sistem bazat pe microprocesor. În stadiul inițial (2-3 minute), după alegerea poziției pentru antenă ș(cid:13)i polarizare, este posibilă scanarea gamei de frecvențe de la punctul 6. 1 prin utilizarea unui analizor spectral sau a unui receptor automat pentru indicarea frecvențelor maxime de transmisie. Acestea pot fi utile pentru selectarea frecvențelor care să fie supuse încercării în fiecare bandă (a se vedea punctul 6). 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Rezultatele măsurate sunt exprimate în dB (microvolți/m). 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE 3. 1. 3. 2. 3. 3. 3. 4. Suprafața de încercare trebuie să se conformeze condițiilor adoptate în Publicația nr. 16, ediția a 2-a, a Comitetului Special Internațional pentru Interferența Radio (CSIIR) (a se vedea figura 1, apendicele 1 din anexa V). Echipamentul de măsurare, cabina de încercare sau vehiculul în care este situat echipamentul de măsurare trebuie să fie în afara suprafeței indicate în figura 1, apendicele 1 din anexa V. Instalațiile închise pot fi utilizate pentru încercare, cu condiția să se demonstreze corelația dintre acestea ș(cid:13)i suprafața exterioară de încercare. Aceste instalații de încercare au avantajul că tot echipamentul pentru măsurare operează permanent într-un mediu controlat ș(cid:13)i repetabilitatea este îmbunătățită ca rezultat al caracteristicilor electrice mai stabile. Instalațiile închise de încercare nu sunt sub incidența cerințelor dimensionale adoptate în figura 1, apendicele 1 din anexa V, cu excepția celor referitoare la distanța dintre UTS ș(cid:13)i antenă, precum ș(cid:13)i la înălțimea antenei. În scopul asigurării absenței oricărui zgomot sau semnal din exterior al cărui nivel poate afecta material măsurătorile, radiația de fond trebuie măsurată înainte ș(cid:13)i după încercarea principală. Pentru ambele tipuri de măsurători, zgomotul sau semnalele exterioare trebuie să fie cu cel puțin 10 dB sub valoarea de la punctul 5. 6. 2. 1 din anexa I, exceptând emisiile intenționate în bandă joasă. 4. STAREA UTS ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. UTS trebuie să fie în starea normală de funcționare. 4. 2. Nu se efectuează măsurători când plouă pe UTS ș(cid:13)i nici la 10 minute după încetarea ploii. 4. 3. UTS ș(cid:13)i fasciculele sale de cabluri trebuie plasate pe suporți izolați la 50 + 10/– 0 mm deasupra planului solului. Totuș(cid:13)i, dacă una din părțile UTS este destinată conectării electrice a caroseriei metalice a vehiculului, partea respectivă trebuie plasată pe placa de împământare ș(cid:13)i conectată electric la aceasta. Placa de împământare trebuie să fie o foaie metalică de cel puțin 0,25 mm grosime. Dimensiunile minime ale plăcii de împământare depind de suprafața UTS, dar sunt suficient de mari pentru a cuprinde cablurile ș(cid:13)i componentele sistemului vehiculului. Placa de împământare trebuie conectată la conductorul corespunzător, situat la 1,0 ± 0,1 m deasupra solului ș(cid:13)i paralel cu acesta. UTS trebuie să fie gata de funcționare ș(cid:13)i conectată în conformitate cu condițiile adoptate. Cablurile de alimentare trebuie să fie paralele cu marginile plăcii de împământare ș(cid:13)i nu mai departe de 100 mm de la marginea plăcii cea mai apropiată de antenă. 326 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 UTS trebuie împământată în conformitate cu cerințele fabricantului; nu sunt permise conexiuni de împământare suplimentare. 4. 4. 4. 5. Distanța minimă dintre UTS ș(cid:13)i toate celelalte structuri conducătoare, cum ar fi pereții zonei de protecție (exceptând, totuș(cid:13)i, placa de împământare de sub piesa supusă încercării) trebuie să fie de cel puțin 1,0 m. UTS este alimentată printr-o Rețea de Stabilizare cu Impedanță Liniară (RSIL) de 50µH, care este conectată electric la placa de împământare. Tensiunea sursei de putere trebuie menținută la ± 10 % din tensiunea nominală de operare a sistemului. Toate variațiile de tensiune trebuie să fie mai puțin de 1,5 % din tensiunea nominală de operare a sistemului, măsurată la borna de monitorizare a RSIL. Dacă UTS este formată din mai mult de o componentă, cel mai bun mod de legare a acestora este utilizarea rețelei de cabluri destinate pentru utilizarea pe vehicul. Rețeaua de cabluri utilizată trebuie să o reproducă pe cât posibil pe cea utilizată în practică ș(cid:13)i să fie conectată, de preferință, la sarcini ș(cid:13)i elemente de acționare reale. Dacă sunt necesare alte echipamente, care nu sunt incluse în măsurători, pentru funcționarea unității în conformitate cu regulamentele, trebuie luate în considerare emisiile radiațiilor măsurate în cadrul măsurătorilor globale. 5. TIPUL ANTENEI, POLARIZAREA Ș(cid:13) I ORIENTAREA 5. 1. Tipul antenei Se poate utiliza orice tip de antenă polarizată liniar, cu condiția să fie standardizată cu antena de referință. 5. 2. Măsurarea distanței ș(cid:13)i a înălțimii 5. 2. 1. Înălțimea Centrul de fază al antenei trebuie să fie la 0,5 ± 0,05 m deasupra planului solului. 5. 2. 2. Măsurarea distanței Distanța orizontală măsurată între centrul de fază al antenei ș(cid:13)i marginea plăcii de împământare trebuie să fie 1,0 ± 0,05 m. Nici o parte a antenei nu poate fi situată la mai puțin de 0,5 m de placa de împământare. Antena trebuie plasată paralel cu planul perpendicular pe placa de împământare ș(cid:13)i de-a lungul marginii plăcii în lungul căreia sunt situate principalele componente ale rețelei de cabluri. 5. 2. 3. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă în scopul creării unui ecran electromagnetic împotriva frecvențelor radio, poziția componentelor de recepție ale antenei nu trebuie să fie la mai puțin de 0,5 m de orice tip de material absorbant al frecvențelor radio sau la mai puțin de 1,5 m de peretele ecranului în cauză. Nu trebuie să existe material absorbant între antena de recepție ș(cid:13)i vehiculul supus încercării. 5. 3. Orientarea ș(cid:13)i polarizarea antenei Citirile trebuie efectuate în punctul de măsurare cu antena polarizată mai întâi orizontal ș(cid:13)i apoi vertical. 5. 4. Măsurătorile Maximul măsurătorilor efectuate în conformitate cu punctul 5. 3 pentru fiecare frecvență singulară trebuie adoptat ca fiind caracteristice pentru frecvența respectivă. 6. FRECVENȚE 6. 1. Măsurători Măsurătorile sunt efectuate într-o gamă de frecvențe de la 30 la 1 000 MHz. Gama este împărțită în 11 benzi. În fiecare bandă se efectuează o încercare la frecvența cu valoarea cea mai înaltă, în scopul verificării încadrării în limitele cerute. Un vehicul este declarat corespunzător față de limitele cerute pe întreaga gamă de frecvențe dacă se conformează frecvenței selectate în fiecare dintre cele 11 benzi: 30-45, 45-80, 80-130, 130-170, 170-225, 225-300, 300-400, 400-525, 525-700, 700-850, 850-1 000 MHz. 6. 2. Dacă, în cursul primei încercări efectuate în conformitate cu punctul 1. 2, emisiile de radiație în bandă joasă pentru oricare dintre benzile menționate la punctul 6. 1 sunt cu cel puțin 10 dB sub limita de referință, se consideră că UST îndeplineș(cid:13)te condițiile din prezenta anexă pentru banda de frecvență luată în considerare. În aceste caz, nu este necesar o încercare completă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 327 ANEXA VII METODA DE ÎNCERCARE A IMUNITĂȚII UTS FAȚĂ DE RADIAȚIA ELECTROMAGNETICĂ 1. GENERALITĂȚI 1. 1. Metode de încercare UTS trebuie să respecte limitele (a se vedea anexa I, punctul 5. 7. 2. 1) pentru una din următoarele metode de încercare, la alegerea fabricanților, în gama 20-1 000 MHz: — încercarea ghidului de undă tip bandă de 150 mm: a se vedea figura 1 din apendicele 1; — încercarea ghidului de undă tip bandă de 800 mm: a se vedea figurile 2 ș(cid:13)i 3 din apendicele 1; — încercarea de injecție de curent de masă: a se vedea figurile 1 ș(cid:13)i 2 din apendicele 2; — încercarea în celula MET: a se vedea figura 1 din apendicele 3; — încercarea de imunitate a UTS în câmp liber: a se vedea figura 1 din apendicele 4. NB: pentru evitarea radiației câmpurilor electromagnetice în cursul încercărilor, acestea trebuie efectuate într-o zonă ecranată. 2. EXPRIMAREA REZULTATELOR Pentru toate încercările descrise în prezenta anexă, intensitatea câmpului trebuie exprimată în volți/m, iar curentul de injecție în miliamperi. 3. CONDIȚIILE DE ÎNCERCARE 3. 1. Echipamentul de încercare trebuie să fie capabil să genereze semnalul de încercare necesar gamelor de frecvență definite în prezenta anexă. Locația încercărilor trebuie să se conformeze cerințelor legale (naționale) referitoare la emisiile de semnal electromagnetic. 3. 2. Echipamentul de control ș(cid:13)i monitorizare nu trebuie să fie afectat de nici un câmp radiant care ar putea invalida rezultatele încercării. 4. STAREA UTS ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRII 4. 1. 4. 2. 4. 3. UTS trebuie să fie în starea sa normală de funcționare. Trebuie aranjată aș(cid:13)a cum se arată în prezenta anexă, doar dacă nu există cerințe diferite pentru o metodă de încercare specifică. UTS ș(cid:13)i rețelele sale de cabluri trebuie plasate pe suporți izolați la 50 ± 10/– 0 mm deasupra nivelului solului. Totuș(cid:13)i, dacă una dintre părțile UTS este destinată conectării electrice la caroseria vehiculului, partea respectivă trebuie plasată pe placa de împământare ș(cid:13)i conectată electric la aceasta. Placa de împământare trebuie să fie de forma unei foi metalice de cel puțin 0,25 mm grosime, exceptând situația când este utilizată o celulă MET. Dimensiunea minimă a plăcii de împământare depinde de mărimea UTS, dar trebuie să fie suficient de mare pentru susținerea UTS ș(cid:13)i a cablurilor. Placa de împământare trebuie conectată la un conductor de legare la pământ, trebuie situată la 1,0 ± 0,1 m deasupra solului ș(cid:13)i paralel cu acesta. Trebuie să existe o distanță de cel puțin 1,0 m între UTS ș(cid:13)i toate structurile conductoare, cum ar fi pereții unei suprafețe ecranate (cu excepția plăcii de împământare de sub piesa supusă încercării), cu excepția situației când se utilizează celula MET. UTS este alimentată prin intermediul unei Rețele de Stabilizare cu Impedanță Liniară (RSIL) de 50µH care este conectată electric la placa de împământare. Tensiunea furnizată trebuie să fie menținută la un nivel constant. Orice abatere de la tensiunea de alimentare constantă față de tensiunea nominală de operare a UTS nu trebuie să fie mai mare de ± 10 % din acesta. Toate variațiile tensiunii trebuie să fie mai mici de 1,5 % din tensiunea nominală de operare a sistemului, măsurată la borna de monitorizare a UTS. 328 4. 4. 4. 5. 5. 5. 1. 5. 2. 6. 6. 1. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Orice echipament exterior care este necesar pentru operarea UTS trebuie să fie prezent în timpul stadiului de calibrare. În cursul calibrării trebuie plasat la cel puțin 1 m de punctul de referință. În scopul obținerii unor rezultate care pot fi reproduse, trebuie repetate toate măsurătorile. Echipamentul de generare a semnalului de încercare ș(cid:13)i configurația sa trebuie să aibă aceeaș(cid:13)i specificație ca ș(cid:13)i cea utilizată în încercarea de calibrare corespunzătoare (punctele 7. 2, 8. 2 ș(cid:13)i 10. 3 din prezenta anexă). FRECVENȚA MĂSURĂTORILOR, DURATA ÎNCERCĂRILOR Măsurătorile sunt efectuate în gama de frecvențe de la 20 la 1 000 MHz. Încercările sunt efectuate cu următoarele 12 frecvențe: 27 MHz, 45 MHz, 65 MHz, 90 MHz, 150 MHz, 180 MHz, 220 MHz, 300 MHz, 450 MHz, 600 MHz, 750 MHz ș(cid:13)i 900 MHz ± 10 % pentru 2 s ± 10 % în fiecare frecvență. CARACTERISTICILE SEMNALULUI DE ÎNCERCARE GENERAT Valoarea de vârf a câmpului de încercare modulat Valoarea de vârf a intensității modulate a câmpului de încercare trebuie să corespundă celei a intensității nemodulate a câmpului, valoarea curentă a acestuia fiind definită la punctul 5. 7. 2 din anexa I. 6. 2. Forma undei semnalului de încercare Semnalul de încercare este o frecvență radio sinusoidală, modulată pe amplitudine de o undă sinusoidală la o adâncime modulată m de 0,8 ± 0,04. 6. 3. Factorul de modulare Factorul de modulare m este definit astfel: m = valoarea maximă a înfăşurătorii – valoarea minimă a înfăşurătorii valoarea maximă a înfăşurătorii + valoarea minimă a înfăşurătorii Înfăș(cid:13)urătoarea descrie curbele formate de marginile transportorului modulat, cum sunt vizualizate pe oscilograf. 7. 7. 1. ÎNCERCAREA GHIDULUI DE UNDĂ TIP BANDĂ Metoda de încercare Această metodă de încercare constă în supunerea rețelei de cabluri care conectează UTS la intensități specifice ale câmpului. Metoda de încercare permite generarea unor câmpuri omogene între un conductor activ (ghidul de undă tip bandă) ș(cid:13)i placa de împământare (suprafața conductoare a planului de montare), între care poate fi introdusă o parte a fasciculului de cabluri. 7. 2. Măsurarea intensității câmpului în ghidul de undă tip bandă Pentru fiecare frecvență de încercare necesară, ghidul de undă tip bandă este trimis cu un nivel de putere RF, inițial fără UTS, pentru producerea unui câmp de intensitatea cerută în suprafața de încercare. Acest nivel al puterii RF ș(cid:13)i toate celelalte setări relevante ale generatorului de putere RF trebuie înregistrate în raportul de încercare (curba de calibrare). Informația înregistrată este utilizată în vederea omologării de tip. Dacă este făcută orice modificare a echipamentului la locul de încercare, trebuie repetată încercarea de calibrare a ghidului de undă tip bandă. 7. 3. Instalarea UTS 7. 3. 1. Controlerul(ele) electronic(e) UTS trebuie montat(e) pe placa de împământare, dar în exteriorul ghidului de undă tip bandă cu una dintre marginile sale paralelă cu conductorul activ al ghidului de undă tip bandă. Trebuie să fie situat la 200 ± 10 mm de la linia plăcii de împământare, direct sub marginea conductorului activ. Toate marginile conductorului activ trebuie să fie situate la cel puțin 200 mm de orice dispozitiv de măsurare periferic. Cablurile UTS trebuie să se desfăș(cid:13)oare orizontal între conductorul activ ș(cid:13)i placa de împământare. 7. 3. 1. 1. Lungimea minimă a cablurilor care se plasează sub ghidul de undă tip bandă ș(cid:13)i care vor include, de asemenea, cablurile de alimentare ale unității electronice de control trebuie să fie de 1,5 m, dacă lungimea cablurilor din vehicul nu este mai mică de 1,5 m. În acest caz, lungimea cablurilor este aceea a celui mai lung fascicul de cabluri utilizat în vehicul. Orice ramificații de cabluri trebuie să se desfăș(cid:13)oare perpendicular pe axa liniei longitudinale. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 329 7. 3. 1. 2. Alternativ, lungimea totală a fasciculelor de cabluri întinse, inclusiv cea a celei mai lungi ramificații, este de 1,5 m. 8. ÎNCERCAREA ALTERNATIVĂ UTILIZÂND GHIDUL DE UNDĂ TIP BANDĂ DE 800 mm 8. 1. Metoda de încercare Ghidul de undă tip bandă e format din două plăci metalice paralele la distanța de 800 mm. Echipamentul supus încercării este poziționat central între plăci ș(cid:13)i se află sub incidența unui câmp electromagnetic (a se vedea figurile 2 ș(cid:13)i 3, apendicele 1 din prezenta anexă). Această metodă poate testa sisteme electronice complete, inclusiv senzori ș(cid:13)i elemente de acționare, precum ș(cid:13)i controlerul ș(cid:13)i conexiunile. Este potrivită pentru aparatele la care cea mai mare dimensiune este mai mică de 1/3 din distanța dintre plăci. 8. 2. Poziționarea ghidului de undă tip bandă Ghidul de undă tip bandă trebuie plasat într-o cameră ecranată (pentru evitarea emisiilor externe) ș(cid:13)i poziționat la 2 m distanță de pereți ș(cid:13)i orice incintă metalică, pentru prevenirea reflexiilor electromagnetice. Pentru împiedicarea acestor reflexii se poate utiliza un material RF absorbant. Ghidul de undă tip bandă trebuie plasat pe suporți izolați, cel puțin la 0,4 m față de nivelul podelei. 8. 3. Calibrarea ghidului de undă tip bandă O sondă de măsurare a câmpului este poziționată în cadrul treimii centrale a dimensiunilor verticale, longitudinale ș(cid:13)i transversale ale spațiului dintre plăcile paralele, în absența sistemului supus încercării. Echipamentul de măsură asociat trebuie plasat în afara camerei ecranate. La fiecare frecvență de încercare dorită, ghidul de undă tip bandă este alimentat cu un nivel de putere, pentru producerea intensității cerute a câmpului la antenă. Acest nivel al puterii introdus sau orice alt parametru legat direct de puterea necesară pentru definirea câmpului este măsurat ș(cid:13)i înregistrat. Rezultatele sunt utilizate pentru încercările de omologare de tip, dacă nu apar schimbări în instalații sau echipamente care impun repetarea procedurii. 8. 4. Instalarea UTS supuse încercării Unitatea centrală de control trebuie poziționată în cadrul treimii centrale a dimensiunilor longitudinale, verticale ș(cid:13)i transversale ale spațiului dintre plăcile paralele. Trebuie sprijinită pe un stand construit din materiale izolante. 8. 5. Cablajul principal ș(cid:13)i cablurile senzorului/elementului de acționare Cablajul principal ș(cid:13)i orice cabluri ale senzorului/elementului de acționare trebuie să pornească vertical de la unitatea de control spre placa de masă superioară (aceasta ajută la maximizarea cuplului cu câmpul electromagnetic). Apoi merg de-a lungul părții de dedesubt a plăcii spre una din marginile sale libere, unde formează o buclă ș(cid:13)i trec pe deasupra plăcii de masă până la conexiunile de alimentare ale ghidului de undă tip bandă. Cablurile sunt direcționate apoi către echipamentul asociat, care trebuie aș(cid:13)ezat într-o zonă în afara influenței câmpului electromagnetic, cum ar fi pe podeaua camerei ecranate, la un metru distanță longitudinal față de ghidul de undă tip bandă. 9. ÎNCERCAREA DE INJECȚIE A CURENTULUI DE MASĂ 9. 1. Metoda de încercare Aceasta este o metodă pentru efectuarea încercărilor de imunitate prin utilizarea unei sonde de injecție a curentului pentru inducerea directă a curenților într-un fascicul de cabluri. Sonda constă dintr-o clemă prin care trec cablurile UTS. Încercarea de imunitate poate fi apoi efectuată prin varierea frecvenț ei semnalelor induse. UTS poate fi instalată pe o placă de împământare, cum se descrie la punctul 4. 2, sau într-un vehicul, în conformitate cu cerințele de proiectare a vehiculului. 9. 2. Calibrarea sondei de injecție a curentului de masă Sonda de injecție este plasată pe suportul de calibrare prezentat în figura 2 din apendicele 2 la prezenta anexă, după care gama frecvenței este crescută progresiv. Puterea RF introdusă în sonda de injecție este crescută pentru fiecare frecvență de încercare până când curentul indus în circuitul închis de încercare ajunge la cifrele prezentate în anexa I. Nivelul de putere RF necesar pentru aceasta trebuie înregistrat în raportul de încercare (curba de calibrare). Utilizând această metodă, puterea RF a generatorului de câmp este aplicată perturbației radio de încercare indusă într-un circuit calibrat. În timpul încercării de imunitate a UTS la perturbațiile radio, puterea RF variabilă cu frecvența, determinată în cursul procesului de calibrare, este apoi injectată în sonda de injecție, pentru fiecare frecvență. 330 9. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Instalarea UTS Dacă sistemul este montat pe o placă de împământare, cum s-a descris la punctul 4. 2, toate cablurile din fasciculul de cabluri trebuie finisate cât mai aproape de realitate posibil ș(cid:13)i de preferință cu sarcini ș(cid:13)i elemente de acționare reale. Pentru ambele sisteme, montat pe vehicul sau pe placa de împământare, sonda de injecție a curentului este răsucită pe rând în jurul tuturor firelor din fasciculul de cabluri la 100 ± 10 mm distanță de fiecare conector pentru unitățile de control electronic al UTS, de modulele de instrumente sau de senzorii activi, aș(cid:13)a cum este ilustrat în figura 2 din apendicele 1. 9. 4. Cablurile de control, putere ș(cid:13)i semnal Când o UTS este montată pe o placă de împământare cum s-a descris la punctul 4. 2, un fascicul de cabluri leagă o RSIL de unitatea principală electronică de control. Acest fascicul trebuie să fie paralel cu marginea plăcii de împământare, la 100 ± 10 mm distanță de aceasta. Fasciculul conține cablul de alimentare pozitiv care leagă bateria vehiculului de unitatea de control electronic ș(cid:13)i, dacă este utilizat pe vehicul, cablul de alimentare negativ. Distanța de la unitatea de control la RSIL este de 1,5 ± 0,1 m sau poate fi lungimea fasciculelor de cabluri între unitatea de control ș(cid:13)i bateria utilizată pe vehicul, dacă ea e cunoscută, alegându-se care dintre acestea două este mai scurtă. Dacă se utilizează fasciculul de cabluri a vehiculului, atunci orice ramificație situată de-a lungul acestui fascicul trebuie dirijată de-a lungul plăcii de împământare, dar perpendicular pe axele marginilor sale. În alte cazuri, cablurile UTS care se află pe această lungime trebuie să se ramifice la RSIL. 10. ÎNCERCAREA CELULEI MET 10. 1. Metoda de încercare Celula MET (Mod Electromagnetic Transversal) generează câmpuri omogene între conductorul împământare). Este utilizat pentru încercarea UTS. intern (partiția) ș(cid:13)i înveliș(cid:13) (placa de 10. 2. Măsurarea intensității câmpului într-o celulă MET Senzorul de intensitate a câmpului este plasat la jumătatea superioară a celulei MET. În această parte a celulei MET, unitatea (unitățile) de control electronic au doar un efect slab asupra câmpului de încercare. Semnalul de ieș(cid:13)ire a acestui senzor determină intensitatea câmpului. Alternativ, poate fi utilizată următoarea ecuație pentru determinarea câmpului electric: E = √(P × Z) d E = intensitatea câmpului electric (volți/m); P = puterea de intrare a celulei (W); Z = impedanța celulei (50 Ω); d = distanța în metri dintre peretele superior ș(cid:13)i placă (partiție). 10. 3. Dimensiunile celulei MET În scopul menținerii unui câmp omogen în celula MET ș(cid:13)i pentru obținerea măsurătorilor repetabile, înălțimea UTS trebuie să nu fie mai mare de 1/3 din înălțimea internă a celulei. 10. 4. Cablurile de control, putere ș(cid:13)i semnal Celula MET se ataș(cid:13)ează la un panou echipat cu o priză coaxială ș(cid:13)i un conector cu număr corespunzător de pini. Firele de alimentare cu energie ș(cid:13)i transmisie a semnalelor provenite de la conectorul plasat pe peretele celulei sunt direct conectate la piesa supusă încercării. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 331 Componentele externe, cum ar fi senzorii, unitățile de alimentare cu energie ș(cid:13)i unitățile de control sunt conectate: (i) prin intermediul unui periferic ecranat; (ii) prin vehicul lângă celula MET; (iii) direct la tabloul de racordare ecranat. La conectarea celulei MET la periferice sau la vehicul trebuie utilizate cabluri ecranate. 11. ÎNCERCAREA ÎN „CÂMP LIBER” 11. 1. Metoda constă în încercarea UTS prin expunerea unei UTS complete la radiația electromagnetică. 11. 2. Tipul, poziția ș(cid:13)i orientarea generatorului de câmp 11. 2. 1. Tipul generatorului de câmp 11. 2. 1. 1. Orice generator de câmp ales trebuie să fie capabil să producă intensitățile de câmp în punctul de referință, la frecvențele corespunzătoare. 11. 2. 1. 2. Dispozitivul generator de câmp poate fi reprezentat de una sau mai multe antene sau de o antenă plată. 11. 2. 1. 3. Generatorul de câmp trebuie să fie astfel proiectat ș(cid:13)i orientat încât câmpul să fie polarizat atât orizontal, cât ș(cid:13)i vertical, la frecvențe între 20 ș(cid:13)i 1 000 MHz. 11. 2. 2. Înălțimea ș(cid:13)i distanța de măsurare 11. 2. 2. 1. Înălțimea 11. 2. 2. 1. 1. Centrul de fază al antenei nu poate fi la mai puțin de 0,5 m deasupra plăcii de împământare pe care este aș(cid:13)ezată UTS. 11. 2. 2. 1. 2. Nici o parte radiantă a antenei nu poate fi la mai puțin de 0,25 m de baza plăcii de bază a UTS. 11. 2. 2. 2. Distanța de măsurare 11. 2. 2. 2. 1. O mai mare omogenitate a câmpului poate fi obținută prin plasarea generatorului de câmp cât mai departe tehnic posibil de UTS. Distanța normală este între 1 ș(cid:13)i 5 m. 11. 2. 2. 2. 2. Dacă încercarea este efectuată într-o instalație închisă, componentele radiante ale antenei nu pot fi mai aproape de 0,5 m de orice material radio-absorbant ș(cid:13)i nu mai aproape de 1,5 m de peretele instalației. Nu trebuie să existe materiale absorbante între antenă ș(cid:13)i UTS. 11. 2. 3. Poziția antenei față de UTS 11. 2. 3. 1. Generatorul de câmp nu poate fi mai aproape de 0,5 m de marginea plăcii de împământare. 11. 2. 3. 2. Centrul de fază al generatorului de câmp trebuie să fie situat pe un plan care: (i) este perpendicular pe placa de împământare; (ii) este perpendicular pe marginea plăcii de împământare de-a lungul căreia se desfăș(cid:13)oară partea principală a fasciculului de cabluri ș(cid:13)i (iii) intersectează marginea plăcii de împământare în punctul central al părții principale a fasciculului de cabluri. Antena se plasează paralel cu un plan perpendicular pe ș(cid:13)i care coincide cu marginea plăcii de împământare de-a lungul căreia se desfăș(cid:13)oară partea principală a fasciculului de cabluri. 11. 2. 3. 3. Orice generator de câmp care este plasat deasupra plăcii de împământare sau a UTS trebuie să acopere complet UTS. 332 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 11. 2. 4. Punctul de referință 11. 2. 4. 1. Punctul de referință este punctul în care este măsurată intensitatea câmpului. Este definit după cum urmează: 11. 2. 4. 1. 1. Orizontal, la cel puțin 2 m de centrul de fază al antenei sau vertical, la cel puțin 1 m de componentele radiante ale unei antene plate. 11. 2. 4. 1. 2. Într-un plan care: (i) este perpendicular pe placa de împământare; (ii) este perpendicular pe marginea plăcii de împământare de-a lungul căreia trece partea principală a fasciculului de cabluri ș(cid:13)i (iii) intersectează marginea plăcii de împământare în punctul central al fasciculului de cabluri. 11. 2. 4. 1. 3. Punctul de referință trebuie să coincidă cu punctul median al părții principale a fasciculului de cabluri care trec de-a lungul plăcii de împământare în apropierea antenei ș(cid:13)i la 100 ± 10 mm deasupra plăcii de împământare. 11. 3. Generarea intensității cerute a câmpului 11. 3. 1. Metoda de încercare 11. 3. 1. 1. Pentru asigurarea îndeplinirii condițiilor câmpului de încercare este utilizată „metoda substituției”. 11. 3. 1. 2. Metoda substituției Pentru fiecare frecvență de încercare cerută, nivelul de putere RF al generatorului de câmp trebuie setat pentru a produce intensitatea de câmp de încercare cerută în punctul de referință al suprafeței de încercare, în absența UTS. Acest nivel de putere RF, precum ș(cid:13)i toate celelalte setări relevante ale generatorului de câmp, trebuie înregistrate în raportul de încercare (curba de calibrare). Informațiile înregistrate sunt utilizate în vederea omologării de tip. Orice modificare a echipamentului la locul de încercare are ca rezultat repetarea metodei substituției. 11. 3. 1. 3. UTS, care poate include o placă de împământare suplimentară, este introdusă apoi în instalația de încercare în condițiile stabilite la punctul 11. 2. Dacă este utilizată o placă de împământare suplimentară, trebuie să fie în intervalul de 5 mm de la placa de împământare a bancului ș(cid:13)i conectată electric la aceasta. Puterea necesară, definită ca la punctul 11. 3. 1. 2, este aplicată apoi generatorului de câmp la fiecare dintre frecvențele definite la punctul 5. 11. 3. 1. 4. Echipamentul extern trebuie să fie la cel puțin 1 m distanță de punctul de referință în timpul calibrării. 11. 3. 1. 5. Indiferent de parametrul ales pentru producerea câmpului în conformitate cu punctul 11. 3. 1. 2, acesta trebuie utilizat ș(cid:13)i în timpul încercării, pentru reproducerea intensității dorite a câmpului. 11. 3. 1. 6. Dispozitivul pentru măsurarea intensității câmpului Dispozitivul utilizat pentru determinarea intensității câmpului în timpul fazei de calibrare a metodei de substituție este o sondă izotropică compactă de măsurare a câmpului. 11. 3. 1. 7. Centrul de fază al dispozitivului de măsurare a intensității câmpului trebuie poziționat în punctul de referință. 11. 3. 2. Conturul intensității câmpului 11. 3. 2. 1. În cursul fazei de calibrare a metodei substituției (înainte de introducerea UTS în zona de încercare), intensitatea câmpului nu trebuie să fie mai puțin de 50 % din intensitatea nominală a câmpului la 1,0 ± 0,05 m de fiecare parte a punctului de referință, pe o linie care traversează punctul respectiv ș(cid:13)i e paralelă cu marginea plăcii de împământare. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 333 Apendicele 1 Figura 1 Încercarea ghidului de unde tip bandă 334 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 2 Încercarea ghidului de unde tip bandă de 800 mm 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 335 Figura 3 Dimensiunile ghidului de undă tip bandă de 800 mm 336 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Figura 1 Încercarea de injecție a curentului 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 337 Figura 2 Setarea de calibrare pentru circuitul sondei de calibrare 338 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 3 Figura 1 Încercarea celulei MET 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 339 4 e l e c i d n e p A 1 a r u g i F r e b i l p m â c n î a e r a c r e c n Î 340 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA VIII Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 341 Apendicele 2 342 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA IX Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 343 Apendicele 2 344 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 9 NIVELUL DE ZGOMOT ADMISIBIL Ș(cid:13) I SISTEMUL DE EȘ(cid:13) APAMENTAL AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI Lista anexelor Pagina ANEXA I Limitele nivelului de zgomot în dB(A) ș(cid:13)i datele de intrare în vigoare pentru omologarea de tip pentru componente privind nivelul de zgomot admisibil pentru un tip de autovehicul cu două sau trei roți ………………………………………………………… ANEXA II Cerințe pentru motoretele cu două roți ………………………… 1. Definiții ………………………………………………………… 2. Omologarea de tip pentru componente cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament original, ca unitate tehnică separată, a unui tip de motoretă cu două roți ………………… 3. Omologarea de tip pentru componente a unui sistem de eș(cid:13)apa- ment neoriginal sau a componentelor acestuia, ca unități teh- nice separate, pentru un tip de motoretă cu două roți ……… Specificație privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)a- pament original al unui tip de motoretă cu două roți …………… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul(ele) de eș(cid:13)apament original(e) pen- tru un tip de motoretă cu două roți ……………………………… Specificație privind un sistem de eș(cid:13)apament neoriginal sau componenta(ele) acestuia, ca unități tehnice separate, pentru un tip de motoretă cu două roți ………………………………………… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind sistemul de eș(cid:13)apament neoriginal pentru un tip de motoretă cu două roți …………………………………………………………… Apendicele 1A Apendicele 1B Apendicele 2A Apendicele 2B ANEXA III Cerințe pentru motociclete ……………………………………… 1. Definiții ………………………………………………………… 2. Omologarea de tip pentru componente cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament original, ca unitate tehnică separată, a unui tip de motocicletă …………………………… 3. Omologarea de tip pentru componente a unui sistem de eș(cid:13)apa- ment neoriginal sau a componentelor acestuia, ca unități teh- nice separate, pentru un tip de motocicletă ………………… Specificație privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)a- pament original al unui tip de motocicletă ……………………… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul(ele) de eș(cid:13)apament original(e) pen- tru un tip de motocicletă ………………………………………… Specificație privind un sistem de eș(cid:13)apament neoriginal sau componenta(ele) acestuia, ca unități tehnice separate, pentru un tip de motocicletă …………………………………………………… Certificatul de omologare de tip pentru componente pri- vind sistemul de eș(cid:13)apament neoriginal pentru un tip de motocicletă ………………………………………………………… Apendicele 1A Apendicele 1B Apendicele 2A Apendicele 2B 346 347 347 347 357 359 360 361 362 363 363 363 372 374 375 376 377 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 345 ANEXA IV Cerințe pentru motorete cu trei roți ș(cid:13)i tricicluri ………………… 1. Definiții ………………………………………………………… 2. Omologarea de tip pentru componente cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament original, ca unitate tehnică separată, a unui tip de motoretă cu trei roți sau triciclu …… 3. Omologarea de tip pentru componente a unui sistem de eș(cid:13)apa- ment neoriginal sau a componentelor acestuia, ca unități teh- nice separate, pentru un tip de motoretă cu trei roți sau triciclu ………………………………………………………………… Specificație privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)a- pament original al unui tip de motoretă cu trei roți sau triciclu …… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind nivelul de zgomot admisibil ș(cid:13)i sistemul(ele) de eș(cid:13)apament original(e) pen- tru un tip de motoretă cu trei roți sau triciclu …………………… Specificație privind un sistem de eș(cid:13)apament neoriginal sau componenta(ele) acestuia, ca unități tehnice separate, pentru un tip de motocicletă …………………………………………………… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind sistemul de eș(cid:13)apament neoriginal pentru un tip de motoretă cu trei roți sau triciclu …………………………………………………… Apendicele 1A Apendicele 1B Apendicele 2A Apendicele 2B Pagina 378 378 378 387 389 390 391 392 ANEXA V Cerințe de conformitate a producției …………………………… 393 ANEXA VI Cerințe de marcare ………………………………………………… 394 ANEXA VII Cerințe privind pista de încercare ………………………………… 395 346 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA I LIMITELE NIVELULUI DE ZGOMOT ÎN DB(A) Ș(cid:13) I DATELE DE INTRARE ÎN VIGOARE PENTRU OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE PRIVIND NIVELUL DE ZGOMOT ADMISIBIL PENTRU UN TIP DE AUTOVEHICUL CU DOUĂ SAU TREI ROȚI Vehicule Limitele nivelului de zgomot cu efect după 24 de luni de la data adoptării prezentei directive 1. Motorete cu două roți ≤ 25 km/h > 25 km/h motorete cu trei roți 2. Motociclete ≤ 80 cm3 > 80 cm3 ≤ 175 cm3 > 175 cm3 3. Tricicluri 66 71 76 75 77 80 80 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 347 ANEXA II CERINȚE PENTRU MOTORETELE CU DOUĂ ROȚI 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. 1. 1. 1. „Tip de motoretă cu două roți cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament” înseamnă motorete care nu prezintă diferențe esențiale în ceea ce priveș(cid:13)te: tipul motorului (doi sau patru timpi, motor cu pistoane alternative sau rotative, numărul ș(cid:13)i capacitatea cilindrilor, numărul ș(cid:13)i tipul carburatoarelor sau sistemelor de injecție, aranjarea valvelor, puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza corespunzătoare). Capacitatea cilindrică a motoarelor cu pistoane rotative este considerată ca fiind dublul volumului camerei; 1. 1. 2. sistemul de transmisie, în special numărul ș(cid:13)i rapoartele vitezelor; 1. 1. 3. numărul, tipul ș(cid:13)i aranjarea sistemelor de eș(cid:13)apament. 1. 2. 1. 2. 1. 1. 2. 2. „Sistem de eș(cid:13)apament” sau „amortizor de sunet” înseamnă un set complet de componente necesare pentru limitarea zgomotului produs de motorul motoretei ș(cid:13)i de eș(cid:13)apament. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet original” înseamnă un sistem de tipul celui existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau al extinderii omologării de tip. Poate fi primul sistem montat sau un înlocuitor. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet neoriginal” înseamnă un sistem de alt tip față de cel existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau al extinderii omologării de tip. Poate fi utilizat doar ca înlocuitor de sistem de eș(cid:13)apament sau de amortizor de sunet. 1. 3. „Sisteme de eș(cid:13)apament de tipuri diferite” înseamnă sisteme care diferă fundamental într-una din următoarele privințe: 1. 3. 1. sisteme formate din componente care poartă mărci de fabrică sau denumiri comerciale diferite; 1. 3. 2. sisteme care includ orice componentă fabricată din materiale cu caracteristici diferite sau componente care sunt de formă sau dimensiune diferită; 1. 3. 3. sisteme în care principiile de funcționare pentru cel puțin o componentă sunt diferite; 1. 3. 4. sisteme care cuprind diferite combinații de componente. 1. 4. „Componenta unui sistem de eș(cid:13)apament” înseamnă una dintre componentele individuale care formează, împreună, sistemul de eș(cid:13)apament (cum ar fi țeava de eș(cid:13)apament, amortizorul de sunet propriu-zis) ș(cid:13)i sistemul de admisie (filtrul de aer), dacă există. Dacă motorul este echipat cu un sistem de admisie (filtru de aer ș(cid:13)i/sau amortizor pentru zgomotul de admisie), în scopul conformității cu nivelurile de zgomot maxime admisibile, filtrul ș(cid:13)i/sau amortizorul trebuie tratate ca fiind componente cu aceeaș(cid:13)i importanță ca ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament. 2. 2. 1. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE CU PRIVIRE LA NIVELUL DE ZGOMOT Ș(cid:13) I SISTEMUL DE EȘ(cid:13) APAMENT ORIGINAL, CA UNITATE TEHNICĂ SEPARATĂ, A UNUI TIP DE MOTORETĂ CU DOUĂ ROȚI Zgomotul produs de motoreta cu două roți aflată în miș(cid:13)care (condițiile de măsurare ș(cid:13)i metoda pentru încercarea unui vehicul în cursul omologării de tip pentru componente). 348 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 1. 1. Limite: a se vedea anexa I. 2. 1. 2. Instrumente de măsurare 2. 1. 2. 1. Măsurători acustice Aparatul utilizat pentru măsurarea nivelului de zgomot trebuie să fie un sonometru de precizie de tipul descris în publicația 179 a Comisiei Internaționale Electrotehnice (IEC), intitulată „Sonometre de precizie”, ediția a 2-a. Măsurătorile trebuie întreprinse utilizând reacția „rapidă” a sonometrului, precum ș(cid:13)i rețeaua de ponderare „A”, descrise de asemenea în publicația respectivă. La începutul ș(cid:13)i sfârș(cid:13)itul fiecărei serii de măsurători, sonometrul trebuie calibrat în conformitate cu instrucțiunile fabricantului, utilizând o sursă sonoră corespunzătoare (cum ar fi un pistonfon). 2. 1. 2. 2. Măsurători de viteză Viteza motorului ș(cid:13)i viteza motoretei pe pista de încercare trebuie să fie determinate cu o precizie de ± 3 %. 2. 1. 3. Condiții de măsurare 2. 1. 3. 1. Starea motoretei Masa combinată a conducătorului ș(cid:13)i a echipamentului de încercare utilizat pe motoretă nu trebuie să depăș(cid:13)ească 90 kg ș(cid:13)i să nu fie mai puțin de 70 kg. Dacă este necesar, se adaugă greutăți motoretei pentru a obține o masă combinată de minim 70 kg. În timpul măsurătorilor, motoreta trebuie să fie în stare de funcționare (cu fluid de răcire, lubrifianți, carburant, scule, roată de rezervă ș(cid:13)i conducător). Înaintea începerii măsurătorilor, motoreta trebuie să fie adusă la temperatura normală de funcționare. Dacă motoreta este echipată cu ventilatoare cu mecanism de acționare automată, acest sistem nu trebuie să fie pornit în cursul măsurătorilor de sunet. Pentru motoretele care au mai mult de o roată motoare, se poate utiliza doar transmisia prevăzută pentru rulajul normal pe ș(cid:13)osea. Când motoreta este echipată cu ataș(cid:13), acesta trebuie înlăturat în vederea efectuării încercării. 2. 1. 3. 2. Terenul de încercare Terenul de încercare trebuie să cuprindă o secțiune centrală de accelerare, înconjurată de o zonă de încercare practic plană. Secțiunea de accelerare trebuie să fie plană; suprafața acesteia trebuie să fie uscată ș(cid:13)i dintr-un material conceput astfel încât zgomotul de rulare să fie redus. Pe terenul de încercare, variațiile în câmpul acustic liber, între sursa sonoră plasată în centrul secțiunii de accelerare ș(cid:13)i microfon, nu trebuie să depăș(cid:13)ească 1 dB. Această condiție este considerată îndeplinită dacă nu există obiecte mari care să reflecte sunetul, cum ar fi garduri, stânci, poduri sau clădiri, pe o rază de 50 m din centrul secțiunii de accelerare. Suprafața care acoperă pista de încercare trebuie să se conformeze cerințelor din ANEXA VII. Microfonul nu trebuie să fie obstrucționat în vreun mod care ar putea afecta câmpul acustic ș(cid:13)i nici o persoană nu are voie să stea între microfon ș(cid:13)i sursa sonoră. Observatorul care efectuează măsurătorile trebuie să se poziționeze astfel încât să nu afecteze citirile instrumentelor de măsurare. 2. 1. 3. 3. Diverse Măsurătorile nu trebuie să fie efectuate în condiții atmosferice nefavorabile. Vântul nu trebuie să afecteze rezultatele măsurătorilor. Pentru măsurători, nivelul de zgomot A-ponderat al surselor sonore, altele decât acelea ale vehiculului care este supus încercării, precum ș(cid:13)i nivelul de zgomot al efectelor vântului, trebuie să fie cu cel puțin 10 dB(A) sub nivelul de zgomot produs de vehicul. Pe microfon poate fi fixat un ecran de protecție corespunzător împotriva vântului, cu condiția să se țină cont de efectele sale asupra sensibilității ș(cid:13)i caracteristicilor direcționale ale microfonului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 349 Dacă diferența dintre zgomotul ambiental ș(cid:13)i zgomotul măsurat este cuprinsă între 10 ș(cid:13)i 16 dB(A), pentru calculul rezultatelor încercării citirile sonometrului trebuie să fie corectate în mod corespunzător, conform graficului de mai jos: 2. 1. 4. Metoda de măsurare 2. 1. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim de zgomot, exprimat în decibeli A-ponderat (dB(A)), trebuie măsurat când motoreta circulă între liniile AA′ ș(cid:13)i BB′ (figura 1). Măsurătoarea este invalidată dacă se înregistrează o discrepanță anormală între valoarea de vârf ș(cid:13)i nivelul general de zgomot. Trebuie efectuate cel puțin două măsurători de fiecare parte a motoretei. 2. 1. 4. 2. Poziționarea microfonului Microfonul trebuie să fie situat la 7,5 ± 0,2 m față de linia de referință CC′ (figura 1) de pe pistă ș(cid:13)i la 1,2 ± 0,1 m deasupra nivelului solului. 2. 1. 4. 3. Condițiile de funcționare Motoreta trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză inițială constantă, specificată la punctele 2. 1. 4. 3. 1 sau 2. 1. 4. 3. 2. Când partea frontală a motoretei atinge linia AA′, comanda de accelerație trebuie deschisă complet cât mai rapid practic posibil ș(cid:13)i menținută în această poziție până când spatele motoretei depăș(cid:13)eș(cid:13)te linia BB′; după aceea, maneta de accelerație trebuie readusă, cât mai rapid posibil, la poziția de ralanti. Pentru toate măsurătorile, motoreta trebuie condusă în linie dreaptă de-a lungul secțiunii de accelerare, păstrând planul longitudinal median al motoretei cât mai aproape posibil de linia CC′. 2. 1. 4. 3. 1. Viteza de apropiere Motoreta trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă de 30 km/h sau la viteza sa maximă, dacă aceasta este mai mică de 30 km/h. 350 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 1. 4. 3. 2. Selectarea treptei de viteză — dacă motoreta dispune de o cutie de viteze cu schimbare manuală, se selectează treapta de viteză care permite traversarea liniei AA′ la un regim cel puțin egal cu jumătate din puterea maximă a motorului. — dacă motoreta dispune de transmisie automată, trebuie condusă la viteza indicată la punctul 2. 1. 4. 3. 1. 2. 1. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 1. 5. 1. Raportul de încercare, elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B, trebuie să indice toate circumstanțele ș(cid:13)i influențele care afectează rezultatele măsurătorilor. 2. 1. 5. 2. Valorile obținute se rotunjesc la cel mai apropiat decibel. Dacă cifra care urmează după punctul zecimal este între 0 ș(cid:13)i 4, totalul se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat inferioară, iar între 5 ș(cid:13)i 9 se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat superioară. În scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B, pot fi utilizate doar acele măsurători la care variația înregistrată la două încercări consecutive de aceeaș(cid:13)i parte a motoretei sunt mai mici sau egale cu 2 dB(A). Pentru a ține cont de impreciziile măsurătorilor, rezultatul fiecărei măsurători se obține scăzând 1 dB(A) din valoarea obținută în conformitate cu punctul 2. 1. 5. 2. Dacă media celor patru rezultate ale măsurătorilor nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te nivelul maxim admisibil pentru categoria din care face parte motoreta supusă încercării, limitele specificate la punctul 2. 1. 1 sunt considerate ca fiind respectate. 2. 1. 5. 3. 2. 1. 5. 4. Această valoare medie constituie rezultatul încercării. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 351 Figura 1 Încercare pentru un vehicul în miș(cid:13)care 352 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 2 Încercare pentru un vehicul staționar 2. 2. Zgomotul produs de motoreta staționară (condiții de măsurare ș(cid:13)i metoda pentru încercarea vehiculului în circulație) 2. 2. 1. Nivelul de presiune acustică în imediata apropiere a motoretei În scopul facilitării încercărilor de zgomot ulterioare ale motoretelor aflate în circulație, nivelul de presiune acustică trebuie măsurat, de asemenea, în imediata vecinătate a ieș(cid:13)irii țevii de eș(cid:13)apament (amortizorului de sunet), în conformitate cu următoarele cerințe, rezultatul măsurătorii fiind introdus în raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 2. 2. 2. Instrumente de măsurare Trebuie utilizat un sonometru de precizie (punctul 2. 1. 2. 1). 2. 2. 3. Condiții de măsurare 2. 2. 3. 1. Starea motoretei Înaintea efectuării măsurătorilor, motorul motoretei se aduce la temperatura normală de funcționare. Dacă motoreta este echipată cu ventilatoare cu mecanism de acționare automată, acest sistem nu trebuie să fie pornit în cursul măsurătorilor de sunet. În timpul măsurătorilor, maneta cutiei de viteze trebuie să fie în punctul neutru. Dacă este imposibilă deconectarea transmisiei, trebuie să se asigure rotirea liberă a roții motoare a motoretei, de exemplu prin plasarea vehiculului pe suportul său central. 2. 2. 3. 2. Terenul de încercare (figura 2) Pentru încercare se poate utiliza orice zonă fără perturbații acustice semnificative. Sunt corespunzătoare suprafețele drepte acoperite cu beton, asfalt sau alt material greu ș(cid:13)i care reflectă puternic sunetul; nu trebuie utilizate suprafețele construite din pământ compactat. Terenul de încercare trebuie să fie de forma unui dreptunghi ale cărui laturi se află la cel puțin 3 m de conturul exterior al motoretei (exclusiv ghidonul). Nu trebuie să existe obstacole semnificative; de exemplu, nici o altă persoană, în afară de conducător ș(cid:13)i observator, nu trebuie să se afle în interiorul dreptunghiului. Motoreta trebuie poziționată în interiorul dreptunghiului menționat, astfel încât microfonul utilizat pentru măsurători să fie la cel puțin 1 m de orice bordură. 2. 2. 3. 3. Diverse Citirile instrumentului de măsurare, provocate de zgomotul ambiental ș(cid:13)i efectele vântului, trebuie să fie cu cel puțin 10 dB(A) mai joase decât nivelul zgomotelor care se măsoară. Se poate utiliza un ecran protector pentru vânt, cu condiția să se țină cont de efectul său asupra sensibilității microfonului. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 353 2. 2. 4. Metoda de măsurare 2. 2. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim de zgomot, exprimat în decibeli A-ponderat [dB(A)], trebuie măsurat în cursul perioadei de funcționare prevăzute la punctul 2. 2. 4. 3. Trebuie să se facă cel puțin trei măsurători în fiecare punct de măsurare. 2. 2. 4. 2. Poziționarea microfonului (figura 2) Microfonul trebuie poziționat la acelaș(cid:13)i nivel cu țeava de eș(cid:13)apament sau la 0,2 m deasupra suprafeței pistei, oricare din aceste două puncte este mai înalt. Diafragma microfonului trebuie să fie cu fața spre ieș(cid:13)irea țevii de eș(cid:13)apament, la o distanță de 0,5 m de aceasta. Axa de sensibilitate maximă a microfonului trebuie să fie paralelă cu suprafața pistei, la un unghi de 45° ± 10° față de planul vertical al direcției emisiilor eș(cid:13)apamentului. În raport cu acest plan vertical, microfonul trebuie situat pe partea care oferă distanța maxim posibilă între microfon ș(cid:13)i conturul exterior al motoretei (exclusiv ghidonul). Dacă sistemul de eș(cid:13)apament are mai multe țevi de eș(cid:13)apament cu centrele la distanță mai mică de 0,3 m, microfonul trebuie plasat cu fața spre țeava cea mai apropiată de motoretă (exclusiv ghidonul) sau spre țeava care este situată cel mai sus față de suprafața pistei. Dacă centrele țevilor sunt distanțate mai mult de 0,3 m, trebuie efectuate măsurători separate pentru fiecare dintre acestea, cifra cea mai mare obținută fiind reținută ca valoare de încercare. 2. 2. 4. 3. Condiții de funcționare Viteza motorului trebuie menținută constantă, la una din următoarele valori: — — S 2 dacă S este mai mare de 5 000 rpm; 3S 4 dacă S este mai mic sau egal cu 5 000 rpm, unde „S” este viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A. Când se atinge o viteză constantă a motorului, maneta de accelerație trebuie readusă uș(cid:13)or în punctul de ralanti. Nivelul de zgomot trebuie măsurat în cursul unui ciclu de funcționare constând dintr-o scurtă perioadă de viteză constantă a motorului ș(cid:13)i în decursul întregii perioade de decelerație, valoarea maximă înregistrată de sonometru fiind considerată valoarea de încercare. 2. 2. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 2. 5. 1. Raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B trebuie să indice toate datele relevante ș(cid:13)i în special pe cele utilizate în măsurarea zgomotului motoretei staționare. 2. 2. 5. 2. Valorile, rotunjite către cel mai apropiat decibel, trebuie citite de pe instrumentul de măsurare. Sunt utilizate doar măsurătorile care nu diferă cu mai mult de 2 dB(A) în trei încercări consecutive. 2. 2. 5. 3. Cea mai mare dintre cele trei valori constituie rezultatul încercării. 2. 3. Sistemul de eș(cid:13)apament (amortizorul de sunet) original 2. 3. 1. Cerințe pentru amortizoarele care conțin materiale fibroase absorbante 2. 3. 1. 1. Materialele fibroase absorbante nu trebuie să conțină azbest ș(cid:13)i pot fi utilizate la fabricarea amortizoarelor de sunet doar dacă se garantează fixarea lor pe toată durata de utilizare a amortizorului ș(cid:13)i dacă îndeplinesc cerințele de la oricare dintre punctele 2. 3. 1. 2, 2. 3. 1. 3 sau 2. 3. 1. 4. 2. 3. 1. 2. După înlăturarea materialului fibros, nivelul de zgomot trebuie să corespundă cerințelor de la punctul 2. 1. 1. 2. 3. 1. 3. Materialul absorbant fibros nu poate fi plasat în acele părți ale amortizorului de sunet prin care trec gazele evacuate ș(cid:13)i trebuie să se conformeze următoarelor cerințe: 2. 3. 1. 3. 1. Materialul trebuie încălzit într-un furnal la temperatura de 650 °C ± 5 °C timp de patru ore, fără reducerea lungimii medii, a diametrului sau a densității moleculare a fibrei; 2. 3. 1. 3. 2. După încălzirea la 650 °C ± 5 °C timp de o oră în furnal, cel puțin 98 % din material trebuie să fie reținut într-o sită cu dimensiunea nominală a ochiurilor de 250 µm, conform standardului ISO 3310/1 când este încercat în conformitate cu standardul ISO 2599; 354 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 3. 1. 3. 3. Pierderea în greutate a materialului nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10,5 % după scufundarea, timp de 24 de ore la 90° ± 5 °C, într-un condensat sintetic având următoarea compoziție: — 1 N acid hidrobromic (HBr): 10 ml — 1 N acid sulfuric (H2SO4): 10 ml — apă distilată pentru completare până la 1 000 ml. Notă: Materialul trebuie spălat în apă distilată ș(cid:13)i uscat timp de o oră la 105 °C înainte de cântărire. 2. 3. 1. 4. Înainte ca sistemul să fie încercat conform punctului 2. 1, acesta trebuie adus la starea normală de lucru prin una din următoarele metode: 2. 3. 1. 4. 1. Condiționarea prin rulare continuă pe ș(cid:13)osea 2. 3. 1. 4. 1. 1. Distanța minimă care trebuie parcursă în timpul ciclului de condiționare este de 2 000 km. 2. 3. 1. 4. 1. 2. 50 % ± 10 % din acest ciclu de condiționare trebuie să constea din conducere în oraș(cid:13), iar restul din parcurgerea distanțelor lungi; ciclul continuu pe ș(cid:13)osea poate fi înlocuit printr-un program corespunzător pe pista de încercare. 2. 3. 1. 4. 1. 3. Cele două regimuri de viteză trebuie alternate cel puțin de ș(cid:13)ase ori. 2. 3. 1. 4. 1. 4. Programul complet de încercare trebuie să includă cel puțin 10 opriri pe durata a cel puțin trei ore, în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 3. 1. 4. 2. Condiționarea prin pulsație 2. 3. 1. 4. 2. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament sau componentele acestuia trebuie montate pe motoretă sau motor. În primul caz, motoreta se aș(cid:13)ează pe un dinamometru cu role. În alt doilea caz, motorul trebuie montat pe un banc de încercare. Aparatura de încercare, aș(cid:13)a cum se prezintă în detaliu în figura 3, este aș(cid:13)ezată la ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament. Este acceptat orice alt aparat care oferă rezultate echivalente. 2. 3. 1. 4. 2. 2. Echipamentul de încercare trebuie ajustat astfel încât fluxul gazelor evacuate să fie întrerupt ș(cid:13)i restabilit alternativ de 2 500 de ori printr-o valvă cu acțiune rapidă. 2. 3. 1. 4. 2. 3. Valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazelor evacuate, măsurată la cel puțin 100 mm în aval de flanș(cid:13)a de intrare, ajunge la o valoare între 0,35 ș(cid:13)i 0,40 bar. Dacă această cifră nu poate fi atinsă din cauza caracteristicilor motorului, valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazului atinge un nivel echivalent cu 90 % din valoarea maximă care poate fi măsurată înainte de oprirea motorului. Ea trebuie să se închidă când această presiune nu diferă cu mai mult de 10 % față de valoarea sa stabilizată cu valva deschisă. 2. 3. 1. 4. 2. 4. Releul temporizat trebuie setat pentru durata gazelor de eș(cid:13)apament calculată pe baza cerințelor de la punctul 2. 3. 1. 4. 2. 3. 2. 3. 1. 4. 2. 5. Viteza motorului trebuie să fie 75 % din viteza (S) la care motorul dezvoltă puterea maximă. 2. 3. 1. 4. 2. 6. Puterea indicată de dinamometru trebuie să fie 50 % din puterea corespunzătoare accelerației maxime, măsurată la 75 % din viteza motorului (S). 2. 3. 1. 4. 2. 7. Orice orificii de drenaj trebuie să fie închise în cursul încercării. 2. 3. 1. 4. 2. 8. Încercarea trebuie să se finalizeze în decurs de 48 de ore. Dacă este necesar, se permite o pauză pentru răcire la fiecare oră. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 355 2. 3. 1. 4. 3. Condiționarea pe un banc de încercare 2. 3. 1. 4. 3. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament trebuie montat pe un motor reprezentativ pentru tipul destinat motoretei pentru care este proiectat sistemul; apoi se montează pe bancul de încercare. 2. 3. 1. 4. 3. 2. Condiționarea constă din trei cicluri pe bancul de încercare. 2. 3. 1. 4. 3. 3. Fiecare ciclu trebuie urmat de o pauză de cel puțin ș(cid:13)ase ore, în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 3. 1. 4. 3. 4. Fiecare ciclu pe bancul de încercare e format din ș(cid:13)ase faze. Condițiile motorului ș(cid:13)i durata, pentru fiecare fază, sunt după cum urmează: Faza 1 2 3 4 5 6 Condițiile Durata fazei (minute) Ralanti 25 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 75 % S 100 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 100 % S 25 % încărcare la 100 % S 6 40 40 30 12 22 2. 3. 1. 4. 3. 5. În timpul acestei proceduri de condiționare, la cererea fabricantului, motorul ș(cid:13)i amortizorul de sunet pot fi răcite, în aș(cid:13)a fel încât temperatura înregistrată într-un punct nu mai departe de 100 mm de ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament a gazelor să nu depăș(cid:13)ească pe cea măsurată când motoreta rulează la 75 % S în treapta de viteză cea mai ridicată. Viteza motorului ș(cid:13)i/sau a motoretei trebuie determinate cu o precizie de ± 3 %. Timp total: 2 ore 30 minute 356 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 3 Aparatul de încercare pentru condiționarea prin pulsație 2. 3. 2. Diagrame ș(cid:13)i marcaje 2. 3. 2. 1. La documentul menționat în apendicele 1A trebuie să se anexeze o diagramă ș(cid:13)i un desen în secțiune transversală, indicând dimensiunile sistemului(elor) de eș(cid:13)apament. 2. 3. 2. 2. Toate amortizoarele de sunet originale trebuie să poarte marcajul „e”, urmat de elementul de identificare a țării care a acordat omologarea de tip pentru componente. Această referire trebuie să fie lizibilă ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters ș(cid:13)i, de asemenea, vizibilă în poziția în care este aplicată. 2. 3. 2. 3. Orice ambalaj al sistemelor înlocuitoare pentru sistemul de eș(cid:13)apament original trebuie să fie marcat lizibil cu cuvintele „componentă originală”, iar referirile la marcă ș(cid:13)i tip trebuie să fie integrate în marcajul „e” împreună cu referirea la țara de origine. 2. 3. 3. Amortizorul de admisie Dacă admisia motorului este prevăzută cu un filtru de aer ș(cid:13)i/sau un amortizor de admisie în scopul conformității cu nivelul de zgomot admisibil, filtrul ș(cid:13)i/sau amortizorul trebuie considerate ca parte a amortizorului de sunet, iar cerințele de la punctul 2. 3 se aplică ș(cid:13)i acestora. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 357 3. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE LA UN SISTEM DE EȘ(cid:13) APAMENT NEORIGINAL SAU LA COMPONENTELE ACESTUIA, CA UNITATE TEHNICĂ SEPARATĂ, PENTRU MOTORETELE CU DOUĂ ROȚI Prezentul punct se aplică omologării de tip pentru componente, ca unități tehnice separate, a sistemelor de eș(cid:13)apament sau a componentelor acestora, destinate montării pe unul sau mai multe tipuri particulare de motorete, ca ș(cid:13)i componente de înlocuire neoriginale. 3. 1. Definiție 3. 1. 1. „Sistem de eș(cid:13)apament înlocuitor neoriginal sau componente ale acestuia” înseamnă orice componentă a sistemului de eș(cid:13)apament conformă definiției de la punctul 1. 2, destinată montării pe o motoretă în scopul înlocuirii celei care exista în momentul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 3. 2. Cererea de omologare de tip pentru componente 3. 2. 1. 3. 2. 2. Cererile pentru omologarea de tip pentru componente a sistemelor de eș(cid:13)apament înlocuitoare sau a componentelor acestora, ca unități tehnic separate, trebuie depuse de fabricantul sistemului sau de reprezentantul autorizat al acestuia. Pentru fiecare tip de sistem de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentă a acestuia pentru care se solicită omologarea de tip, cererea de omologare de tip pentru componente trebuie însoțită de următoarele documente, în triplu exemplar, precum ș(cid:13)i de următoarele indicații: 3. 2. 2. 1. — descrierea, în ceea ce priveș(cid:13)te caracteristicile menționate la punctul 1. 1, a tipului (tipurilor) de motoretă pentru care este/sunt destinat(e) sistemul(ele) sau componenta(ele). — trebuie să se indice numărul ș(cid:13)i/sau simbolurile specifice tipului de motor ș(cid:13)i motoretă; 3. 2. 2. 2. — descrierea sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor, arătând poziția relativă a fiecăreia dintre componentele sale, împreună cu instrucțiunile de montare; 3. 2. 2. 3. — desene ale fiecărei componente pentru facilitarea localizăriiș(cid:13)i identificării, precum ș(cid:13)i declararea materialelor utilizate. Aceste desene trebuie să indice, de asemenea, poziția intenționată a numărului obligatoriu al omologării de tip pentru componente. 3. 2. 3. Solicitantul trebuie să prezinte, la cererea serviciului tehnic: 3. 2. 3. 1. — două mostre ale sistemului pentru care se solicită omologarea de tip pentru componente; 3. 2. 3. 2. — un sistem de eș(cid:13)apament conform cu cel original montat pe motoretă în momentul emiterii documentului menționat în apendicele 1B; 3. 2. 3. 3. — o motoretă reprezentativă pentru tipul căruia îi este destinat sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor, furnizată într-o stare în care, când este echipată cu un amortizor de sunet de acelaș(cid:13)i tip cu cel original, să se conformeze cerințelor unuia dintre următoarele două puncte: 3. 2. 3. 3. 1. dacă motoreta menționată la punctul 3. 2. 3. 3 este de un tip care a primit omologarea de tip conform dispozițiilor prezentului capitol: — în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită menționată la punctul 2. 1. 1; — în timpul încercării în regim staționar, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 3 dB(A) valoarea înregistrată când motoreta a primit omologarea de tip ș(cid:13)i indicată pe plăcuța fabricantului. 3. 2. 3. 3. 2. dacă motoreta menționată la punctul 3. 2. 3. 3 nu este de tipul care a primit omologarea de tip pentru componente în conformitate cu cerințele prezentului capitol, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită aplicabilă tipului respectiv de motoretă când a fost pusă prima dată în funcțiune; 3. 2. 3. 4. — un motor separat, identic celui care există pe motoreta menționată mai sus, când autoritățile competente consideră necesar aceasta. 3. 3. Marcaje ș(cid:13)i inscripționări 3. 3. 1. Sistemele de eș(cid:13)apament neoriginale sau componentele acestora trebuie marcate în conformitate cu dispozițiile din anexa VI. 358 3. 4. 3. 4. 1. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Omologarea de tip pentru componente După încheierea încercărilor prezentate în prezentul capitol, autoritatea competentă eliberează un certificat pe baza modelului stabilit în apendicele 2B. Numărul de omologare de tip pentru componente trebuie precedat de un dreptunghi care înconjoară litera „e”, urmată de numărul sau literele distinctive ale statului membru care a acordat sau a refuzat omologarea de tip pentru componente. Se consideră că sistemul de eș(cid:13)apament care a primit omologarea de tip pentru componente este conform cu dispozițiile din capitolul 7. 3. 5. Specificații 3. 5. 1. Specificații generale Design-ul, construcția ș(cid:13)i montarea amortizorului de sunet trebuie să fie astfel încât: 3. 5. 1. 1. — motoreta să se conformeze cerințelor capitolului, în condiții normale de utilizare, în special în pofida oricăror vibrații la care poate fi supusă; 3. 5. 1. 2. — să prezinte o rezistență rezonabilă la fenomenele de coroziune la care este supusă, ținând seama de condițiile normale de utilizare a motoretei; 3. 5. 1. 3. — să nu fie reduse garda de sol disponibilă sub amortizorul de sunet montat inițial ș(cid:13)i unghiul la care motoreta se poate înclina; 3. 5. 1. 4. — suprafața să nu atingă temperaturi anormal de înalte; 3. 5. 1. 5. — conturul exterior să nu aibă proeminențe sau margini tăioase; 3. 5. 1. 6. — amortizoarele de ș(cid:13)ocuri ș(cid:13)i suspensiile să aibă spațiu suficient; 3. 5. 1. 7. — să se prevadă spațiu de siguranță adecvat pentru conducte; 3. 5. 1. 8. — să fie rezistent la impact, astfel încât să fie compatibil cu cerințele de instalare ș(cid:13)i întreținere definite în mod clar. 3. 5. 2. Specificații pentru nivelul de zgomot 3. 5. 2. 1. Eficiența acustică a sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor sau a componentelor acestuia trebuie încercată, utilizând metodele descrise la punctele 2. 1. 2, 2. 1. 3, 2. 1. 4 ș(cid:13)i 2. 1. 5. Cu sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentele acestuia montate pe motoreta menționată la punctul 3. 2. 3. 3, valorile obținute pentru nivelul de zgomot trebuie să îndeplinească următoarele condiții: 3. 5. 2. 1. 1. nu trebuie să depăș(cid:13)ească valorile măsurate, în conformitate cu punctul 3. 2. 3. 3, utilizând aceeaș(cid:13)i motoretă prevăzută cu echipamentul de amortizare de sunet original, atât în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, cât ș(cid:13)i în regim staționar. 3. 5. 3. Încercarea performanțelor motoretei 3. 5. 3. 1. Amortizorul de sunet înlocuitor trebuie să fie astfel încât să asigure o performanță a motoretei comparabilă cu cea obținută cu sistemul de amortizare original sau componentele acestuia. 3. 5. 3. 2. Amortizorul înlocuitor trebuie comparat cu unul original, tot în stare nouă, montat la rândul lui pe motoreta menționată la punctul 3. 2. 3. 3. 3. 5. 3. 3. Încercarea este efectuată prin măsurarea curbei de putere a motorului. Puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza maximă măsurate cu amortizorul de sunet înlocuitor nu trebuie să se abată cu mai mult de ± 5 % față de cele obținute în aceleaș(cid:13)i condiții cu amortizorul de sunet original. 3. 5. 4. Dispoziții suplimentare referitoare la amortizoarele de sunet ca unități tehnice separate ce conțin material fibros. Materialele fibroase nu pot fi utilizate pentru construirea acestor amortizoare de sunet decât dacă sunt îndeplinite cerințele stabilite la punctul 2. 3. 1 din prezenta anexă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 359 Apendicele 1A 360 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1B 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 361 Apendicele 2A 362 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2B 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 363 ANEXA III CERINȚE PENTRU MOTOCICLETE 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 2. 1. 1. 3. 1. 2. 1. 2. 1. 1. 2. 2. 1. 3. 1. 3. 1. 1. 3. 2. 1. 3. 3. 1. 3. 4. 1. 4. 2. 2. 1. 2. 1. 1. 2. 1. 2. „Tip de motocicletă cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament” înseamnă motociclete care nu prezintă diferențe esențiale în ceea ce priveș(cid:13)te: tipul motorului (doi sau patru timpi, motor cu pistoane alternative sau rotative, numărul ș(cid:13)i capacitatea cilindrilor, numărul ș(cid:13)i tipul carburatoarelor sau sistemelor de injecție, aranjarea valvelor, puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza corespunzătoare). Cubajul motoarelor cu pistoane rotative este calculat ca fiind dublul volumului camerei; sistemul de transmisie, în special numărul ș(cid:13)i rapoartele vitezelor; numărul, tipul ș(cid:13)i aranjarea sistemelor de eș(cid:13)apament. „Sistem de eș(cid:13)apament” sau „amortizor de sunet” înseamnă un set complet de componente necesare pentru limitarea zgomotului produs de motorul motocicletei ș(cid:13)i de eș(cid:13)apamentul său. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet original” înseamnă un sistem de un tip existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau extinderii omologării de tip. Poate fi primul sistem montat sau un înlocuitor. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet neoriginal” înseamnă un sistem de un alt tip față de cel existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau extinderii omologării de tip. Poate fi utilizat doar ca înlocuitor de sistem de eș(cid:13)apament sau de amortizor de sunet. „Sisteme de eș(cid:13)apament de tipuri diferite” înseamnă sisteme care diferă fundamental într-una din următoarele privințe: sisteme formate din componente care poartă mărci de fabrică sau denumiri comerciale diferite; sisteme care includ orice componentă fabricată din materiale cu caracteristici diferite sau componente care sunt de formă sau dimensiune diferită; sisteme în care principiile de funcționare pentru cel puțin o componentă sunt diferite; sisteme care cuprind diferite combinații de componente. „Componenta unui sistem de eș(cid:13)apament”: una din componentele individuale care formează, împreună, sistemul de eș(cid:13)apament (cum ar fi țeava de eș(cid:13)apament, amortizorul de sunet propriu-zis) ș(cid:13)i sistemul de admisie (filtrul de aer), dacă există. Dacă motorul este echipat cu un sistem de admisie (filtru de aer ș(cid:13)i/sau amortizor pentru zgomotul de admisie), în scopul conformității cu nivelurile maxime admisibile ale sunetului, filtrul ș(cid:13)i/sau absorbantul trebuie tratate ca fiind componente cu aceeaș(cid:13)i importanță ca ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE CU PRIVIRE LA NIVELUL DE ZGOMOT Ș(cid:13) I SISTEMUL DE EȘ(cid:13) APAMENT ORIGINAL, CA UNITATE TEHNICĂ SEPARATĂ, A UNUI TIP DE MOTOCICLETĂ Zgomotul produs de motocicleta aflată în miș(cid:13)care (condițiile de măsurare ș(cid:13)i metoda pentru încercarea unui vehicul în timpul omologării de tip pentru componente). Limite: a se vedea anexa I. Instrumente de măsurare 2. 1. 2. 1. Măsurători acustice Aparatul utilizat pentru măsurarea nivelului de zgomot trebuie să fie un aparat de măsură de precizie al nivelului de zgomot de tipul descris în publicația 179 a Comisiei Internaționale Electrotehnice (IEC) „Sonometre de precizie”, ediția a 2-a. Măsurătorile trebuie întreprinse utilizând reacția „rapidă” a sonometrului, precum ș(cid:13)i rețeaua de ponderare „A”, descrise de asemenea în publicația respectivă. La începutul ș(cid:13)i sfârș(cid:13)itul fiecărei serii de măsurători, sonometrul trebuie calibrat în conformitate cu instrucțiunile fabricantului, utilizând o sursă sonoră corespunzătoare (cum ar fi un pistonfon). 2. 1. 2. 2. Măsurători de viteză Viteza motorului ș(cid:13)i viteza motocicletei pe pista de încercare trebuie determinate cu o precizie de ± 3 %. 364 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 1. 3. Condiții de măsurare 2. 1. 3. 1. Starea motocicletei În timpul măsurătorilor, motocicleta trebuie să fie în stare de funcționare (cu fluid de răcire, lubrifianți, carburant, scule, roată de rezervă ș(cid:13)i conducător). Înaintea începerii măsurătorilor, motocicleta trebuie să fie adusă la temperatura normală de funcționare. Dacă motocicleta este echipată cu ventilatoare cu mecanism de acționare automată, acest sistem nu trebuie să fie pornit în cursul măsurătorilor de sunet. Pentru motocicletele care au mai mult de o roată motoare, se poate utiliza doar transmisia proiectată pentru rulajul normal pe ș(cid:13)osea. Când motocicleta este echipată cu ataș(cid:13), acesta trebuie înlăturat în vederea încercării. 2. 1. 3. 2. Terenul de încercare Terenul de încercare trebuie să cuprindă o secțiune centrală de accelerare, înconjurată de o zonă de încercare practic plană. Secțiunea de accelerare trebuie să fie plană; suprafața acesteia trebuie să fie uscată ș(cid:13)i dintr-un material conceput astfel încât zgomotul de rulare să fie redus. Pe terenul de încercare, variațiile în câmpul acustic liber, între sursa sonoră aflată în centrul secțiunii de accelerare ș(cid:13)i microfon, nu trebuie să depăș(cid:13)ească 1 dB. Aceasta condiție este considerată îndeplinită dacă nu există obiecte mari care să reflecte sunetul, cum ar fi garduri, stânci, poduri sau clădiri, pe o rază de 50 m din centrul secțiunii de accelerare. Suprafața care acoperă pista de încercare trebuie să se conformeze cerințelor din ANEXA VII. Microfonul nu trebuie să fie obstrucționat în vreun mod care ar putea afecta câmpul sonor ș(cid:13)i nici o persoană nu are voie să stea între microfon ș(cid:13)i sursa sonoră. Observatorul care efectuează măsurătorile trebuie să se poziționeze astfel încât să nu afecteze citirile instrumentelor de măsurare. 2. 1. 3. 3. Diverse Măsurătorile nu trebuie să fie efectuate în condiții atmosferice nefavorabile. Vântul nu trebuie să afecteze rezultatele încercărilor. Pentru măsurători, nivelul de zgomot A-ponderat al surselor sonore, altele decât acelea ale vehiculului care este supus încercării ș(cid:13)i efectele vântului, trebuie să fie cu cel puțin 10 dB(A) sub nivelul de zgomot produs de vehicul. Pe microfon poate fi fixat un ecran de protecție corespunzător împotriva vântului, cu condiția să se țină cont de efectele sale asupra sensibilității ș(cid:13)i caracteristicilor direcționale ale microfonului. Dacă diferența dintre zgomotul ambiental ș(cid:13)i zgomotul măsurat este între 10 ș(cid:13)i 16 dB(A), pentru calculul rezultatelor încercării citirile sonometrului trebuie corectate în mod corespunzător, conform graficului de mai jos: 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 365 2. 1. 4. Metoda de măsurare 2. 1. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim de zgomot, exprimat în decibeli A-ponderat [dB(A)], trebuie măsurat când motocicleta circulă între liniile AA′ ș(cid:13)i BB′ (figura 1). Măsurătoarea este invalidată dacă este înregistrată o discrepanță anormală între valoarea de vârf ș(cid:13)i nivelul general de zgomot. Trebuie efectuate cel puțin două măsurători de fiecare parte a motocicletei. 2. 1. 4. 2. Poziționarea microfonului Microfonul trebuie să fie situat la 7,5 ± 0,2 m de linia de referință CC′ (figura 1) de pe pistă ș(cid:13)i la 1,2 ± 0,1 m deasupra nivelului solului. 2. 1. 4. 3. Condițiile de funcționare Motocicleta trebuie să se apropie de linia AA′ la viteza inițială constantă specificată la punctele 2. 1. 4. 3. 1 ș(cid:13)i 2. 1. 4. 3. 2. Când partea frontală a motocicletei atinge linia AA′, comanda de accelerație trebuie deschisă complet cât mai rapid practic posibil ș(cid:13)i menținută în această poziție până când spatele motoretei depăș(cid:13)eș(cid:13)te linia BB′; după aceea, maneta de accelerație trebuie readusă, cât mai rapid posibil, la poziția de ralanti. Pentru toate măsurătorile, motocicleta trebuie condusă în linie dreaptă de-a lungul secțiunii de accelerare, păstrând planul longitudinal median al motoretei cât mai aproape posibil de punctul CC. 2. 1. 4. 3. 1. Motociclete cu cutii de viteze manuale 2. 1. 4. 3. 1. 1. Viteza de apropiere Motocicleta trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă: — 50 km/h sau — corespunzător unei viteze a motorului egală cu 75 % din viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A. Este aleasă viteza cea mai mică. 2. 1. 4. 3. 1. 2. Selectarea treptei de viteză 2. 1. 4. 3. 1. 2. 1. Motocicletele care au cutii de viteze cu maxim patru trepte, indiferent de capacitatea cilindrică a motoarelor, trebuie să fie încercate numai în viteza a doua. 2. 1. 4. 3. 1. 2. 2. Motocicletele care au motoare cu o capacitate cilindrică sub 175 cm3ș(cid:13)i cutie de viteze cu cinci trepte sau mai mult trebuie să fie încercate numai în viteza a treia. 2. 1. 4. 3. 1. 2. 3. Motocicletele care au motoare cu o capacitate cilindrică peste 175 cm3ș(cid:13)i cutie de viteze cu cinci trepte sau mai mult trebuie să fie încercate întâi în viteza a doua, apoi în viteza a treia. Rezultatul utilizat trebuie să fie media celor două încercări. 2. 1. 4. 3. 1. 2. 4. Dacă în cursul încercării întreprinse în viteza a doua (a se vedea punctul 2. 1. 4. 3. 1. 2. 1 ș(cid:13)i 2. 1. 4. 3. 1. 2. 3) viteza motorului la apropierea de linia care marchează sfârș(cid:13)itul pistei de încercare depăș(cid:13)eș(cid:13)te 100 % din viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A, încercarea trebuie efectuată în viteza a treia, iar nivelul de zgomot măsurat trebuie să fie singurul înregistrat ca rezultat al încercării. 2. 1. 4. 3. 2. Motociclete cu cutii de viteze automate 2. 1. 4. 3. 2. 1. Motociclete fără selector manual 2. 1. 4. 3. 2. 1. 1. Viteza de apropiere Motocicleta trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă de 30, 40 sau 50 km/h sau 75 % din viteza maximă de ș(cid:13)osea, dacă valoarea este mai mică. Se aleg condițiile care oferă cel mai ridicat nivel al zgomotului. 2. 1. 4. 3. 2. 2. Motociclete echipate cu selector manual cu X poziții pentru mers înainte 366 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 1. 4. 3. 2. 2. 1. Viteza de apropiere Motocicleta trebuie să se apropie de linia AA „la o viteză constantă de:” — mai puțin de 50 km/h, viteza motorului fiind egală cu 50 % din viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A sau — 50 km/h, viteza de rotație a motorului fiind mai puțin de 75 % din viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A. Dacă, în cursul încercării efectuate la viteza constantă de 50 km/h, se reduce viteza până la treapta întâi, viteza de apropiere a motocicletei poate fi crescută până la un maxim de 60 km/h pentru a evita scăderea treptei de viteză. 2. 1. 4. 3. 2. 2. 2. Poziția selectorului manual Dacă motocicleta este echipată cu un selector manual cu X poziții de mers înainte, încercarea trebuie efectuată cu selectorul în poziția cea mai înaltă; nu trebuie să se utilizeze dispozitivul voluntar pentru schimbarea la o treaptă inferioară (cum ar fi „kick-down”, accelerarea la maximum pentru a trece într-o treaptă superioară de viteză). Dacă are loc o schimbare automată într-o treaptă inferioară după traversarea liniei AA′, încercarea trebuie să fie reluată de la început, utilizând a doua sau a treia poziție din cele mai înalte, dacă e necesar, cu scopul de a afla poziția cea mai înaltă a selectorului la care încercarea poate fi întreprinsă fără o schimbare automată într-o treaptă inferioară (fără utilizarea dispozitivului „kick-down”). 2. 1. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 1. 5. 1. Raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B trebuie să indice toate circumstanțele ș(cid:13)i influențele care au afectat rezultatele măsurătorilor. 2. 1. 5. 2. Valorile obținute trebuie rotunjite la cel mai apropiat decibel. Dacă cifra care urmează după punctul zecimal este între 0 ș(cid:13)i 4, totalul se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat inferioară, iar între 5 ș(cid:13)i 9 se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat superioară. În scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B, pot fi utilizate doar acele măsurători ale căror diferențe în două încercări consecutive de aceeaș(cid:13)i parte a motocicletei sunt mai mici sau egale cu 2 dB(A). 2. 1. 5. 3. Pentru a ține cont de lipsa de precizie a măsurătorilor, rezultatul fiecărei măsurători se obține prin scăderea valorii de 1 dB(A) din valoarea obținută în conformitate cu punctul 2. 1. 5. 2. 2. 1. 5. 4. Dacă media celor patru rezultate ale măsurătorilor nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te nivelul maxim admisibil pentru categoria din care face parte vehiculul supus încercării, limita specificată la punctul 2. 1. 1 se consideră ca fiind respectată. Această valoare medie va constitui rezultatul încercării. 2. 2. Zgomotul motocicletei staționare (condiții de măsurare ș(cid:13)i metoda pentru încercarea vehiculului în circulație) 2. 2. 1. Nivelul de presiune acustică în imediata apropiere a motocicletei În scopul facilitării încercărilor de zgomot ulterioare ale motocicletelor aflate în circulație, nivelul de presiune acustică trebuie măsurat, de asemenea, în imediata vecinătate a ieș(cid:13)irii țevii de eș(cid:13)apament, în conformitate cu următoarele cerințe, rezultatul măsurătorii fiind introdus în raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 2. 2. 2. Instrumente de măsurare Trebuie utilizat un sonometru de precizie, definit conform punctului 2. 1. 2. 1. 2. 2. 3. Condiții de măsurare 2. 2. 3. 1. Starea motocicletei Înaintea măsurătorilor motorul motocicletei trebuie adus la temperatura normală de funcționare. Dacă motocicleta dispune de ventilatoare cu mecanism de acționare automată, acest sistem nu trebuie să fie pornit în timpul măsurătorilor de sunet. În timpul măsurătorilor, maneta cutiei de viteze trebuie să fie în punctul mort. Dacă este imposibilă deconectarea transmisiei, trebuie să se asigure rotirea liberă a roții motoare a motocicletei, de exemplu prin plasarea vehiculului pe suportul său central. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 367 2. 2. 3. 2. Terenul de încercare (figura 2) Pentru încercare se poate utiliza orice zonă fără perturbații acustice semnificative. Sunt corespunzătoare suprafețele drepte acoperite cu beton, asfalt sau alt material greu ș(cid:13)i care reflectă puternic sunetul; nu trebuie utilizate suprafețele construite din pământ compactat. Terenul de încercare trebuie să fie de forma unui dreptunghi ale cărui laturi sunt la cel puțin 3 m de conturul exterior al motocicletei (exclusiv ghidonul). Nu trebuie să existe obstacole semnificative; de exemplu, nici o altă persoană, în afară de conducător ș(cid:13)i observator, nu trebuie să se afle în interiorul dreptunghiului. Motocicleta trebuie poziționată în interiorul dreptunghiului menționat, astfel încât microfonul utilizat pentru măsurători să fie cel puțin la 1 m de orice bordură. 2. 2. 3. 3. Diverse Citirile instrumentului de măsură cauzate de zgomotul ambiental ș(cid:13)i efectele vântului trebuie să fie cel puțin cu 10 dB(A) mai joase decât nivelul zgomotelor care trebuie măsurate. Se poate utiliza un ecran protector pentru vânt, cu condiția ca să se țină cont de efectul său asupra sensibilității microfonului. 2. 2. 4. Metoda de măsurare 2. 2. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim al sunetului, exprimat în decibeli A-ponderat [dB)A] trebuie măsurat în cursul perioadei de funcționare prevăzute la punctul 2. 2. 4. 3. Trebuie făcute cel puțin trei măsurători în fiecare punct de măsurare. 2. 2. 4. 2. Poziționarea microfonului (figura 2) Microfonul trebuie poziționat la acelaș(cid:13)i nivel cu țeava de eș(cid:13)apament sau la 0,2 m deasupra suprafeței pistei, oricare din aceste două puncte este mai înalt. Diafragma microfonului trebuie să fie cu fața spre ieș(cid:13)irea țevii de eș(cid:13)apament, la o distanță de 0,5 m de aceasta. Axa de sensibilitate maximă a microfonului trebuie să fie paralelă cu suprafața pistei la un unghi de 45° ± 10° față de planul vertical al direcției emisiilor eș(cid:13)apamentului. În raport cu acest plan vertical, microfonul trebuie situat pe partea care oferă distanța maxim posibilă între microfon ș(cid:13)i conturul exterior al motocicletei (exclusiv ghidonul). Dacă sistemul de eș(cid:13)apament are mai multe ieș(cid:13)iri cu centrele la distanță mai mică de 0,3 m, microfonul trebuie plasat cu fața spre ieș(cid:13)irea care este cea mai apropiată de motocicletă (exclusiv ghidonul) sau spre ieș(cid:13)irea care este situată cel mai sus față de suprafața pistei. Dacă centrele ieș(cid:13)irilor sunt distanțate mai mult de 0,3 m, trebuie efectuate măsurători separate pentru fiecare dintre acestea, cifra cea mai mare obținută fiind acceptată ca valoare de încercare. 2. 2. 4. 3. Condiții de funcționare Viteza motorului trebuie menținută constantă, la una din următoarele valori: — — S 2 3S 4 , dacă S este mai mare de 5 000 rpm; , dacă S este mai mic sau egal cu 5 000 rpm, unde „S” este viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A. Când se atinge o viteză constantă a motorului, maneta de accelerație trebuie readusă uș(cid:13)or în punctul de ralanti. Nivelul de zgomot trebuie măsurat în cursul unui ciclu de funcționare constând dintr-o scurtă perioadă de viteză constantă a motorului ș(cid:13)i în decursul întregii perioade de decelerație, valoarea maximă înregistrată de sonometru fiind acceptată ca valoare de încercare. 2. 2. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 2. 5. 1. Raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B trebuie să indice toate datele relevante ș(cid:13)i în special pe acelea utilizate în măsurarea zgomotului motocicletei staționare. 2. 2. 5. 2. Valorile, rotunjite către cel mai apropiat decibel, trebuie citite de pe instrumentul de măsurare. Dacă cifra care urmează după punctul zecimal este între 0 ș(cid:13)i 4, totalul se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat inferioară, iar între 5 ș(cid:13)i 9 se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat superioară. Sunt utilizate doar măsurătorile care nu diferă cu mai mult de 2 dB(A) în trei încercări consecutive. 2. 2. 5. 3. Cea mai mare dintre cele trei valori constituie rezultatul încercării. 368 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 1 Încercare pentru un vehicul în miș(cid:13)care Figura 2 Încercare pentru un vehicul staționar 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 369 2. 3. Sistemul de eș(cid:13)apament (amortizorul de sunet) original 2. 3. 1. Cerințe pentru amortizoarele care conțin materiale fibroase absorbante 2. 3. 1. 1. Materialele fibroase absorbante nu trebuie să conțină azbest ș(cid:13)i pot fi utilizate în construirea amortizoarelor de sunet doar dacă se garantează fixarea lor pe toată durata de utilizare a amortizorului ș(cid:13)i dacă îndeplinesc cerințele de la oricare dintre punctele 2. 3. 1. 2, 2. 3. 1. 3 sau 2. 3. 1. 4. 2. 3. 1. 2. După înlăturarea materialului fibros, nivelul de zgomot trebuie să se conformeze cerințelor de la punctul 2. 1. 1. 2. 3. 1. 3. Materialul absorbant fibros nu poate fi plasat în acele părți ale amortizorului de sunet prin care trec gazele evacuate ș(cid:13)i trebuie să se conformeze următoarelor cerințe: 2. 3. 1. 3. 1. materialul trebuie încălzit într-un furnal, la temperatura de 650 °C ± 5 °C, timp de patru ore, fără reducerea lungimii medii, a diametrului sau a densității moleculare a fibrei; 2. 3. 1. 3. 2. după încălzirea la 650 °C ± 5 °C timp de o oră în furnal, cel puțin 98 % din material trebuie să fie reținut printr-o sită cu dimensiunea nominală a ochiurilor de 250 µm, conform standardului ISO 3310/1 când este încercat în conformitate cu standardul ISO 2599; 2. 3. 1. 3. 3. pierderea în greutate a materialului nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10,5 % după scufundarea, timp de 24 de ore la 90 °C ± 5 °C, într-un condensat sintetic având următoarea compoziție: — 1 N acid hidrobromic (HBr): 10 ml — 1 N acid sulfuric (H2SO4): 10 ml — apă distilată pentru completare până la 1 000 ml. Notă: Materialul trebuie spălat în apă distilată ș(cid:13)i uscat timp de o oră la 105 °C înainte de cântărire. 2. 3. 1. 4. Înainte ca sistemul să fie încercat conform punctului 2. 1, acesta trebuie adus la starea normală de lucru prin una din următoarele metode: 2. 3. 1. 4. 1. Condiționarea prin rulare continuă pe ș(cid:13)osea; 2. 3. 1. 4. 1. 1. Tabelul arată distanța minimă care trebuie parcursă pentru fiecare categorie de motocicletă în timpul condiționării: Categoria motocicletei după capacitatea cilindrică (cm3) 1. ≤ 80 2. > 80 ≤ 175 3. > 175 Distanța (km) 4 000 6 000 8 000 2. 3. 1. 4. 1. 2. 50 % ± 10 % din acest ciclu de condiționare trebuie să constea din conducere în oraș(cid:13), iar restul din parcurgerea distanțelor lungi la viteză mare; ciclul continuu pe ș(cid:13)osea poate fi înlocuit printr-un program corespunzător pe pista de încercare. 2. 3. 1. 4. 1. 3. Cele două regimuri de viteză trebuie alternate cel puțin de ș(cid:13)ase ori. 2. 3. 1. 4. 1. 4. Programul complet de încercare trebuie să includă cel puțin 10 opriri pe durata a cel puțin trei ore în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 3. 1. 4. 2. Condiționarea prin pulsație 2. 3. 1. 4. 2. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament sau componentele acestuia trebuie montate pe motocicletă sau pe motor. În primul caz, motocicleta se aș(cid:13)ază pe un dinamometru cu role. În alt doilea caz, motorul trebuie montat pe un banc de încercare. Aparatura de încercare, aș(cid:13)a cum prezintă în detaliu figura 3, este aș(cid:13)ezată la ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament. Este acceptat orice alt aparat care oferă rezultate echivalente. 2. 3. 1. 4. 2. 2. Echipamentul de încercare trebuie ajustat astfel încât fluxul gazelor evacuate să fie întrerupt ș(cid:13)i restabilit alternativ de 2 500 de ori printr-o valvă cu acțiune rapidă. 370 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 3. 1. 4. 2. 3. Valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazelor evacuate, măsurată la cel puțin 100 mm în aval de flanș(cid:13)a de ieș(cid:13)ire, ajunge la o valoare cuprinsă între 0,35 ș(cid:13)i 0,40 bar. Dacă această cifră nu poate fi atinsă din cauza caracteristicilor motorului, valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazului atinge un nivel echivalent cu 90 % din valoarea maximă care poate fi măsurată înainte de oprirea motorului. Ea trebuie să se închidă când această presiune nu diferă cu mai mult de 10 % față de valoarea sa stabilizată cu valva deschisă. 2. 3. 1. 4. 2. 4. Releul temporizat trebuie setat pentru durata gazelor de eș(cid:13)apament calculată pe baza cerințelor de la punctul 2. 3. 1. 4. 2. 3. 2. 3. 1. 4. 2. 5. Viteza motorului trebuie să fie 75 % din viteza (S) la care motorul dezvoltă puterea maximă. 2. 3. 1. 4. 2. 6. Puterea indicată de dinamometru trebuie să fie 50 % din puterea corespunzătoare accelerației maxime, măsurată la 75 % din viteza motorului (S). 2. 3. 1. 4. 2. 7. Orice orificii de drenaj trebuie închise în cursul încercării. 2. 3. 1. 4. 2. 8. Încercarea trebuie să se finalizeze în decurs de 48 de ore. Dacă este necesar, este permisă o pauză pentru răcire după fiecare oră. 2. 3. 1. 4. 3. Condiționarea pe un banc de încercare 2. 3. 1. 4. 3. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament trebuie montat la un motor reprezentativ pentru tipul destinat motocicletei pentru care este proiectat sistemul; apoi se montează pe bancul de încercare. 2. 3. 1. 4. 3. 2. Condiționarea constă din numărul de cicluri pe bancul de încercare specificat pentru fiecare categorie de motociclete pentru care a fost proiectat sistemul de eș(cid:13)apament. Tabelul prezintă numărul de cicluri pentru fiecare categorie de motociclete. Categoria motocicletei după capacitatea cilindrică (cm3) 1. ≤ 80 2. > 80 ≤ 175 3. > 175 Numărul ciclurilor 6 9 12 2. 3. 1. 4. 3. 3. Fiecare ciclu pe bancul de încercare trebuie urmat de o pauză de cel puțin ș(cid:13)ase ore în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 3. 1. 4. 3. 4. Fiecare ciclu pe bancul de încercare constă din ș(cid:13)ase faze. Condițiile motorului ș(cid:13)i durata, pentru fiecare fază, sunt după cum urmează: Faza 1 2 3 4 5 6 Ralanti 25 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 75 % S 100 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 100 % S 25 % încărcare la 100 % S Condițiile Durata fazei (minute) Motoare cu mai puțin de 175 cm3 Motoare de 175 cm3 sau mai mult 6 40 40 30 12 22 6 50 50 10 12 22 Timp total: 2 ore 30 minute 2 ore 30 minute 2. 3. 1. 4. 3. 5. În timpul acestei proceduri de condiționare, la cererea fabricantului, motorul ș(cid:13)i amortizorul de sunet pot fi răcite, în scopul ca temperatura înregistrată la un punct nu mai departe de 100 mm de ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament a gazelor să nu depăș(cid:13)ească pe aceea măsurată când motocicleta rulează cu 110 km/h sau 75 % S în treapta de viteză cea mai ridicată. Viteza motorului ș(cid:13)i/sau a motocicletei trebuie determinate cu o precizie de ± 3 %. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 371 Figura 3 Aparat de încercare pentru condiționarea prin pulsație 2. 3. 2. Diagrame ș(cid:13)i marcaje 2. 3. 2. 1. La documentul menționat în apendicele 1A trebuie să se anexeze o diagramă ș(cid:13)i un desen în secțiune transversală, indicând dimensiunile sistemului de eș(cid:13)apament. 2. 3. 2. 2. Toate amortizoarele de sunet originale trebuie să poarte marcajul „e”, urmat de elementul de identificare a țării care a acordat omologarea de tip pentru componente. Această referire trebuie să fie lizibilă ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters ș(cid:13)i, de asemenea, vizibilă în poziția în care este aplicată. 2. 3. 2. 3. Orice ambalaj al sistemelor înlocuitoare pentru sistemul de eș(cid:13)apament original trebuie marcat lizibil cu cuvintele „componentă originală”, iar referirile la marcă ș(cid:13)i tip trebuie să fie integrate în marcajul „e” împreună cu referirea la țara de origine. 2. 3. 3. Amortizorul de admisie Dacă admisia motorului este prevăzută cu un filtru de aer ș(cid:13)i/sau un amortizor de admisie în scopul conformității cu nivelul de zgomot admisibil, filtrul ș(cid:13)i/sau amortizorul trebuie privite ca parte a amortizorului de sunet, iar cerințele de la punctul 2. 3 se aplică ș(cid:13)i asupra lor. 372 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE A UNUI SISTEM DE EȘ(cid:13) APAMENT NEORIGINAL SAU A COMPONENTELOR ACESTUIA, CA UNITĂȚI TEHNICE, PENTRU MOTOCICLETE Prezentul punct se aplică omologării de tip pentru componente, ca unități tehnice ale sistemelor de eș(cid:13)apament sau componentele acestora, destinate montării pe unul sau mai multe tipuri particulare de motociclete, ca ș(cid:13)i componente de înlocuire neoriginale. 3. 1. Definiții 3. 1. 1. „Sistem de eș(cid:13)apament înlocuitor neoriginal sau componente ale acestuia” înseamnă orice componentă a sistemului de eș(cid:13)apament conformă definiției de la punctul 1. 2, destinată montării pe o motocicletă în scopul înlocuirii celei care exista în momentul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 3. 2. Cererea pentru omologarea de tip pentru componente 3. 2. 1. 3. 2. 2. Cererile pentru omologarea de tip pentru componente a sistemelor de eș(cid:13)apament înlocuitoare sau a componentelor acestora, ca unități tehnice separate, trebuie depuse de fabricantul sistemului sau de reprezentantul autorizat al acestuia. Pentru fiecare tip de sistem de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentă a acestuia pentru care se solicită omologarea de tip, cererea de omologare de tip pentru componente trebuie însoțită de următoarele documente, în trei exemplare, precum ș(cid:13)i de următoarele indicații: 3. 2. 2. 1. — descrierea, în ceea ce priveș(cid:13)te caracteristicile definite la punctul 1. 1 din prezenta anexă, a tipului/tipurilor de motocicletă pentru care este/sunt destinat(e) sistemul(ele) sau componenta(ele); — trebuie să se indice numărul ș(cid:13)i/sau simbolurile specifice tipului de motor ș(cid:13)i motocicletă; 3. 2. 2. 2. — descrierea sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor, indicând poziția relativă a fiecăreia dintre componentele sale, împreună cu instrucțiunile de montare; 3. 2. 2. 3. — desene ale fiecărei componente pentru facilitarea localizăriiș(cid:13)i identificării, precum ș(cid:13)i declararea materialelor utilizate. Aceste desene trebuie să indice, de asemenea, poziția intenționată a numărului obligatoriu al omologării de tip pentru componente. 3. 2. 3. Solicitantul trebuie să prezinte, la cererea serviciului tehnic: 3. 2. 3. 1. — două mostre ale sistemului pentru care se solicită omologarea de tip pentru componente; 3. 2. 3. 2. — un sistem de eș(cid:13)apament conform celui original montat pe motocicletă când a fost emis documentul menționat în apendicele 1B; 3. 2. 3. 3. — o motocicletă reprezentativă pentru tipul căruia îi este destinat sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor, furnizată într-o stare în care, când este echipată cu un amortizor de sunet de acelaș(cid:13)i tip cu cel original, să se conformeze cerințelor unuia dintre următoarele puncte: 3. 2. 3. 3. 1. Dacă motocicleta menționată la punctul 3. 2. 3. 3 este de un tip căruia i s-a acordat omologarea de tip conform dispozițiilor prezentului capitol: — în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită menționată la punctul 2. 1. 1; — în timpul încercării în regim staționar, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 3 dB(A) valoarea înregistrată când motoreta a primit omologarea de tip ș(cid:13)i indicată pe plăcuța fabricantului. 3. 2. 3. 3. 2. Dacă motocicleta menționată la punctul 3. 2. 3. 3 nu este de tipul care a primit omologarea de tip pentru componente în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită aplicabilă tipului respectiv de motocicletă când a fost pusă prima dată în funcțiune; 3. 2. 3. 4. — un motor separat, identic celui montat pe motocicleta menționată mai sus, când autoritățile competente consideră necesar aceasta. 3. 3. Marcaje ș(cid:13)i inscripționări 3. 3. 1. Sistemele de eș(cid:13)apament neoriginale sau componentele acestora trebuie marcate în conformitate cu dispozițiile din ANEXA VI. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 373 3. 4. Omologarea de tip pentru componente 3. 4. 1. După încheierea încercărilor stabilite prin prezentul capitol, autoritățile competente emit un certificat pe baza modelului stabilit în apendicele 2B. Numărul de omologare de tip pentru componente trebuie precedat de un dreptunghi care înconjoară litera „e”, urmată de numărul sau literele distinctive ale statului membru care a acordat sau refuzat omologarea de tip pentru componente. Sistemul de eș(cid:13)apament căruia îi este acordată omologarea de tip pentru componente este considerat conform dispozițiilor din capitolul 1. 3. 5. Specificații 3. 5. 1. Specificații generale Design-ul, construcția ș(cid:13)i montarea amortizorului de sunet trebuie să fie astfel încât: 3. 5. 1. 1. — motocicleta să se conformeze cerințelor capitolului corespunzător condițiilor normale de utilizare, în special în pofida oricăror vibrații la care poate fi supusă; 3. 5. 1. 2. — să prezinte rezistență rezonabilă la fenomenele de coroziune la care este supusă în cursul condițiilor normale de utilizare a motocicletei; 3. 5. 1. 3. — să nu fie reduse garda de sol disponibilă sub amortizorul de sunet montat inițial ș(cid:13)i unghiul la care motocicleta se poate înclina; 3. 5. 1. 4. — suprafața să nu atingă temperaturi anormal de înalte; 3. 5. 1. 5. — conturul exterior să nu aibă proiecții sau margini tăioase; 3. 5. 1. 6. — amortizoarele de ș(cid:13)ocuri ș(cid:13)i suspensiile să aibă spațiu suficient; 3. 5. 1. 7. — să se prevadă spațiu adecvat de siguranță pentru conducte; 3. 5. 1. 8. — să fie rezistent la impact, astfel încât să fie compatibil cu cerințele de instalare ș(cid:13)i întreținere definite în mod clar. 3. 5. 2. Specificații pentru nivelul de zgomot 3. 5. 2. 1. Eficiența acustică a sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor sau a componentelor acestuia trebuie încercată utilizând metodele descrise la punctele 2. 1. 2, 2. 1. 3, 2. 1. 4 ș(cid:13)i 2. 1. 5. Cu sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentele acestuia montate pe motocicleta menționată la punctul 3. 2. 3. 3, valorile nivelului de zgomot obținute trebuie să îndeplinească următoarele condiții: 3. 5. 2. 1. 1. Nu trebuie să depăș(cid:13)ească valorile măsurate, în conformitate cu punctul 3. 2. 3. 3, utilizând acelaș(cid:13)i tip de motocicletă cu echipamentul de amortizare sunet original, atât în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, cât ș(cid:13)i în regim staționar. 3. 5. 3. Încercarea performanțelor motocicletei 3. 5. 3. 1. 3. 5. 3. 2. 3. 5. 3. 3. Amortizorul de sunet înlocuitor trebuie să fie astfel încât să asigure o performanță a motocicletei comparabilă cu cea obținută cu sistemul de amortizare de sunet original sau componentele acestuia. Amortizorul de sunet înlocuitor trebuie comparat cu unul original, tot în stare nouă, montat la rândul lui pe motocicleta menționată la punctul 3. 2. 3. 3. Încercarea este efectuată prin măsurarea curbei de putere a motorului. Puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza maximă măsurate cu amortizorul de sunet înlocuitor nu trebuie să devieze cu mai mult de ± 5 % față de acelea obținute cu amortizorul de sunet original. 3. 5. 4. Dispoziții suplimentare referitoare la amortizoarele de sunet ca unități tehnice separate, conținând materiale fibroase. Materialele fibroase nu pot fi utilizate pentru construirea acestor amortizoare de sunet decât dacă sunt îndeplinite cerințele stabilite la punctul 2. 3. 1. 374 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1A 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 375 Apendicele 1B 376 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2A 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 377 Apendicele 2B 378 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA IV CERINȚE PENTRU MOTORETE CU TREI ROȚI Ș(cid:13) I TRICICLURI 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. 1. 1. 1. 1. 1. 2. 1. 1. 3. 1. 1. 4. 1. 1. 5. 1. 2. 1. 2. 1. 1. 2. 2. 1. 3. 1. 3. 1. 1. 3. 2. 1. 3. 3. 1. 3. 4. 1. 4. 2. 2. 1. 2. 1. 1. „Tip de motoretă cu trei roți sau triciclu cu privire la nivelul de zgomot ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament” înseamnă motorete cu trei roți ș(cid:13)i tricicluri care nu diferă esențial în ceea ce priveș(cid:13)te: forma caroseriei sau materialele (în special compartimentul motorș(cid:13)i insonorizarea acestuia); lungimea ș(cid:13)i lățimea vehiculului; tipul motorului (aprindere prin scânteie sau aprindere prin compresie, doi sau patru timpi, pistoane alternative sau rotative, numărul ș(cid:13)i capacitatea cilindrilor, numărul ș(cid:13)i tipul de carburatoare sau sisteme de injecție, aranjarea valvelor, puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza corespunzătoare). Capacitatea cilindrică a motoarelor cu pistoane rotative se consideră a fi dublul volumului camerei; sistemul de transmisie, în special numărul ș(cid:13)i rapoartele vitezelor; numărul, tipul ș(cid:13)i aranjarea sistemelor de eș(cid:13)apament. „Sistem de eș(cid:13)apament” sau „amortizor de sunet” înseamnă un set complet de componente necesar pentru limitarea zgomotului produs de motorul motoretei cu trei roți sau al triciclului ș(cid:13)i eș(cid:13)apamentul său. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor original” înseamnă un sistem de tipul celui existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau extinderii omologării de tip. Poate fi primul sistem montat sau un înlocuitor. „Sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet neoriginal” înseamnă un sistem de alt tip față de cel existent pe vehicul în momentul omologării de tip sau extinderii omologării de tip. Poate fi utilizat doar ca înlocuitor de sistem de eș(cid:13)apament sau amortizor de sunet. „Sisteme de eș(cid:13)apament de tipuri diferite” înseamnă sisteme care diferă fundamental într-una din următoarele privințe: sisteme formate din componente care poartă denumiri comerciale sau mărci de fabrică diferite; sisteme care includ orice componentă fabricată din materiale cu caracteristici diferite sau componente care sunt de formă sau dimensiune diferită; sisteme în care principiile de funcționare pentru cel puțin o componentă sunt diferite; sisteme care cuprind diferite combinații de componente. „Componenta unui sistem de eș(cid:13)apament” înseamnă una din componentele individuale care formează, împreună, sistemul de eș(cid:13)apament (cum ar fi țeava de eș(cid:13)apament, amortizorul de sunet propriu-zis) ș(cid:13)i sistemul de admisie (filtrul de aer), dacă există. Dacă motorul este echipat cu un sistem de admisie (filtru de aer ș(cid:13)i/sau amortizor pentru zgomotul de admisie), în scopul conformității cu nivelurile de zgomot maxime admisibile, filtrul ș(cid:13)i/sau amortizorul trebuie tratate ca fiind componente cu aceeaș(cid:13)i importanță ca ș(cid:13)i sistemul de eș(cid:13)apament. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE PRIVIND NIVELUL DE ZGOMOT Ș(cid:13) I SISTEMUL DE EȘ(cid:13) APAMENT ORIGINAL, CA UNITATE TEHNICĂ SEPARATĂ, A UNUI TIP DE MOTORETĂ CU TREI ROȚI SAU TRICICLU Zgomotul unei motorete cu trei roți sau triciclu în miș(cid:13)care (condițiile de măsurare ș(cid:13)i metoda pentru încercarea unui vehicul în cursul omologării de tip pentru componente). Vehiculul, motorul ș(cid:13)i sistemul său de eș(cid:13)apament trebuie proiectate, construite ș(cid:13)i asamblate astfel încât vehiculul să se conformeze cerințelor prezentului capitol în condițiilor normale de utilizare, în pofida oricăror vibrații la care poate fi supus. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 379 2. 1. 2. 2. 2. 2. 2. 1. 2. 2. 2. 2. 2. 2. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament trebuie proiectat, construit ș(cid:13)i montat în aș(cid:13)a fel încât să reziste fenomenelor de coroziune la care este expus. Specificații pentru nivelurile de zgomot Limite: a se vedea anexa I. Instrumente de măsurare Aparatul utilizat pentru măsurarea nivelului de zgomot trebuie să fie un sonometru de precizie de tipul descris în publicația 179 a Comisiei Internaționale Electrotehnice (IEC) „Sonometre de precizie”, ediția a 2-a. Măsurătorile trebuie întreprinse utilizând reacția „rapidă” a sonometrului, precum ș(cid:13)i rețeaua de ponderare „A”, descrise de asemenea în publicația respectivă. La începutul ș(cid:13)i sfârș(cid:13)itul fiecărei serii de măsurători, sonometrul trebuie calibrat în conformitate cu instrucțiunile fabricantului, utilizând o sursă sonoră corespunzătoare (cum ar fi un pistonfon). 2. 2. 2. 2. Măsurători de viteză Viteza motorului ș(cid:13)i viteza vehiculului pe pista de încercare trebuie determinate cu o precizie de ± 3 %. 2. 2. 3. Condițiile de măsurare 2. 2. 3. 1. Starea vehiculului În timpul măsurătorilor, vehiculul trebuie să fie în stare de funcționare (inclusiv fluid de răcire, lubrifianți, carburant, scule, roată de rezervă ș(cid:13)i conducător). Înaintea începerii măsurătorilor, vehiculul trebuie să fie adus la temperatura normală de funcționare. 2. 2. 3. 1. 1. Măsurătorile trebuie efectuate cu vehiculul fără încărcătură, fără remorcă sau semi-remorcă. 2. 2. 3. 2. Terenul de încercare Terenul de încercare trebuie să cuprindă o secțiune de accelerare, înconjurată de o zonă de încercare practic plană. Secțiunea de accelerare trebuie să fie plană; suprafața acesteia trebuie să fie uscată ș(cid:13)i dintr-un material conceput astfel încât zgomotul de rulare să fie redus. Pe terenul de încercare, variațiile în câmpul acustic liber, între sursa sonoră plasată în centrul secțiunii de accelerare ș(cid:13)i microfon, nu trebuie să depăș(cid:13)ească ± 1 dB. Această condiție este considerată îndeplinită dacă nu există obiecte mari care să reflecte sunetul, cum ar fi garduri, stânci, poduri sau clădiri pe o rază de 50 m din centrul secțiunii de accelerare. Suprafața care acoperă pista de încercare trebuie să se conformeze cerințelor din anexa VII. Microfonul nu trebuie să fie obstrucționat într-un mod care poate afecta câmpul acustic ș(cid:13)i nici o persoană nu are voie să stea între microfon ș(cid:13)i sursa sonoră. Observatorul care efectuează măsurătorile trebuie să se poziționeze astfel încât să nu afecteze citirile instrumentelor de măsurare. 2. 2. 3. 3. Diverse Măsurătorile nu trebuie efectuate în condiții atmosferice nefavorabile. Vântul nu trebuie să afecteze rezultatele măsurătorilor. Pentru măsurători, nivelul de zgomot A-ponderat al surselor sonore, altele decât acelea ale vehiculului care este supus încercării ș(cid:13)i efectele vântului, trebuie să fie la cel puțin 10 dB(A) sub nivelul de zgomot produs de vehicul. Pe microfon poate fi fixat un ecran de protecție corespunzător împotriva vântului, cu condiția să se țină cont de efectele sale asupra sensibilității ș(cid:13)i caracteristicilor direcționale ale microfonului. Dacă diferența dintre zgomotul ambiental ș(cid:13)i zgomotul măsurat este între 10 ș(cid:13)i 16 dB(A), pentru calculul rezultatelor încercării citirile sonometrului trebuie corectate corespunzător, conform graficului de mai jos: 380 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 2. 4. Metoda de măsurare 2. 2. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim de zgomot, exprimat în decibeli A-ponderat [dB(A)], trebuie măsurat când vehiculul circulă între liniile AA′ ș(cid:13)i BB′ (figura 1). Măsurătoarea este invalidată dacă se înregistrează o discrepanță anormală între valoarea de vârf ș(cid:13)i nivelul general de zgomot. Trebuie efectuate cel puțin două măsurători de fiecare parte a vehiculului. 2. 2. 4. 2. Poziționarea microfonului Microfonul trebuie să fie situat la 7,5 ± 0,2 m față de linia de referință CC′ (figura 1) de pe pistă ș(cid:13)i la 1,2 ± 0,1 m deasupra nivelului solului. 2. 2. 4. 3. Condițiile de funcționare Vehiculul trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză inițială constantă, specificată la punctul 2. 2. 4. 4. Când partea frontală a vehiculului atinge linia AA′, comanda de accelerație trebuie deschisă complet cât mai rapid practic posibil ș(cid:13)i ținută în această poziție până când spatele vehiculului depăș(cid:13)eș(cid:13)te linia BB′; după aceea, maneta de accelerație trebuie readusă, cât mai rapid posibil, la poziția de ralanti. Pentru toate măsurătorile, vehiculul trebuie condus în linie dreaptă de-a lungul secțiunii de accelerare, păstrând planul longitudinal median al vehiculului cât mai aproape posibil de punctul CC. 2. 2. 4. 3. 1. În cazul vehiculelor articulate, constând din două componente inseparabile ș(cid:13)i considerate ca fiind un singur vehicul, semiremorca nu trebuie luată în considerare cu privire la traversarea liniei BB. 2. 2. 4. 4. Determinarea vitezei constante care trebuie adoptată 2. 2. 4. 4. 1. Vehicule fără cutie de viteze Vehiculul trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă, fie corespunzătoare cu o viteză de rotație a motorului egală cu 75 % din cea la care motorul dezvoltă puterea maximă, fie la 75 % din viteza maximă de rotație a motorului permisă de regulator, fie la 50 km/h, oricare din acestea este mai mică. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 381 2. 2. 4. 4. 2. Vehicule cu cutie de viteze manuală Dacă vehiculul dispune de o cutie de viteze cu două, trei sau patru trepte, trebuie utilizată viteza a doua. În cazul în care cutia are mai mult de patru trepte, trebuie utilizată viteza a treia. Dacă în aceste condiții motorul atinge o viteză de rotație peste rata puterii sale maxime, în loc de viteza a doua sau a treia, trebuie angajată următoarea treaptă superioară care permite atingerea liniei BB′ pe pista de încercare fără depăș(cid:13)irea acestei rate. Motorul nu trebuie să fie supraturat. Dacă vehiculul are o transmisie finală cu dublu raport, raportul selectat trebuie să fie cel corespunzător vitezei celei mai mari a vehiculului. Vehiculul trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă, fie egală cu 75 % din viteza de rotație a motorului la care acesta dezvoltă puterea maximă, fie la 75 % din viteza de rotație maximă permisă de regulator, fie la 50 km/h, oricare din acestea este mai mică. 2. 2. 4. 4. 3. Vehicule cu cutie de viteze automată Vehiculul trebuie să se apropie de linia AA′ la o viteză constantă de 50 km/h sau 75 % din viteza sa maximă, oricare din acestea este mai mică. Când sunt disponibile mai multe poziții pentru mers înainte, trebuie selectată aceea care produce cea mai mare accelerație medie a vehiculului între liniile AA′ ș(cid:13)i BB′. Nu trebuie utilizată poziția selectorului care este folosită doar pentru frânare, manevrare sau miș(cid:13)cări similare la viteză mică. 2. 2. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 2. 5. 1. Raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B trebuie să indice toate circumstanțele ș(cid:13)i influențele care afectează rezultatele măsurătorilor. 2. 2. 5. 2. Valorile obținute se rotunjesc la cel mai apropiat decibel. Dacă cifra care urmează după punctul zecimal este între 0 ș(cid:13)i 4, totalul se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat inferioară, iar între 5 ș(cid:13)i 9 se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat superioară. În scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B pot fi utilizate doar acele măsurători ale căror diferențe în două încercări consecutive de aceeaș(cid:13)i parte a vehiculului sunt mai mici sau egale cu 2 dB(A). 2. 2. 5. 3. Pentru a ține cont de lipsa de precizie a măsurătorilor, rezultatul fiecărei măsurători se consideră scăzând valoarea de 1 dB(A) din valoarea obținută în conformitate cu punctul 2. 2. 5. 2. 2. 2. 5. 4. Dacă media celor patru rezultate ale măsurătorilor nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te nivelul maxim admisibil pentru categoria din care face parte vehiculul supus încercării, limitele adoptate la punctul 2. 1. 1 sunt considerate ca fiind respectate. Această valoare medie constituie rezultatul încercării. 2. 3. Măsurarea zgomotului vehiculului în regim de staționare (pentru încercarea vehiculului în circulație) 2. 3. 1. Nivelul presiunii acustice în imediata apropiere a vehiculului În scopul facilitării încercărilor de zgomot ulterioare asupra vehiculelor aflate în circulație, nivelul de presiune acustică trebuie măsurat, de asemenea, în imediata vecinătate a ieș(cid:13)irii țevii de eș(cid:13)apament (amortizorului de sunet), în conformitate cu următoarele cerințe, rezultatul măsurătorii fiind introdus în raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 2. 3. 2. Instrumente de măsurare Trebuie utilizat un sonometru de precizie, definit conform punctului 2. 2. 2. 1. 2. 3. 3. Condiții de măsurare 2. 3. 3. 1. Starea vehiculului Înaintea măsurătorilor, motorul vehiculului trebuie adus la temperatura normală de funcționare. Dacă vehiculul dispune de ventilatoare cu mecanism de acționare automată, acest sistem nu trebuie pornit în cursul măsurătorilor de zgomot. În timpul măsurătorilor, cutia de viteze trebuie să fie în punctul mort. Dacă este imposibilă deconectarea transmisiei, trebuie să i se asigure rotirea liberă a roții motoare a motoretei, de exemplu prin plasarea vehiculului pe suportul său central sau pe role. 382 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. 3. 3. 2. Terenul de încercare (figura 2) Pentru încercare se poate utiliza orice zonă fără perturbații acustice semnificative. Sunt corespunzătoare suprafețele plane acoperite cu beton, asfalt sau alt material greu ș(cid:13)i care reflectă puternic sunetul; nu trebuie utilizate suprafețele construite din pământ compactat. Terenul de încercare trebuie să fie de forma unui dreptunghi ale cărui laturi sunt la cel puțin 3 m față de conturul exterior al vehiculului (exclusiv ghidonul). Nu trebuie să existe obstacole semnificative; de exemplu, nici o altă persoană, în afară de conducător ș(cid:13)i observator, nu trebuie să se afle în interiorul dreptunghiului. Vehiculul trebuie poziționat în dreptunghiul menționat, astfel încât microfonul utilizat pentru măsurători să fie la cel puțin 1 m de orice bordură. 2. 3. 3. 3. Diverse Citirile instrumentului de măsurare cauzate de zgomotul ambiental ș(cid:13)i efectele vântului trebuie să fie cel puțin cu 10 dB(A) mai joase decât nivelul zgomotelor care se măsoară. Poate fi utilizat un ecran protector pentru vânt, cu condiția să se țină cont de efectul său asupra sensibilității microfonului. 2. 3. 4. Metoda de măsurare 2. 3. 4. 1. Natura ș(cid:13)i numărul măsurătorilor Nivelul maxim de zgomot, exprimat în decibeli A-ponderat [dB(A)] trebuie măsurat în cursul perioadei de funcționare prevăzute la punctul 2. 2. 4. 3. Trebuie făcute cel puțin trei măsurători în fiecare punct de măsurare. 2. 3. 4. 2. Poziționarea microfonului (figura 2) Microfonul trebuie poziționat la acelaș(cid:13)i nivel cu ieș(cid:13)irea țevii de eș(cid:13)apament sau la 0,2 m deasupra suprafeței pistei, oricare din aceste puncte este mai înalt. Diafragma microfonului trebuie să fie cu fața spre ieș(cid:13)irea eș(cid:13)apamentului, la o distanță de 0,5 m de aceasta. Axa de sensibilitate maximă a microfonului trebuie să fie paralelă cu suprafața pistei, la un unghi de 45° ± 10° față de planul vertical al direcției emisiilor eș(cid:13)apamentului. În raport cu acest plan vertical, microfonul trebuie situat pe partea care oferă distanța maximă posibilă între microfon ș(cid:13)i conturul exterior al vehiculului (exclusiv ghidonul). Dacă sistemul de eș(cid:13)apament are mai multe țevi de eș(cid:13)apament cu centrele la distanță mai mică de 0,3 m, microfonul trebuie plasat cu fața spre ieș(cid:13)irea care este cea mai apropiată de vehicul (exclusiv ghidonul) sau spre ieș(cid:13)irea care este situată cel mai sus față de suprafața pistei. Dacă centrele țevilor de eș(cid:13)apament sunt distanțate mai mult de 0,3 m, trebuie efectuate măsurători separate pentru fiecare dintre acestea, cifra cea mai mare obținută fiind acceptată ca valoarea de încercare. 2. 3. 4. 3. Condițiile de funcționare Viteza motorului trebuie menținută constantă, la una din următoarele valori: — — S 2 3S 4 dacă S este mai mare de 5 000 rpm; dacă S nu este mai mare de 5 000 rpm, unde „S” este viteza menționată la punctul 3. 2. 1. 7 din apendicele 1A. Când se atinge o viteză constantă a motorului, maneta de accelerație trebuie întoarsă uș(cid:13)or în punctul de ralanti. Nivelul de zgomot trebuie măsurat în cursul unui ciclu de funcționare, constând dintr-o scurtă perioadă de viteză constantă a motorului ș(cid:13)i în decursul întregii perioade de decelerație, valoarea maximă înregistrată de sonometru fiind considerată ca valoare de încercare. 2. 3. 5. Rezultate (raportul de încercare) 2. 3. 5. 1. Raportul de încercare elaborat în scopul emiterii documentului menționat în apendicele 1B trebuie să indice toate datele relevante ș(cid:13)i în special pe cele utilizate în măsurarea zgomotului vehiculului staționar. 2. 2. 5. 2. Valorile, rotunjite către cel mai apropiat decibel, trebuie citite de pe instrumentul de măsurare. Dacă cifra care urmează după punctul zecimal este între 0 ș(cid:13)i 4, totalul se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat inferioară, iar între 5 ș(cid:13)i 9 se rotunjeș(cid:13)te la valoarea imediat superioară. Sunt utilizate doar măsurătorile care nu diferă cu mai mult de 2 dB(A) în trei încercări consecutive. 2. 2. 5. 3. Cea mai mare dintre cele trei valori constituie rezultatul încercării. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 383 Figura 1 Pozițiile pentru încercarea vehiculului în miș(cid:13)care Figura 2 Pozițiile pentru încercarea vehiculului staționar 384 2. 4. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Sistemul de eș(cid:13)apament (amortizorul de sunet) original 2. 4. 1. Cerințe pentru amortizoarele de sunet care conțin materiale fibroase absorbante 2. 4. 1. 1. Materialele fibroase absorbante nu trebuie să conțină azbest ș(cid:13)i pot fi utilizate la fabricarea amortizoarelor de sunet doar dacă se garantează fixarea lor pe durata de utilizare a amortizorului de sunet ș(cid:13)i dacă îndeplinesc cerințele oricăruia dintre punctele 2. 4. 1. 2, 2. 4. 1. 3 sau 2. 4. 1. 4. 2. 4. 1. 2. După înlăturarea materialului fibros, nivelul de zgomot trebuie să se conformeze cerințelor de la punctul 2. 2. 1. 2. 4. 1. 3. materialul fibros absorbant nu poate fi plasat în acele părți ale amortizorului de sunet prin care trec gazele evacuate ș(cid:13)i trebuie să se conformeze următoarelor cerințe: 2. 4. 1. 3. 1. Materialul trebuie încălzit într-un furnal, la temperatura de 650 °C ± 5 °C, timp de patru ore, fără reducerea lungimii medii, a diametrului sau a densității moleculare a fibrei; 2. 4. 1. 3. 2. După încălzirea la 650 °C ± 5 °C timp de o oră în furnal, cel puțin 98 % din material trebuie să fie reținut printr-o sită cu dimensiunea nominală a ochiurilor de 250 µm, conform standardului ISO 3310/1 când este încercat în conformitate cu standardul ISO 2599; 2. 4. 1. 3. 3. Pierderea în greutate a materialului nu trebuie să depăș(cid:13)ească 10,5 % după scufundarea timp de 24 de ore la 90 °C ± 5 °C, într-un condensat sintetic având următoarea compoziție: — 1 N acid hidrobromic (HBr): 10 ml — 1 N acid sulfuric (H2SO4): 10 ml — apă distilată pentru completare până la 1 000 ml. Notă: Materialul trebuie spălat în apă distilată ș(cid:13)i uscat timp de o oră la 105 °C înainte de cântărire. 2. 4. 1. 4. Înainte ca sistemul să fie încercat conform punctului 2, acesta trebuie adus la starea normală de lucru prin una din următoarele metode: 2. 4. 1. 4. 1. Condiționarea prin rulare continuă pe ș(cid:13)osea 2. 4. 1. 4. 1. 1. Tabelul arată distanța minimă care trebuie parcursă pentru fiecare tip de motocicletă în cursul condiționării: Categoria motocicletei după capacitatea cilindrică (cm3) 1. ≤ 250 2. > 250 ≤ 500 3. > 500 Distanța (km) 4 000 6 000 8 000 2. 4. 1. 4. 1. 2. 50 % ± 10 % din acest ciclu de condiționare trebuie să constea din conducere în oraș(cid:13), iar restul din parcurgerea distanțelor lungi la viteză mare; ciclul continuu pe ș(cid:13)osea poate fi înlocuit printr-un program corespunzător pe pista de încercare. 2. 4. 1. 4. 1. 3. Cele două regimuri de viteză trebuie alternate cel puțin de ș(cid:13)ase ori. 2. 4. 1. 4. 1. 4. Programul complet de încercare trebuie să includă cel puțin 10 opriri pe durata a cel puțin trei ore, în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 4. 1. 4. 2. Condiționarea prin pulsație 2. 4. 1. 4. 2. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament sau componentele acestuia trebuie montate pe vehicul sau pe motor. În primul caz, vehiculul se montează pe un dinamometru cu role. În alt doilea caz, motorul trebuie montat pe un banc de încercare. Aparatura de încercare, aș(cid:13)a cum prezintă în detaliu figura 3, este aș(cid:13)ezat la ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament. Este acceptat orice alt aparat care oferă rezultate echivalente. 2. 4. 1. 4. 2. 2. Echipamentul de încercare trebuie ajustat astfel încât fluxul gazelor evacuate să fie întrerupt ș(cid:13)i restabilit alternativ de 2 500 de ori printr-o valvă cu acțiune rapidă. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 385 2. 4. 1. 4. 2. 3. Valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazelor evacuate, măsurată la cel puțin 100 mm în aval de flanș(cid:13)a de intrare, ajunge la o valoare între 0,35 ș(cid:13)i 0,40 bar. Dacă această cifră nu poate fi atinsă din cauza caracteristicilor motorului, valva trebuie să se deschidă când contrapresiunea gazului atinge un nivel echivalent cu 90 % din valoarea maximă măsurată înainte de oprirea motorului. Ea trebuie să se închidă când presiunea nu diferă cu mai mult de 10 % față de valoarea sa stabilizată cu valva deschisă. 2. 4. 1. 4. 2. 4. Releul temporizat trebuie setat pentru durata gazelor de eș(cid:13)apament calculată pe baza cerințelor de la punctul 2. 4. 1. 4. 2. 3. 2. 4. 1. 4. 2. 5. Viteza motorului trebuie să fie 75 % din viteza (S) la care motorul dezvoltă puterea maximă. 2. 4. 1. 4. 2. 6. Puterea indicată de dinamometru trebuie să fie 50 % din puterea corespunzătoare accelerației maxime măsurată la 75 % din viteza motorului (S). 2. 4. 1. 4. 2. 7. Orice orificii de drenaj trebuie să fie închise în timpul încercării. 2. 4. 1. 4. 2. 8. Încercarea trebuie finalizată în decurs de 48 de ore. Dacă este necesar, este permisă o pauză pentru răcire după fiecare oră. 2. 4. 1. 4. 3. Condiționarea pe un banc de încercare 2. 4. 1. 4. 3. 1. Sistemul de eș(cid:13)apament trebuie montat pe un motor reprezentativ pentru tipul destinat vehiculului pentru care este proiectat sistemul; apoi se montează pe bancul de încercare. 2. 4. 1. 4. 3. 2. Condiționarea constă din numărul de cicluri pe bancul de încercare pentru categoria de vehicul pentru care a fost proiectat sistemul de eș(cid:13)apament. Tabelul arată numărul ciclurilor pentru fiecare categorie de vehicul: Categoria motocicletei după capacitatea cilindrică (cm3) 1. ≤ 250 2. > 250 ≤ 500 3. > 500 Numărul ciclurilor 6 9 12 2. 4. 1. 4. 3. 3. Fiecare ciclu trebuie urmat de o pauză de cel puțin ș(cid:13)ase ore, în scopul reproducerii efectelor de răcire ș(cid:13)i condensare. 2. 4. 1. 4. 3. 4. Fiecare ciclu pe bancul de încercare e format din ș(cid:13)ase faze. Condițiile motorului ș(cid:13)i durata, pentru fiecare fază, sunt după cum urmează: Faza 1 2 3 4 5 6 Ralanti 25 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 75 % S 100 % încărcare la 75 % S 50 % încărcare la 100 % S 25 % încărcare la 100 % S Condițiile Durata fazei (minute) Motoare cu mai puțin de 250 cm3 Motoare de 250 cm3 sau mai mult 6 40 40 30 12 22 6 50 50 10 12 22 Timp total 2 ore 30 minute 2 ore 30 minute 2. 4. 1. 4. 3. 5. în timpul acestei proceduri de condiționare, la cererea fabricantului, motorul ș(cid:13)i amortizorul de sunet pot fi răcite, în aș(cid:13)a fel încât temperatura înregistrată la un punct nu mai departe de 100 mm de ieș(cid:13)irea sistemului de eș(cid:13)apament a gazelor să nu depăș(cid:13)ească pe cea măsurată când vehiculul rulează cu 110 km/h la 75 % S în treapta de viteză cea mai ridicată. Viteza motorului ș(cid:13)i/sau vehiculului trebuie determinate cu o precizie de ± 3 %. 386 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 3 Aparatul de încercare pentru condiționarea prin pulsație 2. 4. 2. Diagrame ș(cid:13)i marcaje 2. 4. 2. 1. La documentul menționat în apendicele 1A trebuie să se anexeze o diagramă ș(cid:13)i un desen în secțiune transversală, indicând dimensiunile sistemului de eș(cid:13)apament. 2. 4. 2. 2. Toate amortizoarele de sunet originale trebuie să poarte marcajul „e”, urmat de elementul de identificare a țării care a acordat omologarea de tip pentru componente. Această referire trebuie să fie lizibilă ș(cid:13)i de neș(cid:13)ters ș(cid:13)i, de asemenea, vizibilă în poziția în care este aplicată. 2. 4. 2. 3. Orice ambalaj al sistemelor înlocuitoare pentru sistemul de eș(cid:13)apament original trebuie marcat lizibil cu cuvintele „componentă originală”, iar referirile la marcă ș(cid:13)i tip trebuie să fie integrate în marcajul „e” împreună cu referirea la țara de origine. 2. 4. 3. Amortizorul de admisie Dacă admisia motorului este prevăzută cu un filtru de aer ș(cid:13)i/sau amortizoare de admisie în scopul conformității cu nivelul de zgomot admisibil, filtrul ș(cid:13)i/sau amortizorul trebuie privite ca parte a amortizorului de sunet ș(cid:13)i, de asemenea, cerințele de la punctul 2. 4. se aplică ș(cid:13)i asupra lor. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 387 3. OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE LA UN SISTEM DE EȘ(cid:13) APAMENT NEORIGINAL SAU COMPONENTELE ACESTUIA, CA UNITĂȚI TEHNICE SEPARATE, PENTRU MOTORETE CU TREI ROȚI SAU TRICICLURI Prezentul punct se aplică omologării de tip pentru componente, ca unități tehnice separate, a sistemelor de eș(cid:13)apament sau componentelor acestora, destinate unuia sau mai multor tipuri particulare de motorete cu trei roți sau tricicluri, ca ș(cid:13)i componente de înlocuire neoriginale. 3. 1. Definiții 3. 1. 1. „Sistem de eș(cid:13)apament neoriginal sau componente ale acestuia” înseamnă orice componentă a sistemului de eș(cid:13)apament conformă definiției de la punctul 1. 2, destinată montării pe o motoretă cu trei roți sau triciclu în scopul înlocuirii celei care exista în momentul emiterii documentului menționat în apendicele 1B. 3. 2. Cererea pentru omologarea de tip pentru componente 3. 2. 1. 3. 2. 2. Cererile pentru omologarea de tip pentru componente la sistemele de eș(cid:13)apament înlocuitoare sau componente ale acestora, ca unități tehnice separate, trebuie depuse de fabricantul sistemului sau de reprezentantul autorizat al acestuia. Pentru fiecare tip de sistem de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentă a acestuia pentru care se solicită omologarea de tip pentru componente, cererea de omologare de tip pentru componente trebuie însoțită de următoarele documente, în triplu exemplar, precum ș(cid:13)i de următoarele indicații: 3. 2. 2. 1. — descrierea, conform caracteristicilor definite la punctul 1. 1 din prezenta anexă, a tipului (rilor) de vehicul pentru care este/sunt destinat(e) sistemul(ele) sau componenta(ele); — trebuie indicat numărul ș(cid:13)i/sau simbolurile specifice tipului de motor ș(cid:13)i vehicul; 3. 2. 2. 2. — descrierea sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor, arătând poziția relativă a fiecăreia dintre componentele sale, împreună cu instrucțiunile de montare; 3. 2. 2. 3. — desene ale fiecărei componente pentru facilitarea localizăriiș(cid:13)i identificării, precum ș(cid:13)i declararea materialelor utilizate. Aceste desene trebuie să indice, de asemenea, poziția intenționată a numărului obligatoriu al omologării de tip pentru componente. 3. 2. 3. Solicitantul trebuie să trimită, la cererea serviciului tehnic: 3. 2. 3. 1. — două mostre ale sistemului pentru care este solicitată omologarea de tip pentru componente; 3. 2. 3. 2. — un sistem de eș(cid:13)apament conform celui original montat pe motocicletă în momentul emiterii documentului menționat în apendicele 1B; 3. 2. 3. 3. — un vehicul reprezentativ pentru tipul căruia îi este destinat sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor, furnizat într-o stare în care, când este echipat cu un amortizor de sunet de acelaș(cid:13)i tip cu cel original, să se conformeze cerințelor unuia dintre următoarele puncte: 3. 2. 3. 3. 1. dacă vehiculul menționat la punctul 3. 2. 3. 3 este de un tip căruia i s-a acordat omologarea de tip conform dispozițiilor prezentului capitol: — în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită menționată la punctul 2. 2. 1. 3; — în timpul încercării în regim staționar, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 3 dB(A) valoarea indicată pe plăcuța fabricantului; 3. 2. 3. 3. 2. dacă vehiculul menționat la punctul 3. 2. 3. 3 nu este de tipul care a primit omologarea de tip pentru componente în conformitate cu cerințele prezentului regulament, nu trebuie să depăș(cid:13)ească cu mai mult de 1 dB(A) valoarea limită aplicabilă tipului respectiv de vehicul când a fost pus prima dată în circulație; 3. 2. 3. 4. — un motor separat, identic celui care există pe vehiculul menționat mai sus, când autoritățile competente consideră necesar acest lucru. 3. 3. Marcaje ș(cid:13)i inscripționări 3. 3. 1. Sistemele de eș(cid:13)apament neoriginale sau componentele acestora trebuie marcate în conformitate cu dispozițiile din anexa VI. 388 3. 4. 3. 4. 1. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Omologarea de tip pentru componente După încheierea încercărilor prezentate în prezentul capitol, autoritățile competente acordă un certificat pe baza modelului stabilit în apendicele 2B. Numărul de omologare de tip pentru componente trebuie precedat de un dreptunghi care înconjoară litera „e”, urmată de numărul sau literele distinctive ale statului membru care a acordat sau refuzat omologarea de tip pentru componente. 3. 5. Specificații 3. 5. 1. Specificații generale Design-ul, construcția ș(cid:13)i montarea amortizorului de sunet trebuie să fie astfel încât: 3. 5. 1. 1. — vehiculul să se conformeze cerințelor capitolului, în condiții normale de utilizare, în special în pofida oricăror vibrații la care poate fi supus; 3. 5. 1. 2. — să prezinte rezistență rezonabilă la fenomenele de coroziune la care este supus în cursul condițiilor normale de utilizare a motoretei; 3. 5. 1. 3. — să nu fie reduse garda de sol disponibilă sub amortizorul de sunet montat inițial ș(cid:13)i unghiul la care motoreta se poate înclina; 3. 5. 1. 4. — suprafața să nu atingă temperaturi anormal de înalte; 3. 5. 1. 5. — conturul exterior să nu aibă proiecții sau margini tăioase; 3. 5. 1. 6. — amortizoarele de ș(cid:13)ocuri ș(cid:13)i suspensiile să aibă spațiu suficient; 3. 5. 1. 7. — să se prevadă spațiu de siguranță adecvat pentru conducte; 3. 1. 5. 8. — să fie rezistent la impact, astfel încât să fie compatibil cu cerințele de instalare ș(cid:13)i întreținere definite în mod clar. 3. 5. 2. Specificații pentru nivelul de zgomot 3. 5. 2. 1. Eficiența acustică a sistemului de eș(cid:13)apament înlocuitor sau al componentelor acestuia trebuie încercată, utilizând metodele descrise la punctele 2. 3, 2. 4, 2. 5 ș(cid:13)i 2. 6. Cu sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor sau componentele acestuia montate pe motoreta menționată la punctul 3. 2. 3. 3 din prezenta anexă, valorile nivelului de zgomot obținute trebuie să îndeplinească următoarele condiții: 3. 5. 2. 1. 1. nu trebuie să depăș(cid:13)ească valorile măsurate, în conformitate cu punctul 3. 2. 3. 3, utilizând acelaș(cid:13)i vehicul prevăzut cu echipamentul de amortizare original atât în timpul încercării în regim de miș(cid:13)care, cât ș(cid:13)i în regim staționar. 3. 5. 3. Încercarea performanțelor motocicletei 3. 5. 3. 1. 3. 5. 3. 2. 3. 5. 3. 3. Amortizorul de sunet înlocuitor trebuie să fie astfel încât să asigure o performanță a vehiculului comparabilă cu cea obținută cu sistemul de amortizare de sunet original sau componentele acestuia. Amortizorul de sunet înlocuitor trebuie comparat cu cel original, tot în stare nouă, montat la rândul lui pe motocicleta menționată la punctul 3. 2. 3. 3. Încercarea este efectuată prin măsurarea curbei de putere a motorului. Puterea maximă netă ș(cid:13)i viteza maximă măsurate cu amortizorul de sunet înlocuitor nu trebuie să devieze cu mai mult de ± 5 % față de cele obținute în aceleaș(cid:13)i condiții cu amortizorul de sunet original. 3. 5. 4. Dispoziții suplimentare referitoare la amortizoarele de sunet ca unități tehnice separate conținând materiale fibroase Materialele fibroase nu pot fi utilizate pentru construirea acestor amortizoare de sunet decât dacă sunt îndeplinite cerințele stabilite la punctul 2. 4. 1. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 389 Apendicele 1A 390 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1B 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 391 Apendicele 2A 392 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2B 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 393 ANEXA V CERINȚELE DE CONFORMITATE A PRODUCȚIEI 1. CONFORMITATEA VEHICULULUI Orice vehicul fabricat trebuie să fie conform cu un tip de vehicul omologat corespunzător prezentului capitol, să fie echipat cu amortizorul de sunet de tipul aprobat ș(cid:13)i să se conformeze cerințelor de la punctul 2 din anexa referitoare la tipul de vehicul implicat. În scopul testării conformității cerute mai sus, de pe linia de producție este ales un vehicul-eș(cid:13)antion de tipul omologat corespunzător prezentului capitol. Producția este declarată conformă dispozițiilor prezentului capitol dacă nivelul de zgomot măsurat utilizând metoda descrisă la punctul 2. 1 al fiecărei anexe nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te cu mai mult de 3 dB(A) valoarea măsurată în momentul omologării de tip, nici cu mai mult de 1 dB(A) limitele adoptate în prezentul capitol. 2. CONFORMITATEA UNUI SISTEM DE EȘ(cid:13) APAMENT ÎNLOCUITOR NEORIGINAL Orice sistem de eș(cid:13)apament fabricat trebuie să se conformeze tipului aprobat conform prezentului capitol ș(cid:13)i să corespundă cerințelor de la punctul 3 din anexa referitoare la tipul vehiculului căruia îi este destinat. În scopul testării conformității cu cerințele de mai sus, de pe linia de producție se ia o mostră de sistem de eș(cid:13)apament de tipul omologat corespunzător prezentului capitol. Producția este declarată ca fiind conformă dispozițiilor prezentului capitol dacă sunt îndeplinite cerințele de la punctele 3. 5. 2 ș(cid:13)i 3. 5. 3 din fiecare anexă ș(cid:13)i dacă nivelul de zgomot măsurat utilizând metoda descrisă la punctul 2. 1 al fiecărei anexe nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te cu mai mult de 3 dB(A) valoarea măsurată în momentul omologării de tip, nici cu mai mult de 1 dB(A) limitele adoptate în prezentul capitol. 394 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA VI CERINȚELE DE MARCARE 1. Sistemele de eș(cid:13)apament neoriginale sau componentele acestora, dar nu părțile de montaj ș(cid:13)i țevile, trebuie să poarte: 1. 1. denumirea comercială sau marca de fabrică a sistemului de eș(cid:13)apament ș(cid:13)i componentelor acestuia; 1. 2. numele mărcii, atribuit de fabricant; 1. 3. marcajul de omologare de tip pentru componente, realizat ș(cid:13)i aplicat în conformitate cu cerințele din anexa V la Directiva 92/61/CEE. Dimensiunea lui „a” trebuie să fie ≥ 3 mm. 2. 3. Marcajele menționate la punctele 1. 1 ș(cid:13)i 1. 3 ș(cid:13)i numele menționat la punctul 1. 2 trebuie să fie de neș(cid:13)ters ș(cid:13)i lizibil chiar când sistemul de eș(cid:13)apament este montat pe vehicul. O componentă poate să aibă mai multe numere de omologare de tip pentru componente, dacă a fost omologată ca tip de componentă pentru mai multe sisteme de eș(cid:13)apament înlocuitoare. 4. Sistemul de eș(cid:13)apament înlocuitor trebuie furnizat în ambalaje sau etichetat cu următoarele indicații: 4. 1. — numele sau marca fabricantului amortizorului de sunet înlocuitor ș(cid:13)i a componentelor sale; 4. 2. — adresa fabricantului sau a reprezentantului autorizat al acestuia; 4. 3. — lista modelelor motocicletelor pentru care este destinat amortizorul de sunet înlocuitor. 5. Fabricantul trebuie să furnizeze următoarele: 5. 1. — instrucțiuni detaliate privind montarea corectă pe motocicletă; 5. 2. — instrucțiuni de întreținere a amortizorului de sunet; 5. 3. — lista părților componente, cu numerele corespunzătoare ale acestora, exclusiv părțile de montare. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 395 ANEXA VII SPECIFICAȚII PENTRU PISTA DE ÎNCERCARE Prezenta anexă prezintă cerințele legate de caracteristicile fizice ale pavajului ș(cid:13)i dispunerea pavajului pistei de încercare. 1. CARACTERISTICILE CERUTE PENTRU SUPRAFAȚĂ O suprafață este conformă cu prezenta directivă dacă textura ș(cid:13)i conținutul de vid sau coeficientul de absorbție a sunetului au fost măsurate ș(cid:13)i s-a constatat că îndeplinesc toate cerințele de la punctele 1. 1-1. 4, cu condiția să fi fost îndeplinite cerințele de proiectare (punctul 2. 2). 1. 1. Conținutul de vid rezidual Conținutul de vid rezidual, Vc, al pavajului pistei de încercare nu trebuie să depăș(cid:13)ească 8 %. A se vedea punctul 3. 1 pentru procedura de măsurare. 1. 2. Coeficientul de absorbție a sunetului Dacă suprafața nu se conformează cerinței conținutului de vid rezidual, aceasta este acceptată doar când coeficientul de absorbție a sunetului, α, este ≤ 0,10. A se vedea punctul 3. 2 sau procedura de măsurare. Cerințele de la punctele 1. 1 ș(cid:13)i 1. 2 sunt de asemenea îndeplinite dacă a fost măsurată doar absorbția sunetului ș(cid:13)i valoarea a fost: α ≤ 0,10. 1. 3. Adâncimea texturii Adâncimea texturii (AT) măsurată corespunzător metodei volumetrice (a se vedea punctul 3. 3) trebuie să fie: AT ≥ 0,4 mm. 1. 4. Omogenitatea suprafeței Trebuie întreprinse toate eforturile practice pentru a se asigura că suprafața este realizată cât mai omogen posibil în interiorul zonei de încercare. Aceasta include textura ș(cid:13)i conținutul de vid, dar trebuie remarcat de asemenea că, dacă procesul de rulare se desfăș(cid:13)oară mai mult pe unele zone decât pe altele, textura poate fi diferită ș(cid:13)i poate apărea, de asemenea, o lipsă de uniformitate care să ducă la iregularități. 1. 5. Perioada de încercare Pentru a verifica dacă suprafața continuă să se conformeze texturii ș(cid:13)i conținutului de vid sau cerințelor de absorbție a sunetului stipulate în prezentul standard, trebuie întreprinse verificări periodice ale suprafeței la următoarele intervale: (a) pentru conținutul rezidual sau absorbția sunetului: — când suprafața este nouă. — dacă suprafața îndeplineș(cid:13)te cerințele când este nouă, nu se mai întreprind verificări ulterioare. Dacă suprafața nu îndeplineș(cid:13)te cerințele când este nouă, poate să le îndeplinească ulterior, deoarece suprafețele de încercare tind să se înfunde ș(cid:13)i să se taseze în timp; (b) pentru adâncimea texturii (AT): — când suprafața este nouă; — când încep încercările de zgomot (NB: nu mai devreme de patru săptămâni de la turnare); — anual, după aceea. 2. PROIECTAREA SUPRAFEȚEI DE ÎNCERCARE 2. 1. Suprafața Când se proiectează forma suprafeței este important să se asigure, ca o cerință minimă, că suprafața traversată de vehiculele care rulează de-a lungul benzii de încercare este acoperită cu materialul de încercare specificat, cu margini corespunzătoare pentru o conducere sigură ș(cid:13)i practică. Aceasta necesită ca lățimea pistei să fie de cel puțin 3 mș(cid:13)i lungimea pistei între liniile AA ș(cid:13)i BB de cel puțin 10 m la fiecare capăt. Figura 1 arată un plan al unui teren de încercare corespunzător ș(cid:13)i indică suprafața minimă care trebuie acoperită ș(cid:13)i compactată mecanic cu materialul pentru suprafața de încercare specificat. 396 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Figura 1 Cerințe minime pentru suprafața de încercare 2. 2. Cerințe de proiectare pentru suprafață Suprafața de încercare trebuie să îndeplinească următoarele patru cerințe: 1. trebuie să fie din beton asfaltic dens; 2. dimensiunea maximă a criblurii trebuie să fie de 8 mm (toleranțe permise de la 6,3 la 10 mm); 3. grosimea stratului de uzură trebuie să fie ≥ 30 mm; 4. liantul trebuie să fie un bitum nemodificat, cu penetrare directă. Ca îndrumar pentru constructorul suprafeței de încercare, în figura 2 este prezentată o curbă gradată de agregare, cu caracteristicile dorite. În completare, tabelul 3 oferă unele îndrumări pentru obținerea texturii ș(cid:13)i durabilității dorite. Curba gradată corespunde formulei următoare: P (% trecere) = 100 (d/dmax)½ unde: d = dimensiunea sitei cu ochiuri pătrate, în mm dmax = 8 mm pentru curba principală dmax = 10 mm pentru curba de toleranță inferioară dmax = 6,3 mm pentru curba de toleranță superioară Suplimentar celor de mai sus, sunt făcute următoarele recomandări: — fracția nisipului (0,063 mm < dimensiunea sitei cu ochiuri pătrate < 2 mm) trebuie să includă nu mai mult de 55 % nisip natural ș(cid:13)i cel puțin 45 % nisip zdrobit; 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 397 — baza ș(cid:13)i fundația trebuie să asigure o bună stabilitate ș(cid:13)i uniformitate, în conformitate cu cea mai bună practică de construcție a ș(cid:13)oselelor; — criblura trebuie să fie zdrobită (fețe 100 % zdrobite) ș(cid:13)i dintr-un material cu rezistență mărită la fărâmițare; — criblura utilizată în amestec trebuie spălată; — nu se adaugă pe suprafață cribluri suplimentare; — duritatea liantului, exprimată ca valoare PEN, trebuie să fie 40-60, 60-80 sau chiar 80-100, funcție de condițiile climaterice ale țării. Regula este aceea că trebuie utilizat un liant cât mai dur posibil, cu condiția ca acesta să fie corespunzător practicii obiș(cid:13)nuite; — temperatura amestecului înainte de aplicare trebuie aleasă astfel încât să se atingă, prin aplicările ulterioare, conținutul de vid cerut. În scopul creș(cid:13)terii probabilității sau satisfacerii cerințelor de la punctele 1. 1-1. 4, gradul de compactare trebuie studiat nu numai prin alegerea unei temperaturi corespunzătoare, ci ș(cid:13)i printr-un număr corespunzător de treceri ș(cid:13)i prin alegerea vehiculului pentru compactare. Figura 2 Tabelul 3 Îndrumări pentru proiectare Masa pietrelor, dimensiunea sitei cu găuri pătrate (SP) > 2 mm Masa nisipului 0,063 < SP < 2 mm Masa filtrului SP < 0,063 mm Masa liantului (bitum) Dimensiunea maximă a criblurii Duritatea liantului Valoarea pietrelor polizate (VPP) (a se vedea documentul 5 din bibliografie) Gradul de compactare, relativ la compactarea Marshall Toleranțe 47,6 % 38,0 % 8,8 % 5,8 % Valori țintă din masa totală a ameste- cului din masa aproximativă 50,5 % 40,2 % 9,3 % N. A. ± 5 ± 5 ± 2 ± 0,5 6,3 – 10 8 mm (a se vedea mai jos) > 50 98 % 398 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. METODE DE ÎNCERCARE 3. 1. Măsurarea conținutului de vid rezidual În scopul efectuării acestei măsurători sunt luate din pistă probe din cel puțin patru locuri diferite, care sunt distribuite egal în zona de încercare dintre liniile AA ș(cid:13)i BB (a se vedea figura 1). Pentru a evita lipsa de omogenitate ș(cid:13)i neuniformitatea urmelor de roți, probele nu sunt luate de pe urmele de roți propriu-zise, ci în apropierea acestora. Două probe (minim) trebuie luate din apropierea urmelor de roți ș(cid:13)i una (minim) aproximativ la jumătatea distanței dintre urmele de roți ș(cid:13)i locul fiecărui microfon. Dacă există bănuieli că nu sunt îndeplinite condițiile de omogenitate (a se vedea punctul 1. 4), probele trebuie luate din mai multe locuri de pe suprafața de încercare. Conținutul de vid rezidual trebuie determinat pentru fiecare probă. Se calculează apoi media valorilor pentru toate probele ș(cid:13)i se compară cu cerințele de la punctul 1. 1. Suplimentar, nici o probă nu poate avea o valoare a vidului mai mare de 10 %. Constructorul suprafeței de încercare trebuie să țină seama de problema care poate să apară când suprafața de încercare este încălzită de conducte sau cabluri electrice ș(cid:13)i trebuie luate probe din această zonă. Aceste instalații trebuie planificate cu grijă, respectând viitoarele locuri de prelevare a probelor. Este recomandat să se lase câteva locații având dimensiuni de aproximativ 200 × 300 mm fără cabluri sau conducte sau în care acestea din urmă sunt localizate suficient de adânc pentru a nu fi afectate de probele luate din suprafața de rulare. 3. 2. Coeficientul de absorbție a sunetului Coeficientul de absorbție a sunetului (incidență normală) este măsurat prin metoda tubului de impedanță, utilizând procedura specificată în ISO/DIS 10534: „Acustică – Determinarea coeficientului de absorbție a sunetului ș(cid:13)i impedanța prin metoda tubului”. Referitor la specimenele de încercare, sunt urmate aceleaș(cid:13)i cerințe ca ș(cid:13)i în cazul conținutului de vid rezidual (a se vedea punctul 3. 1). Absorbția sunetului este măsurată în intervalul 400-800 Hz ș(cid:13)i în intervalul 800-1 600 Hz (cel puțin la frecvențele centrale din benzile octavei a treia), iar valoarea maximă trebuie identificată pentru ambele intervale de frecvență. Apoi, pentru toate probele de încercare, este calculată media acestor valori pentru constituirea rezultatului final. 3. 3. Măsurătorile volumetrice ale macro-texturii Pentru scopurile prezentului standard, măsurătorile de adâncime a texturii sunt făcute în cel puțin 10 poziții la distanțe egale de urmele roților de pe suprafața de rulare, iar media valorilor este utilizată pentru compararea cu adâncimea minimă specificată a texturii. Pentru descrierea procedurii, a se vedea anexa F din Proiectul de Standard ISO/DIS 10844. 4. STABILITATEA ÎN TIMP Ș(cid:13) I ÎNTREȚINEREA 4. 1. Influența timpului La fel ca la alte suprafețe, este de aș(cid:13)teptat ca nivelurile de zgomot al contactului anvelopă/ș(cid:13)osea, măsurate pe suprafața de încercare, să crească uș(cid:13)or în primele 6 până la 12 luni după construcție. Suprafața atinge caracteristicile cerute nu mai devreme de patru săptămâni după construire. Stabilitatea în timp este determinată în principal prin lustruirea ș(cid:13)i compactarea de către vehiculele rulate pe suprafață. Trebuie verificată periodic, aș(cid:13)a cum se prevede la punctul 1. 5. 4. 2. Întreținerea suprafeței Sfărâmăturile libere sau praful care pot reduce semnificativ adâncimea efectivă a texturii trebuie înlăturate de pe suprafață. În țările cu climat rece, uneori este utilizată sarea pentru dezghețare. Aceasta poate altera temporar sau chiar permanent suprafața, ducând la creș(cid:13)terea zgomotului; de aceea nu este recomandată. 4. 3. Repavarea suprafeței Dacă este necesară repavarea pistei de încercare, de obicei nu este necesar să se repaveze mai mult decât banda de testare (lată de 3 m în figura 1) pe care sunt conduse vehiculele, cu condiția ca exteriorul suprafeței de rulare să îndeplinească cerințele privind conținutul de vid rezidual sau absorbție a sunetului, când a fost măsurat. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 399 5. DOCUMENTAȚIA PRIVIND SUPRAFAȚA Ș(cid:13) I ÎNCERCĂRILE ÎNTREPRINSE PE ACEASTA 5. 1. Documentația privind suprafața de încercare Trebuie furnizate următoarele date, într-un document care descrie suprafața de încercare: (a) localizarea pistei de încercare; (b) tipul liantului, duritatea, tipul agregatului, densitatea teoretică maximă a betonului („DR”), grosimea benzii de rulare ș(cid:13)i curba gradată determinată din probele luate de pe pista de încercare; (c) metoda de compactare (cum ar fi tipul compactorului, masa, numărul trecerilor); (d) temperatura amestecului, temperatura ambientală ș(cid:13)i viteza vântului în timpul aplicării suprafeței; (e) data când a fost aplicată suprafața ș(cid:13)i contractantul; (f) toate sau cel puțin ultimele rezultate, incluzând: (i) conținutul de vid rezidual al fiecărei probe; (ii) zonele de pe suprafața de încercare de unde au fost prelevate probele pentru încercarea conținutului de vid; (iii) coeficientul de absorbție al fiecărei probe (dacă s-a măsurat). Specificarea rezultatelor pentru fiecare probă ș(cid:13)i fiecare interval de frecvență, precum ș(cid:13)i media globală; (iv) marcarea, pe suprafața de încercare, a locului de unde s-au prelevat probele de măsurare a absorbției; (v) adâncimea texturii, incluzând numărul încercărilor ș(cid:13)i deviația standard; (vi) instituția responsabilă pentru încercările (i) ș(cid:13)i (iii) ș(cid:13)i tipul de echipament utilizat; (vii) data efectuării încercării(lor) ș(cid:13)i data când au fost prelevate probele din pista de încercare. 5. 2. Documentația pentru încercările de zgomot ale vehiculului întreprinse pe suprafață În documentul care descrie încercarea(ările) de zgomot a(le) vehiculului trebuie precizat dacă au fost sau nu îndeplinite toate cerințele. Trebuie făcută referire la un document în conformitate cu punctul 5. 1. 400 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 10 DISPOZITIVELE DE CUPLARE A REMORCILOR PENTRU AUTOVEHICULELE CU DOUĂ Ș(cid:13) I TREI ROȚI ANEXĂ Ș(cid:13) I APENDICE ANEXA I Dispozitive de cuplare a remorcilor pentru autovehiculele cu două sau trei roți ………………………………………………………… Apendicele 1 Bila de cuplare pentru autovehiculele cu două sau trei roți …… Apendicele 2 ……………………………………………………………………… Apendicele 3 ……………………………………………………………………… Apendicele 4 Apendicele 5 Specificație privind dispozitivul de cuplare pentru remorcile tractate de un tip de autovehicul cu două sau trei roți ………… Certificatul de omologare de tip pentru componente privind dispozitivele de cuplare pentru remorcile tractate de un tip de auto- vehicul cu două sau trei roți ……………………………………… Pagina 401 406 408 409 410 411 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 401 DISPOZITIVE DE CUPLARE A REMORCILOR PENTRU AUTOVEHICULELE CU DOUĂ Ș(cid:13) I TREI ROȚI ANEXA I 1. DOMENIU DE APLICARE 1. 1. ANEXA I se aplică dispozitivelor de cuplare pentru autovehiculele cu două ș(cid:13)i trei roți ș(cid:13)i fixării acestora la vehicule. 1. 2. ANEXA I stabileș(cid:13)te cerințele pe care trebuie să le respecte dispozitivele de cuplare pentru autovehiculele cu două ș(cid:13)i trei roți în scopul: — asigurării compatibilității când sunt combinate autovehicule cu diferite tipuri de remorci; — asigurării siguranței cuplării vehiculelor indiferent de condițiile de utilizare; — asigurării siguranței procedurilor de cuplare ș(cid:13)i decuplare. 2. DEFINIȚII 2. 1. „Dispozitive de cuplare pentru autovehicule” înseamnă toate părțileș(cid:13)i dispozitivele montate pe cadre, părțile portante ale caroseriei ș(cid:13)i peș(cid:13)asiul vehiculelor prin intermediul cărora sunt conectate vehiculul tractor ș(cid:13)i vehiculul tractat. Acestea includ, de asemenea, părți fixe sau detaș(cid:13)abile pentru fixarea, ajustarea sau operarea dispozitivelor de cuplare menționate mai sus. 2. 1. 1. „Bile de cuplare ș(cid:13)i brațe de tracțiune” înseamnă dispozitive de cuplare constând dintr-un dispozitiv sferic ș(cid:13)i brațe pe autovehicul pentru conectarea remorcii prin intermediul unui cap de cuplare. 2. 1. 2. Capetele de cuplare de la punctul 2. 1. 1 sunt dispozitive mecanice de cuplare pe bara de tractare a remorcii pentru conectarea la o bilă de cuplare de pe autovehicul. 3. CERINȚE GENERALE 3. 1. Dispozitivele de cuplare pentru autovehiculele cu două sau trei roți trebuie fabricate ș(cid:13)i fixate în conformitate cu practica inginerească ș(cid:13)i trebuie să prezinte siguranță în operare. 3. 2. Dispozitivele de cuplare trebuie să fie proiectate ș(cid:13)i fabricate astfel încât la utilizarea normală, cu întreținerea corespunzătoare ș(cid:13)i înlocuirea la timp a părților componente, să continue să funcționeze satisfăcător. 3. 3. Orice dispozitiv de cuplare trebuie însoțit de instrucțiuni de instalare ș(cid:13)i operare care să ofere suficiente informații pentru o persoană competentă să îl instaleze pe vehicul ș(cid:13)i să îl opereze corespunzător. Instrucțiunile trebuie să fie în limbile oficiale ale statelor membre în care dispozitivul de cuplare este oferit spre vânzare. 3. 4. Materialele care pot fi utilizate sunt acelea pentru care proprietățile relevante sunt adoptate într-un standard sau acelea pentru care proprietățile sunt oferite în documentația cererii. 3. 5. Toate părțile dispozitivelor de cuplare a căror desprindere poate conduce la separarea celor două vehicule trebuie fabricate din oțel. Pot fi utilizate alte materiale cu condiția ca echivalența acestora să fie demonstrată de producătorul serviciului tehnic. 3. 6. Toate cuplajele trebuie proiectate pentru angrenări mecanice pozitive ș(cid:13)i poziția închisă trebuie asigurată cel puțin o dată de angrenări mecanice pozitive. 3. 7. În principiu, bilele de cuplare în conformitate cu figura 1 din apendicele 1 sunt utilizate pe autovehiculele cu două ș(cid:13)i trei roți. În cazul special al vehiculelor cu trei roți, tipul cuplajului trebuie ales ș(cid:13)i poziționat pentru a permite compatibilitatea maximă cu mai multe tipuri de remorci. 402 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Dispozitivele, altele decât bilele de cuplare, pot fi utilizate cu condiția ca cerințele de la punctul 3. 8 să fie îndeplinite ș(cid:13)i compatibilitatea ș(cid:13)i substituirea remorcilor să nu fie nici necesare, nici posibile (combinațiile specializate). 3. 8. Dispozitivele de cuplare trebuie proiectate astfel încât să se respecte cerințele privind operarea, poziționarea, mobilitatea ș(cid:13)i rezistența în conformitate cu punctele 3. 9, 3. 10, 3. 11, 4, 5 ș(cid:13)i 6. 3. 9. Dispozitivele de cuplare trebuie proiectate ș(cid:13)i fixate astfel încât să se ofere siguranță maximă în conformitate cu practica inginerească; aceasta se aplică, de asemenea, ș(cid:13)i operațiunii de cuplare. 3. 10. Cuplarea ș(cid:13)i decuplarea în siguranță a vehiculelor trebuie să fie posibil de realizat de către o persoană fără ajutorul uneltelor. 3. 11. Operarea dispozitivelor detaș(cid:13)abile trebuie să fie posibilă cu uș(cid:13)urință, manual ș(cid:13)i fără utilizarea uneltelor. 4. CERINȚELE PRIVIND POZIȚIA 4. 1. Dispozitivele de cuplare fixate pe vehicule trebuie să asigure o operare fără dificultăți ș(cid:13)i în siguranță. 4. 2. Bilele de cuplare fixate pe vehicule trebuie să corespundă condițiilor geometrice specificate în figura 2 din apendicele 1. 4. 3. Înălțimea punctului de cuplare al unui dispozitiv de cuplare, altul decât bila de cuplare, trebuie să corespundă înălțimii punctului de cuplare al barei de tractare a remorcii într-un interval de ± 35 mm, cu condiția ca remorca să fie în poziție orizontală. 4. 4. Forma ș(cid:13)i dimensiunile brațelor de cuplare trebuie să corespundă cerințelor producătorului vehiculului în ceea ce priveș(cid:13)te punctele de fixare ș(cid:13)i oricare alte dispozitive suplimentare de montare cerute. 4. 5. Trebuie respectate cerințele producătorului vehiculului cu privire la tipul dispozitivului de cuplare, masa admisă a remorcii ș(cid:13)i sarcina statică verticală permisă impuse la punctul de cuplare. 4. 6. Dispozitivul de cuplare montat nu trebuie să obstrucționeze vizibilitatea plăcii de înmatriculare spate, altfel trebuie utilizat un dispozitiv care permite demontarea fără utilizarea uneltelor speciale. 5. CERINȚE PRIVIND ARTICULAȚIA 5. 1. Sunt posibile următoarele articulații, fără ca dispozitivul de cuplare să fie fixat pe vehicul. 5. 1. 1. Un unghi de distanțare liberă verticală de 20° deasupra ș(cid:13)i dedesubtul liniei orizontale centrale la toate unghiurile de rotație până la cel puțin 90° de fiecare parte a liniei centrale longitudinale a dispozitivului. 5. 1. 2. La toate unghiurile de rotație orizontale până la 90° de fiecare parte a liniei centrale longitudinale a dispozitivului trebuie să existe un unghi de rotire axială liberă de fiecare parte a liniei verticale centrale de 25° pentru vehiculele cu trei roți sau 40° pentru vehiculele cu două roți. 5. 2. La toate unghiurile de rotație orizontale trebuie să fie posibile următoarele combinații de articulații: în cazul vehiculelor cu două roți, exceptând situația când dispozitivul este utilizat cu remorcile cu o singură roată care se apleacă împreună cu vehiculul cu două roți: — distanțare verticală de ± 15° cu rotire axială de ± 40°; — rotire axială de ± 30° cu distanțare verticală de ± 20°. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 403 în cazul vehiculelor cu trei roți sau cvadriciclurilor: — distanțare verticală de ± 15° cu rotire axială de ± 25°, — rotire axială de ± 10° cu distanțare verticală de ± 20°. 5. 3. Trebuie să fie de asemenea posibilă cuplarea ș(cid:13)i decuplarea bilei cuplate când axa longitudinală a bilei cuplate, în relație cu centrul liniei bilei de cuplare ș(cid:13)i cu montajul: — este, pe orizontală, β = 60° la stânga sau la dreapta — este, pe verticală, α = 10° în sus sau în jos — este rotită axial 10° la stânga sau la dreapta. 6. CERINȚE PRIVIND REZISTENȚA 6. 1. Trebuie efectuată o încercare de rezistență dinamică (încercare de anduranță). 6. 1. 1. Încercarea de anduranță este efectuată cu o greutate alternativă aproximativ sinusoidală, cu un număr de cicluri de încărcare în funcție de material. Nu trebuie să existe rupturi, fisuri sau alte stricăciuni externe vizibile sau o deformare excesivă permanentă, care poate fi în detrimentul operării satisfăcătoare a dispozitivului. 6. 1. 2. Baza încărcării pentru testul dinamic este valoarea D de mai jos. Sarcina verticală statică este luată în considerare la realizarea încercării de încărcare în raport cu planul orizontal, în funcție de poziția punctului de cuplare ș(cid:13)i sarcina statică verticală permisă la punctul de cuplare. D = g × T × R T + R kN unde: T = masa maximă tehnic admisibilă, în tone, a vehiculului tractor R = masa maximă tehnic admisibilă, în tone, a remorcii g = accelerația gravitațională (se presupune că g = 9,81 m/s2) 6. 1. 3. Valorile caracteristice D ș(cid:13)i S pe care se bazează încercarea sunt specificate în cererea de omologare CE de tip a producătorului, S fiind sarcina statică verticală maximă la punctul de cuplare, în kg. 6. 2. Procedurile de încercări 6. 2. 1. Pentru încercările dinamice eș(cid:13)antionul trebuie plasat într-un mecanism corespunzător, cu un mijloc corespunzător de aplicare a forței, astfel încât să nu fie sub incidența forțelor adiționale sau momentelor separate de forța de încercare specificată. În cazul alternării încercărilor, direcția de aplicare a forței nu trebuie să devieze cu mai mult de ± 1° de la direcția specificată. Pentru evitarea forțelor ș(cid:13)i momentelor necunoscute în eș(cid:13)antion, poate fi necesară existența unei legături în punctul de aplicare a forței ș(cid:13)i a unei a doua legături la o distanță adecvată de acesta. 6. 2. 2. Frecvența la încercare nu trebuie să depăș(cid:13)ească 55 Hz. Frecvența selectată trebuie bine separată de frecvențele rezonante de setare a încercării, incluzând dispozitivul testat. Numărul ciclurilor de încărcare trebuie să fie 2 × 106 pentru dispozitivele de cuplare fabricate din oțel. Pentru dispozitivele de cuplare fabricate din alte materiale poate fi necesar un număr mai mare de cicluri de încărcare. În general, încercarea la rupere este întreprinsă în conformitate cu procedura de penetrare a vopselei; sunt permise, de asemenea, alte proceduri echivalente. 6. 2. 3. Dispozitivele de cuplare încercate sunt montate în mod normal cât mai rigid posibil pe un mecanism de încercare în poziția în care sunt utilizate pe vehicul. Dispozitivele de fixare trebuie să fie acelea specificate de producător sau solicitant ș(cid:13)i să fie acelea destinate pentru fixarea pe vehicul ș(cid:13)i/sau să aibă caracteristici mecanice identice. 404 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 6. 2. 4. De preferință, cuplajele trebuie încercate în condițiile originale în care sunt utilizate pe ș(cid:13)osea. La alegerea producătorului ș(cid:13)i cu acordul serviciului tehnic, componentele flexibile pot fi neutralizate dacă este necesar pentru procedura de încercare ș(cid:13)i dacă nu există dovezi că aceasta afectează rezultatul încercării. Componentele flexibile care au fost supraîncălzite în mod evident în cursul acestei proceduri accelerate de încercare pot fi înlocuite pe parcursul încercării. Sarcinile de încercare pot fi aplicate prin intermediul dispozitivelor speciale fără joc. Dispozitivele trimise pentru încercări trebuie prevăzute cu toate detaliile de proiectare care pot avea influență asupra criteriilor de rezistență (de exemplu, plăci electrice de soclu, orice marcaje etc. ). Perimetrul încercării se limitează la punctele de ancorare sau de montare. Locația geometrică a bilei de cuplare ș(cid:13)i a punctelor de fixare ale dispozitivului de cuplare raportat la linia de referință trebuie oferite de producătorul vehiculului ș(cid:13)i prezentate în raportul încercării. Toate pozițiile relative ale punctelor de fixare care respectă linia de referință din apendicele 2, pentru care producătorul vehiculului tractor trebuie să furnizeze toate informațiile necesare producătorului dispozitivului de remorcare, trebuie reproduse pe bancul de probă. 6. 3. Încercarea bilelor de cuplare ș(cid:13)i brațelor de tracțiune 6. 3. 1. Ansamblul montat pe bancul de probă este supus unei încercări dinamice pe o maș(cid:13)ină de încercare la tracțiune (de exemplu, pe un vibrator rezonant). Sarcina de încercare trebuie să fie o forță alternantă ș(cid:13)i să fie aplicată bilei de cuplare la un unghi de 15° ± 1°, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 2, figurile 3ș(cid:13)i 4. Dacă centrul bilei este deasupra liniei paralele cu linia de referință, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 2, figura 5, care conține cele mai înalte puncte de fixare apropiate, încercarea trebuie efectuată cu un unghi α = – 15° ± 1° (apendicele 2, figura 3). Dacă centrul bilei este sub linia respectivă, aș(cid:13)a cum se arată în apendicele 2, figura 5, care conține cele mai înalte puncte de fixare apropiate, încercarea trebuie efectuată cu un unghi α = + 15° ± 1° (apendicele 2, figura 4). Acest unghi este ales astfel încât să se țină cont de sarcina verticală statică ș(cid:13)i dinamică. Această metodă este aplicabilă doar unei sarcini statice admisibile nu mai mari de S = 120 ∙ D g Dacă este solicitată o sarcină statică mai mare de S = 120 ∙ D g unghiul de încercare trebuie mărit la 20°. Încercarea dinamică trebuie efectuată cu următoarea forță de testare: Fres = ± 0,6 D 6. 3. 2. Sunt încercate, în conformitate cu punctul 6. 3. 1, o bilă de cuplare incluzând dispozitive cu bile detaș(cid:13)abile care nu sunt interschimbabile ș(cid:13)i brațe de tracțiune cu bile interschimbabile care pot fi demontate (excluzând bilele de pe suportul integrat). 6. 3. 3. Încercarea brațelor de tracțiune care pot fi utilizate cu diferite bile este efectuată în conformitate cu cerințele de încercare de la punctul 4. 1. 6 din anexa VI a Directivei 94/20/CE (JO L 195, 29. 7. 1994, p. 1). 6. 4. Cerințele de încercare menționate la punctul 6. 3. 1 se aplică, de asemenea, dispozitivelor de cuplare altele decât bilele de cuplare. 7. CAPETELE DE CUPLARE 7. 1. Încercarea de bază este un test de anduranță cu o forță de încercare alternantă ș(cid:13)i o încercare statică (încercare de ridicare) pe fiecare eș(cid:13)antion încercat. 7. 2. Încercarea dinamică trebuie efectuată cu o bilă de cuplare corespunzătoare, de rezistența necesară. Pe mecanismul de test, capul ș(cid:13)i bila de cuplare trebuie aranjate conform instrucțiunilor producătorului ș(cid:13)i într-un mod corespunzător fixării lor pe vehicul. Nu trebuie să existe posibilitatea exercitării unor forțe suplimentare forței care acționează asupra mostrei. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 405 Forța de încercare trebuie aplicată de-a lungul unei linii care traversează centrul bilei ș(cid:13)i înclinată în jos spre spate la 15° (a se vedea apendicele 3, figura 6). Încercarea de anduranță trebuie efectuată pe mostră cu următoarea forță: Fres = ± 0,6 D 7. 3. Trebuie efectuată, de asemenea, o încercare de cursă (a se vedea apendicele 3, figura 7). Bila de cuplare utilizată pentru încercare trebuie să aibă un diametru de 49 – 0 +0,13 mm pentru a reprezenta o bilă uzată. Forța de cursă FA trebuie crescută uș(cid:13)or ș(cid:13)i rapid la o valoare de g ×(C + S 1 000) ș(cid:13)i menținută zece secunde, unde C = masa remorcii (suma sarcinilor pe osii ale remorcii transportând încărcătura maximă admisibilă), în tone. 7. 4. Dacă sunt utilizate dispozitive de cuplare altele decât bila de cuplare, capul de cuplare trebuie încercat, dacă este cazul, în conformitate cu cerințele relevante din Directiva 94/20/CE. 8. MARCAJE Dispozitivele de cuplare trebuie marcate în conformitate cu cerințele relevante din Directiva 94/20/CE. 406 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 1 Bila de cuplare pentru autovehiculele cu două sau trei roți Sistemul cu bilă de cuplare pentru remorci nu exclude utilizarea altor sisteme (de exemplu, cuplaje cardanice); totuș(cid:13)i, dacă este utilizat un sistem de cuplare cu bilă, acest sistem trebuie să corespundă specificațiilor prezentate în figura 1. Figura 1 (1) Raza de conexiune dintre bilă ș(cid:13)i gât este tangentă atât la gât, cât ș(cid:13)i la suprafața orizontală inferioară a bilei de cuplare. (2) A se vedea ISO/R 468 ș(cid:13)i ISO 1302; numărul de aproximație N9 se referă la o valoare Ra de 6,3 µm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 407 2 a r u g i F e r a l p u c e d e l e l i b u r t n e p u i ț i t s r e t n i e d a r e m a C 408 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Direcția de încercare este indicată de exemplul unei bile de cuplare cu brațe de tracțiune. (Aplicabilă, prin analogie, altor sisteme de cuplare). Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 409 Apendicele 3 Figura 6 Figura 7 410 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 411 Apendicele 5 412 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 CAPITOLUL 11 ANCORĂRILE CENTURII DE SIGURANȚĂ Ș(cid:13) I CENTURILE DE SIGURANȚĂ ALE MOTORETELOR CAROSATE CU TREI ROȚI, TRICICLURILOR Ș(cid:13) I CVADRICICLURILOR ANEXA I ANEXA II ANEXA III Apendice ANEXA IV ANEXA V Apendicele 1 Apendicele 2 LISTA ANEXELOR Definiții …………………………………………………………… Zonele de ataș(cid:13)are ale ancorărilor efective ………………………… Procedura care trebuie urmată în scopul determinării poziției punc- tului H ș(cid:13)i a unghiului de înclinare reală a spătarului ș(cid:13)i verificarea relației acestora cu poziția punctului R ș(cid:13)i unghiul prevăzut de încli- nare a spătarului …………………………………………………… Componentele manechinului tridimensional …………………… Dispozitivul de tracțiune ………………………………………… Specificație privind ancorările centurii de siguranță destinate unui tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …… Certificat de omologare de tip pentru componente pentru ancorările centurii de siguranță destinate unei motorete carosate cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………………………………… ANEXA VI Cerințe pentru centurile de siguranță …………………………… Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Specificație privind un tip de centură de siguranță destinată unei motorete carosate cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………… Certificat de omologare de tip pentru componente pentru un tip de centură de siguranță destinată unei motorete carosate cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………………………………………… Specificație privind amplasarea centurilor de siguranță la un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind amplasarea centurilor de siguranță la un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu ……………………………… Pagina 413 421 423 426 428 430 431 432 433 434 435 436 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 413 ANEXA I 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentului capitol: 1. 1. 1. 2. „Tip de vehicul în ceea ce priveș(cid:13)te ancorările centurii de siguranță” înseamnă autovehiculele care nu diferă esențial în ceea ce priveș(cid:13)te: dimensiunile, formele ș(cid:13)i materialele componentelor structurale ale vehiculului sau scaunelor cărora le sunt ataș(cid:13)ate ancorării. „Ancorările centurii de siguranță” înseamnă părțile structurilor vehiculului, scaunelor sau tuturor părților vehiculului de care sunt fixate centuri de siguranță. 1. 3. „Ghidajul curelei” înseamnă un dispozitiv care modifică dimensiunea curelei conform purtătorului ansamblului centurii. 1. 4. „Ancorare efectivă” înseamnă punctul utilizat pentru determinarea, într-o manieră convențională în conformitate cu punctul 4, unghiul fiecărei părți a centurii de siguranță în relație cu purtătorul acesteia, adică punctul unde trebuie ataș(cid:13)ată o curea pentru adoptarea unei poziții identice poziției prevăzute pentru centura de siguranță când aceasta este utilizată ș(cid:13)i care poate sau nu să corespundă ancorării reale, conform configurației accesoriilor pentru ataș(cid:13)area centurii la punctul unde este ataș(cid:13)ată ancorării. 1. 4. 1. De exemplu: 1. 4. 1. 1. în cazul în care o centură de siguranță include o parte rigidă care este ataș(cid:13)ată unei ancorări inferioare, indiferent dacă aceasta este statică sau pivotează liber, ancorarea efectivă pentru toate ajustările poziției scaunului este punctul unde cureaua este ataș(cid:13)ată părții rigide; 1. 4. 1. 2. în cazul în care există un retractor ataș(cid:13)at structurii vehiculului sau scaunului, punctul median al retractorului de la locul unde cureaua iese pe partea purtătorului centurii este considerată ancorarea efectivă; cureaua trebuie să fie în linie dreaptă între ancorarea efectivă a centurii ș(cid:13)i purtător; 1. 4. 1. 3. în cazul în care centura leagă direct purtătorul de ruloul inerțial ataș(cid:13)at structurii vehiculului sau scaunului fără un retractor de direcție intermediar, ancorarea efectivă este considerată punctul de intersecție al axei ruloului inerțial al centurii cu planul care traversează axa mediană a curelei ruloului. 1. 5. 1. 6. 1. 7. „Podea” înseamnă partea inferioară a caroseriei vehiculului care leagă pereții laterali ai vehiculului respectiv. În această accepțiune, podeaua include bordurile, presările în relief ș(cid:13)i orice alte elemente rigide, chiar ș(cid:13)i când acestea sunt sub podea, cum ar fi barele ș(cid:13)i traversele. „Scaun” înseamnă o structură, indiferent dacă este sau nu o parte integrală a structurii vehiculului ș(cid:13)i incluzând capitonarea, care oferă un loc de stat pentru un adult, termenul desemnând atât un scaun individual, cât ș(cid:13)i partea unei banchete corespunzătoare unui loc de stat. „Grup de scaune” înseamnă fie un scaun de tip banchetă, fie scaune individuale montate unul câte unul (adică astfel încât ancorările frontale ale unui scaun sunt în linie cu sau în fața ancorărilor din spate ale altui scaun ș(cid:13)i în linie cu sau în spatele ancorărilor frontale ale aceluiaș(cid:13)i alt scaun), oferind unul sau mai multe locuri de stat pentru adulți. 1. 8. „Banchetă” înseamnă o structură completă, împreună cu înveliș(cid:13)ul său, care oferă cel puțin două locuri de stat pentru ocupanți adulți. 1. 9. „Scaun rabatabil” înseamnă un scaun auxiliar, destinat pentru utilizare ocazională, care este în mod normal pliat. 1. 10. „Tipul de scaun” înseamnă o categorie de scaune care nu diferă esențial în raport cu următoarele: 1. 10. 1. forma ș(cid:13)i dimensiunile structurii scaunului ș(cid:13)i materialele din care este realizat; 1. 10. 2. tipul ș(cid:13)i dimensiunile sistemului de ajustare ș(cid:13)i toate sistemele de blocare; 414 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 1. 10. 3. tipul ș(cid:13)i dimensiunile ancorărilor centurii pe scaun, ale ancorării scaunului ș(cid:13)i ale părților relevante ale structurii vehiculului; 1. 11. „Fixarea scaunului” înseamnă sistemul de ataș(cid:13)are în totalitate a scaunului la structura vehiculului, incluzând părțile relevante ale structurii vehiculului. 1. 12. „Sistemul de reglare” înseamnă dispozitivul care permite părților scaunului să fie ajustate în scopul obținerii unei poziții de ș(cid:13)edere care este adaptată morfologiei ocupantului. Acest dispozitiv de ajustare poate permite în special: 1. 12. 1. ajustarea longitudinală; 1. 12. 2. ajustarea verticală; 1. 12. 3. o ajustare unghiulară. 1. 13. „Spațiu protejat” înseamnă un spațiu în interiorul căruia zonele de ecranare au o suprafață cumulată de cel puțin 800 cm2. 1. 14. „Spațiu de protecție” înseamnă spațiul din fața unui scaun ș(cid:13)i situat: — între două planuri orizontale, unul dintre acestea traversând punctul H definit la punctul 1. 17 ș(cid:13)i celălalt care este situat la 400 mm deasupra acestui punct; — între planurile verticale longitudinale care sunt simetrice în relație cu punctul H ș(cid:13)i situate la 400 mm distanță; — în spatele unui plan vertical transversal care este la 1,30 m de punctul H. Se numeș(cid:13)te „zonă de ecranare” orice plan vertical transversal dat cu o suprafață continuă, dacă o sferă cu diametrul de 165 mm este proiectată într-o direcție longitudinală orizontală care traversează orice punct dat în interiorul zonei ș(cid:13)i în centrul sferei care se află în spațiul de proiecție nu există deschizături prin care poate să treacă sfera. 1. 15. 1. 16. „Sistem de deplasare” înseamnă un dispozitiv care permite scaunului sau uneia din părțile acestuia să se deplaseze sau să se rotească fără o poziție intermediară fixată, în scopul accesului mai uș(cid:13)or la spațiul din spatele scaunului respectiv. „Sistem de blocare” înseamnă un dispozitiv care menține scaunul ș(cid:13)i componentele sale în orice poziție de utilizare ș(cid:13)i cuprinzând mecanisme pentru blocarea spătarului scaunului în raport cu scaunul ș(cid:13)i a scaunului în raport cu vehiculul. 1. 17. „Punctul H” înseamnă un punct de referință definit la punctul 1. 1 din anexa III, determinat în conformitate cu procedura descrisă în anexa respectivă. 1. 18. „Punctul H1” înseamnă punctul de referință corespunzător punctului H definit la punctul 1. 17 ș(cid:13)i determinat pentru toate pozițiile de utilizare normale ale scaunului. 1. 19. „Punctul R” înseamnă punctul de referință al unui scaun definit la punctul 1. 2 din anexa III. 1. 20. „Linie de referință” înseamnă linia dreaptă definită la punctul 3. 4 din anexa III. 1. 21. „Punctele L1 ș(cid:13)i L2” înseamnă ancorările efective inferioare. 1. 22. „Punctul C” înseamnă punctul localizat 450 mm vertical deasupra punctului R. Totuș(cid:13)i, dacă distanța S definită la punctul 1. 24 nu este mai mică de 280 mm ș(cid:13)i dacă cealaltă formulă concepută, BR = 260 mm + 0,8 S specificată la punctul 4. 3. 3 este reținută de constructor, distanța verticală dintre C ș(cid:13)i R trebuie să fie de 500 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 415 1. 23. Unghiurile „α1 ș(cid:13)i α2” înseamnă unghiurile formate de planul orizontal ș(cid:13)i planurile perpendiculare pe planul median longitudinal al vehiculului ș(cid:13)i traversând punctele H1, L1 ș(cid:13)i L2. 1. 24. „S” înseamnă distanța, în milimetri, dintre ancorarea superioară efectivă ș(cid:13)i planul de referință P, care este paralel cu planul median longitudinal al vehiculului, definit după cum urmează: 1. 24. 1. dacă locul de stat este bine definit de forma scaunului, planul P este planul median al scaunului respectiv; 1. 24. 2. dacă locul de stat nu este bine definit: 1. 24. 2. 1. planul P raportat la conducătorul auto este acela care este paralel planului median longitudinal al vehiculului, când trece vertical prin centrul volanului sau al ghidonului în poziția din mijloc a acestora, dacă este ajustabil, ș(cid:13)i adoptat ca fiind în planul rafului volanului; 1. 24. 2. 2. planul P pentru locul pasagerului pe partea frontală este simetric planului P al conducătorului auto; 1. 24. 2. 3. planul P pentru locurile laterale din spate este acela stabilit de constructor, cu condiția să fie adoptate următoarele limite de distanță A între planul median longitudinal al vehiculului ș(cid:13)i planul P: — A nu este mai mic de 200 mm dacă bancheta este proiectată doar pentru doi pasageri; — A nu este mai mic de 300 mm dacă bancheta este proiectată pentru mai mult de doi pasageri. 2. SPECIFICAȚII GENERALE 2. 1. Ancorările centurii de siguranță trebuie concepute, construite ș(cid:13)i plasate astfel încât: 2. 1. 1. să permită fixarea unei centuri de siguranță corespunzătoare. Ancorările pentru locurile din față trebuie să permită utilizarea centurilor care încorporează un rulou inerțial ș(cid:13)i un retractor la ancorarea superioară, având în vedere în special caracteristicile de rezistență ale ancorărilor, cu excepția cazului în care producătorul furnizează vehiculul cu alte tipuri de centuri de siguranță care includ rulouri inerțiale. Dacă ancorările nu sunt compatibile decât cu anumite tipuri de centuri, configurația lor trebuie indicată în documentul prevăzut la anexa V apendicele 1; 2. 1. 2. să reducă la minim riscul de alunecare a centurii când aceasta este purtată corect; 2. 1. 3. să reducă la minim riscul de deteriorare a curelei prin contactul cu părțile rigide protuberante din structura vehiculului sau a scaunului; 2. 1. 4. în condiții normale de utilizare, vehiculul poate corespunde specificațiilor prezentului capitol; 2. 1. 5. dacă ancorările adoptă poziții diferite pentru a permite persoanelor să intre în vehicul ș(cid:13)i pentru a reține ocupanții, cerințele prezentei directive se aplică ancorărilor în poziția de reținere efectivă. 2. 2. Ancorările centurilor de siguranță nu sunt necesare pentru motoretele carosate cu trei roți sau cvadriciclurile având o masă fără încărcătură nu mai mare de 250 kg. Când aceste vehicule sunt prevăzute, totuș(cid:13)i, cu ancorări, acestea trebuie să se conformeze cerințelor din prezentul capitol. 3. NUMĂRUL MINIM DE ANCORĂRI ALE CENTURII 3. 1. Pentru locurile din față, trebuie prevăzute două ancorări inferioareș(cid:13)i una superioară. Totuș(cid:13)i, două ancorări inferioare sunt considerate suficiente pentru locurile centru față, dacă există, când există alte locuri față ș(cid:13)i parbrizul este situat în afara zonei de referință definită la anexa II la Directiva 74/60/CEE. Parbrizul este considerat ca făcând parte din zona de referință pentru ancorări atunci când acesta intră în contact static cu dispozitivul de încercare în conformitate cu metoda descrisă în anexa II la Directiva 74/60/CEE privind dotările interioare ale autovehiculelor (1). (1) JO L 38, 11. 2. 1974, p. 2. 416 3. 2. 3. 3. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Pentru locurile din spate trebuie prevăzute două ancorări inferioareș(cid:13)i una superioară. Cu excepția scaunelor rabatabile, pentru care nu sunt cerute ancoraje, trebuie prevăzute cel puțin două ancorări inferioare pentru locurile orientate spre direcția de mers a vehiculului. 3. 4. Dacă vehiculul este prevăzut cu ancorări pentru scaunele rabatabile, acestea trebuie să respecte dispozițiile prezentului capitol. 4. AMPLASAREA CENTURILOR DE SIGURANȚĂ (a se vedea anexa II figura 1) 4. 1. Generalități 4. 1. 1. Ancorările aceleiaș(cid:13)i centuri pot fi toate amplasate în structura vehiculului, a scaunului sau a oricărei alte părți a vehiculului sau pot fi repartizate între aceste amplasamente. 4. 1. 2. Aceeaș(cid:13)i ancorare poate primi extremitățile a două centuri adiacente, cu condiția să fie respectate cerințele indicate în cadrul încercărilor. 4. 2. Amplasarea ancorărilor efective inferioare 4. 2. 1. Unghiurile α1 ș(cid:13)i α2 trebuie să fie între 30° ș(cid:13)i 80° în toate pozițiile normale de utilizare a scaunului. 4. 2. 2. 4. 2. 3. Când banchetele din spate ș(cid:13)i scaunele reglabile sunt prevăzute cu sistemul de reglare definit la punctul 1. 12 ș(cid:13)i unghiul spătarului acestora este mai mic de 20° (a se vedea anexa II figura 1), unghiurile α1 ș(cid:13)i α2 pot avea mai puțin decât valorile minime specificate la punctul 4. 2. 1, cu condiția să nu fie mai mici de 20° în oricare din pozițiile normale de utilizare a scaunului. Distanța dintre două planuri verticale paralele la planul median longitudinal al vehiculului ș(cid:13)i traversând fiecare dintre cele două ancorări efective inferioare L1 ș(cid:13)i L2 ale aceleiaș(cid:13)i centuri nu trebuie să fie mai mici de 350 mm. Planul median longitudinal al scaunului trebuie să traverseze punctele L1 ș(cid:13)i L2 la nu mai puțin de 120 mm de acestea. 4. 3. Amplasarea ancorărilor efective superioare (a se vedea anexa II figura 2) 4. 3. 1. Dacă este utilizat un ghidaj al curelei sau un dispozitiv similar ș(cid:13)i dacă acesta afectează poziția ancorării efective superioare, această poziție este determinată într-o manieră convențională, luându-se în considerare poziția ancorării când linia centrală longitudinală a curelei traversează J1 definit pornind de la punctul R, succesiv, prin următoarele trei segmente: — RZ: segmentul liniei de referință măsurat de la punctul R în sus ș(cid:13)i cu o lungime de 530 mm; — ZX: segmentul perpendicular pe planul median longitudinal al vehiculului, măsurat din punctul Z în direcția ancorării ș(cid:13)i având lungimea de 120 mm; — XJ1: segment perpendicular pe planul definit de segmentele RZ ș(cid:13)i ZX, măsurat din punctul X înainte cu o lungime de 60 mm; Punctul J2 este determinat prin simetria punctului J1 cu planul vertical care traversează linia de referință (definită la punctul 1. 20) a manechinului plasat pe locul relevant. 4. 3. 2. Ancorarea efectivă superioară trebuie să fie sub planul FN care este perpendicular pe planul longitudinal median al locului ș(cid:13)i formează un unghi de 65° cu linia de referință. Pentru locurile din spate acest unghi poate fi redus la 60°. Planul FN trebuie plasat astfel încât să intersecteze linia de referință în punctul D, astfel încât DR = 315 mm + 1,8 S. Totuș(cid:13)i, dacă S nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 200 mm, DR = 675 mm. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 417 4. 3. 3. Ancorarea efectivă superioară trebuie să fie în planul FK perpendicular pe planul longitudinal median al locului ș(cid:13)i intersectând linia de referință la un unghi de 120° în punctul B, astfel încât BR = 260 mm + S. Dacă S nu este mai mic de 280 mm, constructorul poate opta pentru utilizarea lui BR = 260 mm + 0,8 S. 4. 3. 4. Valoarea S nu trebuie să fie mai mică de 140 mm. 4. 3. 5. Ancorarea efectivă superioară trebuie amplasată în spatele unui plan vertical care este perpendicular pe planul longitudinal median al vehiculului ș(cid:13)i traversează punctul R, aș(cid:13)a cum se arată în diagrama din anexa II. 4. 3. 6. Ancorarea efectivă superioară a centurii trebuie localizată deasupra planului orizontal care traversează punctul C definit la punctul 1. 22. 4. 3. 7. În plus față de ancorarea superioară menționată la punctul 4. 3. 1, pot fi prevăzute ancorări efective superioare suplimentare dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: 4. 3. 7. 1. ancorările suplimentare se conformează cerințelor de la punctele 4. 3. 1-4. 3. 6; 4. 3. 7. 2. ancorările superioare pot fi utilizate fără ajutorul instrumentelor, se conformează cerințelor de la punctele 4. 3. 5 ș(cid:13)i 4. 3. 6 ș(cid:13)i sunt situate în una din zonele specificate prin mutarea zonei limitate în figura 1 din anexa II cu 80 mm în sus sau în jos pe o direcție verticală; 4. 3. 7. 3. ancorarea/ancorările este/sunt destinat(e) unei centuri tip ham ș(cid:13)i îndeplineș(cid:13)te (îndeplinesc) cerințele stabilite la punctul 4. 3. 6, dacă este/sunt situate în spatele planului transversal care traversează linia de referință ș(cid:13)i este/sunt: 4. 3. 7. 3. 1. când există o singură ancorare, localizată(e) în zona comună celor două diedre mărginite de liniile verticale traversând punctele J1 ș(cid:13)i J2 definite la punctul 4. 3. 1, ale căror secțiuni orizontale sunt definite de figura 2 din anexa II; 4. 3. 7. 3. 2. dacă există două ancorări, localizată(e) în interiorul oricăreia dintre diedrele de mai sus este cazul, cu condiția ca nici un ancoraj să nu fie la mai mult de 50 mm de la locul situat simetric opus celeilalte ancorări, în planul P (definit la punctul 1. 24) al locului respectiv. 5. REZISTENȚA ANCORĂRILOR 5. 1. Fiecare ancorare trebuie să poată promova încercările prevăzute la punctul 6. 3 ș(cid:13)i 6. 4. Deformarea permanentă, incluzând ruptura parțială a unei ancorări sau a zonei înconjurătoare, nu constituie un motiv de respingere, dacă forța aplicată este reținută pentru timpul specificat. În cursul încercării trebuie menținute distanțele minime pentru ancorările efective inferioare prevăzute la punctul 4. 2. 3 ș(cid:13)i cerințele prevăzute la punctele 4. 3. 6 ș(cid:13)i 4. 3. 7 pentru ancorările efective superioare. 5. 2. La vehiculele la care sunt utilizate aceste dispozitive, sistemele de deplasare ș(cid:13)i blocare care permit ocupanților tuturor locurilor să iasă din vehicul trebuie să poată fi activate manual după ce a încetat aplicarea forței de tracțiune. 5. 3. Dimensiunile găurilor filetate pentru ancorări Găurile filetate pentru ancorări trebuie să fie de tip 7/16-20 UNF 2 B, în conformitate cu standardul ISO TR 1417. 5. 4. Dacă constructorul a prevăzut vehiculul cu centuri de siguranță care au fost ataș(cid:13)ate la toate ancorările cerute pentru un loc anume, nu este necesar ca ancorările respective să fie conforme punctul 5. 3, dacă ele îndeplinesc celelalte cerințe din prezentul capitol. Mai mult decât atât, cerințele stabilite la punctul 5. 3 nu se aplică ancorărilor suplimentare care respectă cerințele stabilite la punctul 4. 3. 7. 3. 5. 5. Trebuie să fie posibilă înlăturarea centurii din ancorare fără ca aceasta din urmă să fie afectată. 418 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 6. ÎNCERCĂRI 6. 1. Generalități 6. 1. 1. Sub rezerva aplicării prevederilor stabilite la punctul 6. 2 ș(cid:13)i conform cererii constructorului, 6. 1. 1. 1. încercările pot avea drept obiect fie structura unui vehicul, fie un vehicul terminat complet; 6. 1. 1. 2. ferestrele ș(cid:13)i uș(cid:13)ile pot fi montate sau nu, pot fi închise sau nu; 6. 1. 1. 3. poate fi montat orice element prevăzut în cadrul tipului de vehicul ș(cid:13)i care poate contribui la rezistența structurii vehiculului. 6. 1. 2. Scaunele trebuie montate ș(cid:13)i plasate în poziția de conducere sau de utilizare aleasă de către serviciul tehnic însărcinat cu încercarea în vederea omologării ca fiind cea mai defavorabilă din punct de vedere al rezistenței. Poziția scaunelor trebuie să fie indicată în procesul verbal. Dacă unghiul acestuia este ajustabil, spătarul trebuie blocat în poziție în conformitate cu instrucțiunile constructorului sau, în absența acestora, într-o poziție corespunzătoare cu un unghi efectiv de aș(cid:13)ezare cât mai apropiat posibil de 15° ș(cid:13)i, în cazul unui cvadriciclu, la 25°. 6. 2. Fixarea vehiculului 6. 2. 1. 6. 2. 2. Metoda utilizată pentru a fixa vehiculul în timpul încercărilor nu trebuie să aibă drept consecință mărirea rezistenței ancorărilor sau a zonelor de ancorare sau atenuarea deformării normale a structurii. Un dispozitiv de fixare este considerat satisfăcător atunci când nu exercită nici o acțiune asupra unei zone care se întinde pe toată lățimea structurii ș(cid:13)i când vehiculul sau structura sunt blocate sau fixate în partea din față la o distanță de cel puțin 500 mm de ancorarea ce trebuie încercată ș(cid:13)i menținute sau fixate în partea din spate la cel puțin 300 mm de această ancorare. 6. 2. 3. Este recomandabil ca structura să fie aș(cid:13)ezată pe suporți dispuș(cid:13)i aproximativ vertical pe axele roților sau, dacă acest lucru nu este posibil, vertical pe punctele de fixare a suspensiei. 6. 3. Cerințe generale de încercare 6. 3. 1. Toate ancorările din cadrul aceluiaș(cid:13)i grup de scaune trebuie încercate simultan. 6. 3. 2. Forța de tracțiune trebuie aplicată spre înainte la un unghi de 10° ± 5° deasupra orizontalei, într-un plan paralel cu planul median longitudinal al vehiculului. 6. 3. 3. Încărcarea trebuie începută cât mai rapid posibil. Ancorările trebuie să suporte încărcătura specificată timp de cel puțin 0,2 s. 6. 3. 4. Dispozitivele de tracțiune care trebuie utilizate pentru încercările descrise la punctul 6. 4 sunt prezentate în anexa IV. 6. 3. 5. Ancorările locurilor prevăzute cu ancorări superioare trebuie încercate în următoarele condiții: 6. 3. 5. 1. Locurile laterale față: Ancorările sunt supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4. 1, în care forțele sunt aplicate asupra lor prin intermediul unui dispozitiv care reproduce geometria unei centuri în trei puncte, incluzând un rulou inerțial ș(cid:13)i un retractor la ancorarea superioară. Mai mult, când există mai multe ancorări decât numărul cerut la punctul 3, acestea trebuie supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4. 5, pe parcursul căreia forțele sunt aplicate prin intermediul unui dispozitiv care reproduce geometria unui tip de centură de siguranță destinată ataș(cid:13)ării la aceste ancorări. 6. 3. 5. 1. 1. Când ruloul inerțial nu este ataș(cid:13)at părții inferioare a ancorării care trebuie prevăzută pentru aceasta sau când ruloul inerțial este ataș(cid:13)at ancorării superioare, ancorările inferioare trebuie, de asemenea, supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4. 3. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 419 6. 3. 5. 1. 2. În cazurile de mai sus, încercările prevăzute la punctele 6. 4. 1ș(cid:13)i 6. 4. 3 pot fi efectuate, la cererea constructorului, pe două structuri diferite. 6. 3. 5. 2. Locurile laterale spate ș(cid:13)i/sau locurile centrale: Ancorările trebuie supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4. 2, în timpul căreia forțele sunt transmise prin intermediul unui dispozitiv reproducând geometria unei centuri de siguranță în trei puncte fără bobină inerțială ș(cid:13)i încercării prevăzute la punctul 6. 4. 3, în timpul căreia forțele sunt transmise ancorărilor inferioare prin intermediul unui dispozitiv reprezentând o centură sub-abdominală. Cele două încercări pot fi efectuate, la cererea constructorului, pe două structuri diferite. 6. 3. 5. 3. Prin derogare de la cerințele punctelor 6. 3. 5. 1 ș(cid:13)i 6. 3. 5. 2, când un constructor livrează un vehicul cu centuri de siguranță instalate care includ un rulou inerțial, ancorările corespunzătoare trebuie supuse încercării în timpul căreia forțele sunt transmise prin intermediul unui dispozitiv reproducând geometria unei/unor centuri pentru care trebuie să se facă omologarea de tip pentru componente a ancorărilor. 6. 3. 6. Atunci când nu există ancorări superioare pentru locurile laterale spate ș(cid:13)i cele centrale, ancorările inferioare trebuie supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4. 3 în timpul căreia forțele sunt transmise prin intermediul unui dispozitiv care reproduce geometria unei centuri sub-abdominale. 6. 3. 7. Dacă vehiculul este proiectat pentru a primi ș(cid:13)i alte dispozitive care nu permit legarea curelelor direct de ancorări fără ajutorul rulourilor intermediare etc. , sau care necesită ancorări suplimentare față de cele menționate la punctul 3, centura sau ansamblul de cabluri, rulouri etc. reprezentând echipamentul centurii trebuie ataș(cid:13)at prin intermediul unui astfel de dispozitiv pe vehicul ș(cid:13)i ancorările respective supuse încercării prevăzute la punctul 6. 4, după caz. 6. 3. 8. Poate fi utilizată ș(cid:13)i o altă metodă de încercare decât cele prevăzute la punctul 6. 3, dar trebuie demonstrată echivalența cu acestea. 6. 4. Cerințele specifice pentru încercările care se efectuează asupra vehiculelor având o masă fără încărcătură nu mai mare de 400 kg (1) (sau 550 kg dacă vehiculele sunt utilizate pentru transportul de mărfuri) 6. 4. 1. Încercare pentru configurarea centurii în trei puncte incluzând un rulou inerțial cu retractor fixat de ancorarea superioară 6. 4. 1. 1. Pe ancorările superioare este instalat un retractor de cablu sau curea special adaptat pentru a transmite forțele provenite de la dispozitivul de tracțiune, sau mecanismul de transmisie furnizat de producător. 6. 4. 1. 2. Dispozitivului de tracțiune ataș(cid:13)at centurii îi este aplicată o sarcină de încercare de 675 daN ± 20 daN (a se vedea anexa IV figura 2) prin intermediul unui dispozitiv reproducând geometria diagonalei superioare a curelei centurii respective. 6. 4. 1. 3. În acelaș(cid:13)i timp, o forță de tracțiune de 675 daN ± 20 daN este aplicată unui dispozitiv de tracțiune legat de cele două ancorări inferioare (a se vedea anexa IV figura 1). 6. 4. 2. Încercare pentru configurarea centurii în trei puncte fără rulou inerțial sau cu rulou inerțial pe ancorarea superioară 6. 4. 2. 1. Dispozitivului de tracțiune ataș(cid:13)at ancorării superioare ș(cid:13)i ancorării inferioare opuse aceleiaș(cid:13)i centuri (a se vedea anexa IV figura 2) îi este aplicată o sarcină de încărcare de 675 daN ± 20 daN, prin utilizarea unui retractor ataș(cid:13)at ancorării superioare, dacă acest dispozitiv a fost furnizat de către producător. 6. 4. 2. 2. În acelaș(cid:13)i timp, o forță de tracțiune de 675 daN ± 20 daN este aplicată unui dispozitiv de tracțiune legat de ancorările inferioare (a se vedea anexa IV figura 1). 6. 4. 3. Încercare pentru configurarea centurii sub-abdominale 6. 4. 3. 1. O sarcină de încărcare de 1 110 daN ± 20 daN este aplicată unui dispozitiv de tracțiune legat de cele două ancorări inferioare (a se vedea anexa IV figura 1). (1) Masa bateriilor de tracțiune pentru vehiculele electrice nu este inclusă în masa fără încărcătură. 420 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 6. 4. 4. Încercare pentru ancorările amplasate în totalitate în structura scaunului sau repartizate între structura vehiculului ș(cid:13)i cea a scaunului 6. 4. 4. 1. Se efectuează, după caz, încercările specificate la punctele 6. 4. 1, 6. 4. 2 ș(cid:13)i 6. 4. 3, adăugându-se, pentru fiecare scaun ș(cid:13)i pentru fiecare grup de scaune, forța suplimentară indicată în continuare. 6. 4. 4. 2. În plus față de forțele indicate la punctele 6. 4. 1, 6. 4. 2 ș(cid:13)i 6. 4. 3, se aplică pe structura scaunului o forță longitudinală ș(cid:13)i orizontală ce trece prin centrul de greutate al scaunului ș(cid:13)i este egală cu de zece ori greutatea scaunului complet. 6. 4. 5. Încercare pentru configurarea centurii speciale 6. 4. 5. 1. Dispozitivului de tracțiune ataș(cid:13)at centurii de acest tip îi este aplicată o sarcină de încercare de 675 daN ± 20 daN (a se vedea anexa IV figura 2) prin intermediul unui dispozitiv reproducând geometria diagonalei superioare a curelei sau curelelor respective. 6. 4. 5. 2. În acelaș(cid:13)i timp, o forță de tracțiune de 675 daN ± 20 daN este aplicată unui dispozitiv de tracțiune legat de ancorările inferioare (a se vedea anexa IV figura 3). 6. 5. Cerințele specifice pentru încercările care se efectuează asupra vehiculelor având o masă, fără încărcătură, nu mai mare de 400 kg (sau 550 kg dacă vehiculele sunt utilizate pentru transportul de mărfuri) Se aplică cerințele stabilite în anexa I la Directiva 76/115/CEE (1) privind metodele specifice de încercare pentru ancorările centurilor de siguranță pentru autovehiculele din categoria M1. 7. VERIFICĂRI DUPĂ ÎNCERCĂRI După încercări trebuie înregistrată orice deteriorare a ancorărilor ș(cid:13)i a structurilor ce au suportat sarcina în timpul încercărilor. (1) JO L 24, 30. 1. 1976, p. 6. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 421 ANEXA II Figura 1 Zonele de ataș(cid:13)are ale ancorărilor efective 422 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Ancorările efective superioare în conformitate cu punctul 4. 3. 7. 3. din anexa I Figura 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 423 ANEXA III PROCEDURA CARE TREBUIE URMATĂ ÎN SCOPUL DETERMINĂRII POZIȚIEI PUNCTULUI HȘ(cid:13) I A UNGHIULUI DE ÎNCLINARE REALĂ A SPĂTARULUI Ș(cid:13) I VERIFICAREA RELAȚIEI ACESTORA CU POZIȚIA PUNCTULUI R Ș(cid:13) I UNGHIUL PREVĂZUT DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI 1. DEFINIȚII 1. 1. Punctul H care caracterizează poziția în compartimentul pasagerilor a unui ocupant aș(cid:13)ezat este urma, într-un plan longitudinal vertical, a unei axe de rotație teoretice între picioarele ș(cid:13)i trunchiul unui corp uman, reprezentat de manechinul descris la punctul 3 de mai jos. 1. 2. Punctul R sau „punctul de referință al locului de stat” este punctul de referință stabilit de constructor, care: 1. 2. 1. are coordonatele determinate în raport cu structura vehiculului; 1. 2. 2. corespunde poziției teoretice a punctului de rotație trunchi/picioare (punctul H) pentru poziția normală de conducere cea mai coborâtă ș(cid:13)i aplecată spre spate sau poziția de utilizare dată de producătorul vehiculului pentru fiecare loc de stat specificat de acesta. 1. 3. „Unghiul de înclinare a spătarului” este înclinarea spătarului în raport cu verticala. 1. 4. „Unghiul real de înclinare a spătarului” este unghiul format de linia verticală care traversează punctul H ș(cid:13)i linia de referință pentru trunchiul corpului uman reprezentat de manechinul descris la punctul 3 de mai jos. 1. 5. „Unghiul prevăzut de înclinare a spătarului” este unghiul specificat de constructor, care: 1. 5. 1. determină unghiul de înclinare a spătarului pentru poziția normală de conducere cea mai coborâtă ș(cid:13)i aplecată spre spate sau poziția de utilizare dată de producătorul vehiculului pentru fiecare loc de stat specificat de acesta; 1. 5. 2. este format, la punctul R, de linia verticală ș(cid:13)i linia de referință a trunchiului; 1. 5. 3. corespunde teoretic unghiului real de înclinare. 2. DETERMINAREA PUNCTELOR H Ș(cid:13) I A UNGHIURILOR REALE DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI 2. 1. Trebuie determinate un punct H ș(cid:13)i un unghi real de înclinare a spătarului pentru fiecare loc prevăzut de constructor. Când locurile de pe acelaș(cid:13)i rând pot fi considerate similare (banchete, locuri identice etc. ), este determinat doar un punct H ș(cid:13)i doar un unghi real de înclinare a spătarului pentru fiecare rând, manechinul descris la punctul 3 fiind aș(cid:13)ezat într-un loc desemnat ca reprezentativ pentru rând. Acest loc este: 2. 1. 1. în cazul unui rând din față, locul conducătorului auto; 2. 1. 2. în cazul unui rând (sau rânduri) din spate, un loc lateral. 2. 2. Când se determină un punct H ș(cid:13)i un unghi real de înclinare a spătarului, locul în cauză este plasat în cea mai înclinată spre spate poziție normală prevăzută de constructor pentru conducere sau călătorie, spatele, dacă este reglabil, fiind blocat într-o poziție specificată de producător sau, în lipsa oricărei specificații, astfel încât unghiul real de înclinare să fie între 25° ș(cid:13)i 15°. 3. CARACTERISTICILE MANECHINULUI 3. 1. Se utilizează un manechin tridimensional, cu o masă ș(cid:13)i un contur de dimensiunea unui adult mediu. Figurile 1 ș(cid:13)i 2 din apendicele la prezenta anexă prezintă o diagramă a manechinului respectiv. 424 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 2. Manechinul cuprinde: 3. 2. 1. două părți, una simulând spatele ș(cid:13)i cealaltă zona pelviană a corpului, unite de-a lungul unei axe reprezentând axa de rotație între torace ș(cid:13)i coapse. Urma axei respective de pe flanc este punctul H al manechinului respectiv; 3. 2. 2. două componente simulând coapsele ș(cid:13)i unite în relație cu partea simulând pelvisul; 3. 2. 3. două componente simulând picioarele, unite cu coapsele prin articulații simulând genunchii; 3. 2. 4. mai mult, componenta simulând pelvisul este echipată cu o jojă de nivel care permite verificarea înclinării transversale. 3. 3. Balastul reprezentând greutatea fiecărei componente a corpului este situat în punctele adecvate care constituie centrele de greutate corespunzătoare în scopul obținerii unei mase totale a manechinului de aproximativ 75,6 kg. Detaliile diferitelor greutăți ale balastului sunt prezentate în figura 2 din apendice. 3. 4. Linia de referință a trunchiului manechinului este luată în considerare prin intermediul liniei drepte care traversează legătura dintre picioare ș(cid:13)i pelvis ș(cid:13)i legătura teoretică dintre genunchi ș(cid:13)i trunchi (a se vedea figura 1 din apendice). 4. AȘ(cid:13) EZAREA MANECHINULUI ÎN POZIȚIE Manechinul tridimensional este aș(cid:13)ezat în poziție după cum urmează: 4. 1. Vehiculul este plasat pe un plan orizontal ș(cid:13)i scaunele reglate conform punctului 2. 2; 4. 2. locul care urmează să fie încercat este acoperit cu o bucată de material textil destinată aș(cid:13)ezării manechinului în poziție corectă; 4. 3. manechinul este aș(cid:13)ezat în poziția corespunzătoare examinării, axa ei de rotație fiind în unghi drept față de planul median longitudinal de simetrie al vehiculului; 4. 4. picioarele manechinului sunt plasate după cum urmează: 4. 4. 1. când manechinul este aș(cid:13)ezat pe locurile din față, trebuie poziționat astfel încât nivelul jojei care permite verificarea înclinării transversale a locului să fie adusă la orizontală; 4. 4. 2. când manechinul este pe locurile din spate, picioarele lui trebuie aranjate astfel încât, pe cât posibil, să fie în contact cu locurile din față. Dacă după aceasta picioarele sunt amplasate pe părți din podea care se află la niveluri diferite, piciorul care este primul în contact cu locurile din față serveș(cid:13)te ca referință, iar celălalt este aranjat astfel încât joja care permite verificarea înclinării transversale a scaunului să fie adusă la orizontală; 4. 4. 3. dacă punctul H este determinat pe un loc central, picioarele sunt plasate de fiecare parte a tunelului; 4. 5. 4. 6. masele balastului sunt plasate pe coapse, indicatorul de nivel pentru înclinarea transversală a locului adus la orizontală ș(cid:13)i masele balastului plasate pe componenta care reprezintă manechinul aș(cid:13)ezat; manechinul trebuie mutat de pe spătarul scaunului prin acționarea spre înainte a tijei pivotante a genunchilor ș(cid:13)i a spatelui. Manechinul este repoziționat pe scaun prin deplasarea înspre înapoi a suportului de aș(cid:13)ezare până când este întâlnită rezistență, apoi pivotând spatele spre înapoi până când se sprijină pe spătar; 4. 7. ulterior, se aplică manechinului de două ori o forță orizontală de aproximativ 10 ± 1 daN. Direcția ș(cid:13)i punctul de aplicare a forței sunt reprezentate de o săgeată neagră în figura 2 din apendice; 4. 8. masele balastului sunt plasate pe flancurile drept ș(cid:13)i stâng, urmate de masele bustului. Nivelul transversal al manechinului trebuie menținut orizontal; 4. 9. în timp ce joja de nivel a manechinului este menținută în poziție orizontală, spatele este adus înainte până când masele sunt deasupra punctului H, astfel încât să anuleze orice frecare cu spătarul scaunului; 4. 10. spatele trebuie apoi mutat cu grijă înapoi, astfel încât să se finalizeze aș(cid:13)ezarea în poziție. Indicatorul de nivel transversal al manechinului trebuie să fie orizontal, în caz contrar fiind urmate din nou procedurile de mai sus. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 425 5. REZULTATELE 5. 1. 5. 2. 6. 6. 1. 6. 2. După ce manechinul a fost aș(cid:13)ezat în poziție în conformitate cu prevederile punctului 4, punctul H ș(cid:13)i unghiul real de înclinare a spătarului luate în considerare sunt determinate de punctul H ș(cid:13)i unghiul de înclinare al liniei de referință a trunchiului manechinului. Coordonatele punctului H în relație cu cele trei planuri care sunt în unghiuri drepte în raport cu unghiul real de înclinare a spătarului trebuie măsurate pentru a fi comparate cu datele oferite de constructorul vehiculului. VERIFICAREA POZIȚIEI ÎN RAPORT CU PUNCTELE R Ș(cid:13) I HȘ(cid:13) I A RELAȚIEI DINTRE UNGHIUL PREVĂZUT Ș(cid:13) I UNGHIUL REAL DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI Rezultatele măsurătorilor realizate în conformitate cu punctul 5. 2 pentru punctul H ș(cid:13)i unghiul de înclinare a spătarului sunt comparate cu coordonatele punctului R ș(cid:13)i cu unghiul prevăzut de înclinare a spătarului declarat de constructorul vehiculului. Verificarea poziției relative a punctelor R ș(cid:13)i Hș (cid:13)i a relației dintre unghiul prevăzut ș(cid:13)i unghiul real de înclinare a spătarului este considerată satisfăcătoare pentru poziția de stat luată în considerare, dacă punctul H definit de coordonatele sale este localizat într-un pătrat de 50 mm, având un centru R ș(cid:13)i dacă unghiul real de înclinare a spătarului nu diferă cu mai mult de 5° de unghiul de înclinare prevăzut. 6. 2. 1. Dacă sunt îndeplinite aceste condiții, punctul R ș(cid:13)i unghiul de înclinare prevăzut sunt utilizate pentru încercare ș(cid:13)i, dacă este necesar, manechinul este ajustat astfel încât punctul H să coincidă cu R ș(cid:13)i unghiul real de înclinare să corespundă unghiului prevăzut. 6. 3. Dacă punctul H sau unghiul real de înclinare nu îndeplinesc cerințele stabilite la punctul 6. 2, punctul H sau unghiul real de înclinare sunt determinate încă de două ori (de trei ori în total). Dacă rezultatele obținute în cursul acestor trei operațiuni corespund cerințelor, rezultatul încercării este considerat satisfăcător. 6. 4. Dacă rezultatele a cel puțin două din cele trei operațiuni nu îndeplinesc cerințele de la punctul 6. 2, rezultatul încercării este considerat nesatisfăcător. 6. 5. Dacă apare situația descrisă la punctul 6. 4 sau dacă verificarea nu poate fi efectuată deoarece constructorul nu a oferit informații asupra poziției punctului R sau a unghiului prevăzut de înclinare a spătarului, poate fi utilizată media rezultatelor celor trei determinări ș(cid:13)i considerată ca aplicabilă în toate cazurile când punctul R sau unghiul prevăzut de înclinare a spătarului este menționat în prezentul capitol. 426 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendice Figura 1 Componentele manechinului tridimensional 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 427 Figura 2 Dimensiunile ș(cid:13)i masa manechinului 428 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA IV DISPOZITIVUL DE TRACȚIUNE (dimensiuni în mm) Figura 1 Figura 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 429 Figura 3 430 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA V Apendicele 1 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 431 Apendicele 2 432 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA VI CERINȚE PENTRU CENTURILE DE SIGURANȚĂ 1. 2. Se aplică cerințele pentru vehiculele din categoria M1 prevăzute în anexele la Directiva 77/541/CEE (1). Cu toate acestea, prin derogare de la cerințele de montare stabilite la punctul 3 din anexa I la directiva sus-menționată, vehiculele care au o masă fără încărcătură care nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te 400 kg (sau 500 kg pentru vehiculele destinate transportului de mărfuri) pot fi prevăzute cu centuri sau sisteme de fixare incluzând centuri care au următoarele configurații: 2. 1. pentru locurile laterale, centuri sub-abdominale ș(cid:13)i diagonale, indiferent dacă sunt sau nu echipate cu rulouri inerțiale; 2. 2. pentru locurile centrale, centuri sub-abdominale sau centuri sub-abdominale ș(cid:13)i diagonale, indiferent dacă sunt sau nu prevăzute cu rulouri inerțiale. (1) JO L 220, 29. 8. 1977, p. 95. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 433 Apendicele 1 434 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 435 Apendicele 3 436 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 437 CAPITOLUL 12 VITRAJE, Ș(cid:13) TERGĂTOARE DE PARBRIZ, INSTALAȚII DE SPĂLARE, DEZGHEȚARE Ș(cid:13) I DEZABURIRE ALE MOTORETELOR CU TREI ROȚI CAROSATE, TRICICLURILOR Ș(cid:13) I CVADRICICLURILOR LISTA ANEXELOR Pagina ANEXA I Vitraje ……………………………………………………………… 438 Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 ANEXA II Apendicele 1 Apendicele 2 Apendicele 3 Apendicele 4 Apendicele 5 Apendicele 6 Apendicele 7 Apendicele 8 Specificație privind tipul de vitraje destinate motoretelor carosate cu trei roți, triciclurilor sau cvadriciclurilor ……………………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind tipul de vitraje pentru motorete carosate cu trei tricicluri sau cvadricicluri ……………………………………………………… roți, Specificație privind montarea vitrajelor la un tip de motoretă carosată cu trei roți, la un triciclu sau cvadriciclu ……………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind monta- rea vitrajelor la un tip de motoretă carosată cu trei roți, la un triciclu sau cvadriciclu …………………………………………………… Ș(cid:13) tergătoare de parbriz, instalații pentru spălare, dezghețare ș(cid:13)i dezaburire ale motoretelor carosate cu trei roți, triciclurilor sau cvadriciclurilor …………………………………………………… Procedura corespunzătoare determinării câmpului de vizibilitate prin parbrizul motoretelor carosate cu trei roți, triciclurilor ș(cid:13)i cvadriciclurilor în relație cu punctele V ………………………… Amestec pentru încercarea ș(cid:13)tergătoarelor ș(cid:13)i spălătoarelor de parbriz …………………………………………………………… Specificație privind ș(cid:13)tergătoarele de parbriz ale unui tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu ……………………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind ș(cid:13)tergătorul de parbriz pentru un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu ……………………………………… Specificație privind spălătoarele de parbriz pentru un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………… Certificat de omologare de tip pentru componente privind spălătorul de parbriz pentru un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu ……………………………………… Specificație privind instalația de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire pentru un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …… Certificat de omologare de tip pentru componente privind instalația de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire pentru un tip de motoretă carosată cu trei roți, triciclu sau cvadriciclu …………………………………… 439 440 441 442 443 447 450 451 452 453 454 455 456 438 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 ANEXA I VITRAJE 1. CERINȚE DE PROIECTARE 1. 1. 1. 2. Vehiculele care fac obiectul prezentului capitol ș(cid:13)i a căror viteză maximă proiectată este de peste 45 km/h intră sub incidența cerințelor de proiectare ș(cid:13)i instalare stabilite prin Directiva 92/22/CEE (1) privind vitrajele de siguranță ș(cid:13)i materialele vitrajelor de la autovehicule ș(cid:13)i de la remorcile acestora. Vehiculele care fac obiectul prezentului capitol ș(cid:13)i a căror viteză maximă proiectată este mai mică de 45 km/h se află sub incidența cerințelor stabilite prin Directiva 92/22/CEE sau în anexa III la Directiva 89/173/CEE (2) privind unele componente ș(cid:13)i caracteristici ale tractoarelor cu roți agricole sau forestiere. Cu toate acestea, 1. 2. 1. textul punctului 10 din anexa III-A la Directiva 89/173/CEE se înlocuieș(cid:13)te cu următorul: „Sunt autorizate două inspecții pe an”; 1. 2. 2. anexele III-B ș(cid:13)i III-P la Directiva 89/173/CEE se înlocuiesc cu apendicele 1-4. 2. CERINȚE PRIVIND MONTAREA PARBRIZELOR Ș(cid:13) I A ALTOR VITRAJE LA VEHICULELE MENȚIONATE LA PUNCTUL 1. 2 2. 1. La alegerea fabricantului, vehiculele carosate pot avea: 2. 1. 1. „parbrize” ș(cid:13)i „vitraje, altele decât parbrizele” care îndeplinesc cerințele din anexa III-A la Directiva 89/173/CEE; 2. 1. 2. sau parbrize îndeplinind cerințele aplicabile „vitrajelor, altele decât parbrizele” stabilite în anexa III-A la Directiva 89/173/CEE, dar excluzând pe acelea care fac obiectul punctului 9. 1. 4. 2 din anexa III-C la directiva respectivă (vitraje al căror coeficient obiș(cid:13)nuit de transmitere a luminii este mai mic de 70 %). (1) (2) JO L 129, 14. 5. 1992, p. 11. JO L 67, 10. 3. 1989, p. 1. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 439 Apendicele 1 440 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 441 Apendicele 3 442 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 443 ANEXA II Ș(cid:13) TERGĂTOARE DE PARBRIZ, INSTALAȚII PENTRU SPĂLARE, DEZGHEȚARE Ș(cid:13) I DEZABURIRE A MOTORETELOR CAROSATE CU TREI ROȚI, TRICICLURILOR SAU CVADRICICLURILOR 1. DEFINIȚII În înțelesul prezentei directive: 1. 1. „Tip de vehicul în ceea ce priveș(cid:13)te ș(cid:13)tergătoarele de parbriz, instalațiile de spălare, dezghețare ș(cid:13)i dezaburire” înseamnă vehicule care nu diferă între ele în următoarele aspecte esențiale: 1. 1. 1. forma exterioară ș(cid:13)i interioară ș(cid:13)i instalații care, conform celor definite în apendicele 1, punctul 1, pot afecta vizibilitatea; 1. 1. 2. forma, dimensiunile ș(cid:13)i caracteristicile parbrizelor ș(cid:13)i accesoriilor sale; 1. 1. 3. caracteristicile ș(cid:13)tergătoarelor de parbriz, spălătoarelor ș(cid:13)i sistemului de încălzire a cabinei. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 5. 1. 6. „Punctele V” înseamnă punctele a căror poziție în cabină este determinată de planurile verticale longitudinale care traversează centrele celor mai din afară poziții de ș(cid:13)edere de pe locul din față ș(cid:13)i care, în relație cu punctul R ș(cid:13)i înclinația intenționată a spătarelor sunt utilizate pentru verificarea conformității cu cerințele privind câmpurile de vizibilitate (a se vedea apendicele 1). Punctul R sau punctul de referință al poziției aș(cid:13)ezat ș(cid:13)i punctul H: se aplică definițiile stabilite în capitolul IX referitor la fixarea centurii de siguranță ș(cid:13)i la centurile de siguranță. „Punctele de referință ale parbrizului” înseamnă punctele de pe intersecția cu parbrizele liniilor care pornesc din punctele V către suprafața exterioară a parbrizului. „Suprafața transparentă a parbrizului” înseamnă partea suprafeței al cărei factor de transmisie a luminii, măsurată în unghi drept față de suprafață, este de cel puțin 70 %. „Ș(cid:13) tergătorul parbrizului” înseamnă ansamblul format din dispozitivul careș(cid:13)terge suprafața exterioară a parbrizului ș(cid:13)i accesoriile ș(cid:13)i comenzile necesare pentru pornirea ș(cid:13)i oprirea dispozitivului menționat. 1. 7. „Câmpul ș(cid:13)tergătorului de parbriz” înseamnă aria de pe suprafața exterioară a parbrizului ud care este baleiată de ș(cid:13)tergătorul de parbriz. 1. 8. 1. 9. „Spălător de parbriz” înseamnă un dispozitiv pentru depozitarea ș(cid:13)i aplicarea unui lichid pe suprafața exterioară a parbrizului, împreună cu comenzile necesare pentru pornirea ș(cid:13)i oprirea dispozitivului. „Comanda spălătorului de parbriz” înseamnă o unitate sau accesoriu pentru pornirea sau oprirea dispozitivului de spălare a parbrizului. Pornirea sau oprirea poate fi coordonată cu operațiunea de spălare a parbrizului sau să fie total independent de aceasta. 1. 10. „Pompa spălătorului de parbriz” înseamnă un dispozitiv destinat să transporte lichidul de spălare a parbrizului din sticla sa pe suprafața parbrizului. 1. 11. „Jet” înseamnă un dispozitiv care poate fi ajustat direcțional ș(cid:13)i care direcționează lichidul de spălare pe parbriz. 1. 12. „Funcționarea spălătorului de parbriz” înseamnă capacitatea unui dispozitiv de spălare a parbrizului de a direcționa lichidul pe zona țintă a parbrizului fără producerea unei scurgeri sau detaș(cid:13)ări a tubului de spălare a parbrizului când dispozitivul este utilizat normal. 1. 13. „Dispozitiv de dezghețare” înseamnă un dispozitiv destinat topirii chiciurii sau gheții de pe suprafețele parbrizului redându-se astfel vizibilitatea. 1. 14. 1. 15. „Dezghețare” înseamnă înlăturarea unui înveliș(cid:13) de chiciură sau gheață care acoperă suprafețele de geam care utilizează dispozitivele de dezghețare ș(cid:13)iș(cid:13)tergere a parbrizului. „Zonă dezghețată” înseamnă zona de pe suprafețele de geam care este uscată sau acoperită cu chiciură dezghețată sau parțial dezghețată (umedă) care poate fi înlăturată din exterior cu ș(cid:13)tergătorul de parbriz, dar excluzând suprafața parbrizului care este acoperită cu chiciură uscată. 444 1. 16. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 „Dispozitiv de dezaburire” înseamnă un dispozitiv destinat înlăturării stratul de abur de pe suprafața interioară a parbrizului restabilind astfel vizibilitatea. 1. 17. „Abur” înseamnă un strat de condens pe suprafața interioară a suprafețelor vitrate. 1. 18. „Dezaburire” înseamnă înlăturarea condensului care acoperă suprafețele vitrate, prin utilizarea dispozitivului de dezaburire. 2. CERINȚE 2. 1. Ș(cid:13) tergătoare de parbriz 2. 1. 1. Toate vehiculele se prevăd cu cel puțin un ș(cid:13)tergător de parbriz automat, capabil să funcționeze când motorul vehiculului merge fără intervenția conducătorului, alta decât aceea necesară pornirii sau opririi ș(cid:13)tergătorului. 2. 1. 1. 1. Trebuie, de asemenea, să acopere cel puțin 90 % din câmpul de vizibilitate A definit la punctul 2. 2 din apendicele 1. 2. 1. 2. Ș(cid:13) tergătorul de parbriz trebuie să aibă o frecvență de baleiere de cel puțin 40 de cicluri pe minut, un ciclu constând dintr-o miș(cid:13)care dus-întors a ș(cid:13)tergătorului. 2. 1. 3. Frecvența (frecvențele) menționate la punctul 2. 1. 2 trebuie obținute conform celor stabilite la punctele 3. 1. 1-3. 1. 8. 2. 1. 4. Brațul ș(cid:13)tergătorului de parbriz se montează astfel încât să poată fi pliat de pe parbriz pentru a permite curățarea manuală a acestuia. 2. 1. 5. Ș(cid:13) tergătorul de parbriz trebuie să poată funcționa două minute pe un parbriz uscat, conform punctului 3. 1. 9. 2. 1. 6. Sistemul trebuie să poată rezista la viteza critică o perioadă continuă de 15 secunde, cu brațele reținute în poziție verticală ș(cid:13)i comanda ș(cid:13)tergătorului setată la frecvența maximă de baleiere. 2. 2. Spălătorul de parbriz 2. 2. 1. Toate vehiculele se prevăd cu un spălător de parbriz care să reziste la solicitările produse de jeturile blocate, când sistemul este activat conform procedurii de la punctul 3. 2. 1. 2. 2. 2. Funcționarea spălătoarelor ș(cid:13)iș(cid:13)tergătoarelor de parbriz nu trebuie împiedicată de expunerea la ciclurile de temperatură prevăzute la punctele 3. 2. 2 ș(cid:13)i 3. 2. 3. 2. 2. 3. Spălătorul de parbriz trebuie să poată furniza suficient lichid pentru curățarea a 60 % din suprafața definită la punctul 2. 2 din apendicele 1, corespunzător condițiilor descrise la punctul 3. 2. 4. 2. 2. 4. Capacitatea sticlei cu lichid trebuie să fie de cel puțin 1 litru. 2. 3. Sistemul de dezghețare ș(cid:13)i de dezaburire 2. 3. 1. Toate vehiculele se prevăd cu un sistem de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire a parbrizului care să permită înlăturarea gheții sau a chiciurii de pe parbriz ș(cid:13)i a condensului de pe suprafața interioară a acestuia. Totuș(cid:13)i, acest dispozitiv nu este necesar pentru motoretele carosate cu trei roți cu un motor care nu dezvoltă mai mult de 4 kW. 2. 3. 2. Condițiile stabilite la punctul 2. 3. 1 sunt considerate îndeplinite dacă vehiculul este prevăzut cu un sistem corespunzător de încălzire a cabinei pasagerilor, conform condițiilor impuse de Directiva 78/548/CEE (1) privind sistemele de încălzire pentru compartimentul pasagerilor din autovehicule, cu următoarea completare la punctele 2. 4. 1. 1 ș(cid:13)i 2. 4. 1. 2 din anexa I la Directiva sus-menționată: „de asemenea, se demonstrează clar că nici o scurgere nu poate să ajungă la compartimentul pasagerilor”. 2. 3. 3. Prin derogare de la punctul 2. 3. 2 se aplică cerințele Directivei 78/317/CEE (2) privind sistemele de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire a suprafețelor vitrate ale autovehiculelor cu o putere mai mare de 15 kW. (1) (2) JO L 168, 26. 6. 1978, p. 40. JO L 81, 28. 3. 1978, p. 27. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 445 3. PROCEDURA DE TESTARE 3. 1. Ș(cid:13) tergătorul de parbriz 3. 1. 1. În cazul în care nu se specifică altfel, încercările de mai jos se derulează corespunzător următoarelor condiții: 3. 1. 2. Temperatura ambientală nu trebuie să fie mai mică de 10 °C ș(cid:13)i mai mare de 40 °C; 3. 1. 3. Parbrizul se menține ud în mod constant; 3. 1. 4. Dacă ș(cid:13)tergătorul de parbriz este acționat electric, se îndeplinesc următoarele condiții suplimentare: 3. 1. 4. 1. bateria trebuie să fie încărcată complet; 3. 1. 4. 2. motorul se aduce la o turație corespunzătoare cu 30 % ± 10 % din viteza maximă; 3. 1. 4. 3. farurile de fază scurtă se aprind; 3. 1. 4. 4. în cazul în care dispozitivele de încălzire ș(cid:13)i/sau ventilare, dacă există, sunt electrice, acestea trebuie să funcționeze corespunzător condițiilor privind consumul maxim de energie; 3. 1. 4. 5. în cazul în care dispozitivele de dezghețare ș(cid:13)i dezaburire, dacă există, sunt electrice, acestea trebuie să funcționeze corespunzător condițiilor privind consumul maxim de energie. 3. 1. 5. Ș(cid:13) tergătoarele de parbriz cu aer comprimat sau cu vid trebuie să poată funcționa continuu la frecvențele cerute, indiferent de viteza ș(cid:13)i solicitarea motorului. 3. 1. 6. Frecvențele miș(cid:13)cării ș(cid:13)tergătorului de parbriz trebuie să se conformeze cerințelor stabilite la punctul 2. 1. 2, urmând unei perioade preliminare de funcționare de 20 de minute pe o suprafață udă. 3. 1. 7. Suprafața exterioară a parbrizului trebuie bine degresată cu alcool metilic sau alt agent echivalent de degresare. După uscare se aplică ș(cid:13)i se lasă să se usuce o soluție de amoniac de cel puțin 3 %ș(cid:13)i cel mult a 10 %, iar suprafața parbrizului se ș(cid:13)terge apoi cu o cârpă de bumbac uscată. 3. 1. 8. În continuare se aplică un strat uniform de amestec de testare pe suprafața exterioară a parbrizului (a se vedea apendicele 2) ș(cid:13)i se lasă să se usuce. 3. 1. 9. Cerințele de la punctul 2. 1. 5 se îndeplinesc în conformitate cu cerințele specificate la punctul 3. 1. 4. 3. 2. Spălătorul de parbriz Condițiile încercării 3. 2. 1. Încercarea nr. 1 3. 2. 1. 1. Spălătorul de parbriz se umple cu apă ș(cid:13)i seș(cid:13)prițuieș(cid:13)te în totalitate, apoi se expune unei temperaturi ambientale de 20 °C ± 5 °C timp de minimum patru ore. Toate jeturile sunt blocate ș(cid:13)i comanda este acționată de ș(cid:13)ase ori pe minut, fiecare perioadă de funcționare fiind de cel puțin trei secunde. Dacă dispozitivul este acționat manual de conducător, forța necesară este cea din tabelul următor: Tipul pompei acționată manual acționată cu piciorul Forța necesară 11-13,5 daN 40-44,5 daN 3. 2. 1. 2. Tensiunea de încercare a pompelor electrice nu trebuie să fie mai mică decât tensiunea nominală fără să o depăș(cid:13)ească, totuș(cid:13)i, cu mai mult de doi volți. 3. 2. 1. 3. După ce s-a efectuat testarea, spălătorul de parbriz trebuie să funcționeze conform cerințelor de la punctul 1. 12. 446 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 3. 2. 2. Încercarea nr. 2 (încercare ce implică expunerea la temperaturi scăzute) 3. 2. 2. 1. Spălătorul de parbriz este umplut cu apă, ș(cid:13)prițuit complet ș(cid:13)i apoi expus unei temperaturi ambientale de – 18 °C ± 3 °C pentru cel puțin patru ore, cu asigurarea că toată apa din dispozitiv este înghețată. Dispozitivul este apoi expus la o temperatură ambientală de 20 °C ± 2 °C până când gheața se topeș(cid:13)te complet. Funcționarea dispozitivului este verificată ș(cid:13)i dispozitivul acționat conform punctului 3. 2. 1. 3. 2. 3. Încercarea nr. 3 (expunerea la temperaturi ridicate) 3. 2. 3. 1. Spălătorul de parbriz se umple cu apă la o temperatură de 60 °C ± 3 °C. Funcționarea dispozitivului se verifică prin procedura de la punctul 3. 2. 1. 3. 2. 4. Încercarea nr. 4 (testarea eficienței spălătorului prevăzută la punctul 2. 2. 3) 3. 2. 4. 1. Spălătorul de parbriz se umple cu apă ș(cid:13)i seș(cid:13)prițuieș(cid:13)te complet. Cu vehiculul staționar ș(cid:13)i neexpus la o forță semnificativă a vântului, jetul sau jeturile spălătorului trebuie ajustate astfel încât să focalizeze înspre suprafața țintă de pe partea exterioară a parbrizului. Dacă dispozitivul este acționat manual de conducător, forța utilizată în acest scop nu trebuie să o depăș(cid:13)ească pe cea prevăzută la punctul 3. 2. 1. 1. Dacă dispozitivul este acționat de o pompă electrică, se aplică cerințele punctului 3. 1. 4. 3. 2. 4. 2. Suprafața exterioară a parbrizului face obiectul tratamentului descris la punctele 3. 1. 7 ș(cid:13)i 3. 1. 8. 3. 2. 4. 3. Spălătorul de parbriz este acționat conform descrierii fabricantului pentru zece cicluri de funcționare automate ale ș(cid:13)tergătorului de parbriz la frecvența cea mai ridicată a acestuia ș(cid:13)i se determină câmpul de vizibilitate de la punctul 2. 2 din apendicele 1. 3. 3. Toate încercările spălătorului de parbriz descrise la punctele 3. 2. 1-3. 2. 3 se aplică aceluiaș(cid:13)i dispozitiv. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 447 Apendicele 1 Procedura corespunzătoare determinării câmpului de vizibilitate prin parbrizul motoretelor carosate cu trei roți, triciclurilor ș(cid:13)i cvadriciclurilor în relație cu punctele V 1. POZIȚIA PUNCTELOR V 1. 1. Tabelele I ș(cid:13)i II oferă poziția punctelor V în relație cu punctul R rezultate din coordonatele lor X, Y ș(cid:13)i Z în cadrul sistemului de referință tridimensional. 1. 2. Tabelul I prezintă coordonatele de bază pentru un unghi desemnat de înclinare a spătarului de 25°. Direcția pozitivă a coordonatelor este prezentată în figura 1. Punctul V V1 V2 TABEL I X 68 mm 68 mm Y – 5 mm – 5 mm Z 665 mm 589 mm 1. 3. Corecții care trebuie făcute unghiurilor intenționate de înclinare a spătarului diferite de 25° 1. 3. 1. Tabelul II oferă corecțiile suplimentare care trebuie făcute coordonatelor ΔX pentru fiecare punct V, când unghiul intenționat de înclinare a spătarului diferă de 25°. Direcția pozitivă a coordonatelor este prezentată în figura 1. TABEL II Unghiul de înclinare a spătarului (grade) Coordonatele orizontale ΔX Unghiul de înclinare a spătarului (grade) Coordonatele orizontale ΔX 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 – 186 mm – 177 mm – 167 mm – 157 mm – 147 mm – 137 mm – 128 mm – 118 mm – 109 mm – 99 mm – 90 mm – 81 mm – 72 mm – 62 mm – 53 mm – 44 mm – 35 mm – 26 mm 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 – 18 mm – 9 mm 0 mm 9 mm 17 mm 26 mm 34 mm 43 mm 51 mm 59 mm 67 mm 76 mm 84 mm 92 mm 100 mm 108 mm 115 mm 123 mm 448 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 2. CÂMPURI DE VIZIBILITATE 2. 1. Din punctele V sunt determinate două câmpuri de vizibilitate. 2. 2. Câmpul de vizibilitate A este suprafața de pe suprafața exterioară protuberantă a parbrizului care este mărginit de următoarele patru planuri pornind spre înainte din punctele V (a se vedea figura 1): — un plan vertical traversând V1 ș(cid:13)i V2 ș(cid:13)i formând un unghi de 18° la stânga cu axa X; — un plan paralel cu axa Y traversând V1 ș(cid:13)i formând un unghi de 3° în sus cu axa X; — un plan paralel cu axa Y traversând V2 ș(cid:13)i formând un unghi de 1° în jos cu axa X; — un plan vertical traversând V1 ș(cid:13)i V2 ș(cid:13)i formând un unghi de 20° la dreapta cu axa X. 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 449 1 a r u g i F A e t a t i l i b i z i v e d l u p m â C 450 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 2 Amestec pentru încercarea spălătoarelor ș(cid:13)iș(cid:13)tergătoarelor de parbriz Amestecul pentru încercare menționat la punctele 3. 1. 8 ș(cid:13)i 3. 2. 4. 2 cuprinde, în volum, 92,5 % apă (având o duritate de mai puțin de 205 g/1 000 kg după evaporare), 5 % sare (clorură de sodiu) ș(cid:13)i 2,5 % din masă praf, a cărui compoziție este prezentată în Tabelele I ș(cid:13)i II. TABELUL I Analiza prafului pentru încercare Element SiO2 Fe2O3 Al2O3 CaO MgO Baze Resturi de ardere Procent din masă 67-69 3-5 15-17 2-4 0,5-1,5 3-5 2-3 TABEL II Distribuția prafului cu granulație mare în funcție de dimensiunile particulelor Dimensiunea particulei (în µm) Distribuția conform dimensiunii (în %) 0-5 5-10 10-20 20-40 40-80 80-200 12 ± 2 12 ± 3 14 ± 3 23 ± 3 30 ± 3 9 ± 3 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 451 Apendicele 3 452 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 4 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 453 Apendicele 5 454 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 6 07/vol. 5 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 455 Apendicele 7 456 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 07/vol. 5 Apendicele 8