title: Meddelande från kommissionen - EU:s verksamheter inom forskning och teknisk utveckling: kommissionens svar på rekommendationerna från de oberoende externa utvärderingar av de senaste fem årens verksamheter inom de områden som omfattas av de särskilda programmen och GFC-instituten under det fjärde ramprogrammet och Euratoms ramprogram

eurovoc_concepts:
EU programme
Joint Research Centre
applied research
technological change

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 16. 04. 1997 KOM(97) 149 slutlig MEDDELANDE FRAN KOMMISSIONEN EU:s VERKSAMHETER INOM FORSKNING OCH 1 iyvniJ&J&t UI ViSCJ&JUUNv*: KOMMISSIONENS SVAR PA REKOMMENDATIONERNA FRÅN DE t/IJJEJK\/lii>fJJfci U. A1 JiKfNA U1 V AKl/lvKlXNvrAK AV TOP d r i s i A c nr nt?AJi ABinxrc i n g o rc AiMnpwriro AV Viii oHsViAaliL, rliiVl AKJBjINa VliKJv!»AlVlrlC/ltt,K INOM DE OMRÅDEN SOM OMFATTAS AV DE SÄRSKILDA PROGRAMMEN OCH GFC-INSTITUTEN UNDER DET FJÄRDE RAMPROGRAMMET OCH EURATOMS RAMPROGRAM INLEDNING Kommissionen tackar för rapporterna från femårsutvärderingarna som utförts av oberoende expertpaneler på hög nivå och sätter stort värde på panelernas ansträngningar för att komma fram till väl avvägda slutsatser och värdefulla rekommendationer. I rådets beslut beträffande varje enskilt delprogram föreskrivs att kommissionen skall låta "oberoende kvalificerade experter genomföra en extern utvärdering av de verksamheter som genomförts på de områden som omfattas av detta program och förvaltningen av dessa under de fem år som föregår tillämpats som uppfyller de utvärderingen". För detta ändamål har en ny, förenklad utvärderingsmetod rättsliga kraven, beaktar rådgivning från CREST och följer rekommendationerna från kommissionens initiativ (SEM2000) till konkreta åtgärder för att genomföra bästa tillgängliga utvärderingsmetoder i alla kommissionens enheter. Under den andra hälften av 1996 har 18 expertpaneler utvärderat FoTU-verksamheter som understötts av EU under de olika delprogrammen under de fem föregående åren. Dessutom inrättades sju oberoende inspektionsgrupper för att utvärdera verksamheten vid det gemensamma forskningscentret, GFC (dvs. GFC:s deltagande i delprogrammen och dess egna forskningsprogram), och en annan expertgrupp på hög nivå för att avge en övergripande utvärdering och syntes av inspektionsgruppernas rapporter. Ytterligare en grupp gavs i uppdrag att göra en utvärdering av gemenskapens alla FoTU-verksamheter under de fem senaste åren (EG:s och Euratoms ramprogram). Sammanlagt har omkring 170 oberoende kvalificerade experter varit engagerade i utvärderingsarbetet, som inkluderar de slutliga utvärderingarna av programmen under det tredje ramprogrammet, och producerat 18 rapporter om delprogrammen, sju rapporter om GFC-instituten och en övergripande rapport om GFC, samt en samlad rapport om ramprogrammet. I detta meddelande presenteras kommissionens svar på de viktigaste rekommendationer som ges i rapporterna om delprogrammen. Dessa rekommendationer ingår i de sammanfattningar som återges i detta dokument för fullständighetens skull. De uppfattningar som kommer till uttryck i sammanfattningarna härrör från de externa expertpanelerna och lämnas på deras eget ansvar. (Varje delprogram presenteras i ett séparai avsnitt som beslår av tre delar: 1. Sammanfattning, II. Kommissionens svar och 111. Utvärderingspanel. Avsnittet om GFC består av en övergripande utvärdering och en sammanfattning', samt en förteckning över de experter som utfört utvärderingarna av de sju instituten. ) Kommissionen uppmärksammar särskilt expertpanelens kommentarer om FoTU-programmens förfaranden och kommer att föreslå åtgärder vid behov. De fullständiga expertrapporterna om de olika delprogrammen kommer att offentliggöras separat. Resultaten av utvärderingarna av GFC respektive ramprogrammen kommer att meddelas separat. En övergripande utvärdering av ramprogrammet samt kommissionens svar kommer även att meddelas separat. ' Rådets heslut: 04/XOI/l-G ;iv den _M novemher 1994, 94/572/HG :iv ilen 27 juli 1994, 94/X()2/liG ;iv den H novemher 1994, «M/. S7l/li(î ;iv den 27 |iili I9«M. «)4/SOWIi(l av den 2\ novemher 1994. 9 l / 9 | | / H (i ;iv den 15 deeemher 1994. 94/X04/I-G ;iv den 23 novemher 1994. 94/»>l2/l;. (i av den 15 december I99. |. 94/913/HG ;iv den 11 deeemher 1994. 94/XO. S/KG ;iv ilen 23 novemher 1994. «M/XOo/lvC ;iv den 23 novemher 1994. ll)l)4. 94/917/l-Xi av den IS 94/914/1'G :\\ den IS december 1994, 94/91 S/I-G av den 15 december 1994. 94/X07/I-G av den 2S novemher december l')'M. 94/9|<i/HG av den I. S deeemher 1994. 94/920/litira(om av den IS decemhei 1994. 94/799/1 imatom av den X deeemher ll)')4. och, ràdels heslnl som jienonilorls av del jîeinensamiiu loiskiiinuscenlrel: «M/^IX/liCî av den I. S deeemher 1W4. •M/WVluinilom av den 15 deeemher 1W4. * KOM(%)()220 slutlig. 22 maj 1WA. ( ' R E S T^ rådgivning ull rådet och kommissionen om tortaranden tor övervakning och utvärdering av gemenskapens forskningsprogram. 4 Meddelande från kommissionens ledamöter, Liikanen och Gradin, enligt överenskommelse med ordföranden. SEK(96)()659/5, 29 april 1996. Vad helrålfar GFC kräver de relevanta artiklarna i besluten inte alt kommissionen ger svar pä expertrapporterna. 3 INNEHALL 1. Telematiktillämpningar 2. Kommunikationstenik och kommunikationstjänster 3. Informationsteknik 4. Industri- och materialteknik 5. Standardisering, mätning och provning 6. Miljö och klimat 7. Havsforskning och havsteknik 8. Bioteknik 9. Biomedicin och hälsa 10. Jordbruk och fiske, inklusive jordbruksindustri 11. Icke-nukleär energi 12. Transport 13. Målinriktad socioekonomisk forskning 14. Samarbete med tredje land 15. Spridning och optimering av resultat (Innovation) 16. Främjande av utbildning och fri rörlighet för forskare 17. Kärnkraftsäkerhet IX. Kontrollerad lermisk kärnmsion 19. Gemensamma Ibrskningscenlrel (GFC) Bilagor: Referensramar för lemärsutvärderingen • Bilaga 1: Delprogram • Bihma 2: GFC-institut sida 7 19 27 43 55 61 73 81 91 101 109 117 123 133 145 153 159 167 175 189 FEMARSUTVARDERING 1996 TELEMATIKTILLAMPNINGAR I. SAMMANFATTNING Slutsatser 1. IKT-programmets struktur. Ett enda program för informations- och kommunikationsteknologi rekommenderas, där en stor programdel skall gälla tillämpningar. Programmet skulle bygga på programmet Telematiktillämpningar och innefatta de bästa inslagen i det programmet, framförallt användarnas stora delaktighet i utveckling och utvärdering av verkliga system. 2. Vision och strategi. Det krävs ökad framsynthet och strategisk planering i programmet så att de begränsade resurserna används på de områden där de ger störst effekt. Förbindelserna med kommissionens politiska programavdelning måste öka. 3. Struktur i tillämpningssektorn. Det har skett en avsevärd utveckling på området multimediatelematik och nätverk sedan Telematikprogrammet antogs i juni 1991 och dessa sektorer fortsätter att utvecklas mycket snabbt. Övergången från det fjärde till det femte ramprogrammet ger en möjlighet att på nytt överväga den sektorsvisa indelningen av tillämpningarna mot bakgrund av denna teknologiska, marknadsmässiga och sociopolitiska utveckling. Telematiktillämpningarna bör koncentreras pä de nya sektorerna för telematikanvändning som utvecklas och på de områden där det finns ett särskilt starkt ekonomiskt och socialt behov, exempelvis där nyutveckling sker och sektorer för informationsförsörjning i "informationssamhället". 4. Innehåll i tillämpningssektorn. Förutom ansökningsomgången tillämpningsprojekt organiserade sektorsvis bör en särskild ansökningsomgång gälla integrerade system med gemensam användning av två eller flera olika tillämpningar och därigenom bryta ner den sektorsvisa indelningen. För att öka programmets effekt bör en mycket viktig del av arbetet inom alla sektorer av tillämpningsprogrammet gälla att bygga upp den fysiska och intellektuella infrastrukturen, innefattande definition av standarder, och att skapa plattformar som kan utnyttjas för att kopiera enskilda tillämpningar. Dessa aktiviteter bör prioriteras i hela programmet. om 5. Administration, m. iii. Byråkratin i detta och andra ramprogram har stadigt ökat upp till en punkt dä nyckelföretag och offentliga användargrupper vägrar att delta och då det är oansvarigt att uppmuntra ett deltagande av den potentiellt växande marknaden, små företag, och de nya deltagare som vi allra helst önskar skall delta i programmet. Åtgärder måste vidtas för att sprida arbetsuppgifter och minska gagnlös pappersexercis. Deltagarna i programmet hindras i sitt projektarbete på grund av att de oupphörligen måste stå till förfogande. Exempelvis anser deltagarna att åtgärder och projekt både på program- och sektorsnivå, som är avsedda att främja programmet och projekten som helhet, har ökat avsevärt i det fjärde ramprogrammet, vilket tar tid i anspråk f rån och skapar mer arbete för projektgrupperna och uppvägs troligtvis inte av några fördelar. Dessa övergripande projekt bör rensas bort och generellt införas endast på begäran av deltagarna i tillämpningsprojekten. Inledning 1. Rapport frän panelen för femärsutvärdcring av programmet Telematiktillämpningar Panelen för utvärdering av Telematikprogrammet bildades i början av 1996 för att granska de genomförda FoTlI-aktiviteterna pä "telematikomrädet" (dvs. datorstödda tillämpningar eller kommunikationsteknologi) under perioden mellan 1991 och början av 1996. Således sammanfattas i panelens femårsrapport den slutliga utvärderingen av Telematikprogrammet under tredje ramprogrammet och utvärderingen efter halva tiden under det ramprogrammet. På grund av komplexiteten och omfattningen av Telematiktillämpningsprogrammen bestod utvärderingspanelen av 13 medlemmar. Panelen intervjuade medarbetare på hög nivå och övrig personal som arbetade med genomförandet av programmet samt olika enskilda projektdeltagare. Panelens medlemmar undersökte gruppvis verksamheten inom de enskilda sektorerna. Frågeformulär sändes ut till alla större deltagare i projekt under det tredje ramprogrammet fjärde (1860) och till samordnarna för de projekt i det fjärde ramprogrammet som hade godkänts vid den tidpunkten (370). 2. Programmet Telematiktillämpningar: Bakgrund Programmet Telematiktillämpningar föregicks av tre försöksprogram och antogs 1989 som en del av det andra ramprogrammet. Programmet antogs som en del av det tredje ramprogrammet och omfattade sju sektorer med en budget som uppgick till 430 miljoner ecu. Ytterligare fyra sektorer inrättades under det fjärde ramprogrammet med en total programbudget på 912 miljoner ecu. Under det tredje ramprogrammet finansierades 312 projekt och under det fjärde ramprogrammet har hitintills 422 projekt finansierats. 3. Utformning av slutrapporten Panelens slutrapport består av slutsatser, enligt ovan i denna förkortade version, en inledning, en sammanfattning i form av en diskussion om panelens resultat, ett avsnitt i vilket panelens viktigaste slutsatser och rekommendationer presenteras och förklaras samt slutsatser och rekommendationer avseende vart och ett av programmets tolv sektorer tillsammans med fullständiga rapporter om varje sektor i bilagorna. Övriga bilagor innehåller analyser av frågeformulären, finansiell statistik samt projektstatislik. Denna förkortade rapport baseras på diskussionsavsnittet i den fullständiga rapporten och läsaren uppmanas absolut att läsa den fullständiga rapporten för att kunna värdera slutsatserna och de rekommendationer som grundas på dessa, vilka av utrymmesskäl inte kan presenteras i denna förkortade version. Diskussion om de viktigaste resultaten 1. Resultat Det centrala inslaget i Telematiktillämpningsprogrammet är tillämpningarna, användning av informations- och kommunikationsteknologi för att lösa problem hos specifika kategorier av användare, tillämpning av system som utnyttjar ny teknik med datanät och multimedia för att lösa problem. Det har skett ett betydande ökning mellan det tredje och fjärde ramprogrammet, när det gäller omfattningen och karaktären av användaiengagemanget i programmet. Verkliga slutanvändare kan bedöma systemets konstruktion och användargränssnitt och mellanliggande användare eller kundgrupper kan kontrollera eller åtminstone påverka den vidare spridningen av resultaten av FoTU-arbetel. Panelen fann att de flesta projekten i programmet är starkt inriktade på att lösa uppfattade problem. Särskilt i det fjärde ramprogrammet är användarna starkt involverade för att upprätta arbetsprogram, utvärdera tillämpningar och att leda godkända projekt. Detta är glädjande. De så kallade "Tio budorden" i programmet har visat sig vara en utmärkt metod för att uppmuntra till önskvärda tendenser inom hela programmet, särskilt när det gäller att få användarna att deltaga. Det är för tidigt att säga att detta ökar sannolikheten för att ett projekt skall bli framgångsrikt. Det är dock en rimlig förhoppning att ett verkligt deltagande av användare i programmet ökar spridningen av telematiktillämpningar. Ft t viktigt resultat i tidigare generationer av kommissionens program, exempelvis Esprit och Race, är att akademiker och anställda inom industriforskning i Europa har lärt sig att samarbeta till följd av sina kontakter under arbetet med programmet. Nu blir programmet Telematiktillämpningar banbrytande genom att fora tillsammans Europas användare. Detta kan bli programmets viktigaste resultat. Större sammanhållning mellan användarna, Europas lKT-kunder, kommer att skapa marknader som reagerar snabbare och ger bättre information, vilket blir till nytta för alla berörda. 2. Den förändrade miljön Telematiktillänipningsprograminet har pågått under cirka fem är. Under de senaste åren har förhållandena lör telematiktillämpningar förändrats dramatiskt genom att användningen av Internet har ökat starkt och medvetenheten om de möjliga fördelarna med telematik har fått en bred spridning. Användningen av multimedia har blivit en vardaglig företeelse. Priserna för datorer och kostnaderna för bandbredden har 10 sjunkit dramatiskt och förutspås fortsätta sjunka. Genombrottet för telematiktillämpningar med multimedia kommer dock inte att ske inom en snar framtid. Utmaningen nu är både att öka en effektiv användning av sådana system, i synnerhet på de områden där de inte används i dag, och att främja framtagning av integrerade tillämpningar. 3. Tidpunkt för nya överväganden av de bakgrund dramatiska förändringarna på marknaden programmet Mot Telematiktillämpningar en viss avmattning. Samtidigt som utmärkande och fördelaktiga inslag i ett program som är inriktat på att skapa verkliga tillämpningar med stort användardeltagande inte skall förkastas, måste de begränsade resurserna användas på ett sätt som ger maximal positiv effekt och inriktas pä de områden där de mest behövs och ett genombrott snabbast kan förväntas ske. Pä vad som nu är en global marknad kan endast kvalitetstänkande leda till framgång och därför måste sådana europeiska organ som skapar resultat med högsta kvalitet involveras i projekten. En viss omstrukturering och nyordning i programmet kommer att krävas med tillskottet till nuvarande huvudinsats, användning av tillämpningsprojekt, nya tillvägagångssätt som syftar till att påskynda framtagning och integrering av telematik samt programmets inlemmande av multimedia. uppvisar 3. 1 Europas möjlighet. Den multimediaindustri som växer fram kommer att skapa några av de största affärsmöjligheterna under de kommande två decennierna. Men det finns ingen klar idé om hur denna framtidsindustri kommer att utvecklas. Med en sådan osäkerhet kommer de aktörer som visar en konsekvent strategi för att utnyttja möjligheterna och möta riskerna att forma industrins strukturella utveckling. Eftersom Europa i fråga om marknadsandelar har vi en unik möjlighet att utveckla en stark och framskjuten marknadsposition för dessa nya tillämpningar, som kan ge stora framgångar på världsmarknaderna. Tillämpningsprogrammen måste omprövas för att ta hänsyn till denna möjlighet. långt efter Förenta staterna för närvarande ligger 3. 2 Infrastruktur, standarder och plattformar. Det är viktigt att säkerställa att den nödvändiga infrastrukturen finns för att den nuvarande marknadstillväxten skall kunna fortsätta på ett effektivt och obundet sätt. Infrastruktur karakteriseras av ett behov av standarder i vidaste mening, resultatmässiga och kvalitetsmässiga standarder liksom standarder för specifikationer. En utveckling av öppna standarder måste främjas för att förhindra att de facto standarder skapas som är framtagna av en minoritet. Åtgärder måste vidtas på programmets alla områden för att främja utvecklingen av nödvändiga fysiska och intellektuella infrastrukturer. Det stora deltagandet av användare i programmet skapar en unik möjlighet att genomföra detta på ett effektivt sätt, om det i projekten skapas den rätta balansen mellan standarder, infrastruktur och pilottillämpningar. Det finns en tydlig trend bort från kundanpassade system mot en användning av generella plattformar för olika typer av tillämpningar. Man måste skapa möjligheter i programmet att uppmuntra utveckling och tillämpning av sådana plattformar. Behovet av att stimulera till insatser inom standardisering, infrastruktur och framtagning av plattformar som gör det möjligt att mångdubbla de enskilda projektens effekt är så stort att man bör överväga att införa krav om att varje projekttillämpning skall innehålla några av dessa element. 3. 3 Nya system för slutanvändare. Företag runt hela världen arbetar med nya. enkla anordningar som skall göra del enkelt att använda inultimediasystem. Med ett sådant "inlörmationshjälpmedel" kominer det att bli möjligt att föra "den breda massan" in i informationsåldern. Nya typer av informationssystem kominer att öppna vägen för nya tjänster och fritidsaktiviteter. Ett framgångsrikt informationssystem kommer att utvecklas i många former, men vilken form den än får kommer programvaran att vara nyckelkomponenten. Man måste finna möjligheter att främja utvecklingen och användningen av sådana system i det nya programmet. 3. 4 Inriktning och integrering av tillämpningar. Programmet har visat sig ha en flexibilitet att testa och seilan införa nya sektorer för nya användargrupper. Detta har medfört att programmet utvidgats till for närvarande 12 sektorer. Det ökade antalet sektorer har medfört en snabb ökning av rådgivande utskott, arbetsplaneringsgrupper och ansökningsomgångar. Även om det är lämpligt att fortsätta organisera en stor del av tillämpningarna i programmet sektorsvis för egna användargrupper, har tiden kommit 11 att inrikta de begränsade resurserna på: 1) tillämpningar inom sektorer där den nuvarande låga utvecklingsnivån måste stödjas och i de fä övriga sektorer där det är särskilt fördelaktigt i ekonomiskt eller socialt hänseende. 2) integrering av tillämpningar som skapats för inånga användargrupper till gemensamma system med många användningsområden för inånga olika användarkategorier. Detta kommer troligtvis att kräva särskilda ansökningsomgångar, såsom den som planeras för "Integrerade tillämpningar", annonserad i december 1996. Men framförallt: 3) utveckling av standarder, infrastrukturer och plattformar för att främja ökad användning genom framtagning av gemensamma metoder. 3. 5 Vision and strategi. På alla programmets områden är det nödvändigt att hela tiden anpassa visioner och strategier för att ta hänsyn till den snabbt föränderliga världen, sä att de begränsade resurserna kan användas pä de områden och de sätt där de gör mest nytta. Delta kommer att kräva ett nära samarbete med kommissionens politiska instanser. 4. IKT-programmet som helhet 4. 1 Ett enda program för informations- och kommunikationsteknik. I åratal har det förekommit vissa motsättningar mellan de tre IKT-programmen. Detta har dock inte varit ett stort problem genom att dessa lösts genom bra samarbete. I synnerhet tycks samarbetet mellan programmen Telematik och Esprit ha förbättrats under senare år, men för att skapa ett enda IKT-program kvarstår: 1) Det är oundvikligt att det krävs betydande samverkan mellan den basteknologin och arbetet med systemen eller tillämpningarna och att klyftor mellan dessa områden måste undvikas. Betydande grundläggande arbete måste göras inom vissa delområden. Det måste finnas ett stort samspel och gränserna kommer att flyttas hela tiden. 2) Det är inte bra om ansökande och framförallt nya deltagare skall bli osäkra om vilket program de bör delta i och ännu mindre önskvärt är att de skall skapa konkurrens mellan personalen i de olika programgrupperna. För att skapa sammanhang, klar målsättning och drivkraft kommer ett sådant program att behöva en dynamisk, karismatisk och kunnig chef. 4. 2 En enda ledningsstruktur. En enda ledningsstruktur bör inrättas för det femte ramprogrammet. De otaliga kommittéerna av statliga tjänstemän eller representanter spelar en värdefull roll genom att hålla berörda delar av de nationella regeringarna väl informerade. Detta är särskilt viktigt på området som rör tillämpningar. Genom en ökad samverkan mellan underavdelningarna kan de administrativa förfarandena förbättras. Man bör undvika frestelsen att införa gemensamma förfaranden som inte behövs. Vid fastställandet av programmets struktur är en bra metod att fastställa den primära användargrupp som kommer att skapa för den delen av programmet. Således kan programmets underavdelningar vara: tillämpningar 1) Långsiktig forskning. I huvudsak den gamla kategorin "grundforskning" men innefattande vissa ytterligare områden som krävs för tillämpningarna. Detta skulle vara gruppen av kvalificerade grundforskare inom IKT på det akademiska och industriella området. Behovet av långsiktig forskning är lika starkt som någonsin på grund av minskat stöd inom delar av både den offentliga och privata sektorn i Europa. 2) Möjliggöra arbetsinsatser inom teknologi (eller tillämplig teknologi). Huvudsakligen Esprit- och Aets-programmen där användargrupperna huvudsakligen består av industrier inom informations- och kommunikationsteknik men utan deras mer användarorienterade arbete där användarna först och främst kommer frän andra sektorer än IKT-industrin. Denna underavdelning kan anses gälla komponent- eller delsystemarbele. 3) Utveckling av tillämpningssystem. Denna del täcker användarorienterat arbete för klart definierade användargrupper utanför IKT-industrierna, telematikflöden med användarorienterade flöden från andra program. Arbetet inom denna underavdelning kan gälla systemintegrering och provning. 12 5. Struktur i programmets tillämpningssystem. 5. 1 Behov av understrukturer. Den underliggande strukturen för tillämpningssystemdelen bör bestå av naturligt formade användargrupper. Skapandet av tillämpningar för flera sektorer och integrerade tillämpningar måste främjas. Det är inte önskvärt att dela upp offentliga och privata tillämpningar under förhållanden där offentliga organ kan omvandlas till privata. ; skillnaden är inte avsevärt större än den mellan vissa grupper av privata användare inom en sektor. 5. 2 Minskat antal sektorer. Alltför många sektorer skapar villrådighet hos en oerfaren projektansökare. Det är mindre sannolikt att ett projekt som omfattar flera sektorer väljs av panelerna än en som är passar direkt in i en sektors arbetsprogram. Det finns dock skäl att förmoda att ett projekt som täcker mer än ett tillämpningsområde kan vara speciellt lämpligt att stödja. Följaktligen finns det många anledningar till att minska antalet sektorer. Men i sista hand är det bättre att behålla sektorer där det finns användare med ett stort gemensamt intresse än att bryta upp gränserna och skapa en sammanhängande enhet utan några särskiljande inslag. Ansökningsomgångar som överbryggar sektorsgränser bör dock främjas. Panelen rekommenderar att nuvarande sektorer slås samman, om detta verkar förnuftigt vad gäller att närma användargrupperna, men att denna process inte skall drivas alltför långt. Man måste först och främst ta hänsyn till hur användarna uppfattar sig själva. Ett snävt arbetsprogram är bästa sättet att minska problem med överteckning, under förutsättning att den instans som utarbetar ett arbetsprogram känner väl (ill den användargruppens prioriteringar. 1 programmet bör även ingå strategiska marknadsundersökningar för att upptäcka nya användargrupper som borde få möjlighet att delta i programmet. tillämpningar framtagning av 5. 3 Samarbete över sektorsgränser. Åtgärder, som särskilda ansökningsomgångar, måste vidtas för att stimulera integrerade tillämpningar. På detta sätt kan delprogrammet för tillämpningar anses bestå av ett antal sektorer vid en tidpunkt eller ansökningsomgång men som en sammanhängande enhet utan gränser vid en annan tidpunkt eller ansökningsomgång. Den största delen av tillgängliga resurser måste fortfarande anslås till de normala tillämpningsprojekten inom sektorn, men exempelvis 10-20 % borde reserveras för projektförslag över sektorsgränser. flera sektorer och sammanslagna eller för 6. Utmaningar Utmaningarna för IKT-programmets tillämpningssektor under det femte ramprogrammet består av en blandning av de problem som programförvaltarna alltid har stått inför (t. ex. prioriterings- och kriteriefrågor, utvärderingsprocess i ett multinationell miljö, projektuppföljning på ett konstruktivt och kreativt sätt och ökad utnyttjandegrad och samtidigt ökade insatser för exempelvis standardiseringsarbete) och de nya utmaningar som de nu står inför. Några av dessa är följande: 6. 1 Användardeltagande. Att involvera användare är ett utmärkande och framgångsrikt inslag i Telematiktillämpningsprogrammet. Användares deltagande i projekt kan dock skapa exempelvis följande problem: 1) Användarna är ofta inte vana att delta i EoTU-projekt och okunniga om vedertagen praxis för kvalitetsgranskning. Vissa är mer vana vid politiska metoder än vid vetenskapliga tillvägagångssätt. Detta kan ge problem när politisk press tillämpas vid val av lämpliga tillämpningar. 2) Det finns även en risk for att användarna uppmuntras till att själva arbeta med forskningsarbetet, vilket kan leda till ett dåligt projektrepultat. 3) Om användarna får påverka arbetsprogrammet och projekturvalet alltför mycket, kan de bli mindre benägna att använda innovativa nya teknologier och framsynta grepp. 13 4) De flesta användarna i pilotprojekt är stora organisationer som eventuellt vill anpassa tillämpningen alltför mycket till sina egna specifika behov, vilket ger stor risk att tillämpningen specificeras alltför snävt och därför inte lätt kan tillämpas på andra områden. Några metoder för att minska dessa problem ges i huvudrapporten. 6. 2 Administrativa bördor 1) Inom programmet. Det är oundvikligt att program som stöds med allmänna medel omgärdas av bestämmelser för att skydda dessa medel. Dessa bestämmelser har dock vuxit under senare år till en punkt då programmet knappt kan existera. Många företag inom den privata sektorn önskar inte längre delta. Kostnaderna för att utarbeta projektförslag, förseningar vid val av projektförslag och vid kontraktslutande i kombination med relativt få antal ansökningar som kan tilldelas resurser gör att man föredrar att avstå från eventuella fördelar med ett deltagande. Här måste en bättre spridning av arbetsuppgifter införas. 2) Inom projektet. Så snart som ett projektförslag har godkänts och ett kontrakt undertecknats så att arbetet kan fortsätta ges forskaren allt mer arbetsuppgifter i form av projektrapporter och planeringsarbete, m. m. Kommissionens högre tjänstemän påstår att vissa av dessa arbetsuppgifter har minskat i det fjärde ramprogrammet, men deltagarna tycks märka en generell ökning, kanske till följd av ökade övergripande projekt. Dessa faktorer utgör en allvarlig och distraherande extra arbetsbörda, som nödvändigtvis måste ta tid i anspråk från projektmedarbetare på ledningsnivå. Åtgärder måste vidtas för att minska denna extra arbetsbörda. Små högteknologiska företag eller sökanden som är nya i programmet kommer troligtvis att anse att extra arbetsuppgifter och förseningar ej kan accepteras. Små företag har inte råd att binda upp sina små resurser i av högkval ificerade medarbetare med de extra arbetsuppgifter ramprogrammets projekt såsom de nu är organiserade. Det är inte godtagbart att uppmuntra ett sådant företag att delta. Några förslag för att lösa detta stora problem med en minskad byråkrati i programmet lämnas i huvudrapporten. Detta är naturligtvis inte ett problem som endast gäller programmet Telematiktillämpningar. som krävs av en deltagare 7. Förbindelser med policy ansvariga generaldirektorat Det är högst önskvärt att berörda politiskt ansvariga generaldirektorat aktivt skall intressera sig för och vara nära knutna till det arbete som utförs inom ett tillämpningsprogram. Särskilda mekanismer har inrättats for vissa sektorer. Dessa åtgärder välkomnas varmt och sådana mekanismer bör införas i alla sektorer där det finns politiskt ansvariga generaldirektorat som intresserar sig för verksamheten i f råga. 14 11. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för denna oberoende utvärdering av FoTU-aktiviteter vad gäller tillämpningar inom informations- och kommunikationsteknologi på områden av allmänt intresse. Rekommendationerna kommer att beaktas vid fastställandet av riktlinjer för vidare utveckling av teknologier inom ramen för det tredje och fjärde ramprogrammet och därtill hörande initiativ för standardiseringsarbete och spridning av forskningsresultat. Alltsedan FoTU-verksamheten inom telematik inleddes på EU-nivå i det tredje ramprogrammet har en betydande utveckling inom informations- och kommunikationsteknologier skett (t. ex. Internet, cd-rom) och deras allt större sammankoppling tyder pä att utvecklingen stadigt kommer alt oka. Följaktligen utgör övergängen frän det fjärde till det femte ramprogrammet en möjlighet att ta nya ställningstaganden pik området för program informationssamhället mot bakgrund av denna utveckling inom teknologi, socioekonomi och regleringar. Utvärderingspanelens femårsrapport innehåller mycket värdefulla synpunkter på hur man skall kunna inrikta den framtida verksamheten på de områden som skapar störst europeiskt mervärde och där det finns ett verkligt ekonomiskt och socialt behov. tillämpningar forskning i varje framtida ramen avser inom som Som det klart framgår i rapporten var FoTU-aktiviteterna under tredje ramprogrammet huvudsakligen inriktade på att utveckla lösningar för att modernisera tjänster av allmänt intresse i Europa. Det fjärde ramprogrammet innehåller ytterligare viktiga mål, framförallt för att bereda väg för spridning genom partnerskap mellan offentliga och privata respektive mellan enbart offentliga organ eller företag och att främja insatser för att öppna nya marknader och bildandet av nya företag, i synnerhet innovativa små och medelstora företag. I rapporten konstateras klart att övergången från det tredje till det fjärde ramprogrammet innefattade tre stora forändringar: frän den linjära modellen till feed-hackmodellen inom forskning samt teknologisk utveckling och demonstration, från dalatelematik till multimedia telematik. frän ren teknologiutveckling till användarstyrd utveckling. Pä det sistnämnda området betonas i rapporten de viktiga FoTU-insatserna pä telematikområdet för formering av skilda, områdesspecifika användargrupper. Dessa insatser skulle kanske ha betonats starkare i rapporten, eftersom de resulterade i dramatiska förändringar för verksamhetens innehåll och förvaltningen av programmet och projekten. De bör förstärkas i varje framtida aktivitet i det femte ramprogrammet tillsammans med andra förändringar, t. ex. ökad fokusering av FoTU-insatserna. införande av den "kontextuella" större insatser för att uppnå EU:s viktiga politiska mål, fullständigt forskningsmodellen få i projekt fortlöpande socioekonomiskt gensvar, mer omfattande bevakning av alla större tekniska och ekonomiska demonstrationsutveckling, utvecklingssteg som för utnyttjande av laboratorietester, demonstration genom innehåller kvantifierbara ekonomiska kriterier för en framtida resultatvärdering). linjär), konsekvent användardeltagande funktionsbeskrivningar, (interaktiv versus forskningsresultat fältförsök, plan användarbehov, för att (analys av lanseras i december 1996, ge programmet nyttiga ramprogrammet bör ansökningsomgången om till att skapa Kommissionen uppskattar panelens åsikt att enskilda ansökningsomgångar bör syfta integrerade system med gemensamt utnyttjande av två eller flera olika tillämpningar för att avlägsna integrerade sektorsgränserna. Redan under det fjärde tillämpningar, som skall intresset, innan nästa ramprogram genomförs. Dessa relevansen och genomförbarheten av en sådan metod, integrerade tillämpningar förväntas ge användarvänliga gränssnitt för olika tillämpningar från existerande plattformar spridning av demonstrationer pä digitala medier, som exempelvis "websighter", för att möjliggöra betydelsefulla slutsatser i socioekonomiska termer och en snabbare utveckling mot informationssamhället. Resultatet av denna ansökningsomgång och en fortgående utvärdering av projektgenomförandet skall utgöra viktig information vid utarbetandet av en större operation femte ramprogrammet. "kiosker", handdatorer, osv. ), ge en (PC. nätverksdatorer, lärdomar om tillämpningar integrerade lämplig i det för Kommissionen noterar panelens rekommendationer att fokusera arbetet i hela programmet på att bygga upp den fysiska och intellektuella infrastrukturen, innefattande standardiseringsarbete inom industrin och 15 "plattformar" som kan anpassas till den enskilde användarens krav samtidigt som tillämpningar kan kopieras över sektorsgränser. Användningen av sådana specifika industriella plattformar kommer att uppmuntras i flera FoTU-aktiviteter och nyttig lärdom dras från både pågående sektorsinriktade projekt och de framtida integrerade tillämpningsprojekten. Denna metod bör säkerligen bidra till ett ökat samarbete över sektorsgränserna och medverka till att varje ytterligare programfunktion utgörs av en serie av sammanhängande aktiviteter utan sektorsgränser i stället för aktiviteter för avgränsade sektorer. Panelens rekommendation om att förberedande projekt- och stödåtgärder liksom övergripande FoTU- insatser inom projekt, exempelvis de inom sektorn för telematikteknik, måste studeras noga, kommer att beaktas. Kommissionen anser att dessa är viktiga åtgärder för att stödja FoTU-projekten och för att stimulera standardiseringsarbete, resultatspridning och innovationsarbete. För att undvika att dessa skall bli, vad som i rapporten anges som "överbelastade projekt", bör en utvärdering göras av hur stor denna extra börda får vara, innefattande samråd med konsortier som ingår i FoTU-projekt och urvalet ske genom en klarare strategi och öppenhet om de förväntade fördelarna. Kommissionen delar åsikten att större samordning mellan FoTU-program, i synnerhet med hjälp av konceptet för arbetsgrupper inom forskning och industri, och större flexibilitet i programförvaltningen skulle vara fördelaktigt. Byråkratin, såsom den identifieras både inom förvaltningen av programmet (förseningar i förbindelse ined projektgodkännande och kontraktsskrivning, betydande överteckning, mallbaserade avtal grundade pä kostnadsuppgifter, m. m. ) och inom projektförvallningen (rapportering, planering, m. m. ), har verkligen känts i allt större grad av deltagare i alla delprogrammen som orosskapare och även ibland oövervinneliga svårigheter för konsortiernas ledning. De första riktlinjerna för det femte ramprogrammet, enligt kommissionens förslag med titeln "Utforma framtiden", innefattar en enklare struktur och i femårsutvärderingen. förslag om en mer rekommendationerna linje med förvaltning flexibel i I I I. UTVÄRDERINGSPANEL Knud Christensen Chef för FoTU och produktion, Scandinavian Mobility International A/S. Vice ordförande för FoTU- centret för rehabilitering (1988-1990). Managementkonsult och expert inom strategisk planering, lönsamhet och logistik (1988-1990). Dr Max Herry Ägare och verkställande direktör för trafikplaneringsbyrån Herry i Wien och Invoplan i Miinchen. Tjugo års erfarenhet av projekt inom nationell och internationell transport och telematik. Utvärderare av transportprogrammet i Danube (Utbyte mellan universitet och industrin inom EU). Projektledare och konsortiemedlem i sju avslutade EU-projekt och fyra pågående EU-projekt. inom fjärde ramprogrammet (GD VII). Ordförande Prof Hannu Jaakkola Professor i informationsteknologi vid Tammerfors universitet, Finland. Chef för forskningsinstitutet för informationsteknologi (1986-1992). Författare till omkring 80 publikationer om informationsteknologi och teknikstyrning. Prof Dr (liinter Kroës Professor i nationalekonomi vid fakulteten för stads- och regionplanering vid universitetet i Dortmund. i landsbygdsområden. Chef Ordförande i Tcleinatiktillämpningsprogrammets externa bedömningspanel I9l)5. institutionen för nationalekonomi. Expert pä regional utveckling lör Dr Philippe Larédo Biträdande forskningschef för Centre de Sociologie de l'Innovation (CSI) vid Ecole des Mines i Paris (sedan 1987). Ansvarig för forskningsprogram inom transportekonomi, Ministry of Transport, Frankrike (1979-1982). Ansvarig för nationella program om marin teknologi och sedan chef för utvärderingsenheten. Ministry of Research and Technologies (1983-1989). Utvärderare av många EU-program och Eureka- program. Expert och publicerat otaliga skrifter om utvärdering av FoTU-program. för informationstjänsten vid University of Westminster Dr Louis Lee för Chef strategiplanering, teknologi och utveckling av teoretisk datorberäkning, audiovisuella hjälpmedel, bibliotek samt informationssystem för universitetsledningen. Icke arbetande direktör för ett mindre företag som levererar bibliotekssystem och i universitetsmiljöer. (sedan 1989) och ansvarig -tjänster. Expert på telematiktillämpning förvaltningen för Dr Jim M omit joy Verkställande direktor lör Euristix Ltd. Medlem i ledningskommittén för Irish National Inlörmation ledamot av Society Steering Committee. Ed. Telecommunications Senior Officials Committee samt Europeiska rymdorganisationen. ledamot av Esprit-programmets ledningskoininillc, Dr Brian Oakley (vice ordförande och sekreterare i panelen) Pensionerad. Styrelseordförande i Logica, Cambridge, (1987-1993). Chef för Alvey- programmet (1983- 1987). Sekreterare i förvaltningskommittén för Esprit-programmet (1983-1987). Ledamot i den rådgivande kommittén för Esprit-programmet tiden av Telematikprogrammet (1993). i Science & Engineering Research Council för utvärdering efter halva (1987-1992). Ordförande (1979-1983). Ledamot i panelen 17 Prof Torleif Olhede Enhetschef för hälso- och sjukvårdsinformatik i Spri, Hälso- och sjukvårdens utvecklingsinstitut. Forskningsassistent vid institutionen för data och systemvetenskap vid Stockholms universitet och Kungliga tekniska högskolan. Expert för hälsovårdssektorn. Ledare för ledningsgruppen för försvarets strategi inom IT, kommunikation and datasäkerhet (1984-1989). inom säkerhetsinformatik. Svensk i arbetsgruppen representant Dr Hans-Detlef Schulz Verkställande direktör för Media Transfer GmbH i Darmstadt, Tyskland. Medlem i panelen för utvärdering efter halva lör ansökningsomgången under fjärde ramprogrammet. Expert inom telekommunikation och standarder för telekommunikation. Föredragande om multimediastandardarder för ITU-T, medlem av ETSI, ISO och Davic. tiden av Telematikprogrammet (1993). Föredragande i panelen Prof Vincenzo Tagliasco Professor i medicinsk informatik vid universitetet i Genua, Italien. Tjänstgjorde som kommissionens expert i undersökningarna om effekten av EU:s FoTU-program, utvärdering efter halva tiden av programmet för humankapital och rörlighet. Expert på och författare inom frågor som gäller den framtida socioekonomiska effekten av demografisk förändring och nya teknologier. Dr Georges Wanet Ledamot i ledningskommittén för Belgacom sedan 1992. Chef för företagsstrategi och utveckling. i Ansvarig för strategisk planering, databehandling och Fast-projektet för att öka effektiviteten för telebastjänster. Även direktör tillhandahällande av bandbreddstjänster till finansmarknaden. Medlem i ulvärderingspanelen efter halva tiden av Telematikprogrammet (1993). för F. N. A. en gruppering av 12 telekommunikationsaktörer Nils Wilhjelm (vice ordförande i panelen) Koncernchef för Industriens Realkreditfond (sedan 1990). Industri- och handelsminister i den danska regeringen (1986-1989). Ordförande i danska industriförbundet (1983-1986). Vice ordförande i styrelsen för Tele Danmark A/S. FEMÄRSUTVARDERING 1996 KOMMUNIKATIONSTEKNIK OCH KOMMUNIKATIONSTJÄNSTER 19 20 I. SAMMANFATTNING / Europa finns utmärkta första- generationens digitala kommunikations system och en europeisk informationsteknisk infrastruktur är snarast nödvändig. infrastrukturer Med Euro-ISDN och GSM-standarder innehar Europa en utmärkt uppsättning av första generationens digitala för kommunikationssystem. När det gäller användbara teknologier är dessa bland de främsta i världen. Det är dock oerhört viktigt att Europa fortsätter utveckla kommunikationsteknologier, för interaktivitet informationsteknisk införa infrastruktur för kombinerade system för telekommunikation, datanät och radioförbindelser så snart som möjligt. standardisera europeisk och en Digitala videotjänster Framförallt digitala videotjänster bör införas så snart som möjligt. bör införas som Teknologin för digitalvideo och digital TV existerar redan och ett snabbt som möjligt. program för att påskynda genombrottet för digitala tjänster skulle frigöra värdefulla spektrum för andra tjänster. med ett samordnat program och en tidsplan för införandet av en europeisk informationsteknisk infrastruktur. De viktigaste målen för europeisk FoTU har redan uppnåtts men en samordnad spridning av multimediatjänster går långsamt. Speciella inslag i en europeisk informationsteknisk infrastruktur måste även behandlas på europeisk nivå med hänsyn till den ökande och betydelsen Medelhavsländerna. av de växande marknaderna i Östeuropa Kostnaderna för att tillhandahålla bredbandstjänster till varje hushåll inom enbart EU kommer att bli betydande. Ett del arbete har redan åstadkommits för att bygga ett kärnnät, men det behövs fortfarande stora insatser lör att utvidga detta till alla medborgare och småföretag. Europa behöver snarast ett samordnat program och en tidsplan för att införa en europeisk informationsteknisk infrastruktur. för De viktigaste målen för de europeiska FoTU-programmen telekommunikation (Race I och II) har uppnåtts. De uppställda målen i programmet på detta område har uppnåtts, men arbetet med att utveckla teknologier är lång ifrån slutfört. Acts-programmet har skapat en medvetenhet om digitalteknikens oändliga möjligheter. Spridningen av avancerade telekommunikationstjänster med multimedia har dock inte nått den omfattning som kunde förväntas. EU:s insatser inom FoTU- området har av och driftskompatibilitet mellan näten men lagstiftning kan bli nödvändig i vissa fall för att säkerställa en samordnad spridning. Det är även nödvändigt alt öka tillgången till riskvilligt kapital för innovativa högteknikföretag och nystartade företag. skapat möjlighet sammankoppling till \ 1er forsk n ing och teknologiutveckling är nödvändig Mer forskning och teknologiutveckling är nödvändig: Del är inte möjligt all realisera ett informationssamhälle i Europa med enbart dagens teknologier och utvecklingen av nya teknologier måste därför vara av högsta prioritet inom EU:s framtida FoTU-verksamhet. Projekt som leder till en bättre europeisk informationsinfrastruktur eller till konkreta kommersiella tillämpningar bör prioriteras och bör huvudsakligen vara sådana projekt som kan vara till stor nytta för unionen och dess befolkning. 21 men fokuseringen måste nu vändas från enbart tekniska standarder till pilotförsök och ökad spridning Den ursprungliga grunden för europeiskt stöd till FoTU på detta område gäller fortfarande, men inriktningen måste nu vändas från enbart definiering av tekniska standarder till en ökad spridning av tillämpningar och ökad användning på basis av enhetliga och allmänt godkända standarder. Införandet av europeiska standarder är en strategi för att bibehålla det teknologiska initiativet i Europa och att skapa en bättre position för industrin på den globala marknaden. Det är även viktigt att tidsperspektivet mellan själva idén om och realiseringen av en ny teknologi minskas. Mekanismer för att uppnå en verklig marknadseffekt måste hittas. EV:s förvaltning inom FoTU måste förbättras avseende kontrakts förhandlingar. EU:s förvaltning på FoTU-området måste bli bättre i fråga om kontraktsförfaranden och fördelarna med att använda ett resultatbaserat kontrakt bör ses över för att ge större vikt vid tekniska framsteg än vinstredovisning. Kontraktsförhandlingarna bör ske snabbare och vara mer öppna. god program integrering. tvärs över olika delprogram. Oberoende rådgivning om integrering och förvaltning av program bör fortsättningsvis användas och en ökad användning av videokonferenser. Starkare kopplingar bör införas mellan EU:s särskilda program för forskares utbildning och rörlighet, Esprit (informationsteknologi) och Telematiktillämpningsprogrammet. Insynen i och samarbetet mellan dessa program måste öka, innefattande möjligheter till gemensamma projekt. och med ökade nationella initiativ. Konceptet för nationella kontaktpunkter måste ses över för att öka deras användning. Det femte ramprogrammet bör fokuseras på kommunikations- och informationssamhäll et och en samordnad strategi och större flexibilitet. Viktiga krav pä kommunikations området skall gälla kontinuerlig åtkomst, lättillgänglighet, kvalitet i tjänster, allmän tillgängligh et inriktas temat FoTU ramprogrammet bör för runt Det femte informationssamhället. Det måste göras en kommunikations- och samordnad översyn av hela utvecklingen inom informations- och kommunikationsteknologier för att få en enda konsekvent EU-strategi, en enda strategisk rådgivande grupp och flexibilitet att flytta resurser inom hela området, allteftersom förhållandena förändras. En lösning kan vara ett kärnteknologiprogram och specialinriktade program inom specifika tillämpningsområden, i enlighet med avsnitt 6. 3. Huvudmålet bör vara att övervinna nuvarande hinder i form av teknologier och infrastrukturer, som begränsar användarnas uttryckta och dolda behov, och att främja pilotprojekt för att "på fältet" demonstrera för användarna effektiviteten i de föreslagna lösningarna. i varje Ökad användning av medlemsstat. testinfrastrukturer rekommenderas For att skapa en större marknad och möta användarnas krav krävs lättillgänglighet, kvalitetsmässiga framförallt kontinuerlig åtkomst, tjänster, allmän tillgänglighet samt kundanpassade tjänster. Särskilda åtgärder bör vidtas för bättre tillträdes- och inkopplingsmöjligheter och för och kommunikationsnät. Standardisering - först för delområden och sedan lör alla delar - bör vara den högst prioriterade uppgiften. ATM-system måste även bli fullständigt och slutgiltigt standardiserade och standarder kompatibilitet mellan användargränssnitt optimal 22 samt kundanpassade tjänster. för multimedia standardiseringsgrupper. måste införas gemensamt av olika och fotonik, Andra nyckelområden underhållsteknik, mikrovågsutbredning, mjukvara, intelligenta nätverk, intelligenta hjälpmedel, rörlig kommunikation och informationssäkerhet. optoelektronik interaktivitet, är Framtidskoncept måste även stödjas och några exempel på dessa ges i avsnitt 6. 5. Utveckling av teknologier och visionära koncept måste stödjas. Rekommendationer 1. 2. 3. Europa behöver en sammanhängande europeisk informationsteknisk infrastruktur som läcker alla nya krav inom telekommunikation, datanät och radiosändning och det är kommissionens ansvar att vidta de nödvändiga åtgärderna för detta. För att uppnå detta mål krävs att avregleringen av infrastrukturer och kommunikationstjänster inom telekommunikation och radiosändning genomförs snabbare. På motsvarande sätt är det även nödvändigt att förstärka och påskynda standardiseringsarbetet. Endast unika europeiska standarder kan skydda investeringar av industrin och konsumenter. 4. Man måste finna vägar för att öka spridningen av digitala TV-system och interaktiva multimediatjänster. Dessutom måste möjligheter skapas för att exploatera globala marknadsnischer för utveckling av tjänster till värdefulla marknader. 5. 6. 7. 8. Tillgång till finansiering av innovationer måste förbättras. Kommissionen bör vidta åtgärder lör all skapa bättre möjligheter till riskkapitalfinansiering; några möjligheter anges i avsnitt I i rapporten. Eli flexibelt och effektivt tillvägagångssätt vad gäller unionens FoTU-verksamhet krävs av alla europeiska institutioner. Kommissionen måste säkerställa en samordning, samarbete och öppenhet i deras förvaltning av programmen. På området avancerad kommunikation bör integrationen av program fortsätta och med ökat samarbete med övriga program. Vi måste nu förbereda det femte ramprogrammet med lämpliga och flexibla FoTU-möjligheter i fråga om informations- och kommunikationsteknologier; några av de viktigaste områdena behandlas i denna rapport och pilotarbete på dessa områden bör redan inledas. Det är absolut nödvändigt att inlemma framtidskoncept i arbetet för att höja målsättningen och som en sporre för europeisk konkurrenskraft i framtiden. 23 II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för denna oberoende rapport om unionens FoTU-verksamhet i det bredare perspektivet av utvecklingen inom avancerad kommunikation i Europa. Panelens rekommendationer kommer att beaktas, då riktlinjerna för vidareutveckling av teknologier inom ramen för det fjärde och för därtill hörande standardisering och ramprogrammet skall femte investeringsfrämjande åtgärder. fastläggas och initiativ i Kommissionen accepterar sitt ansvar för att påskynda utvecklingen av en samordnad europeisk informationsteknisk infrastruktur som skall täcka alla nya kommunikationskrav och särskilt inriktas på speciella inslag på de europeiska marknaderna och marknader i Östeuropa och i Medelhavsländerna. Utvecklingen av teknologier inom Race-programmet (1988-1994) och Acts-programmet (1994-1998) syftar till att stödja driftskompatibilitet för en närmare sammankoppling av telekommunikation, datanätverk och radiosändningar. Dessutom är harmonisering och driftskompatibilitet nyckelfaktorer i det nya regelramen för telekommunikation i informationssamhället. inom infrastrukturer och kommunikationstjänster har varit en viktig Avreglering och konkurrens målsättning i gemenskapens telekommunikationspolitik under senare år. Kommissionen skall sträva efter att säkerställa att avregleringen på telekommunikationsområdet genomförs av medlemsstaterna enligt fastställd tidsplan. tillhandahåller Det stora antalet aktörer som infrastrukturer och kommunikationstjänster pä en konkurrenskraftig marknad och mångfalden teknologier inom denna sektor kommer att öka behovet av en effektiv standardisering och samstämmighet. Gemenskapens FoTU-program, både Race och Acts, har i hög grad medverkat till att utveckla tekniska standarder - något som framhålls i femårsutvärderingen. Ytterligare insatser kommer att göras via de kvarvarande Acts-programmen i form att riktlinjer och insatser för en industristyrd standardisering. Behovet av ett betydande EU-stöd till standardiseringsarbetet kommer att övervägas vid utarbetandet av kommissionens för informationssamhället i det femte ramprogrammet. förslag om FoTU-insatser Den privata sektorn är primärt ansvarig för en ökad spridning av digital TV och interaktiv multimedia. Likväl kommer kommissionen att använda det nya regelverket för ökat investeringsstöd till transeuropeiska inom unionen. nät för att påskynda ett samordnat och samtidigt Exploateringen av globala marknadsnischer för tjänster på värdefulla företagsmarknader kommer att underlättas genom nya "elektroniska affärssystem". Kommission skall genomföra ett nytt samordnat initiativ för elektroniska affärssystem under 1997, baserat på Acts-programmets FoTU-verksamhet och den skriftliga överenskommelse som nyligen undertecknades av ledande industrigrupper och sammanslutningar av små och medelstora företag. införande av nya bastjänster Kommissionen offentliggjorde 1996 en grönbok om innovation och har antagit ett handlingsprogram pä grundval av industrins och medlemsstaternas reaktion på denna. Grönboken omfattade åtgärder for en ökad finansiering av innovationer, särskilt för nya teknikbaserade förelag. Alternativen i den strategiska granskningsrapporten skall noga övervägas. i programförvaltningen skulle vara fördelaktigt. Kommissionen delar uppfattningen att en ökad samordning mellan FoTU-programmen och större flexibilitet till det femte ramprogrammet, enligt kommissionens förslag med titeln "Utforma framtiden"'1, infors en enklare struktur och mer flexibla idéer för programmens förvaltning i linje med rekommendationerna i denna "strategiska granskning". Okade möjligheter till framtidsforskning på europeisk nivå skall möjliggöra en utveckling av mänga nya idéer frän denna rapport. I det första utkastet k(>M('X00. v>2 slulliii 10. 07 0(>. 24 III. UTVÄRDERINGSPANEL Stelios Argyros, parlamentsledamot Som ledamot av Europaparlamentet ingår Stelios Argyros i utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik. Han har arbetat i styrelsen för otaliga företag i Grekland och varit styrelseordförande och ordförande i det grekiska industriförbundet och är för närvarande vice ordförande i UNICE. Max Artigalas Direktör för programavdelningen i företaget Thomson multimedia. Efter att förut innehaft posten som teknisk direktör för Thomson Broadcast anställdes han hos THOMSON multimedia där han är programchef för företagets forskningsavdelning. Dr Hans Baur V. i\. verkställande direktör för Siemens AG och för närvarande rådgivare till liera nationella och internationella organ och till Bangemann om frågor rörande informationssamhället. Under sin karriär inom Siemens AG ingick Dr Baur i företagsledningen och ansvarade för affärsområdena telekommunikation och elektroniska komponenter. Han tjänstgjorde även som ordförande i ledningsgruppen för Siemens Nixdorf Informationssystems AG. Umberto de Julio Direktör för STET med ansvar för strategisk planering, teknologi och utveckling av nya tjänster. Innan de Julio började arbete för STET 1995 var han direktör för Network of Telecom Italia 1994. Hans tidigare karriär i SIP började 1972 och 1986 utnämndes han till direktör för Network. Han är styrelseledamot i Telecom Italia, Telecom Italia Mobile, CSELT, STREAM, STET International och även ordförande för generalförsamlingen för Europeiska institutet för forskning och strategisk planering (Eurescom) samt vice verkställande direktör för AEI. Umberto de Julio biträddes av Giovanni Perucca, chef för STET:s forskningsavdelning. Aimo Eloholma Vice VD för Telecom Finland Ltd sedan 1995 inom försäljning och marknadsföring. Eloholma var tidigare vice VD för Telecom Finland, företagstjänster, och har innehaft ett antal poster inom PTT i Finland. Han är styrelseordförande för Tele Yritysviestintä Oy (tillhandahäller PBX) och Yritysverkot Oy (Corporate Networks Ltd. ) och är ledamot i ett antal kommittéer i Finland. Han är även ledamot av Information Society Forum (Europeiska kommissionen). Eloholma biträddes av Timo Rajamaki, chef för forskningscentret vid Telecom Finland. tryckerier, reklam och Dr Francisco Pinto Balsemåo Ordförande och största aktieägare i MPRESA, S. G. P. S. , ett förvaltningsbolag med stora investeringar i tidningar, i kommunikationsteknik vid New University of Lisbon, ordförande i European Institute for the Media, ordförande i "Fondation Journalistes en Europe" och ledamot i styrelsen för Media Business School. Han var en av grundarna (1974) av Popular Democratic Party (PPD) som nu heter Social Democratic Party (PSD) och frän 1981 till 1983 var han Portugals premiärminister. Dr Pinto Balsemåo biträddes av Antonio Trigo de Sousa, Teknisk chef för SIC. i en portugisisk privat TV-kanal. Han är professor Dr (ieorge T. Waters Chef tor tekniska avdelningen vid European Broadcasting Union sedan 1986 och har arbetat inom radiosändningsseklorn under mer än 35 är. lian var under sju är generaldirektör lör RTF, Irlands radioorganisalion och var chef for International Council of the Academy oi Television Arts and Sciences (Förenta staterna) och vice ordförande lör European Broadcasting Union. Àr IW3 utnämndes han till ordförande i International Academy of Broadcasting (IAB). 25 26 FEMÄRSUTVARDERING 1996 INFORMATIONSTEKNIK 27 28 ï. S A M M A N F A T T N I NG 1. 0 Utvärderingens omfattning: Lärdomar inför det femte ramprogrammet Panelens femårsutvärdering av det europeiska strategiska programmet för forskning och utveckling på området informationsteknologi (Esprit) är uppbyggt på den undersökning av skriftligt material som kommissionen tillhandahållit, innefattande rapport 1996 av utvärderingspanelen av Esprit-programmet, upprättat under ordförandeskap av professor Umberto Colombo. Panelen har även intervjuat tjänstemän på hög nivå hos kommissionen, som ansvarar informations- och kommunikationsteknologi (IKT). Därutöver erhöll panelen synpunkter från nationella representanter som deltog i Esprit-programmet. för politiska beslut som rör Utvärderingen har inriktats på de aktiviteter som genomfördes under europeiska gemenskapens tredje ramprogram som genomfördes mellan 1991 och 1994 och under inledningen av det fjärde ramprogrammet fram tredje ramprogrammet. innefattar den slutliga utvärderingen under det till början av 1996. Utvärderingen femte i det Panelen har i synnerhet utvärderat vissa specifika inslag i det nuvarande Esprit-programmet och, i samförstånd med kommissionen, strategiska frågor som påverkar forskning och teknologiutveckling på IKT-området lämnat ett betydande antal konstruktiva rekommendationer som återspeglar panelens synpunkter på informations- och kommunikationsteknikens viktiga roll och informationssamhällets betydelse. Den hoppas att kommissionen skall godkänna dess bedömning och anslå en budget för det kommande IKT-programmet i det femte ramprogrammet som åtminstone är lika stor som den nuvarande, dvs. omkring en tredjedel av ramprogrammets sammanlagda budget. ramprogrammet. Den har 2. 0 Kort historik om Esprit-programmet: Stadigt vidgad målsättning Gemenskapens finansiering av verksamheter inom IT och FoTU började I9847. Under de första tio åren har målsättningen för programmet huvudsakligen varit att minska klyftan mellan Europas IT-induslrier och dem i Förenta staterna och Japan. Strategin ändrades radikalt vid lanseringen av det fjärde ramprogrammet 1994, då man insåg den ökande kritiska roll som IT spelade för konkurrensmöjligheterna inom alla industrisektorer. I det nya IT- programmet • • • • • främjas vertikalt samarbete mellan IKT-användare och -leverantörer, tas mycket större hänsyn till att resultaten skall fylla marknadsbehov, underlättas åtkomst till nya teknologier och deras utnyttjande, uppmuntras till okad insikt om utvecklingen inom FoTU, används ett antal nya hjälpmedel lör att genomföra programmet, som till exempel avancerade nätverk och "klustersysiem" (aktiviteter som täcker olika teknikområden med ett enda väldefinierat mål). Rådets beslut 84/30 (2S. 02. S4) införde llsprit-programmct som en del av det lorsla ramprogrammet (l()S4 - !<)KK) med en budget pä I 500 miljoner ecu. Rådets bcslul SS/271) (I 1. 04. SS) öveiiördc Hsprit till det andra ramprogrammet med en budget pä 3 200 miljoner ecu och rädcls beslut l)l/232S (15. 07. 01) förnyade I sprit som en del av del tredje ramprogrammet med en budget pä 2 035 miljoner ecu. Rädcls beslut <)4/K02 (23. 1 l. <>4) inrättade ett n> II program, kallat IT-programmcl. som en «. Ici av del Ijiirde ramprogrammet med en budget pä I Ml I milljoncr ecu. 29 3. 0 Kontext: Europas utveckling mot informationssamhället Panelens rapport är utarbetad mot bakgrund av en snabb förändring i fråga om betydelsen, utvecklingen och användningen av informations- och kommunikationsteknik. Tidpunkten är lämplig att presentera några nya idéer som skall göra det möjligt att anpassa Europa på åtminstone fyra viktiga områden : • Europas utveckling mot informationssamhället har börjat och är en kritisk faktor för Europas framtida ekonomi och samhälle. • Avregleringen av europeisk telekommunikation, som bör bli en viktig faktor som stöd för denna utveckling, skall starta efter ungefär ett år. • • En snabb ökning av användningen av Internet skapar nya möjligheter för företag och medborgare. En ökad användning av multimediateknik utbildning. inom affärsvärlden, media, offentliga tjänster och I denna rapport uppmanas till radikala förändringar av organisationen och utformningen av IKT- programmen för att unionen skall ges bättre möjlighet att möta dessa utmaningar. 4. 0 Prioriterade frågor: Ett enda IKT-program som skapar fler produkter på marknaden Två prioriterade åtgärder har identifierats och behandlats i panelens rekommendationer: 4. 1 Sammanslagning av Acts-, Telematik- och Esprit-programmet Panelen slutsats är att målen för dessa enskilda program skulle uppnås lättare, om de slogs samman (ill ett enda program som skulle täcka alla de aspekter av IKT-området som krävs i informationssamhället. Panelen anser att på grund av att Esprit-programmet drivs på basis av årsvisa arbetsprogram, kan många av förändringarna för att uppnå detta mål genomföras stegvis under den återstående delen av det fjärde ramprogrammet. Detta kommer att underlätta övergången till det femte ramprogrammet som startar 1999. Ett försök att definiera en tidsplan för programmens sammanslagning vore att överskrida vårt mandat. Men vi anser att det skulle var till hjälp, om en gemensam samordningskommitté för de tre programmen inrättades för att förbereda denna sammanslagning. Vi inser att vi förespråkar en stor förändring som kräver noggrann planering och som framförallt skall göra det möjligt att undvika administrativa hinder mot något som skulle bli en avsevärd förbättring av de europeiska programmen för informations- och kommunikationsteknik. 4. 2 Behov av att snabbare ta fram kommersiella tillämpningar från forskningsresultat Panelens slutsats är att Esprit-programmets mål har uppfyllts på ett tillfredsställande sätt. Bland annat har del kraftfullt bidragit till alt främja gränsöverskridande samarbete mellan små och stora företag, universitet och forskningsinstitut. Programmet kunde dock bli ännu mer effektivt om man - förutom aktiviteter som bästa praxis, hjälp till förstagängsanvändare och utvärderingar - införde bättre mekanismer för att säkerställa ett kommersiellt utnyttjande av resultaten. Eli antal åtgärder kan förordas, exempelvis: • inrikta resultaten mycket kraftfullare på de arbetsuppgifter som måste slutföras för att skapa det europeiska informationssamhället, • initiativ för alt främja ett kommersiellt utnyttjande av forskningsresultat, 30 • • • utveckla hjälpmedel för att mäta och övervaka utvecklingen, utnyttjandet och marknadsandelar på IKT-området, uppmuntra små och medelstora marknadsföring av nya produkter av mervärde, företag med innovationskapacitet att stärka och öka sin öka effektiviteten och redovisningsskyldigheten i programförvaltningen, delvis genom att göra det mer resultatinriktat, • definiera en långtidsstrategi för utveckling av europeisk forskning och teknologier på IKT-området. 5. 0 Panelens viktigaste resultat Panelens resultat omfattar femårsutvärderingen av programmet och programmets framtida behov. 5. 1 Utvärderingsperiod 1991-1996 5. 1. 1 Programmets mål: Tid att beakta behoven i samhället som helhet Panelen var överens om målen for I {sprit-programmet varit relevanta och stödde helt den nya tanken att svara mot kraven frän affärsvärlden och industrin för att öka konkurrenskraften och sysselsättningen. Det finns dock nu ytterligare ett behov av all vidga målsättningen och där innefatta behoven i samhället som helhet, vilket skall motsvaras av utveckling av infrastrukturer, kommunikationstjänster och tillämpningar i informationssamhället. Efter utvärderingen av programmets resultat mot bakgrund av de uppställda målen vill vi särskilt påpeka följande: • Den positiva förändringen i fråga om dynamisk utveckling och perspektiv i Esprit-programmet från det tredje till det fjärde ramprogrammet. • • Fokuseringen på viktiga områden har blivit möjlig genom en bred definition av forskningsuppgifter och ett kontinuerligt uppdaterat arbetsprogram. En obalans mellan användarbehov, marknadsstyrda prioriteringar och krav pä långsiktig forskning. Den nya inriktningen välkomnas men vi oroas över att den nödvändiga balansen med långsiktig forskning är i fara. 5. 1. 2 Programmets effektivitet: Relevanta insatser men fortfarande vissa brister Panelen anser alt programmets ledning som helhet har gjort stora insatser för att höja programmets resultat och effektivitet. Dessutom har värdefulla förändringar genomförts för att göra programmet mer flexibelt - ett drag som måste karakterisera det femte ramprogrammet. Försök för att skapa större flexibilitet har emellertid bytts ut mot försök att uppfylla specifika behov hos förslagsgivare och detta har paradoxalt gjort vissa delar av programmet mycket komplexa (t. ex. en mängd olika åtgärds- och informationspaket, olika typer av förslagsgivning). Panelen önskar även påpeka det mer allmänna problemet med förseningar med den administrativ handläggningen, något som karakteriserar ramprogrammet som helhet, i synnerhet när det gäller kontraktsförhandlingar och utbetalning. 5. 2 Det framtida Ksprit-prograiiimet: Fem utmaningar för det femte ramprogrammet Panelen har identifierai lem problemområden som måste åtgärdas i det femte ramprogrammet: 31 (i) Programstrategi och -utformning (ii) Programförvaltning och -utvärdering ( i ii) I nformationssamhäl let (iv) Konkurrenskraft och utnyttjande av forskningsresultat (v) Små och medelstora företag och nystartade företag 5. 2. 1 Programstrategi och -utformning: Tre program blir ett For närvarande överlappar Esprit-, Acts- och Telematikprogrammet varandra, något som måste vändas lill synergieffekter. Detta kan bäst uppnås genom att slå samman dessa tre IKT-program till ett. Inom detta enda program måste en lämplig balans uppnås mellan utveckling av marknadsanpassade innovaliva applikationer och långfristig forskning. I panelens närmare rekommendationer förordas system av tillämpningar och teknologier inom ett IKT program. Detta skulle ha två klara syften: att stimulera skapandet av innovativa tillämpningar med nya teknologier och att uppfylla kraven för en strategisk och långfristig forskning. 5. 2. 2 Programförvaltning och -utvärdering: Behov av översyn Alla utvärderingar av ramprogrammet och dess ingående element liksom en opinionsundersökning genomförd av panelen bekräftar att programförvaltningen har blivit mer effektiv. Likväl stöder panelen den allmänt utbredda åsikten att det fortfarande finns stort utrymme för förbättringar. Överteckning är ett vanligt problem när det gäller gemenskapsstödda initiativ och det skapar stora kostnader och bördor lör förslagsgivarna. Det är viktigt att lösa problemet därför att det skapar irritation och missnöje och kan fä framåtsträvande företag att ge upp sina planer. Den begränsade användningen av Ivästegsförfarandet i Esprit-programmet har visat sig vara en ytterst användbart metod för alt kisa problemet. Panelen rekommenderar att förfarandet skall utvidgas till att gälla hela programmet. Genom sina detaljerade rekommendationer strävar panelen efter att göra det framtida IKT-programnict till ett effektivt i vilket förseningar skulle halveras och projekten granskas mycket noggrannare. instrument för I inropas informationssamhälle, 5. 2. 3 Informationssamhället: IKT som ett redskap för ekonomisk tillväxt, social sanmianhållning och personlig utveckling Allteftersom informationssamhället utvecklas kommer användningen av IKT och dess tillämpningar att öka alltmer på viktiga politiska, ekonomiska och sociala områden. Om Europa genomför övergången i rätt tid. kommer den att stärka sin konkurrenskraft avsevärt på de globala marknaderna och dra fördel av en snabbare ekonomisk lillväxl, ökad sysselsättning och högre livskvalitet. Om den däremot fortsätter all agera långsammare än vissa av sina konkurrenter, kommer våra länder alt ha svårighet att bibehålla och än mindre öka sin konkurrenskraft över hela skalan av olika ekonomier. Ett mycket allvarligt hinder för att kunna realisera informationssamhället är alt europeiskt näringsliv och enskilda medborgare ligger långt efter Förenta staterna och vissa andra länder i fråga om att utnyttja IKT- systein och de möjligheter dessa skapar både för företagens tillväxt och den personliga utvecklingen. Del är absolut nödvändigt att integrera IKT-lillämpningar pä utbildningsområdet, både för att sprida kunskap om datoranvändning och som ett utbildningsverktyg. Med sina noggranna rekommendationer strävar panelen efter att säkerställa att det framtida IKT- programmet blir en viktig stöttepelare i skapandet av informationssamhället. Det bör stödja projekt som 32 har som mål att leverera allmänna system som medborgarna behöver, som fungerar som katalysator för användarvänliga tillämpningar och som gynnar en tillväxt av marknaden för de nya teknologierna. 5. 2. 4 Konkurrenskraft och utnyttjande av forskningsresultat: Den förra växer om det sistnämnda är framgångsrikt Innovativ utveckling och användning av IKT måste vara både visionär och fokuserad om Europa skall kunna bibehålla och öka sin konkurrenskraft på de globala marknaderna. Konkurrenskraft skapar sysselsättning och båda kan garanteras om Europa främjar utvecklingen och efterfrågan när det gäller IKT- förbättrade system av världsklass, som både skapar och tillämpar IKT för att erbjuda ständigt tillämpningar och tjänster. En ständig förbättring skulle kunna ske med hjälp av ett bättre kommersiellt utnyttjande av Esprit- projektens resultat. 1 de fall försök gjorts har man ofta gått miste om möjligheter pä grund av att processen varit alltför långsam och inte i fas med de snabba förändringarna på marknaden. Panelen anser att de nuvarande urvalskriterierna i kombination med olika praxis ibland har lett till att något artificiella grupper skapats, som saknar klara kommersiella mål. Situationen skulle säkerligen förbättras om man lättade på vissa kriterier och krävde gemensamma kommersiella mål. Panelens utförliga rekommendationer syftar till mer kvalitetstester av konkurrensutsatt verksamhet baserad på IKT i de framtida programmen, åtgärder för att garantera en snabbare introduktion på marknaden, främjande av entreprenörsprojekt samt stöd till åtgärder för att kommersiellt utnyttja forskningsresultat. 5. 2. 5 Små och medelstora och nystartade företag: Att finna rätta svar på speciella behov. Små och medelstora företag (SMF) står för cirka 80 % av sysselsättningen i Europa. Esprit-programmet är mycket lämpat för att tillhandahålla speciellt stöd till små och medelstora företag och nystartade företag, men programmets alla möjligheter utnyttjas inte i full skala. Även om små och medelstora företag utgör 30 % av deltagarna i programmen, skulle det vara positivt om programmet förenklades för att uppmuntra de företag som har gjort stora insatser för att utveckla kommersiella IKT-tillämpningar. Alltför få kontrakt har tilldelats små och medelstora företag för att sektorn skall kunna utnyttja de kommersiella möjligheter som ligger öppna för den. Genom sina utförliga rekommendationer strävar panelen efter att i det framtida IKT-programmet infora förfaranden som är mer användarvänliga för små och medelstora företag, strukturer som ger större stöd, finansieringsregler som är flexiblare och speciella åtgärder för att främja risktagande och stödja nystartade företag. Rekommendationer Alla följande rekommendationer har utformats för att tillämpas på det framtida enda IKT-programmet, förutom grupp A som gäller ramprogrammet som helhet. A. Förbättrat ramprogram A. l Minskade förseningar a) Kommissionen bör göra en översyn av sina nuvarande administrativa rutiner och omarbeta viktiga förfaranden för att minska förseningar med hälften. Betalningsförfaranden i synnerhet måste effektiviseras för att minska tiden mellan mottagande och betalning av fakturor från nuvarande 3 månader till 1 månad. 33 b) De viktigaste administrativa förfarandena bör ses över för att snabba upp beslutsfattandet genom delegering av behörighet till lämpliga organisationsnivåer och genom att minska antalet beslutsnivåer. c) Projektets partner bör kunna debitera utgifter från den dag projektet godkändes för att täcka sina kostnader under kontraktsförhandlingarna. En handpenning bör utbetalas omedelbart efter det att kontraktet har undertecknats. d) Det nuvarande betalningssystemet baserat på kostnadsuppgifter bör överges till förmån för ett betalningssystem baserat på resultat. Detta skall inte endast förenkla förfarandena utan även främja effektivare och produktivare projekt. e) För att öka effektivitet, punktlighet och effekt bör vissa icke strategiska förvaltningsuppgifter för kommissionens personal helt eller delvis läggas ut på kompetenta externa organisationer. A. 2 Effektiv utvärdering av avslutade projekt. En enkel metod måste utvecklas för att utvärdera avslutade projekt och en användarhandbok mäsle beskriva hur och när denna metod skall användas för olika typer av projekt. Kontraklsinnehavare skall var skyldiga att tillhandahålla kommissionen den inlörmation som behövs lör att pä ett effektivt sätt utvärdera ett avslutat projekt. B. Strategi för och utformning av program B. l Sammanslagna program a) Den nuvarande uppdelningen i enskilda Telematik-, Acts- och Espritprogram måste ersättas med grupperingar av tillämpningar och teknologier under ett integrerat IKT-program. Detta är för att bygga vad som krävs informationssamhället. teknologier som behövs för att samla alla de b) Panelen rekommenderar starkt att det vid tilldelning av medel inom det femte ramprogrammet skall anslås en budget i överensstämmelse med den för samtliga IKT-program i det fjärde ramprogrammet och som inte understiger en tredjedel av det femte ramprogrammets totala budget. B. 2 Underlätta nya idéer a) I det nya IKT-programmet måste betonas att det krävs mer nytänkande i Europa och stimuleringar för att utveckla innovativa tillämpningar med hjälp av nya och lämpliga teknologier. b) Utbyten mellan forskare, industriingenjörer och fackfolk från sjukhus, skolor, offentlig verksamhet, m. m. bör uppmuntras för att skapa en större förståelse mellan dem som skapar, utvecklar och använder ny teknologi. Detta skulle underlätta ett snabbare införande av nya IKT-system. B. 3 Strategisk vision. a) En strategisk vision av hur Europas informationssamhälle skall organiseras och fungera i framtiden måste hela tiden utvecklas och ses över. b) En "framtidspanel för IKT" bör inrättas för att utveckla en gemensam europeisk vision lör läuusiktiu lörskninu och marknadslrender. 34 c) Långsiktig forskning spelar en viktig roll vid skapandet av Europas framtid och måste inom informations- och säkerställas kommunikationsteknik. Omkring 15 % av programmets budget bör anslås till långsiktig grundforskning, strategisk forskning och genomgripande innovation. inom europeisk forskning och teknologiutveckling d) Eftersom det framtida ramprogrammet utvidgas för att möta behoven i hela samhället bör Europaparlamentet och ministerrådet spela en mer aktiv roll när det gäller att definiera strategiska mål, kriterier och metoder från programutvärderingarna och ange riktlinjer för programmet. för utvärdering, bedöma resultaten C. Cl Förvaltning och utvärdering av programmet Kundanpassning a) Det framtida IKT-programmet måste bli ett effektivare instrument för det europeiska samhället av användare och leverantörer av informations- och kommunikationsteknik. b) For att minska den stora mängden tillämpningar bör tvåstegsmetoden som införts pä ett fätal programområden bli normgivande pä samtliga områden. Metoden skulle innefatta och baseras pä ett kortfattat förhandsförslag på 2-4 sidor som skulle följas av ett fullständigt förslag om förhandsförslagel blev godkänt. c) Fokuserade "klustersystem", som infördes för första gången i Esprit-programmet under det fjärde ramprogrammet, bör användas mer i nästa IKT-program. C. 2 Ökad redovisningsskyldighet a) b) I det framtida ramprogrammet bör det fastställas specifika mål för utveckling, efterfrågan och marknadsandelar på IKT-området i Europa och för ett tillväxtmål för sysselsättningen. Indikativa mätmetoder för hur programmet lyckas införa informationssamhället bör fastläggas för att visa dem som stöder programmet hur effektivt det är, dvs. medlemsstaterna, regionerna och deras medborgare. I). Informationssamhället D. l. Införandet av informationssamhället a) En kontaktgrupp för frågor som rör informationssamhället bör organiseras inom det framtida IKT-programmet som skall främja utveckling av och efterfrågan på informationsteknik på sädana områden som idéskapande, informationsbehandling, tillämpningar för medborgare, samhällen och företag. Kontaktgruppen bör fortlöpande kunna idéer och projektförslag. ta emot b) De förslag bör prioriteras som sammanför leverantörer och användare av informations- och kommunikationsteknik för att gemensamt definiera, utveckla, leverera och börja tillämpa informationsteknik och -tjänster. c) En enda kontaktpunkt för projekt som gäller inrättas vid kommissionen och som särskilt skall ansvara för samordningen av fördelning av finansiella medel till IKT-program via strukturfonderna. informationssamhället bör 35 D. 2. Nätverk av medborgare och samhällen a) Pilotprojekt bör tas fram för att främja kunskap och acceptans av informationssamhället och uppmuntra till användning av informations- och kommunikationsteknik i det dagliga livet. Särskild uppmärksamhet skall ägnas dem som kan ha speciella svårigheter att få tillgång till ny teknik eller att använda den, exempelvis äldre människor, arbetslösa och handikappade. b) Närmare kontakter för att främja användning av och kunskap om IKT måste skapas mellan programansvariga och ansvariga myndigheter för utbildning och yrkesutbildning i Europa, vanligtvis på regional nivå. c) Nationella och regionala myndigheter tillsammans med icke statliga och yrkesorganisationer (t. ex. lärare och doktorer) bör uppmanas att lämna projektförslag, helst bestående av vertikalt integrerade grupper, där alla aktörer i IKT-kedjan från leverantörer till användare ingår. D. 3 Förbereda medborgaren inför informationssamhället a) Stort stöd bör ges de speciella projekt som gäller sysselsättningsfrågor, som yrkesutbildning, omskolning och teknologier och tillämpningar för livslångt lärande. Dessutom bör den förmodade effekten av ett projektförslag om sysselsättning ingå i utvärderingskriterierna. b) Det framtida IKT-programmet bör främja fastställandet av lämpliga tekniska standarder inte endast för en ökad affärsverksamhet och marknadsutveckling utan även för att skydda medborgarnas rättigheter, i synnerhet inom multimediaindustri och elektronisk handel. c) Programmet skall främja och stödja projekt som specifikt rör frågor om billig tillgäng till offentlig information. d) Det framtida IKT-programmet skall främja och stödja projekt som syftar till att förbättra användargränssnitt i IKT-tillämpningar i allmänhet och utbildningssystem i synnerhet. E. Konkurrensförmåga och utnyttjande av IKT E. l. Införa kontrollstationer a) En långsiktig strategi för att uppnå och bibehålla europeisk konkurrensförmåga genom utveckling och användning av informations- och kommunikationsteknik måste fastläggas av kommissionen i samarbete med industrin. Strategin måste innefatta klara målsättningar, mål för marknadsandelar samt förväntat bidrag från FoTU-verksamheten. En enhet bör inrättas som skall övervaka hur Europa utvecklas mot dessa mål. F. 2 Kortare tid för att nå globala marknader a) Programmet skall stödja industrin för utveckling och snabbare lansering av IKT-tillämpningar pä marknaderna. b) Programmet skall stödja gemensamma insatser tor kommersiellt utnyttjande av resultat och underlätta en marknadsstyrd inriktning genom att göra projekten kortare, sä all perioden fram till marknadsintroduktion blir mellan ett och två år. 36 E. 3 Val av lämpligaste partner a) Programmet skall stödja dem som kan och vill utnyttja resultaten frän europeiskt finansierad FoTU-verksamhet och avråda dem som inte har ett verkligt intresse eller kapacitet för detta. b) Effektivare samarbetsmodeller bör tas fram med mindre antal partner och grundat på verkligt intresse. Varje partner i en grupp skall ges en särskild och nödvändig roll. Vid bedömning av projektförslag skall gruppens effektivitet och potential för kommersiellt utnyttjande av projektresultat prioriteras högre. E. 4 Utnyttjande av resultat överst på dagordningen a) Kommissionen bör inrätta en servicediskfunktion som till sitt förlögande har ett nätverk av experter på kommersiella tillämpningar, marknadsföring, närings- och handelsrätt, bankverksamhet och riskkapital för att tillhandahålla ett samlat stöd till kommersiellt utnyttjande och för att främja "benchmarking". b) En servicedisk för finansiering av innovationer bör inrättas och kopplas till ramprogrammet, såsom föreslaget i kommissionens åtgärdsprogram för innovationer. c) Kommission bör sträva efter att inrätta en rådgivande panel som består av större aktörer med IKT-marknad inflytande på utvecklingen av en enda effektiv europeisk avgörande (hjälpsystem, PTT, regleringsverktyg m. m. ). d) Kommissionen bör inrätta och finansiera referensanläggningar, där europeiska tillämpningar kan demonstreras. Dessa demonstrationer måste ges stor publicitet och vara åtkomliga via WWW. Anläggningar för att underlätta lokal tillgång till dessa demonstrationstillämpningar bör inrättas på stora potentiella marknader i Förenta staterna. Japan och Fjärran östern. e) lin snabbare genomslag pä världsmarknaderna måste prioriteras genom att hjälpa förelag all starta dotterbolag och samriskprojekt på utvecklingsmarknader. Dessa bör behandlas som nystartade företag med tanke på FoTU-målet i det nya ramprogrammet, under förutsättning att de skapar sysselsättning i Europa. F. Små och medelstora företag och nystartade företag F. l Underlätta för företag a) Kommissionen bör inrätta en servicedisk för små och medelstora företag som enda kontaktpunkt mellan dessa och programmet. Syftet med servicedisken skulle vara att tillhandahålla fullt stöd och att undanröja nuvarande svårigheter förelag har att hitta rätt i programmen. Denna servicedisk skulle bedöma förslag och ge all nödvändig information om vad som krävs av en förslagsställare och vid vilken tidpunkt. b) Skapa en ny kategori av små och medelstora projekt (SMP) som huvudsakligen men inte enbart skall riktas mot små och medelstora förelag och projekten skall pågå under mindre än ett är och med en budget frän kommissionen som inte överstiger 500 000 ecu per projekt. c) Snabbt stöd bör kunna ges till små och medelstora projekt varigenom förslag som inte är kopplade till en särskild ansökningsomgång kan godkännas. Servicedisken för små och medelstora företag skall kunna användas av de företag som önskar genomföra små projekt. d) Vissa av fördelade medel för kommande IKT-program - omkring 5 % - bör öronmärkas för speciella ansökningsomgångar som syftar till att stimulera partnerskap små och medelstora företag har en ledande roll i utvecklingen och utnyttjandet av forskningsresultat. Den lämpliga 37 finansieringen bör bedömas mot bakgrund av hur framgångsrikt programmet har varit med att skapa dessa högst önskvärda partnerskap. e) Ansträngningar bör göras för att göra små och medelstora företag helt informerade om det framtida IKT-programmet och dess mål genom att involvera dem mer i samrådsförfarandet och genom att i stor utsträckning använda externa bedömare och projektutvärderare små och medelstora företag. F. 2 Anpassat marknadsstöd a) Finansieringen inom programmet måste göras flexiblare för att kunna tillhandahålla särskilda stöd till små och medelstora företag med kommersiellt utnyttjbara idéer. b) Finansieringen bör ökas till 60 % då ett exploaterbart projekts potentiella kommersiella värde har godkänts och uppbackats med riskkapital eller av ett stort företag som täcker åtminstone 10 % av projektkostnaderna utan att själv delta. F. 3 Stimulans till nya företag a) Ett stöd med maximalt 75 % bör kunna lämnas till projekt med goda chanser till kommersiellt utnyttjande i vilka nya företag är engagerade som inte är dotterbolag till andra företag. b) Bidrag bör ges (ill nya företag som deltar i framgångsrika projekt för att täcka kostnader lör att söka och säkra investeringskapital för en kommersiella exploateringen. Dessa kan uppgå till 10-15 % av det belopp som EU bidrog med för att starta projekt. 38 II. KOMMISSIONENS SVAR Den oberoende femårsutvärderingen av programmet gjordes av en grupp experter på hög nivå med Professor Roberto Cameiro som ordförande. Utvärderingen grundades på det skriftliga material som kommissionen tillhandahållit, inklusive den slutrapport som framtagits under Professor Umberto Colombo ordförandeskap och som innehöll en utvärdering av programmets aktiviteter under det föregående ramprogrammet. Kommissionen som väsentligen gäller programmets framtida inriktning. rekommendationer för panelens tackar Kommissionen finner de viktigaste resultaten och rekommendationerna generellt tillämpliga för den återstående perioden av det nuvarande ramprogrammet och som riktlinjer för de pågående diskussionerna i samband med förberedelsen av det femte ramprogrammet. Kommissionen är positiv till rekommendationen att ett antal nya inslag som införts i det nuvarande programmet (t. ex. rullande arbetsprogram, regelbundna ansökningsomgångar, tvåstegsbedömning) i förekommande fall införas som generella åtgärder i det femte ramprogrammet. Nödvändigheten att kombinera olika teknologier och åtgärder för att införa ett "användarvänligt informationssamhälle" har understrukits i meddelandet "Utforma framtiden". Kommissionen tackar för panelens åsikter om denna fråga och delar dess övertygelse om att en ökad samstämmighet mellan insatserna behövs och att ett enskilt och integrerat program för informations och kommunikationsteknik behövs. Såsom föreslås i sammanfattningen skall programmet dra nytta av sitt rullande arbetsprogram för att börja införa förändringar under det fjärde ramprogrammet och göra övergången till det femte ramprogrammet smidigare. Kommissionen stöder framförallt åsikten att teknikanvändning bör betonas ytterligare i det kommande programmet för att öka konkurrenskraften och för att skapa sysselsättning genom en mera utbredd användning av informations- och kommunikationsteknik. Kommissionen uppskattar panelens betoning på den roll som medborgare och samhälle spelar. Teknisk utveckling inom informations- och kommunikationsteknik beror alltmer på dynamiska marknader för nya produkter och tjänster, och därmed på medborgarnas och arbetstagarnas möjligheter och vilja att använda ny informations- och kommunikationsteknik. Balansen mellan långfristig forskning och utnyttjande av forskningsresultat måste definieras med hänsyn till den industrimässiga och socio-ekonomiska målsättningen i det kommande programmet. En strategisk och framsynt vision för forskning och social utveckling krävs förvisso, såsom angivet i "åtgärdsprogrammet för innovation" för att kunna identifiera lovande teknologier och marknader. Kommissionen tackar för rekommendationerna om att förbättra små och medelstora företags tillgång till programmet. Panelens förslag stöder förslaget i "Utforma framtiden" om att hjälpa 1 små och medelstora företag få tillgång till programmet genom att utveckla mekanismer för teknologiöverföring och upprätta kopplingar till riskkapital samt finansieringssystem. Slutligen stöder kommission panelens åsikt att det på ramprogrammets nivå krävs ytterligare insatser för all öka flexibiliteten och effektiviteten i de administrativa förfarandena för att minska tidsfrister och administrativa kostnader sä att dynamiska företag, i synnerhet små och medelstora företag, ytterligare uppmuntras att delta i det framlida programmet. 39 III. UTVÄRDERINGSPANEL Prof Roberto Carneiro (ordförande), Ordförande för TVI, Televisäo Independent S. A. (bolagsstyrelsen) Group Forum, SGPS. F. d. Portugals minister för utbildning och idrott (1987-91), konsult för Världsbanken (IBRD och IDA), konsult inom projekt i Latinamerika och Afrika (1975-87); sedan 1978 konsult för OECD inom utbildningspolitik, arbetsmarknadsplanering och offentlig förvaltning; konsult för UNESC och expert inom utbildningspolitik. Carneiro har nyligen haft internationella uppdrag bl. a. som samordningskonsult för SIGMA, samriskprojekt mellan EEG och OECD för att genomföra statliga reformer i central- och östeuropeiska länder (1992-93); uppdrag för OECD som granskare av den franska utbildningspolitiken (1993); Ledamot av International Commission lör Education in the 21st Century (UNESCO, 93/95); Ordförande för Information Society Forum och ledamot av byrån för samordning av europeiska kommissionens granskningsgrupp av utbildning och yrkesutbildning under ledning av kommissionär E. Cresson. Andrew Boswell, VD för Enterprise Technology och teknisk chef för ICL. Ordförande för LIK National Information Infrastructure Task Force som arbetar tillsammans med industridepartementet med frågor som rör IKT. Utnämnd i G7-kommittén som ansvarig för att påskynda standardiseringen pä IKT-området, baserat på ett initiativ från G7-toppmötet 1995. Jean-Michel Chassériaux, VD för ERCIM och chef för International Relations för INRIA. Teknisk attaché vid franska ambassaden i London (1973-77), rådgivare till utrikesdepartementet och industridepartementet (1977-84). Vice chef för utbildning, forskning och regionala frågor för 1KT- industrienheten i industridepartementet (1984-87). Chef för utrikesfrågor vid departementet för forskning och rymdforskning (1988-93). Professor vid Paris 7-universitetet sedan 1983. Bernt Ericson, Vice VD, forskning och teknisk utveckling, Telefonaktiebolaget LM Ericsson. Började arbeta för Ericsson 1969 som teknisk chef och medlem av Business Strategy Group; Avdelningschef för särskilda projekt inom Strategic Product Planning division; chef för tillämpad forskning och slutligen, vice VD. Utnämnd till ledamot av Kungliga svenska vetenskapsakademin och Europeiska förbundet för forskning och vetenskap (ESTA) vid Europeiska kommissionen. Roberto Galimberti, Chairman och CEO för Etnoteam. Från 1968 till 1973 chef för Digital Computing Division för Laben. Chef för forsknings- och utvecklingsavdelningen vid Italtel och senare chef för Toll Switching Division. Sedan 1982 Ordförande och VD för Etnoteam. Sedan 1994 ordförande och VD för I. NET, ett ledande företag på området Internet för företag. Även vice VD för CED Borsa (Italian Stock Exchange Information System Company) och för Intercai Etnoteam. Styrelseledamot i Anasin (Italian Computer Services Association). Ilartmut Raffler, Chef för Siemens Corporate Technology Division. Började arbeta för Siemens AG 1979. Ansvarig för Innovation Project Communications. Frän 1993 till 1996 chef för Software and Engineering Department. Sedan april 1996 chef för Information and Informations- och mediateknik, nätverks- och Communications Department. Huvudområden: videokommunikation, systemsäkerhet, kunskapsbearbetning och samverkan mellan människa och maskin. Josep Maria Vila Solanes, VI) för INDRA Croup, chef för INDRA SSI och chef för INDRA SCA. Verkställande direktör för ERITEL, VD för Olympic Games Organising Committee i Barcelona 1992. Vice VD för ENHER och avdelningschef inom UNISYS. Chef för DATAMATION magazine (spansk utgåva). Professor för Nuclear Technology Department, Universidad Politecnica de Barcelona och tidigare professor vid andra universitet och forskningscentra i Barcelona. 40 Herbert Wotke, VD för Austrian Industrial Research Promotion Fund (FFF). Arbetade under mer än tjugo år för FFF (Forschungs Förderungs Fonds fur die gewerbliche Wirtschaft) med nationella och internationella finansieringsfrågor, inklusive policyfragor på teknologiområdet, EUREKA och den statliga "Innovation and Technology Fund". 41 42 FEMÄRSUTVARDERING 1996 INDUSTRI- OCH MATERIALTEKNIK 43 44 I. S A M M A N F A T T N I NG 1. 0 Utveckling av programmen för industri- och materialteknik 'Brite-Euram'. utvecklades från de två FoTU-programmen Europeiska beslutsfattare är eniga om att utvecklingen av industri- och materialteknologier är ytterst viktig för att den europeiska tillverkningsindustrin skall lyckas i framtiden. Det nuvarande lMT-programmet, även kallat 'EuranV, som genomfördes under det ramprogrammet. Brite-programmet gällde ett stort antal olika tillverkningsteknologier för industrin medan Euram-programmet var inriktat på avancerade material. I det andra ramprogrammet sammanfördes de två ämnesområdena under Brite-Euram-programmet och området flygvetenskap tillkom. Denna ordning har fortsatt med ett ytterligare tillägg för teknologier för marktransporter under det pågående fjärde ramprogrammet. 'Brite' och första inriktningen i ett samarbete över nationella gränser i verksamheten under dessa program har varit generisk forskning på Den centrala utvecklingsstadiet som genomförts industri, forskningsinstitutioner och universitet. Målet har hela tiden varit att stärka den vetenskapliga och teknologiska basen i europeisk industri och stimulera till ökad konkurrenskraft på internationell nivå. Framförallt har stödet fokuserats på små och medelstora företag och ökad ekonomisk och social sammanhållning i Europa. Efterföljande IMT-program har utvidgats i fråga om finansiering och omfattning. IM T -programmet under det fjärde ramprogrammet är betydligt mer omfattande än under det tredje ramprogrammet och innehåller lier målsättningar, innefattande att förbättra livskvalitet och samtidigt stimulera till en hållbar ekonomisk utveckling. En sammanfattning av IMT-programmets finansiering under de olika ramprogrammen (RP) ges nedan. involverande RP1 220 miljoner ecu (Brite + Euram) RP2 500 miljoner ecu (Brite-Euram) RP3 748 miljoner ecu (Brite-Euram II) RP4 1617 miljoner ecu (Brite-Euram III) 2. 0 Femårsutvärderingens omfattning Denna utvärdering omfattar de industri- och materialteknikprogram som genomförts under det tredje ramprogrammet (1991-1994) och under det första året av fjärde ramprogrammet (1994-1998). I enlighet med uppdragets tre huvudområden, nämligen: referensramar gäller utvärderingen programjnäkns relevans, den effektivitet med vilken programmet har genomförts samt programmets effekt. Pä grundval av dessa bedömningar ges rekommendationer för kommande program. Denna sammanfattning utgör första delen av 'dokument 1' som även innehåller kommissionens svar på panelens rekommendationer. Panelens fullständiga rapport presenteras i 'dokument 2'. Denna utvärdering innefattar den slutliga utvärderingen av tredje ramprogrammet. Samtidigt önskar dock panelen att de två rapporter om efterutvärderingen av områdena 1 och 2 (EUR 17457) och område 3 (EUR 16948) i detta program uppmärksammas. Dessa utvärderingar genomfördes grundligt av enskilda personer med god kunskap och kännedom om områdena i fråga och de resulterade i en rad specifika slutsatser och rekommendationer som bör uppmärksammas. I sin egen sammanfattning ämnar panelen framföra ett generellt perspektiv som kan vara till hjälp, men detta skall inte uppfattas som att den vill förringa de viktiga resultaten i efterutvärderingen. 45 3. 0 Panelens kommentarer och resultat 3. 1 Relevans i förhållande till programmål Ett stort antal mål har fastlagts för IMT-programmen, på bredare basis än för normala industriprogram eller nationellt genomförda program. Panelen godkänner målens allmänna giltighet och fortsatta relevans, men anser att det blir svårigheter med att samtidigt uppfylla dem alla på projektnivå. Mot bakgrund av den allt snabbare globaliseringen inom handel, tjänster och tillverkning och behovet av att stärka en europeisk sammanhållning krävs prioriterade mål för att kunna styra programmen på bästa sätt och följaktligen prioritering av kriterier vid projekturval för att undvika att de alltför små resurserna sprids på för många projekt med minskad målfokusering som följd. En lämpligare utformning av IMT-programmet under det femte ramprogrammet skulle vara att kombinera 'vertikalt' 'övergripande' grundforskning med ett antal utvalda områden, där ett mer fokuserat tillvägagångssätt används. Dessa områden skulle kunde gälla arbetsgruppens områden, men även andra områden som är lämpliga bör övervägas. Möjligheterna med detta programkoncept, inklusive införandet av ytterligare FoTU-verktyg, måste undersökas. teknisk nivå, ekonomisk och social Kriterier för val av projekt, som hög vetenskaplig och sammanhållning, hållbar utveckling och forskning pä utvecklingsstadiet, transnationelll deltagande, verkningsfullt dellagande av små och medelstora företag samt resurser för utnyttjande av forskningsresultat har generellt uppfyllts. livskvalitet, generisk forskning och 3. 2 Bedömning av effektivitet Frågan avseende kostnadseffektivitet som mått för den effektivitet med vilken resurser har använts för att uppnå programmets mål avser både resurser från kommissionen och programdeltagarnas egna resurser. De finansiella bidragen från kommissionen har generellt använts på ett kostnadseffektivt sätt. Finansieringsbestämmelserna har utgjort ett lämpligt incitament för deltagande och samtidigt krävt tillräckliga investeringar av deltagarna för att garantera ett seriöst engagemang. Kostnadseffektivitet i fråga om deltagarnas resurser är beroende av en balans mellan fördelarna med att samarbeta, med ett finansieringsbidrag från kommissionen, och de extra administrativa insatser som krävs. Generellt är denna balans god, men att utarbeta förslag kräver betydande resurser, i genomsnitt cirka 5 % av projektkostnaden för varje förslag. Det förekommer även en stor andel ej utvalda förslag, även om det finns indikationer på att nästan hälften av dessa forskningsinsatser skulle genomföras ändå. För att minska de totala förslagskostnaderna och undvika att avskräcka dugliga potentiella deltagare från att svara pä en ansökningsinbjudan bör målet vara att öka antalet framgångsrika projekt till mer än 50 %. Man bör överväga tillämpning av ett tvastegsförfarande i vilket lockande förslag förkastas efter en bedömning av ett mindre detaljerat förslag i en första projekturvalsomgång. Effektivitet i programförvaltningen avser aktiviteter innan projektarbetet startar liksom förvaltningen under tiden arbetet fortskrider. Ett ständigt återkommande bekymmer, som uttryckts av både programdellagare och tidigare oberoende utvärderiugspaneler. är den länga tidsperioden mellan sista dag för utlysningen av ansökningsomgången och uppstart av projektarbetet. For IMT-programmen både under tlel tredje och fjärde ramprogrammet varierade denna period mellan 9 och 15 månader. Detta är mycket dåligt i jämförelse med nationella program, inklusive program i viktiga konkurrensländer som Förenta staterna. Denna lidsfrist bör minskas till högst sex månader. Mekanismer för att starta upp ett projekt redan lore del slutgiltiga kontraktsundertecknandet bör undersökas. Förvaltning och kontroll av kontraktsprojekt har vanligtvis varit tillfredsställande, både när det gäller kommissionens arbete och inom projektkonsortierna. Positiva kommentarer har lämnats med avseende på kvalitet, vetenskaplig kompetens och engagemang hos kommissionens tjänstemän. Mycket lyder dock pä att med en utvidgning av IMT-programmet, det ökade antalet medlemsstater och en ökad komplexitet i 46 många förslag ökar även arbetsbelastningen hos kommissionens personal. Detta medför att effektiviteten i programmet är i fara och en översyn av organisation och förfaranden krävs. Användningen av externa experter som ger råd och bistår kommissionens personal kan öka effektiviteten och verkningsgraden inom projektlörvallningen - exempelvis genom oberoende synpunkter och välgörande stimulans vid kritiska projektutvärderingar. Panelen önskar dock understryka att det är mycket viktigt att en tillräcklig kärna av tekniskt kompetent personal finns kvar inom kommissionen för att bibehålla effektivitet och kontinuitet i arbetet. Programkommittéerna, som utgör en länk på programnivå mellan kommissionen och medlemsstaterna, har spelat en nyckelroll i planeringen, utformningen och genomförandet av arbetet. Då specifika medel fördelas till speciella områden, t. ex. luftfart, är det lämpligt att engagera en panel av enskilda personer med specialistkunskaper för att säkerställa att programmet utvecklas i linje med marknadens behov. Arbetsgrupperna har hitintills haft liten inverkan på IMT-programmet. De inrättades först i mars 1995 och vid den tidpunkten var tredje ramprogrammet under avslutning, fjärde ramprogrammet färdigformulerat och utlysningen av den första ansökningsomgången gjord. Vad avser extern bedömning, ger det väl inarbetade förfarandet med 'efterutvärdering' ett samlat och grundligt perspektiv på programmet under dess hela förlopp, grundat på dokumentation, intervjuer, besök och frågeformulär. Denna process ger värdefulla kommentarer och rekommendationer för framtiden och bör fortsätta. Ett användbart komplement till efterutvärderingen är den nyligen införda processen 'Mig extern bedömning', som beslår av en ärlig bedömning av programmets genomförande, utgörande en bas lör beslut om anpassning av programmets inriktning, förfaranden, m. m. Processens värde skulle dock öka om bedömningspanelen hade tillgång till synpunkter från involverade personer, kanske med hjälp av ett endagsseminarium för nationella representanter och projektdeltagare. Beträffande former för åtgärder och instrument och medan det fortfarande förvisso är viktigt med generisk forskning på utvecklingsstadiet anser panelen mot bakgrund av den ökande globala konkurrensen, snabbare marknadsintroduktioner, m. m. att kommissionen nu bör överväga att komplettera detta med FoTU-tillämpningar för bättre marknadsbedömning men fortfarande inte innefatta produktutveckling. Dessutom bör man överväga FoTU med åberopande av artikel 130 k-130 m i fördraget och i vissa fall införa en bestämd del riktad forskning, strategiskt planerad av eller för kommission och som ett komplement till den etablerade metoden med forskningsinbjudan. Grundforskningsprojekt av industriell vikt som engagerar forskningsinstitutioner och universitet i samarbete med industriföretag har visat sig vara en mycket värdefull utgångspunkt för FoTU under IMT- programmet och bör fortsätta. Små och medelstora företags betydelse för Europas industri är väl fastslagen av kommissionen och stöds helt av panelen. I IMT-programmen har stöd och uppmuntran till små och medelstora företag visat sig genom det omfattande engagemanget av redan tekniskt kunniga små och medelstora företag i FoTU- projekt inom industrin och genom införandet och utvecklingen av Craft-projektet som stöder 'samarbete' inom forskning pä uppdrag av grupper av små och medelstora företag som för närvarande saknar interna FoTU -resurser. Deltagandet av tekniskt kunniga små och medelstora företag i FoTU-projekt inom industrin har ökat under senare är. Samarbetet med större företag och med den akademiska världen över nationsgränser har givit dessa företag tillgäng till nya teknologiska och kommersiella möjligheter. A andra sidan är det tydligt att små och medelstora företag avskräcks från att involveras i projekt på grund av de långfristiga tidsplanerna och fåtalet projekt med framgång eller pä grund av att de fruktar en eventuell begränsning av sina alternativmöjligheter under ett projekt. Små och medelstora företag utsätts ofta för kraftigare och snabbt föränderliga förhållanden än stora organisationer. 47 4. Craft-prqjektet har visat sig vara ett utmärkt instrument för att skapa en relativt låg teknologisk bas för små och medelstora företag för att öka deras tekniska utvecklingsmöjligheter. Tvåstegsbedömningen av projektförslag är mycket framgångsrik. Panelen anser att Craft är ett högt prioriterat projekt och välkomnar en större finansiering från det fjärde ramprogrammet. Craft-projektet kräver dock resurser i fråga om kommissionens förvaltning och personalfrågor måste lösas, om Craft skall kunna utvecklas vidare. Man bör överväga att delvis decentralisera stimulansinsatser till medlemsstaterna och 'bottom-up'- metoden bör bibehållas. Panelen önskar även understryka att små och medelstora företags intressen och behov måste balanseras mot dem hos större industriföretag, eftersom både stora företag och små och medelstora företag kan ge viktiga bidrag till EU. s utveckling. Vad avser samordningsmekanismer befinner sig både 'temanätverken' och 'klusterkonceptet' i det fjärde ramprogrammet på ett relativt tidigt stadium. För att kunna utnyttja deras möjligheter ytterligare krävs mer än samordning av FoTU-frågor, vilka uppstår separat och fristående i kommissionens olika programområden. En mer aktiv, strategisk metod kommer att behövas för att inrätta integrerade, grupper av framsynta projekt inom olika discipliner för att säkerställa att alla aspekter som är avgörande för ett kommersiellt utnyttjande inom en konkurrensutsatt tidsplan beaktas. ^. } Bedömning av effektivitet Eflerulvärderingsrapporterna om IMT-programmet under tredje ramprogrammet visar att utgängsmälcn att främja teknisk forskning i alla medlemsstater, stödja och stimulera små och medelstora företag och utveckla samarbete mellan industri, forskningsinstitut och universitet över nationella gränser i hög grad hade uppnåtts. Rapportens bedömning är även positiv när det gäller uppnådda projekt- och programmål, inklusive programmets medverkan till europeisk sammanhållning och ekonomisk utveckling. Antalet registrerade patent var i genomsnitt mindre än ett per projekt, men patent är inte ett universellt malt på resultat. En stor del innovationer på IMT-området går inte att patentera, t. ex. upptäckter inom vetenskapliga discipliner som strukturanalys, hydromekanik, m. m. Det avsevärt större fjärde ramprogrammet är fortfarande i sitt inledningsskede och därför svårt att bedöma, men kraftigt gensvar på de flesta programområden är uppenbart. De generella målen för IMT-programmet för de fem senaste åren har uppnåtts med hänsyn till vetenskapliga och tekniska resultat. En öppen fråga är huruvida dessa resultat har bidragit i tillräcklig grad till att öka den europeiska konkurrenskraften, mot bakgrund av den allt större FoTU-verksamheten i konkurrensländerna. Stärkandet av den vetenskapliga och teknologiska basen har varit till fordel för små och medelstora företag, stora företag, universitet och forskningsinstitutioner inom hela unionen. Detta bidrar, förutom ökat antal forskningsresultat, till att skapa kontakter för fortsatt samarbete efter avslutade projekt och i synnerhet att ge små och medelstora företag en ökad självsäkerhet för att våga driva verksamheten pä en högre teknisk nivå. I detta avseende har deltagandet i Craft varit till speciell fördel för små och medelstora toretag genom att de saknar interna FoTU-resurser. Det är möjligt alt identifiera betydande bidrag till relevant gemenskapspolitik genom stödet till transnalionelll samarbete och samarbete mellan små och medelstora företag, forskningsinstitutioner och universitet. Den ekonomiska och sociala sammanhållningen har stärkts. Ett litet bidrag till ökad sysselsättning har sketl genom anställning av enskilda personer i projekten och skapats en möjlighet till ökad sysselsättning genom i framtiden. Betydande vetenskapliga och tekniska resultat har även skapats på miljörelaterade områden (återvinning, tillverkning med mindre avfallsprodukter, mer miljövänliga material, flygbuller och avgasutsläpp, m. m. ) industriellt utnyttjande av forskningsresultat Pä områdena spridning och utnyttjande av resultat, krävs en balans mellan kommersiellt utnyttjande enbart av de projeklparlner som har investerat i verksamheten och en spridning av resultat sä att hela EU kan dra 48 4. nytta av resultaten. Forskningsresultaten från IMT-programmen under det tredje ramprogrammet spreds genom otaliga informationsdagar, seminarier och konferenser. Trots dessa betydande insatser finns det dock farhågor för att många potentiella företag i Europa som skulle kunna dra nytta av IMS-programmens resultat ännu är ovetande om denna möjlighet och kommissionen behöver vidta flera åtgärder på dessa områden. Kvantitativa uppskattningar av möjlig utnyttjandegrad i rapporter framställda på beställning av kommissionen har visat mycket goda ekonomiska vinster från investeringar i programmen. Jämförelser bör göras mellan dessa uppskattningar och de verkliga vinsterna genom en förnyad undersökning av en grupp utvalda projekt tre till fem år efter det att projektet avslutats. 3. 4 IMT-programmets betydelse fjärde IMT-programmet är ett viktigt och utmärkt program. Även om dess budget under del ramprogrammet är avsevärt större än under det tredje ramprogrammet utgör den fortfarande en liten andel av det totala behovet för FoTU-kostnaderna på detta område i Europa. Den utbredda användningen av högkvalitativa industriforskningsprojekt visar den europeiska industrins och forskningsvärldens starka önskan att delta och visar på behovet av ytterligare finansiering på IMT-området för att kommissionen skall kunna svara med tillräckliga resurser på denna beredvillighet och på utmaningen att stärka den europeiska industrins konkurrensmöjligheter i fråga om teknologi. 4. 0 Rekommendationer 1. IMT-programmet anses vara ett viktigt och utmärkt program. Det bör förstärkas betydligt inom ramprogrammet och en mycket stor vikt bör läggas vid målsättningen att öka den europeiska industrins konkurrenskraft på teknikområdet. De finansiella medel och den personal som tilldelats IMT- programmet är blygsamma lör dess uppgift och bör ökas avsevärt. 2. IMT programmet bör i framliden innehålla en kombination av en bas av övergripande grundforskning och ell antal utvalda områden där ett mer fokuserat 'vertikalt' tillvägagångssätt används. 3. Åtgärder bör 50 %. Den nuvarande låga andelen sådana projekt anses avskräcka eventuella deltagare från att inge förslag som kan vara viktiga för de framtida europeiska konkurrensmöjligheterna. framgångsrika andelen projekt vidtas över öka för till att 4. För att minska kostnader och personalinsatser i samband med utarbetandet av förslag och den långa behandlingstiden av förslag rekommenderas ett förslagsförfarande i två steg. 5. För att göra IMT-programmet mer effektivt och verkningsfullt bör tidsintervallen mellan förslagsinlämning och utbetalning av medel för verksamheten inte överstiga sex månader 6. Små och medelstora företag som uppfyller kraven för att delta i IMT-program bör uppmuntras att ansöka. Mer information och bättre kommunikation med små och medelstora företag genom vidgade nätverk och andra möjligheter behövs. 7. Craft är ett utmärkt projekt inom IMT och bor fortsättningsvis tillmätas stor betydelse. Kommissionens personalresurser inom Cralt-projektel bör förstärkas. En viss överföring till medlemsstaterna att ansvara lör stimulerande insatser lör Craft-projektet bör även övervägas. 8. Bättre metoder för spridning av resultat från IMT-projekt bör införas tillsammans med ökade insatser för att uppmuntra till utnyttjande av resultat. 49 9. Utvalda grupper av IMT-projekt bör utvärderas på nytt, tre till fem år efter projektet har avslutats, för att jämföra de verkliga ekonomiska vinsterna med den bedömning av utnyttjandepotential som genomförts tidigare. 10. För att sprida de värdefulla sidoeffekterna av resultat från IMT-projekt som först och främst gäller tillämpningar på luftfartsområdet till andra industrisektorer rekommenderas att en speciell enhet för information och rådgivning inrättas för att sprida kunskap om dessa resultat. 4. IL Panelen rekommenderar att man fortsätter att använda sig av experter från universitet och för forskningsinstitutioner, industriteknologier anses mycket viktigt inom ramen för IMT-programmet. grundforskning. Grundforskning framförallt inom som stöd 12. Kommission bör tillsammans med medlemsstaterna, industri- och forskningsvärlden överväga att på en selektiv bas införa ett större urval instrument för FoTU-aktiviteter på IMT-området. 13. I projekt där förslagsställare och kommissionen kommit överens om att patent är en relevant mätmetod för innovation bör patentförvärv ingå i projektmålen. 14. Panelen rekommenderar att det två efterutvärderingsrapporterna (EUR 17457 och EUR 16948) samt den externa utvärderingsrapporten 1995 beaktas. 50 IL KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar panelen för femårsutvärderingen för deras grundliga och detaljerade undersökning av aktiviteterna inom IMT-programmen under perioden 1991-1995. Den välkomnar rapporten och anser den rättvis och balanserad. Panelens positiva kommentarer om det nuvarande programmet uppskattas. Ständiga förbättringar genomförs för en effektivare förvaltning genom modern informatikteknik och effektivisering av projektrapportering, finanskontroll och externt tekniskt stöd. Dessa åtgärder skall svara på den oro som uttryckts om de begränsade resurserna både inom Craft-projektet och tor förvaltningen av konventionella FoTU-projekt för konsortier. För en effektiv förvaltning av programmet krävs inte endast full insyn i förfaranden och utfästelser om offentliga medel, utan även att realistiska tidsplaner skall hållas. Panelen har med rätta identifierat dessa som viktiga faktorer. Förfarandet för bedömning av förslag ses ständigt över. För att uppnå tidsvinster krävs i huvudsak att de konsultativa och administrativa förfarandena påskyndas efter ett förslags bedömning och i medlemsstaterna genom tillsynskommittén. Panelen har identifierat det redan erkända behovet av att öka små och medelstora företags deltagande. Stimulerande åtgärder för detta vidtas ständigt och varje ytterligare steg mot ett mer effektivt decentraliserat nätverk för att stimulera dessa företag kommer att säkerställa en ökad "europeisk dimension". inom kommissionen och rekommendation, både Åtgärder för att öka utnyttjandet av resultat ingick som projekt under IMT-programmet och dess föregångare och genomtänkta åtgärder för detta var mycket viktiga inslag för programmets effektivitet. Den ökade fokuseringen genom kompletterande åtgärder (och under aktivitet 3 fjärde ramprogrammet) säkerställer en betydande ökad kunskap om resultatutnyttjande. i det 1 detta sammanhang ger "Åtgärdsprogrammet för innovation i Europa" (KOM(96)0589) viktigt budskap för anammande av resultat. Överföring av immateriell egendom, know-how och erfarenhet mellan olika industrisektorer är av väsentlig betydelse. Patent och licensiering, ytterligare finansieringsinstrument, effektiva åtgärder för avtal om teknologiöverföring och ökade möjligheter för små och medelstora företag inom en bredare europeisk ram kommer samtliga att bli avgörande allteftersom tusenårsskiftet närmar sig. Styrkan i program som IMT ligger i att uppnå en lämplig balans mellan grundforskning och målforskning å ena sidan och allmänt tekniskt innehåll och utvalda vertikala grupperingar på strategiska områden å andra sidan. Den ständigt ökande erfarenheten genom val och förvaltning av projekt tillsammans med återföring av från projektindikatorer och -utvärderingar som denna just avslutade femårsutvärdering bör säkerställa ett fortsatt värdefullt bidrag till den europeiska industrins FoTU-bas i framtiden. information 51 III. UTVÄRDERINGSPANEL Professor Colin Seabrook Efter en omfattande karriär inom ingenjörsvetenskap och mottagare av flera utmärkelser arbetar professor Seabrook för närvarande som gästprofessor i konstruktionsteknik vid universitet i Bath. Han är ledamot i ett antal kommittéer i Förenade kungariket och i kommittéer vid Institution of Mechanical Engineering och har medverkat i rådgivande nämnder inom Department of Trade and Industry och på andra håll i Förenade kungariket. Han var tidigare chef för Group Research & Development för J. H. Fenner & Co. Ltd. För närvarande är han chef för CSMA Ltd. och driver även ingenjörskonsultverksamhet. Frits Klostermaim Utbildad inom fysik och maskinkonstruktion arbetade Klostermann de flesta av de senaste 32 åren av sin yrkeskarriär vid Philips Research Laboratories, Eindhoven och blev slutligen före sin pensionering ansvarig för policyfragor för Philips International Research avseende de europeiska samarbetsprogrammen inom FoTU. Han driver för närvarande ett litet konsultföretag som specialiserar sig på frågor som rör elektroniska enheters fysik, förvaltningsstudier och forskningsutvärdering. Professor Luis Oro För närvarande professor i kemi vid universitetet i Zaragoza. Professor Oro har stor kunskap på många FoTU-områden genom sitt arbete som generalsekreterare för National plan for Scientific Research and Technological Development i Spanien. Han har bred kunskap om OECD:s vetenskapliga policy och om program och krav avseende små och medelstora företag. Professor Oro är vice ordförande för European Science Foundation. Hans forskningsområden innefattar organometallisk kemi och homogen katalys. Han har publicerat mycket på detta område. Dr Jacques Lukasik Som vetenskaplig chef för Lafarge Group (ett stort byggnadsföretag med verksamhet i 45 länder) har Lukasik betydande erfarenhet av att bedöma forskningsprojekt och har kontakter med den stora vetenskapliga och tekniska världen utanför sitt eget företag. Hans tidigare erfarenhet innefattar en post inom Research Directorships i CNRS, i synnerhet för internationella och industriella förbindelser. Han har innehaft en rad poster som gästprofessor i Förenta staterna, Brasilien och Egypten. Hans tekniska bakgrund inom forskning gällde ursprungligen grundforskning inom atom- och molekulärfysik, kvantoptik, optoelektronik och laser. Dr Hans Jörgen Pedersen För närvarande vice VD för Corporate Technology and Research vid Danfoss i Nordborg, Danmark. Dr Pedersen var medlem av utvärderingspanelen för industri- och materialteknikprogrammet under Brite- Euram II (1991-1994). Hans deltagande i femårsutvärderingspanelen för IMT-programmet skapar en bra återkoppling till denna tidigare utvärdering. Dr Pedersen har en omfattande erfarenhet av forskning på ledningsnivå genom sin roll som ordförande för National Committee for the Danish Materials Science Programme och som nationell representant i Europeiska provnings- och certifieringsorganisationen (EOTC). Dr Pedersens speciella intresse inom forskning är ytbeläggningsteknik, mikrosystem och Total Quality Management (TQM). Dr Ing. Heinrich Bergmann Tidigare chef för Institute for Structural Mechanics vid DLR (German Aerospace Research Establishment). Dr Bergmann har kombinerat sin erfarenhet av rymdmaterial och -strukturer och allmän aeroteknik med omfattande kommilterädgivning för nationella och internationella FoTU-program. Han har fungerat som konsult till Europeiska rymdorganisationen (ESA) i Hermes-programmets kommitté för säkerhetsfrågor. Dr Bergmann är professor i mekanik vid universitet i Hannover, gästprofessor i aeroteknik vid California Institute of Technology och gästprofessor i maskinteknik vid Virginia Polytech, Förenta staterna. 52 Frank Armstrong (föredragande) Armstrong var f. d. chef för Aerospace Vehicles RAE Farnborough och är nu konsult. Han har innehaft poster på hög nivå inom U. K. Government Aeronautical Research Establishments, som innefattade att målformulera, leda och samordna nationella forsknings- och demonstrationsprogram inom luftfarkostteknik. Han var medlem av utvärderingspanelen av IMT-programmet 1990-1994 område 3 "luftfart" och arbetade som föredragande i panelen för IMT-programmets femårsutvärdering. 4. 53 54 FEMÄRSUTVARDERING 1996 STANDARDISERING, MÄTNING OCH PROVNING 55 56 I. SAMMANFATTNING De särskilda programmen för standardisering, mätning och provning under EU:s tredje och fjärde ramprogram har genomgått stora förändringar. BCR-programmet under det andra ramprogrammet var i grund och botten ett program som man måste teckna sig för och som sedan blev programmet för mätning tredje och provning med öppna ansökningssomgångar på särskilda ramprogrammet. Slutligen blev programmet för standardisering, mätning och provning (SMP) under det fjärde ramprogrammet ett program med öppna förfaranden för ansökningsomgångar med många temaområden och en liten del för specifika ansökningssomgångar som gällde brådskande behov hos de europeiska standardiseringsorganen och kommissionen. temaområden under det från att gälla De gemensamma målen i dessa tre särskilda program är att stärka den europeiska inre marknaden och konkurrenskraften i den europeiska industrin och även att möta behoven i samhället. Programmens teman till har utvidgats gemenskapspolitiken i BCR-programmet till framtagning av mätmetoder för europeiska kvaliletsprodukler, forskning om standarder och tekniskt stöd för handeln samt mätningar av samhällsbehov. Detta större programområde återspeglas även i budgetanslagen som har ökat från 59,2 miljoner ecu för BCR- för Gemensamma programmet forskningscentret (GFC) ingår inte i dessa belopp eftersom GFC inte ingår i denna utvärdering. för SMT-programmet. Budgetanslaget framtagning av godkända till 184 miljoner (CRM) och stod referensmalerial ecu Det europeiska mervärdet är mycket högt i BCR-, M&T- och SMT-programmen, eftersom de täcker områden som är av stor betydelse för EU:s utveckling. Denna betydelse har ökat oavbrutet och är i dag mycket större än under BCR-programmet. I dag används de direktiv och standarder som har utvecklats och dessa måste genomdrivas. Den bedömning av typöverensstämmelse som behövs är beroende av harmoniserade och påvisbara mätmetoder och en enhetlig och tillförlitlig infrastruktur för mätning och provning. Dessutom finns det en stor eftersläpning i arbetet med att ta fram standarder. Alla dessa områden måste stödjas starkt i de särskilda programmen för standardisering, mätning och provning. Panelen har grundat sin femårsutvärdering av BCR-, M&T- och SMT-programmet på omfattande intervjuer, tidigare utvärderingar av delar av programmen samt material från programmens personal. Vissa av de lämnade rekommendationerna kan genomföras nästan omedelbart av programförvaltningen, andra kräver beslut av kommissionen men kan fortfarande genomföras under del nuvarande SMT- femte programmet och de återstående ramprogrammet. rekommendationerna är avsedda att användas för det Programpersonalens roll har förändrats avsevärt under utvärderingsperioden. Rollen för tjänstemän med vetenskaplig kompetens har ändrats från en vetenskaplig roll till en mer administrativ, rådgivande och övervakande roll. Detta har ökat effektiviteten och fler projekt förvaltas nu per tjänsteman. Denna förändring har ibland varit svår och programförvaltningen har inte alltid kunnat ta tag i de förändrade behoven. Projektgrupperna och medlemmarna i tillsynskommittén anser att förvaltningen av SMT- programmet nu är god och att personalen är hjälpsam och engagerad. Panelen rekommenderar att förvaltningen av programmet ändras till att bli mer gruppindelad med bred arbetsfördelning och där hela personalen involveras. Problemen finns i de långsamma och komplicerade förfarandena för ramprogrammet när kommissionen skall godkänna projektförslag och tilldela kontrakt. Problemet är störst i fråga om temainriktade ansökningssomgångar där handläggningstiden frän projektförslag fram till kontraklsunderlecknande är minst tvä är. Man anser att dessa förfaranden som är utformade för att garantera en opartisk och oberoende bedömning kan skapa en falsk känsla av säkerhet. Panelen rekommenderar att tidsfristen frän en avslutad ansökningsomgång fram till undertecknande av kontrakt för godkända projekt skall vara högst sex månader och att ett särskilt förfarande för projektgodkännande på högst tre månader skall införas och gälla små och korta projekt för att lösa brådskande europeiska behov. 57 Spridning och användning av resultat i enskilda projekt var inget bekymmer under BCR-programmet eftersom resultaten, liksom framtagna referensmaterial och inbördes jämförelser, gällde en bestämd användargrupp som lätt kunde informeras om resultaten. I de följande programmen behöver denna fråga uppmärksammas mer, eftersom resultaten kan användas på många områden och är utvecklade från mer olikartade forskningssektorer. Trots att endast 36 av 173 projekt i M&T-programmet har avslutats är antalet projekt redan imponerande. Panelen rekommenderar att den uppmuntrande starten av spridningen och utnyttjandet av resultat från M&T-programmet och i det framtida SMT-programmet skall fortsätta på ett effektivt och mer systematiskt sätt och följas upp så att man drar maximal nytta av projektresultaten. Konceptet för temainriktade ansökningssomgångar i SMT-programmet anses som mycket bra. Panelen anser att det är rätt koncept för att få fram lösningar på specifika europeiska behov för standardisering, mätning temainriktade rekommenderar ansökningssomgångar skall fortsätta och utvecklas vidare genom ökade finansiella resurser för detta ändamål, ökat antal europeiska grupperingar som föreslår ämnesområden för dessa ansökningssomgångar samt snabbare förfaranden för att godkänna ifrågavarande projektförslag. konceptet provning. Panelen och för att Som nämnts tidigare har alla BCR-, M&T- och SMT-programmen haft en avgörande betydelse för genomförandet av Europeiska unionens politik. Panelen bedömer att det finns ett starkt behov, som har uttryckts frän mänga häll, att bibehålla och förstärka SMT-programmet i det femte ramprogrammet som ett enskilt program eller pä något annat sätt organisera och säkra att det förblir en stark enhet med egen identitet och egna resurser. De generella målen i det nuvarande programmet kan utgöra en bas för det nästa programmet, men några ändringar av liksom ytterligare specificerade, mätbara mål mot vilka programmets framsteg kan mätas rekommenderas. inriktning och målsättningar Panelen rekommenderar att det framtida programmet för standardisering, mätning och provning skall innefatta temainriktade, specialtjänstinriktade och öppna ansökningsomgångar. Med denna kombination kan alla typer av europeiska behov på detta område hanteras. Tilldelningen av finansiella medel till olika ansökningsomgångar och temaområden måste senare kunna anpassas, exempelvis av den reglerande kommittén, grundat på erfarenheter från avslutade ansökningsomgångar och uppkomna nya behov. På grund av de ökande stora behoven på programområdena rekommenderas att de totala finansieringsresurserna för det framtida programmet höjs till 300 miljoner ecu utan hänsyn till budgetanslaget till GFC. Den andel av budgeten som avser programmet för standardisering, mätning och provning i det femte ramprogrammet bör helt klart vara större än den nuvarande. Framtagningen av godkända referensmaterial har utgjort ett värdefullt bidrag till europeisk mätningslära i de utvärderade programmen. Panelen anser att dessa aktiviteter måste stödjas även i det framtida programmet. Detta bör organiseras inom den föreslagna ramen så att de viktiga europeiska behoven på området uppfylls och referensmaterialens höga kvalitet kan säkerställas och bibehållas. Panelen var tvungen att genomföra denna utvärdering med en mycket snäv tidsplan på endast tre månader. Hjälpen frän SMT-programmets personal var mycket värdefull och utan denna medverkan hade arbetet inte kunnat slutföras enligt den fastställda tidsplanen. Panelens medlemmar har alla aktivt bidragit till sammanställningen av rapporten och panelen är enig i fråga om slutsatserna och rekommendationerna. 58 IL KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen är mycket tacksam för panelens femårsutvärdering och dess grundliga och utförliga undersökning av aktiviteterna i programmet för standardisering, mätning och provning (SMT) under perioden 1991-1995. De konstruktiva rekommendationerna från utvärderingspanelen välkomnas och kommer att beaktas under det fjärde ramprogrammet såväl som under utformningen av aktiviteter inom standardisering, mätning och provning i det femte ramprogrammet. Som panelen påpekar har det skett väsentliga förändringar i SMT-programmet i fråga om dess omfattning och förvaltning under de fem senaste åren. Dessa förändringar var nödvändiga för att säkerställa att programmet förvaltas på samma sätt som övriga särskilda industrirelaterade forskningsprogram under det fjärde ramprogrammet. Denna utveckling fortsätter nu mot en förvaltningsform med ökad delegering av arbetsuppgifter och lagarbete. Vad avser andra rekommendationer som skall genomföras på kort sikt inser kommissionen hur viktigt det är att se till att ansökningsomgångar inte övertecknas, att snabba upp projeklbedöinningar och urvalsförfaranden och säkerställa spridning och utnyttjande av projektresultat. Lämpliga åtgärder vidtas och skall fortsättningsvis vidtas på dessa områden. En viktig faktor som skall öka möjligheten att utnyttja och sprida resultat är att projektens utveckling nu kontrolleras mot bestämda kvalitetsindikatorer. Kommissionens preliminära (kommissionens dokument KOM(96)0332 och KOM(96)0595) överensstämmer med panelens rekommendationer om att det är nödvändigt att fokusera gemenskapens forskningsinsatser och att öka flexibiliteten i forskningsprogrammen för att kunna svara på behov allteftersom de uppstår samt att minska tidsramen för bedömning och val av projekt. ramprogrammet riktlinjer för det femte är speciellt tillfredsställande att panelen har Det temainriktade ansökningsomgångar i SMT-programmet. Detta system som till stor del var ett experiment när det först infördes har redan utvecklats avsevärt och kommer att vidareutvecklas under det fjärde ramprogrammet. Med hjälp av detta system kan gemenskapens verksamhet på FoTU-området kopplad till standardisering på ett exakt och smidigt sätt fokuseras på de områden där det finns ett verkligt brådskande behov och det kan användas som en modell för liknande system som skall införas under det femte ramprogrammet. förtjänsterna med insett Kommissionen instämmer fullständigt med panelen om att standardisering, mätning och provning är av yttersta vikt för den europeiska industrins framtida konkurrensmöjligheter i den globala ekonomin och för samhällets välfärd. 59 III. UTVÄRDERINGSPANEL Professor Freddy Adams (föredragande) Han är för närvarande professor i kemi vid universitetet i Antwerpen där han fram till i oktober 1995 var rektor och ordförande i ett antal belgiska forskningsinstitutioner. Hans huvudforskningsområden är miljökemi och materialteknik. forskningsråd. Han är medlem i universitetets Michael Brock Utbildad inom elektroteknik och akustisk vetenskap; Broek är chef för Transducer Products Division i företaget Bruél och Kjaer. Dessutom arbetar han som konsult inom förvaltning och strategisk planering i företag med invecklad teknologi. Pierre Croon Croon är för närvarande VD för Belgium Institute for Standardization. Han medverkar aktivt i Europeiska standardiseringskommittén (CEN-CENELEC). Göran Lindholm (ordförande) Lindholm är för närvarande chef för NORDTEST, en organisation för provning i de nordiska länderna. Han har elektronik och informationsteknologi. internationell nivå på områdena ledningserfarenhet tidigare på Dr Walter Rauls For närvarande chef standardiseringsinstitulet). standard iseringskommitlLMi. lör slandardiseringskommissionen för materialprovning vid DIN lian deltar även aktivt i olika arbetsgrupper inom (tyska europeiska Michel Rousseau Utbildad (COFRAC). inom maskinkonstruktion; Rousseau är revisor för den franska ackrediteringskommittén Dr James Tweed Dr Tweed är för närvarande teknisk chef för program för test- och konstruktionsmetoder vid AEA Technology Harwell (UK). Hans tekniska bakgrund inom forskning är på områdena poly merer och metallkompositer. 60 FEMÅRSOTVÄKDERING1996 MILJÖ OCH KLIMAT 61 62 L SAMMANFATTNING 1. 0 Inledning Femårsutvärderingen Detta är sammanfattningen av femårsutvärderingen 1996 av särskilda program på FoTU-området för miljö och klimat. Den täcker alla forskningsaktiviteter inom ramprogrammet som kommissionen stöder på dessa områden under perioden 1991 till mitten av 1996, inklusive aktiviteter med stöd från det tredje ramprogrammet (1990-94) samt alla aktiviteter fram till dagens datum under det fjärde ramprogrammet (1994-98). I enlighet med KOM(96)0220 slutlig (22 maj 1996) utgör denna femårsutvärdering den slutliga utvärderingen av det program som lanserades på miljöområdet inom ramen för det tredje ramprogrammet. Utvärderingspanelen med uppgift att genomföra femårsutvärderingen möttes vid flera tillfallen för atl diskutera den bakgrundsdokumentation som kommissionens enheter tillhandahållit, för att intervjua kommissionens personal och representanter för organisationer som sysslade med miljöforskning samt lör att utarbeta utvärderingsrapporten. Enskilda medlemmar av panelen hade separata diskussioner med högt meriterade medlemmar av den vetenskapliga världen i hela Europa. Ett frågeformulär sändes även ut av (1990-94) och miljö- och Technopolis Ltd. klimatprogrammet (1994-98). Sammanlagt delades det ut 805 frågeformulär och 402 samordnare svarade fram till brytdatumet i mitten av september (50 % svarsprocent). till alla projektsamordnare för miljöprogrammet Miljö- och klimatprogrammet Det särskilda FoTU-programmet för miljö (1990-94) syftade till att utveckla en vetenskaplig och teknisk bas för genomförandet av EU:s politik. Programmet var indelat i följande områden: Medverka i program om global miljöförändring. Teknologier och forskning för miljön. Forskning om ekonomiska och sociala aspekter på miljöfrågor. Tekniska och naturliga risker. Cirka 554 projekt har finansierats inom programmet, som hade en projektbudget på 300 miljoner ecu och en sammanlagd budget på 315 miljoner ecu. Det särskilda FoTU-programmet lör miljö och klimat (1994-98) har likvärdiga mål som dess föregångare. Bland annat är dess målsättning att medverka i program i hela världen för forskning om global miljöförändring, uppfylla subsidiaritetskrav och medverka till sammanhållning via främjande av samarbete inom forskning och teknik och integrering mellan europeiska universitet, forskningsinstitutioner och industri, agera i överensstämmelse med medlemsstaternas aktiviteter, vara av hög kvalitet och stärka den vetenskapliga basen i Europa, utveckla den vetenskapliga kunskap och tekniska kompetens som krävs för att uppfylla miljöpolitiska mandat, göra betydande insatser för ökad tillväxt, konkurrensmöjlighet och sysselsättning och ökat deltagande av små och medelstora företag. Programmet har ett budgetanslag pä 567 miljoner ecu och är uppdelat i fyra huvudområden, nämligen Naturlig miljö, miljökvalitet och global förändring (47 % av budgeten) Miljöteknik"(25 %) Rymdleknik för miljöövervakning och -forskning (20,5 %) Mänskliga dimensioner vid miljöförändring (7,5 %) 63 I halvårsskiftet 1996 hade 313 projekt beviljats med en gemenskapsfinansiering som uppgick till 246 miljoner ecu. Ytterligare 22 samordnade åtgärder (EU:s bidrag uppgick till 5,3 miljoner ecu) hade även godkänts. Högre utbildningsinstitut och organisationer för forskning och teknologi dominerar i programmet. För institutioner. Dessa består av 1 040 högre projekt med delad utbildningsinstitut, 863 organisationer teknologi, 123 företag och 99 andra organisationer. Det låga deltagandet av industrin är inte berömvärt. finansiering godkändes 2 125 för forskning och 2. 0 Utvärderingspanelens resultat De särskilda FoTU-programmen på miljöområdet (1990-1994) och för miljö och klimat (1994-1998) har bidragit i hög grad till utvecklingen inom miljöforskning. De fastställda programmålen var högst relevanta för miljöforskningens program både i Europa och globalt och verksamheten hade möjlighet att bidra till utvecklingen av miljöpolitiken. Programmet genomfördes till stor del på ett tillfredsställande sätt och måluppfyllelsen i vetenskaplig mening var fullgod på de flesta områden och imponerande på andra. Effekten på den politiska utvecklingen var emellertid mer begränsad och ett lågt deltagande från industrin innebar att ökningen av den europeiska konkurrenskraften var marginell. Programmålens relevans Behovel av elt FoTU-program på miljö- och klimatområdet kvarstår. För en ökad tonvikt på hållbar utveckling krävs ett mycket synligt program till stöd för miljöforskningen i Europa som föregående och nuvarande forskningsprogram har medverkat till att skapa. Den centrala delen i detta stödprogram bör vara en särskilt ramprogram som kombinerar det nuvarande miljö- och klimatprogrammet och Mastprogrammen. Effektiva mekanismer behövs för att koppla samman detta program med behov och aktiviteter inom miljöforskning hos kommissionens generaldirektorat, ansvarigt för miljöfrågor (GD XI) och med forskningsbehov hos andra berörda generaldirektorat. Det bör även ha en koppling till verksamheter i andra grupper och organ, som Europeiska miljöbyrån (EEA), Europeiska satellitorganisationen (EUMETSAT). Bättre förbindelser med Gemensamma forskningsinstitutets miljöinstitut är även nödvändiga för att göra dem som arbetar inom europeisk miljöforskning medvetna om GFC:s arbete. och Europeiska meteorologiska rymdorganisationen (ESA) Programmets mål är fortfarande tillämpliga. Framförallt är det fortfarande nödvändigt att stärka och bibehålla den europeiska forskningsbasen och att bedriva en forskning som är politiskt relevant. Det är även viktigt att säkerställa industrins medverkan för att främja spridningen av god praxis i miljöhänseende, eftersom detta blir en alltmer viktig faktor för konkurrensmöjlighet. Programmets sammansättning var i huvudsak i linje med programmets mål. Miljö och klimatprojekt innefattade en blandning av grundforskning och målforskning som var relevant för okad förståelse och till viss del lör policyulveckling. Dellagarna säg projekten som ett säll alt utveckla den nuvarande sakkunskapen, att skapa nya europeiska nätverk och utveckla nya verktyg och ny teknik via tillgäng till kompletterande expertis i andra europeiska organisationer. Inriktningen i de flesta projekten var dock inte att främja industrins konkurrenskraft. Effektivitet Verksamheten inom miljöprogrammet var till största delen fullgott finansierad och programmen förvaltade på effektivt sätt. Programmet tycks ha förvaltats på ett kostnadseffektivt sätt. Ledningen och förvaltningen av programmet var till mesta delen god. Vissa ledningsproblem bör lösas genom att tillsätta en ny programchef, den allmänna administrationen var tillfredsställande och förvaltningen pä projektledningsnivå lovvärd. Deltagarna i programmet uppskattade den hjälp som kommissionens projektledarna programcykeln. De Hosta lämnade under ansåg hela att 64 ansökningsförfaranden var tydliga och lätta att följa, även om många fortfarande ansåg dem vara alltför långsamma. Alltför långsamma betalningsrutiner var även ett allmänt klagomål i hela forskningsvärlden. visade problem och Allvarliga programförvaltningskommittén en förvaltningskommitté skedde inte på ett smidigt och bra sätt och insatser kommer att behövas i framtiden för att skapa produktiva arbetsrelationer. kommissionens rådgivande (Copec). Övergången förhållandet mellan enheter organ från sig till ett i Flera andra administrativa problem var även uppenbara. Som enstaka företeelser verkade ingen av dem vara särskilt allvarlig, men en översyn vid lämplig tidpunkt av administrativa funktioner, förfaranden och resurser, i synnerhet personalpolitik och -praxis, skulle hjälpa till att avvärja problem och att bibehålla nuvarande nivå på verksamheten. Raden av stödverktyg som kommissionens enheter hade till förfogande (insatser med koslnadsdelning, samordnade åtgärder och kompletterande åtgärder) var tillfredsställande, dock inte vissa aspekter pä deras användning. Brist pä stöd till projekt där mänga institutioner var involverade var ett klagomål. Även om dessa har höga kostnader för samordning och kommunikation uppväger fördelarna att delta ofta kostnaderna och en smidig metod för att innefatta dessa projekt i programmet rekommenderas. Det fanns även en tydlig tendens att minska finansieringsnivån för projekten utan motsvarande sänkning av målen och ambitionen för projektet. Detta bör undvikas. Nya öppna förfaranden för bedömning av projektförslag välkomnades emellertid. Programmets resultat Det är ingen tvekan om att deltagarna var nöjda med projektets resultat. Målen för byggandet av nätverk och ekonomisk säkerhet uppfylldes omedelbart medan ökad kunskapsnivå sågs som ett medellångsiktigt mål. Projektsamordnare var övertygade om att projekten hade utnyttjat alla sina vetenskapliga resurser och att den europeiska basen för miljöforskning till följd av detta hade stärkts. Formering av nätverk hade bidragit till att smida samman ett dynamiskt europeiskt forskningssamhälle, som var integrerat med nationella och internationella forskningsprogram och associerade samhällen. Vissa forskningsresultat hade gett upphov till politiska diskussioner, även om den totala politiska elfeklen varit begränsad. Detta beror till stor del på arbetets beskaffenhet och det komplexa, långvariga och icke linjära sätt på vilket vetenskapliga resultat förs in i och påverkar politiska miljöer och beslut. Den begränsade politiska effekten hade dock förvärrats genom de dåliga förbindelserna mellan GD XII (vetenskap, forskning och teknisk utveckling), forskningsvärlden och politiska beslutsfattande organ som GD XI (miljö) samt övriga generaldirektorat som berörs av miljöfrågor. Nätverksverksamheten i programmet hade bidragit på ett betydande sätt till ökad sammanhållning i tilldelades en enlighet med gemenskapens politik, även om mindre gynnade regioner fortfarande oproportionerligt liten andel projekt. för ökad Industriföretagens konkurrenskraft varit små. I framtiden kommer det att behövas kraftfullare insatser för att stimulera industriidkare att delta i projekt och nätverk och att inse de industriella möjligheterna i projekten. innebar att de samlade låga deltagande i programmet insatserna Överlappningen mellan de olika målområdena i de särskilda programmen och de nationella programmen är tillräcklig för alt garantera all de siirskilda programmen förblir aktuella i fråga om nationella behov men inte sä omfattande att de kan anses ersätta nationella insatser. Alla tillgängliga bevis pekar på genuin supplementaritet och subsidiaritet, där ett deltagande i EU:s särskilda program tillför en internationell dimension via tillgängligheten av komplementära resurser som inte kan nås inom de nationella gränserna. Många av de projekt som gällde globala och regionala frågor kunde inte ha genomförts utan kommissionens stöd. 65 6. Spridning av projektresultat till andra deltagare i programmen och till hela den vetenskapliga världen hade skett. Spridningen till politiska beslutsfattare i rollen som slutanvändare och till industrivärlden hade varit mer nedslående. Nya mekanismer för att se till att detta sker måste tas fram. En metod för detta kunde vara att använda externa konsulter för att ge strategiska råd på detta område och genom att omstrukturera vissa kommande aktiviteter till användarinriktade områden som delvis definierats av relevanta användargrupper. 3. 0 Utvärderingspanelens rekommendationer Fortsatt verksamhet Det särskilda FoTU-programmet för miljö och forskning bör fortsätta under det femte ramprogrammet. Att sprida miljörelaterade FoTU-aktiviteter till andra program är inte genomförbart eller önskvärt. En kritisk mängd mycket framgångsrik miljörelaterad forskning krävs, om en hållbar utveckling skall vara ett huvudinslag i det femte ramprogrammet. Detta innebär dock inte att alla miljörelaterad FoTU-aktiviteter bör koncentreras till GD XII (vetenskap, forskning och teknisk utveckling). Andra generaldirektorat, framförallt GD XI (miljö), GD VI (jordbruk), GD VII (transport) och GD XVII (energi) bör uppmuntras till att fortsätta utöka sin miljörelaterade FoTU-verksamhet med förbättrade mekanismer för att skapa synergieffekt snarare än dubblerad effekt. Integration Det särskilda FoTU-programmet för havsforskning och havsteknik (Mast) bör integreras i ett utvidgat FoTU-program för miljö och klimat. Argumenten för en integrering överväger dem för ett fortsatt, separat program. Framförallt behöver miljörelaterad forskning och teknisk utveckling inom programmet förstärkas för att säkerställa att hållbar utveckling är en central faktor i det femte ramprogrammet och detta kan bäst ske genom att ha en kritisk mängd framgångsrika FoTU-aktiviteter i ett högst synligt särskilt program. Arbete i nätverk Tyngdpunkten på ett utnyttjande av nätverk inom det särskilda FoTU-programmet för miljö och klimat bör bibehållas och ökas. Fördelarna med ett utnyttjande av nätverk tvärs över hela Europa värderades högt, var lätt att genomföra och mycket uppskattat av alla grupperingar som arbetar inom miljöforskning. Detta blir dock troligtvis kortlivat då det saknas kontinuerliga ansträngningar för att skapa en kultur av samarbete, medverkan och arbete i nätverk. Panelen rekommenderar således en fortsatt inriktning på utbyggnad och underhåll av nätverk mellan: deltagare i enskilda projekt, deltagare i olika projekt, alla berörda grupper på speciella ämnesområden, särskilt de områden som kräver arrangemang mellan discipliner. Speciella stimulansåtgärder bör vidtas för att få industrin att delta i nätverk och projekt på miljö- och klimatområdet. Införandet wSegnientering Programmets struktur bör uppdelas och differentieras mellan användarinriktade och andra typer av styrda, kundorienterade och användarinriktade forskningsområden. forskningsområden skulle ge en mer fokuserade programverksamhet och öka sannolikheten för att politiskt relevant arbete får riktiga politiska effekter. Antalet användarinriktade områden bör begränsas och uppgå till högst 20 % av den totala budgeten, bestå av identifierbara användargrupperingar inom politiskt beslutsfattande kretsar på miljö- och industriområdet och en hög politisk relevans på kort och medellång sikt. Alla andra förslag bör gälla på medellång till lång sikt Möjliga användarinriktade områden skulle kunna omfatta aktiviteter inriktade på: av politiskt 66 globala frågor och problem, såsom osäkerhet i fråga om klimatförändringsprogrammet, behovet av multinationella regionala system och regionalpolitiska beslut, till exempel regionala sjöfrågor, vissa behov produktionsteknik, några av de specifika behoven inom GD XI (miljö) avseende genomförandet av Förenta för avfallsbearbetning och nationernas avfallshantering samt allmänhetens insikt om miljöfrågor. inom industrin och den industripolitiska världen, som forskning om renare ramkonvention om klimatförändring, teknologier Urval Urvalsförfaranden bör återspegla skillnaden mellan användarinriktade och andra forskningsprojekt, med extra kriterier för de användarinriktade projekten. Förutom att uppfylla kriterier för hög kvalitet bör projektförslag på användarinriktade områden innehålla en specificering av den politiska relevansen, möjliga användargrupper och hur projektresultat skulle kunna användas för en utveckling av politiken och denna information bör tas hänsyn till vid projekturvalet. Projektförslag som inte är avsedda for användarinriktade områden bör information om möjliga användningsområden, även om sådan information skulle välkomnas med tanke pä att alla projekt som stöds inom det särskilda programmet bör ha någon slags relevans - direkt eller indirekt - för miljöpolitiska beslut. innehålla sådan inte förväntas ingående Utformning (miljö), andra Enskilda kundgrupper på specifika användarinriktade områden (t. ex. GD XI generaldirektorat, nationella politiska beslutsfattare, industrin m. m. ) bör rådfrågas och involveras i högre grad i formuleringen och specificeringen av forskningsprogram och arbetsprogram. Detta skulle ge mer kundbehovsinriktade program och skulle göra dessa användargrupper mer medvetna om forskningsresultatens existens och möjliga användningsområden. För den återstående programtiden bör kommissionens enheter definiera programmets räckvidd genom att specificera breda intresse- och problemområden för många användargrupper - inklusive det vetenskapliga samhället. Förbindelser Förbindelserna mellan GD XII (vetenskap, forskning och teknisk utveckling) och GD XI (miljö) måste bli bättre, framförallt på de politiskt relevanta användarinriktade områdena. För närvarande har GD XI (miljö) inte möjlighet att 'se' resultatet av det arbete som stöds av GD XII (vetenskap, forskning och teknisk utveckling) eller att bedöma dess politiska relevans. Till en del kan detta rättas till genom en bättre presentation av resultaten och bättre kanaler och mekanismer för kommunikation mellan de tvä generaldirektoraten. Avgörande är dock att GD XI måste visa mer intresse och spela en större roll vid fastställandet av forskningsprogrammet och arbetsprogrammet för ett specifikt användarinriktat område anpassat till dessa kortsiktiga och medellångsiktiga behov, i dess egenskap av kund med behov av politiskt relevanta forskningsresultat. I synnerhet GD XI bör offentliggöra sitt arbetsprogram på medellång sikt och dess effekter på forskningen. På samma sätt bör andra generaldirektorat berörda av miljöfrågor (t. ex. jordbruk, energi och till att spela en större roll vid fastställandet av forskningsprogram inom GD XII. transport) uppmuntras Spridning av resultat Metoderna för spridning av forskningsresultat bör förbättras genom en bättre presentation och målinriktning och kundanpassad spridning av resultat till användargrupper. En specificering av användarinriktade områden och engagemang av relevanta användargrupper vid utarbetandet av program kommer otvetydigt att förbättra förutsättningarna för att politiskt relevanta forskningsresultat kommer att kunna utnyttjas. Det finns dock fortfarande behov av att förbättra mekanismerna för att sprida forskningsresultat. Användargrupper är intresserade av problemlösning och sålunda av information som kan hjälpa dem resultat av miljöforskningen med stöd av GD XII (vetenskap, forskning och teknisk utveckling) måste därför presenteras tillsammans med annan information som är relevant för att lösa specifika problem. Detta paket måste sedan levereras till väl definierade målgrupper på olika sätt, t. ex. via publikationer, broschyrer, seminarier, studiegrupper, m. m. GD XII bör fortsätta att undersöka hur detta bäst skall ske, möjligtvis lösa problem - oavsett varifrån den kommer. Politiskt relevanta 67 genom att använda sig av externa konsulter för att definiera en effektiv strategi för spridning av forskningsresultat. Industri En insats bör göras för att öka industrins medverkan via ett underprogram inriktat på företagens behov. Utvecklingen och tillämpningen av teknologier med minskad miljöeffekt är avgörande för konceptet hållbar utveckling, ändå är industrins deltagande för närvarande lågt. Man bör söka metoder för att minska eventuella hinder för ett deltagande och göra det mer attraktivt. Ett användarområde inriktat på några av industrins behov förespråkas. Alternativet, tillkännagivande av sökande från industrin till andra särskilda program, t. ex. industri- och materialteknik, rekommenderas inte. Copec Man bör uppmärksamma förhållandet mellan kommissionens enheter och programkommittén för särskilda FoTU-program på miljö- och klimatområdet (Copec). Förändringen i status frän ett rådgivande organ till en förvaltningskommitté har lett till formellare och mer ansträngda arbetsförhållanden med kommissionens enheter. Åtgärder krävs för att återställa nivåerna för ömsesidig tillit och samarbete. Tonvikten bör ligga på att skapa en balans mellan befogenheterna hos kommissionens enheter och företrädarna för de nationella regeringarna. Finansiering Påtryckningar för att minska anslag till enskilda projekt och sprida resurserna alltför tunt till ett stort antal projekt bör kraftigt motstås. Deltagare i projekt mottar vanligtvis mindre belopp än vad de begärt i sina förslag med liten motsvarande sänkning av projektmålens räckvidd eller omfattning. För många innebär detta att de måste söka extra finansiering och får en kraftig minskning av den andel av de totala kostnaderna som täcks av kommissionen. Behovet av extra finansiering antyder att de ursprungliga finansieringskraven inte är alltför uppskruvade och att den vetenskapliga integriteten i arbetet kan lida skada om dessa finansiella krav inte helt uppfylls. För att undvika detta bör kommissionens enheter noga undersöka förslag om sänkning av projektanslag och inte ge efter för påtryckningar att sprida resurserna alltför tunt. Tillgång till rådgivning av personal som kan göra realistiska bedömningar av krav på projektmedel, dvs. personer med erfarenhet av förvaltning av FoTU-projekt bör övervägas genom tillsättning av externa 'referensgrupper'. byråkratiska Administrativa förfaranden och resurser En översyn av administrativa förfaranden och resurser bör göras inom kommissionens alla enheter som sysslar med Fo TU-aktiviteter på miljö- och klimatområdet. Komplicerade långsamma till ansökningsförfaranden och sena utbetalningar. Utvärderingspanelen fick även uppgift om att ökade arbetsbördor inte stod i proportion till de blygsamma personalökningarna inom kommissionens enheter under de fem senaste åren och att problem med överbelastning var akuta på vissa programområden Om detta verkligen är fallet bör omedelbara åtgärder vidtas för att rätta till situationen. Programförvaltningen har hitintills ansetts som god av forskningsvärlden och det är viktigt att inte låta underbemanning förstöra detta. förfaranden klagomål grund ligger om för 68 II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för denna oberoende utvärdering av Europeiska unionens FoTU-verksamhet på miljö- och klimatområdet och skall ta hänsyn till rekommendationerna både vid genomförandet av det pågående programmet under det fjärde ramprogrammet och vid utvecklingen av det femte ramprogrammet i slutet av århundradet. Kommission stöder tanken att forskning om miljöfrågor på EU-nivå är väsentlig för att svara mot samhällets behov och förhoppningar, liksom att ta itu med grundläggande problem som uppstår från mark, hav och luft, att garantera en säkrare och hälsosammare planet inom konceptet hållbar utveckling och tillväxt. Av detta skäl bör ett stort tema i det femte ramprogrammet vara att släppa loss resurserna i den levande världen och ekosystemet i vilket stora problem, som våra framtida vattenresurser, miljö och hälsa, bättre skydd mot naturkatastrofer, vård av vårt ekosystem samt storstadsmiljöproblem skall lösas. Nätverk inom och utanför Europa har varit ett viktigt element för en framgångsrik miljöforskning och europeiska grupperingar har hållit sig i förgrunden när det gäller att ta itu med våra globala utmaningar genom deras medverkan i internationella initiativ, som till exempel Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), International Geosphere-Biosphere Programme (IGBP), World Climate Research Programme (WCRP) och International Human Dimensions of Global Environmental Change Programme (HDP). Dessa kopplingar skall fortsättningsvis vara avgörande i sökandet efter lösningar till frågor och problem som inte enbart finns i eller är koncentrerade till Europa. Nödvändigheten att involvera de bredast möjliga intressegrupperna i utformningen och inriktningen av miljöforskningen är en viktig faktor för att säkra öppenhet och svara mot medborgarnas behov. Detta kommer att fortsätta att vara ett prioriterat område för kommissionens enheter vid utvecklingen och genomförandet av dess forskningsaktiviteter. Förbättringar har redan gjorts för att stärka kopplingarna mellan generaldirektorat för operativ forskning och generaldirektorat för policyfragor för att säkerställa en större synergieffekt och ett större sammanhang och denna process skall utvecklas vidare. Kommissionens enheter inser att det behövs ytterligare insatser för att främja förutsättningarna för industrins dellagande - både genom stora och små till medelstora företag - i forskningsaktiviteterna. Dessa möjligheter införs pä specifika områden i pågående forskningsaktiviteter, som miljövårdsteknik och rymdteknik, men mer arbete kvarstår för att säkra en bättre offentlig och privat sektor och synergieffekter mellan industrin och den akademiska världen för att maximalt öka möjligheterna och fördelarna av ett samarbete inom miljöforskning. Denna forskning skall aldrig ses uteslutande för organisationer inom den offentliga sektorn eller genomföras enbart genom offentlig finansiering. Likväl anser kommissionen att inrättandet av ett industriprogram som specifikt riktas mot industrins behov enligt panelens förslag inte är den bästa metoden för att säkerställa en sådan synergieffekt eller engagemang av industrin. Flera åtgärder vidtas redan för att den EU-finansierade miljöforskningen skall komma till bästa användning. Likväl kommer ytterligare insatser att göras av kommissionens enheter för att skapa större medvetenhet om och synliggörande av resultaten av EU:s miljöforskning. Lösningar måste hittas tor alt se (ill att de omfattande resultaten kan presenteras i en lättsmält form så snart som möjligt för dem som har mest användning och största behov av dem. Panelen framför några korta slutsatser som rör det arbete som gjorts av miljöinstitutet vid Gemensamma lörskningscentret. Samtidigt som panelen korrekt anger att en bedömning av miljöinstitutet inte liggc. inom panelens uppdrag och har genomförts av en enskild besöksgrupp under ordförandeskap av professor Carlos A. Borrego hänvisas i huvudrapporten likväl till utgifter för miljöinstitutet för miljörelaterat arbete. Dessa siffror är missvisande: endast 37 % av institutets huvudfinansiering (som 1995 uppgick lill totalt 43. 5 miljoner ecu och inte 46 miljoner ecu, såsom angivet i rapporten) är för miljöforskning, de återstående 63 % är fördelade på vetenskapligt och tekniskt stöd till EU-poIitiska åtgärder, utvecklade och genomförda av olika enheter inom kommissionen (dvs. huvudsakligen förberedelse och genomförande av EU-direktiv). Det belopp som institutet för forskning spenderade under det fjärde ramprogrammet skall 69 6. därför utgöra 60-64 miljoner ecu och inte halva budgeten för hela miljö- och klimatprogrammet (566,5 miljoner ecu), som anges av panelen. Slutligen fastslår kommissionen i sina dokument om preliminära riktlinjer för det femte ramprogrammet att förändringar av vissa av dess förvaltningsmetoder och arrangemang krävs för att säkerställa en effektivare förvaltning. Frågor som väckts i utvärderingsrapporten avseende förvaltningen av forskningsaktiviteterna skall tas upp till vidare behandling. Kommissionens instanser fäster emellertid stor vikt vid nödvändigheten av en konstruktiv och öppen dialog med programkommittéerna, samtidigt som de bibehåller det institutionella ansvaret i forskningsprocessen för de olika aktörerna och åtgärder vidtas redan för att skapa ömsesidig tillit och samarbete som är nödvändiga för en framgångsrik miljöforskning. 70 III. UTVÄRDERINGSPANEL Dr Lea Kauppi (ordförande) Chef för det finska miljöinstitutet sedan 1995 Prof Niels Busch Chef för det dansk-ryska energiforskningsinstitutet i Moskva f. d. chef för RISO National Laboratory (Danmark) Prof Eloy Garcia Calvo (drog sig tillbaka p. g. a. sjukdom) Professor i meteorologi vid universitet i Alcala, Spanien Chef lör det spanska FoTU-programmet på klimatområdet Prof Mike Chadwick Chef (Europa) för Leadership pour l'environnement et le développement (LEAD), Schweiz F. d. chef för Stockholms miljöinstitut och ordförande i utvärderingspanelen av FoTU-programmet för miljö och klimat 1995 Prof Wim Harder Teknisk chef för TNO Institute of Environmental Sciences, Energy Research and Process Innovation, Nederländerna Prof André Lebeau Ordförande för programmen för rymd och rymdteknik, Conservatoire national des arts et métiers, Frankrike f. d. ordförande i CNES och chef för Méteo France f. d. chef för ES A och teknisk chef för CNES Prof Francesco Mauro Chef för miljiHlepartementet i National Agency o\' New Technologies, Energy and Environment t FIN FA K Italien Ledamot i den italienska delegationen för konventioner om biologisk mångfald, ökenutbredning och torka Ken Guy (föredragande) Chef för Technopolis Limited, en konsultbyrå för innovationspolicy, Förenade kungariket F. d. ledamot i Science Policy Research Unit (SPRU) vid Sussex universitet 71 72 FEMÅRSUTVÄRDERING 1996 HAVSFORSKNING OCH HAVSTEKNIK 73 74 I. SAMMANFATTNING BAKGRUND I artikel 4. 2 i beslut nr 94/804/EG om det särskilda FoTU-programmet inom området havsforskning och havsteknik föreskrivs att kommissionen skall låta oberoende experter företa en extern utvärdering av de verksamheter som bedrivits inom de områden som omfattas av programmet och av förvaltningen av dem under fem år före denna utvärdering. Denna femårsutvärdering omfattar de berörda verksamheter som bedrivits under det tredje ramprogrammet (1991-1994) och under den första fasen av genomförande av det fjärde ramprogrammet (till början av 1996). I mån av möjlighet har även större framsteg som uppnåddes under det andra ramprogrammet (1987-1991) rapporterats. I denna utvärdering har även den slutliga utvärderingen av delprogrammet Mast II i det tredje ramprogrammet sammanfattats. Den innefattar även en utvärdering av de tidiga faserna av Mast III tillsammans med en analys av de viktigaste resultaten av Mast I. Utvärderingspanelen har bestått av sex oberoende experter som bedömt programmet med avseende pä dess relevans, administrativa effektivitet och verkningsfullhet i fråga om att uppnå sina mål, samt försökt lyfta fram exempel på betydelsefulla prestationer. Panelen har även diskuterat kraven på framtida gemenskapsforskning inom havsforskning och havsteknik. Panelen har genomfört personliga intervjuer med följande: ett urval samordnare av projekt, samtliga nationella delegationer i Mast-kommittén (Mast-COM), företrädare för kommissionens generaldirektorat GD III, GD XI och GD XIV, personal vid Mast-programmet och sekreteraren för Euromar-programmet. Panelen har också gått igenom resultaten av ett standardiserat frågeformulär som sänts till alla projektsamordnare inom Mast-programmet, liksom ett brett urval litteratur om Mast-programmet och enskilda projekt. Utvärderingspanelens rapport har framställts i två delar. Del 1 (detta dokument) är sammanfattningen som innehåller de viktigaste resultaten och rekommendationerna som framgått ur panelens överväganden. Del 2 (slutrapporten) beskriver utvecklingen av Mast-programmet, diskuterar programmets konsekvenser for ett brett utval frågor, ger exempel på de viktigaste resultaten, presenterar detaljerade slutsatser och rekommendationer samt inbegriper olika statistiska uppgifter om programmet. MAST-PROGRAMMETS UTVECKLING Mast-programmet har utvecklats genom Mast I (1989-1991), Mast II (1991-1994) och Mast III (1994-1998). Mast I var i grunden ett pilotprogram (med en budget på 50 miljoner ecu) som täckte ett brett område, med syftet att utveckla ett efterföljarprogram. Under Mast II utvecklades vissa verksamheter som inletts under Mast I, nya ämnen infördes och den geografiska täckningen breddades. Detta sammanfattades i bilaga I till rådets beslut av den 7 juni 1991 (91/351/EEG). Mast II hade en slutlig budget på 118 miljoner ecu och omfattade fem områden: (I) grundläggande och tillämpad havsforskning, (II) forskning och teknik för kustzonerna, (III) marin teknik, (IV) understödjande initiativ och (V) målinriktade projekt. Ett arbetsområde som infördes på ett sent stadium var riskvärdering. Mast 1 Il-programmet beskrevs i rådets beslut av den 23 november 1994 (94/804/EG) och utvidgar, utvecklar och omfokuserar olika verksamheter som bedrevs under de två första Mast-programmen. Dess allmänna målsättning är "att främja den vetenskapliga kunskap och tekniska utveckling som är nödvändiga för att första hur marina system fungerar i bassängskala, för att förbereda ett hållbart utnyttjande av haven som är förenligt med bevarandet av den marina miljöns kvalitet, och för att bestämma deras roll i den globala förändringen. " Budgeten för Mast III uppgår till 244 miljoner ecu och programmet omfattar a) marin vetenskap, b) strategisk havsforskning, c) marin teknik och d) understödjande initiativ. Dessutom görs större insatser för att engagera små och medelstora (t. ex. spridning/utnyttjande/genomförande). läggs pä parallella i programmet och initiativ tonvikt företag 75 SLUTSATSER De viktigaste resultaten av panelens utvärdering ges nedan under de respektive allmänna rubrikerna verkningsfullhet, administrativ effektivitet och relevans för Mast-programmet: Mast-programmets verkningsfullhet • Mast-programmet har lyckats mobilisera den europeiska marinvetenskapliga gemenskapen genom utveckling av nätverk som förenar ett stort antal laboratorier från olika slags organisationer och olika länder. Programmet har stimulerat tvärvetenskapliga forskningsprojekt som krävs för att uppnå programmålen, och det har ökat Europas kapacitet för att delta i stora internationella oceanografiska program. • Viktiga genombrott har gjorts i en lång rad vetenskapliga och (i mindre utsträckning) tekniska frågor. Panelen är övertygad om att största delen av dessa betydelsefulla resultat inte skulle ha uppnåtts utan den organisatoriska ram och tvärvetenskapliga ansats som möjliggjorts av de finansieringsmöjligheter som ingäll i Mast programmet. Mast är ensamt bland olika europeiska och internationella program om att ha både uppdraget och budgeten för att uppmuntra europeiskt samarbete i stora forskningsprojekt. • Mast-programmets resultat utgör en viktig vetenskaplig och teknologisk tillgång, som på lång sikt kommer att användas för framtida teknisk utveckling samt för administrativa och politiska initiativ. Den förstärkta kunskapsbasen som utvecklats inom Mast har därigenom ett inneboende lungsiktigt värde. • Utvecklingen av reglerna för datahantering har starkt ökat tillgängligheten och värdet av de data som insamlats i alla projekt under Mast II- och Mast III-programmen. • Mast-programmets målsättningar är relevanta för politiken i många sektorer, inklusive fiskeri, miljö, transporter, industri m. fl. Det är svårt att redan nu utpeka några direkta fördelar av Mast-programmet för politiken på de marina områdena i medlemsstaterna eller i gemenskapen - faktum är att de flesta medlemsstaterna inte har någon integrerad politik för de marina områdena. Mast har emellertid förstärkt de grundläggande kunskaperna och den vetenskapliga expertis som krävs för att utveckla en sådan politik. Inom kommissionen tycks det finnas tämligen goda förbindelser mellan Mast-byrån och direktoraten för fiskeri industrifrågor och resp. miljö, men kopplingarna arbetsgruppen "Framtidens maritima system" måste stärkas. till direktoratet för • Mast-programmet tycks ha haft en betydande inverkan på samordningen mellan nationell och europeisk FoU-politik inom marina vetenskaper. I många fall har den nationella FoU-politiken inom marina vetenskaper till stor del baserats på erfarenheter från genomförandet av Mast-programmet. Det tycks heller inte råda någon tvekan om att Mast-programmet har förstärkt samarbetet mellan olika nationella grupper. • Målet att stärka den europeiska konkurrenskraften inom havsteknik har endast uppnåtts i begränsad utsträckning, och panelen anser att detta beror på två faktorer: industriföretagens engagemang i programmet har varit en besvikelse, och spridningen av resultaten från Mast-programmet till industrin har varit otillfredsställande. • • Panelen välkomnar åtgärderna i Mast III ämnade att utveckla starkare band mellan forskarna och avnämarna av deras resultat, vare sig dessa är industriföretag eller politiska beslutsfattare. Inom Mast-programmet har "Teknologiska stimulansåtgärder för små och mellanstora företag" haft en relativt blygsam framgång. Det synes som om antingen kunskapen om tillgängligheten av detta understödjande inte stimulansåtgärderna de små och medelstora företagens behov med avseende på deras FoU-verksamhet. , inte har spritts tillräckligt eller sä motsvarar initiativ från kommissionen 76 Mast-programmets administrativa effektivitet • • Panelen fann till sin besvikelse att mycket få av ledamöterna i programkommittén för Mast har en industriell bakgrund, och överraskades även av upptäckten att en del ledamöter visset mycket litet om de Mast-projekt i vilka deras nationella laboratorier var engagerade och om de viktigaste resultaten av programmet. Panelen kan bekräfta att kommissionens programtjänstemän vid Mast-byrån är högt uppskattade inom Mast-gemenskapen. • Mast-byråns offentliggörande tidigare i år av broschyren "Bedömning av förslag" har varmt välkomnats. Förfarandet för godkännande av projekt är dock ännu inte klart för de flesta ansökarna. Panelen har också noterat att kontraktsförhandlingarna nästan alltid resulterat i en budgetminskning, vanligtvis utan en motsvarande nedskärning av projektens målsättningar. • Kommissionen tycks fortfarande underskatta den krävande uppgiften att samordna Mast-projekten, men i Mast III-programmet för att möjliggöra en mer realistisk panelen välkomnar förändringarna finansiering av projektens samordningskostnader. • Panelen välkomnar särskilt den större uppmärksamhet som ägnas spridningen och utnyttjandet av resultaten i Mast III, men anser att de understödjande initiativen i detta avseende ännu inte är tillräckligt kraftfulla. Panelen anser att experter eller organisationer med ett bredare perspektiv ofta skulle vara mer framgångsrika än projektpartnerna i fråga om att ge spridning åt de viktigaste resultaten av olika Mast projekt. Relevansen hos Mast-programmets målsättningar • De flesta av Mast-programmets ursprungliga målsättningar (förstärkt europeisk konkurrenskraft, utveckling av medel för att utnyttja havsresurser, upprättande av den vetenskapliga och tekniska grunden för förvaltning och skydd av den marina miljön) är fortfarande giltiga på grund av följande faktorer: • Europa står inför en ännu hårdare konkurrens i dag än för tio år sedan från Förenta staterna och asiatiska länder på området för utnyttjande av marina resurser, • oron över alltför stort utnyttjande av livsresurserna i havet är mer akut i dag än för fem år sedan. • möjligheterna att utnyttja djuphavsresurser (olja och gas) håller nu på att utvecklas, • medvetenheten om nödvändigheten att bättre tillvarata de europeiska kusterna växer och håller på att bli en brännande fråga i de flesta länderna. REKOMMENDATIONER Panelens huvudsakliga rekommendationer är följande: • • Europeiska unionen måste upprätthålla ett program med starka inslag av marina vetenskaper och teknik om Europa vill dra nytta av havens resurser och samtidigt skydda deras miljö. Programmet borde omfatta alla ämnen som är relevanta för den marina miljön, såsom kustförvaltning, fiskeri och vattenbruk, offshore energi, exploatering av marina resurser, sjötransporter osv. Det finns en betydande överlappning mellan dessa ämnen vad gäller deras vetenskapliga och tekniska behov, bl. a. förståelse och synteser av naturliga processer och system, system för observation och övervakning, prognossysicr. teknologi för klimatförändringar. socioekonomiska modeller och prognoser lör utforskning och exploatering, Extra insatser borde göras för att engagera industrin (särskilt små och medelstora företag) i Mast programmet. Förfarandena för ansökan om samt bedömning och beviljande av kontrakt för dylika industriella projekt måste granskas med syftet att uppnå avsevärda förenklingar och snabbare förfaranden samt för att göra finansieringssystemet mer attraktivt. 77 Gränslinjerna mellan Mast och Euromar borde definieras noggrannare och ett närmare samarbete mellan de två programmen uppnås. Panelen föreslår att projekt som godkänts av Mast (och de som förkastats därför att de ligger alltför nära marknaden) borde vara skyldiga att inlämna en kort projektbeskrivning till Euromars sekretariat för eventuellt deltagande i Euromar-programmet. • Panelen anser även att gränslinjerna t. ex. Europeiska vetenskapsstiftelsen och Europeiska rymdbyrån) är i behov av klarare bestämningar för att uppmuntra samarbete och synergier, samt att närmare samarbete borde upprättas mellan Mast och andra internationella program. till andra europeiska byråer (som • Ytterligare specificerade initiativ borde tas för att främja spridningen av Mast-programmets resultat, såsom I) framställning av ett regelbundet utkommande Mast-informationsblad, 2) organiserande av arbetsseminarier runt särskilda teman med vetenskapsmän, ingenjörer och tekniker från industrin, 3) beviljande av kontrakt till tekniska institut eller ingenjörsföretag lör att utföra kritiska granskningar av relevansen och den potentiella användningen av de vetenskapliga och tekniska rönen från Mast- projekten, samt för att sprida dessa i lämpliga former. • Mast-programmet borde fortsättningsvis innehålla en blandning av stora, medelstora och små projekt. Men för att förena fördelarna med små och stora projekt rekommenderar panelen att kommissionen borde använda sig mer av möjligheten att välja ut en rad av närliggande projekt (hellre än ett stort eller mycket stort projekt), vars partners skulle uppmuntras till utbyte av idéer och resultat vid seminarier som organiseras av kommissionen enligt bestämmelserna om finansiering av 'kompletterande åtgärder'. Några rekommendationer ges även för ytterligare förbättringar av förfarandena och förvaltningen av programmet: • Vid större projekt borde den vetenskapliga samordnaren bistås av en verkställande/administrativ samordnare utsedd och finansiellt understödd av programmet. • Kommissionen borde uppmuntra samarbete mellan europeiska partners för att samordna konstruktion (havsforskningsfartyg, undervatlenssystem, och utnyttjande av större havsforskningsanläggningar datorer, hydrodynamiska tunnlar osv. ). • Processen för utväljande av projekt som skall finansieras borde göras mer öppen, med en komplett beskrivning av tillämpade kriterier och den relativa viktningen av dem. • Kommissionen borde mycket noga undersöka det exakta syftet med kontraktförhandlingsfasen och. då detta fastställts, klargöra det fullständigt för deltagarna i projekten. Kontraktförhandlingsfasen borde även göras så kort som möjligt. • Förfaranden för genomforas. 'efterhandsgranskningar' av Mast-kontrakten borde utvecklas, offentliggöras och • Kommissionen borde undersöka om det vore genomförbart att införa metoder tor att uppmuntra deltagare som tillför "nytt blod" till Mast-programmet. Ytterligare en rekommendation gäller behovet att uppnå ett mycket närmare samarbete mellan Mast och I lavsarbetsgruppen. 78 IL KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för den oberoende utvärderingen av programmet för havsforskning och havsteknik och kommer att beakta rekommendationerna då den andra utbetalningen till FoTU-projekt i det pågående programmet skall genomföras 1997-98. Kommissionen uppmärksammar noggrant argumentet att ett starkt inslag av forskning i marina vetenskaper och teknik måste upprätthållas "om Europa vill dra nytta av havens resurser och samtidigt skydda deras miljö". Fastän förslaget till det femte ramprogrammet inte innehåller ett särskilt program för de europeiska haven, kommer de olika frågor som lyfts fram i utvärderingsrapporten sannolikt att tas upp på ett effektivt sätt, särskilt genom två av de prioriterade områden som förs fram i kommissionens dokument "Utforma framtiden", i vilket de preliminära riktlinjerna för det femte ramprogrammet beskrivs: "Frigörande av biologiska resurser och ekosystemet" och "Främjande av konkurrenskraftig och hållbar tillväxt". Att öka antalet deltagare frän industrin har sedan länge varit en viktig uppgift för kommissionens enheter. I den andra allmänna ansökningsomgången lör Mast III (fristen utlöpte 15 oktober 1996) franikoniiner en tydlig överflyttning av tyngdpunkten till tekniska frågor, och följaktligen förväntas en ökning av antalet deltagare från industrin. I framtiden kommer ytterligare insatser att ägnas denna fråga, genom fokusering på forskningsprioriteringar, mer systematisk spridning av projektresultat, förstärkande av ad hoc-arrangemang till förmån för små och medelstora företag och fortsatt deltagande i arbetsgruppen "Framtidens maritima system". Man måste dock inse att själva idén med Mast-programmet sedan dess inrättande 1989, med ett viktigt inslag av studier av processer som äger rum i havet, utesluter en stark inedverkan från industrin genom hela programmet. Å andra sidan ser kommissionen ett stort utrymme för att öka programmets socioekonomiska relevans och synlighet, särskilt på känsliga områden som förvaltningen av kustzoner eller övervakning av och operationella prognoser för kusthav. Ett speciellt drag i Mast-programmet är förekomsten av projekt i regional skala, med bidrag från EU i storleksordningen 8-12 miljoner ecu. Genom dessa verksamheter har kommissionen fått erfarenheter både av övervakning av stora enskilda projekt som samordnas centralt av en huvudavtalspart och av att samla normalstora kontrakt runt gemensamma mål. Kommissionen omfattar panelens rekommendation alt i högre grad förlita sig till det senare systemet. Kopplingar till internationella program och organisationer är mycket viktiga. Mast har redan bidragit till målen för bl. a. IGBP:s kärnprojekt och avser att vidareutveckla detta. Mast-byrån deltar även aktivt i Euromar och har påbörjat ett inbringande samarbete med EMaPS, sekretariatet för den europeiska marin- och polarstyrelsen som nyligen inrättats under beskydd av Europeiska vetenskapsstiftelsen. Genom att genomföra en rad understödjande initiativ har kommissionen börjat knyta samman europeiska havsforskare kring gemensamma begrepp och gemensam praxis beträffande datahantering och konstruktion av modeller. Kommissionen är även medveten om behovet av att i större skala och genom lämpliga initiativ ta upp frågan om samordnat utnyttjande av stora forskningsanläggningar. 79 I I I. UTVÄRDERINGSPANEL < 7. Prof. Henk Postma (ordförande) Bakgrund: kemi. 'fidigare poster: professor i fysisk och kemisk oceanografi vid University of Groningen (1963-86), direktör (1965-88) för Netherlands Institute for Sea Research (NIOZ), ordförande i 10 år för för Scientific Committee on Nederländernas Committee Océanographie Research (SCOR). Ledamot och tidigare ordförande för den nederländska SCOPE-IGBP- kommissionen. ledamot av den nederländska klimatkominissionen. Funktionär i »den Orange-Nassau. for Sea Research, ordförande 1973-75 ingenjörsvetenskap. Michael W. Owen (föredragande) Bakgrund: programkommittén, forskningsprogrammet för kustingenjörsvetenskap, Engineering and Physical Sciences Research Council. ) av Coastal Engineering Advisory Committee, Institution of Civil Engineers. Ordförande Ledamot (1992- i forskningsprojektet MAFF gemensamma sannolikheter för vågor, svall, för den styrande gruppen svallvågor och tidvatten. Diplomingenjör. Ordförande 1991-95 för Dr. Josefina Castellvi Investigaciones Bakgrund: biologiska vetenskaper. Forskningsprofessor vid Cientificas" (CSIC). Viktigare tidigare poster: vice generalsekretare för nationell samordning av FoTU- program i "Comision Interministerial de Ciencia y Tecnologia" (1995), direktör för "Instituto de Ciencias del Mar", CSIC (1994), representant för Spanien i Antarktisfördraget (1988), direktör för det nationella programmet för forskning i Antarktis (1989-1994). "Consejo Superior de Dr. Kari Kveseth Bakgrund: miljökemi. Efter 1993: direktör teknologi, norska forskningsrådet. Ordförande för rådet, Norwegian Space Centre. Styrelseledamot, Norwegian Academy for Technical Sciences. Ledamot av Armed Forces Council för forskningspolitik. Viktigare tidigare hedersposter: Styrelseordförande, Institute of marine research, ledamot av National Committee for environmental research. för vetenskap och för avdelningen Prof. Pierre Papon Bakgrund: fysik, tillämpad matematik. Professor i fysik vid Ecole Supérieure de Physique et Chimie Industrielles (ESPCI), Paris. Styrelseordförande vid Observatoire des Sciences et Techniques (OST) sedan 1990. Ledamot av verkställande rådet (sedan 1992) och av byrån (sedan 1995) för Europeiska vetenskapsstiftelsen. 1989-95: ordförande och generaldirektör för IFREMER. 1982-86: generaldirektör för CNRS. Tidigare styrelseledamot av Agence Française pour la Maîtrise de l'Energie. Commissariat à l'Energie Atomique, Compagnie Générale d'Electricité. Johannes Post Bakgrund: oceanografi, samt även geofysik meteorologi, teoretisk fysik, tillämpad matematik. Erfarenhet av kustvattens- och djuphavskartläggning, datasimuleringsmodeller och programvara för marina tillämpningar. Grundande medlem av och verkställande direktör for llydromod Service GmbH, Hannover, sedan \lWK Grundande medlem av OSAT GmbH, Heist (1989). Styrelseledamot i GEOMAR I interprise Association. 80 FEMÄRSUTVARDERING 1996 BIOTEKNIK si 82 I. SAMMANFATTNING Inledning Utvärderingen gäller femårsperioden från mitten av 1991 till mitten av 1996. Bridge-programmet under det andra ramprogrammet omfattade perioden från 1990 till 1993 med utgifter på 100 miljoner ecu. Biotek I- programmet under det tredje ramprogrammet sträckte sig från 1992 till 1994 med en budget på 186 miljoner ecu. Biotek Il-programmet under det fjärde ramprogrammet sträcker sig från 1994 till 1998 med en budget på 588 miljoner ecu. Den granskade perioden omfattar alltså slutet av Bridge-programmet, hela Biotek I-programmet och första delen av Biotek Il-programmet. Bridge-programmet har utvärderats separat och en fullständig rapport finns tillgänglig. Bridge-rapporten används som den första referensramen och förändringar som genomfördes i Biotek II kommenteras. Det är för tidigt att dra några definitiva slutsatser om Biotek Il-programmet. Således koncentrerar sig denna utvärdering huvudsakligen på verksamheterna i Biotek I-programmet, men med några kommentarer till förändringar som observerats i Biotek Il-programmet. Den innehåller den slutliga utvärderingen under det tredje ramprogrammet. Utvärderingens viktigaste resultat 1. Programmets ursprungliga mål förblir giltiga trots de snabba förändringar som skett inom vetenskap och teknik. Programmens relevans måste fortsättningsvis uppmärksammas noga, eftersom molekylär genetik och angränsande ämnesområden numera tillhandahåller de grundläggande verktygen för nästan alla bioindustrier. Det är viktigt att uppnå rätt avvägning av målen mellan det långsiktiga åtagande som krävs för att skörda frukterna och behovet av flexibilitet som svar på grundläggande vetenskapliga och tekniska framsteg eller de krav som speciella situationer ställer. 2. Samtidigt som det hållit fast vid sina ursprungliga mål har programmet uppvisat förmåga till förändringar och därigenom utvecklats över tiden. Panelen bifaller denna förmåga till förändringar, men nya målsättningar, eller förändrad relativ viktning av existerande målsättningar, måste offentliggöras tidigare och bredare bland vetenskapsmännen i forskarsamhället så att de kan vara medvetna om hur deras eget fackområde motsvarar de förändrade prioriteringarna av de olika programområdena. 3. En förändring som panelen noterat är att Biotek I var mer orienterat mot grundforskning än programmets föregångare och efterföljare. Beroende på antingen detta eller någon annan faktor, val deltagandet från industrins sida lägre i detta program. 4. Urvalskriterierna följs i stort sett, och fortsätter att bidra till byggandet av ett europeiskt forskarsamhälle, även om det verkar som om sammanhållningskriteriet inte kommer till så uppenbar användning. Det finns nu föga eller inget alls motstånd mot gränsöverskridande samarbete bland vetenskapsmännen. Fortfarande är dock många projekt inte i egentlig mening inbördes sammanhängande, utan till stor del snarast en samling oberoende delprojekt. Fastän sådana projekt ofta bidrar till överföring av kunnande och teknik mellan partnerna, kan möjligheten att ytterligare fördjupa relationerna mellan europeiska laboratorier gå förlorad. 5. Med de parametrar inom vilka det verkar, är programmet i högsta grad kostnadseffektivt, med effekter som vida överskrider vad som kunde förväntas på basen av dess kostnader i jämförelse med de totala europeiska insatserna pä detta falt. För att uppnå detta förlitar sig programmet på de nationella programmens infrastruktur och stöd till grundforskning. 6. De forskningsansvarigas arbete får fortsättningsvis positiva omdömen, men det finns ett antal områden där förvaltningsprocessen kunde förbättras. Dessa diskuteras och rekommendationer ges. Av särskild betydelse är dock fördröjningarna vid igångsättning av projekt efter att de inledande finansieringsbesluten tagits, eftersom de kan påverka industrins konkurrenskraft och hämma deltagandet från industrins sida. 83 7. Efterhand som programmen blivit större har programkommitténs roll förändrats. Kommitténs förhållande till utvärderingspanelerna är mindre klart. Fastän kommittén godkänner policyn, har dess roll i genomförandet blivit mer passiv. Även om det inte finns någon anledning för den att blanda sig i utvärderingen, finns det ett behov av att säkerställa att kommittén kan övervaka kopplingen mellan policy och genomförande. 8. Programmets resultat på kort sikt tycks att döma av antalet publikationer vara gott, fastän alla publikationer kanske ännu inte kommit i tryck. En realtidsanalys av de framsteg som görs i varje enskilt projekt i förhållande till dess egna mål vore dock ett värdefullt tillskott för utvärderingen av resultaten och för urvalskriterierna för nya projekt. Effekterna på industrins konkurrenskraft och resultat på marknaderna kommer inte att märkas förrän en tid efter att programmet avslutats. Dessa aspekter måste utvärderas i en mycket längre tidsskala. Det står dock redan klart att antalet patentansökningar från projekten i Biotek I- programmet är mycket litet. 9. Panelen har funnit att vissa företag har svårigheter med reglerna om äganderätt till resultaten av projekt, vilket kan ha betydelse för utnyttjandet av dem. Eftersom detta eventuellt inte är ett allmänt förekommande problem behövs en undersökning för att bedöma dess potentiella konsekvenser och för att ge riktlinjer för utvecklingen av förfaranden som kan lösa det. 10. Panelen har funnit belägg för ett behov av ett mer omfattande samråd med industrin vid formuleringen av programmål. Särskilt kan det vara fallet att de råd på hög nivå som ges av IRDAC, SAGB och de stora branschorganisationerna inte är tillräckligt representativa för de små företagens erfarenheter eller för den vetenskapliga ledningen på mellannivå i storföretagen. 11. Panelen har observerat skillnader i behov och driftsmetoder mellan småföretag och storföretag. De pågående programmens uppläggning tycks motsvara storföretagens behov, eftersom de kan anlägga ett längre tidsperspektiv. Småföretagen har ett behov av mekanismer som understödjer deras tillvägagångssätt, som ligger närmare marknaden. Särskilda instrument som mer direkt motsvarar deras kunskapsbehov borde undersökas. 12. Av egen erfarenhet är panelen mycket bekymrad över det ineffektiva förfarandet för externa utvärderingar. På grund av mycket utdragna administrativa dröjsmål under tidsperioden före utnämnandet av panelen, fick denna endast tre månader på sig för att utföra sin uppgift. Det innebar att analysen inte kunde grundas på oberoende data insamlade vid tiden för inrättandet av panelen, och i värsta fall kunde värdet av hela utvärderingen ifrågasättas. ett identifierat antal viktiga t. ex. 13. Panelen har lipas-projektet och projekten för genomsekvensering och genomstruktur, i mjölksyrebakterieprojektet, synnerhet projektet för sekvensering av jästgenomet. Det är värt att observera att en del projekt som leder till industriella tillämpningar kräver stöd från mer än ett program för att lyckas. Mekanismen för fortsatt stöd genom utauktionering av projekt som redan godkänts och haft framgångar, kan behöva ses över. Övervakning i realtid av pågående projekt kunde i detta avseende bli av betydelse. i programmet, landvinningar som 14. Panelen har lagt märke till det att det förekommer mycket lite samordning mellan EU-program och nationella program i bioteknik, och till och med ännu mindre mellan kommissionens olika program. En viss dubblering eller överlappning mellan gemenskapens och nationella program kan inte undvikas. Det kan till och med ha vissa fördelar och kan vara nödvändigt om gemenskapens program fortsätter att bygga på den infrastruktur och de grundläggande vetenskapliga kompetenser som härrör ur de nationella programmen. Å andra sidan är bristen på samordning mellan de biotekniska inslagen i olika EU-program ineffektiv och resursslösande. Del bästa sättet att övervinna detta är att kombinera de biotekniska aspekterna i alla tre pågående program (Fair, Biomed och Biotek II). 15. EU-programmen stödjer fortsättningsvis den vetenskapliga grunden i den meningen att ett genuint forskarsamhälle har framträtt och fortsätter att stärkas. Programmen skapar också mervärde för de 84 europeiska forskningsinsatserna genom projekt som nationella program inte skulle kunna samordna effektivt på egen hand. Viktigaste rekommendationer Panelen har lagt fram en serie rekommendationer som grupperats under fem olika rubriker och som framläggs i kapitel IV i detta dokument. De tio viktigaste rekommendationerna är följande: 1. Eftersom det finns belägg för att fördelningen av biotekniska ämnen på tre olika program (Biotek II, Jordbruk och fiske, Biomed II) medför synergiförluster, rekommenderar vi att de biotekniska aspekterna i de pågående programmen sammanförs i kommande program, men med tydliga kopplingar till de berörda användarsektorerna. 2. För att lösa småföretagens speciella problem och stimulera processer som kan leda till fler nybildade företag rekommenderar vi utveckling av finansiella plattformar, motsvarande eller jämsides med de nuvarande industriplattformarna, med syftet att kanalisera finansieringskapital från den privata sektorn till exploatering av de möjligheter som skapas av EU-programmen. 3. Panelen anser att förfarandena för samråd med industrin är för snäva och pä för hög ledningsnivå. Vi rekommenderar att samrådsprocessen ändras för att ta hänsyn till uppfattningarna hos industrins vetenskapsmän på mellannivå, hos användare och företagsledare från småföretag. 4. Panelen bekräftar sitt instämmande med slutsatsen frän tidigare utvärderingar, alt utbildning är en av de viktigaste aspekterna hos programmen. Vi noterar att medan utbildningsinslaget i Biotek 1 inte hade förbättrats i jämförelse med Bridge, har det i Biotek II hittills varit bättre. Vi rekommenderar alt utbildningsverksamheten i Biotek II övervakas noggrant för att upprätthålla den förbättrade standarden. 5. Panelen anser att bedömningen och urvalet av projekt är rättvisa och understödjer fasthållandet vid metoden med kollegiala granskningar och gradering av projekt enligt vetenskaplig kvalitet. Panelen lägger fram ett antal rekommendationer för att förbättra processen som baseras pä kommentarer Iran vetenskapsmän som varit direkt inblandade. Den förmodligen viktigaste av dessa rekommendationer är att större tonvikt borde läggas vid kvaliteten på feedbacken. Detta är en av de viktigaste kontaktpunkterna mellan kommissionens personal och forskarsamhället och kan vara av oerhört stort värde för förberedandet av framtida tillämpningar. 6. Panelen upprepar tidigare panelers observation att kommissionens interna förfaranden för godkännande av projektval efter den kollegiala vetenskapliga bedömningen är oacceptabelt tidsödande och väsentligt minskar programmets effekt på konkurrenskraften. Vi rekommenderar att en radikal översyn av förfarandena genomförs för att avskaffa dröjsmålen och minska den administrativa belastningen på kommissionens personal. 7. Panelen har noterat alt projekt som understödjer infrastrukturverksamheter. såsom databaser och bakteriekultursamlingar, har svårigheter på grund av kommissionens rigida kontraktsbestämmelser och nödvändigheten att kontinuerligt funktioner. VI rekommenderar att en ny mekanism utformas som tillhandahåller långtidskontrakt för infrastrukturtjänster med inbyggda förfaranden för kontroll av deras funktion och därmed berättigande till fortsatt finansiering. förnya korttidskontrakt som stödjer långsiktiga 8. Panelen har fått motta belägg för att programkommittén har fjärmats från projekturvalsprocessen och ai: detta kan leda till oavsedda policyförändringar på grund av den breda sammansättningen av valda projekt. Vi rekommenderar att programkommittén ges en kvalitetsgaranterande roll i projekturvalsprocessen så att kopplingen mellan policy och praxis till fullo kan övervakas av kommittén. l'amlcns lullslaiuli. ua nippon kan erhållas separat. 85 9. Som följd av sina egna erfarenheter av igångsättningen av denna utvärdering och genom sin kunskap om de föregående administrativa förseningarna, hyser panelen allvarlig oro över att den egentliga utvärderingen av programmen inte ges den prioritet den borde ha. Vi rekommenderar en oberoende och ingående granskning av hur den externa utvärderingsprocessen fungerar jämfört med kommissionens målsättningar, som skulle i samband med genomförandet av den föreliggande utvärderingen och eventuell användning av realtidsövervakning av projekt för utvärderingen av program. inbegripa de svårigheter som denna panel upplevt 10. Gällande praxis lämnar utvärderingspanelerna, och kanske även andra, i okunskap om utnyttjandet av resultaten av deras insatser. Vi rekommenderar kommissionen att lämna ett uttryckligt och offentligt svar pä rekommendationer som läggs fram av externa utvärderingspaneler med angivande av skälen till att de accepteras eller förkastas. 86 IL KOMMISSIONENS SVAR tackar panelen i Kommissionen bioteknikprogrammen under de senaste fem åren (1991-1995). Kommissionen inser att rapporten utarbetats under tidspress, men anser att resultatet är rimligt och omsorgsfullt samt att det innehåller väl avvägda slutsatser viktigaste rekommendationerna : rekommendationer. Kommissionen rapport om utvärderingen av verksamheterna kommentera för dess viktiga skall och de - Såsom panelen rekommenderar, borde de biotekniska aspekterna i de nuvarande programmen sammanföras i kommande program. Det kommande programmet som omfattar biovetenskaper och ekosystem kan inrikta sig på de möjligheter som klarlagts tidigare, för att skörda frukterna av en koncentrerad insats som förenar alla resurser och medel som kan uppbringas i ett enda, enhetligt program. - Ett urval "stimulansåtgärder för små och medelstora företag" har redan införts i samband med bemötandet av de särskilda problem som små och medelstora företag ställs inför. Det tycks finnas en allmän uppskattning av dessa åtgärder och av det sätt på vilket de genomförs i bioteknikprogrammet. En kontinuerlig utvärdering och vidareutveckling av åtgärderna behövs för att optimera dem. - Vad gäller industrin, får kommissionen råd från IRDAC (Industrial Research and Development Advisory Committee), i synnerhet beträffande förberedelserna för ramprogrammen. Utöver den institutionella och strategiska rådgivning som IRDAC erbjuder, får kommissionens enheter särskilda räd från andra grupper inom industrin under alla viktiga faser av förberedelse och genomförande av programmen. - Vad beträffar utbildningen, skyr kommissionen inga ansträngningar för att upprätthålla den nuvarande framgångsrika nivån, som är resultatet av de rekommendationer som gjordes vid utvärderingen av Bridge. Dessutom håller kommissionen på att utforma metoder för att övervaka kvaliteten och resultaten av den ökade anslagsmängden. - Panelen anser att bedömningen och urvalet av projekt är rättvisa. Vidare lägger den stor vikt vid kvaliteten pä de sammanfattande konsensusrapporter som tjänar som mekanismer för feedback till ansökarna. Kommissionen ser mycket allvarligt på denna anmärkning. Kvaliteten på de sammanfattande konsensusrapporter som nu utarbetas har avsevärt förbättrats i jämförelse med rapporterna från tidigare ansökningsomgångar. Betydelsen av adekvat feedback till förslagsställarna framhålls för de externa bedömare som deltar i de olika panelerna för kollegial granskning. - Eftersom ett av de viktigaste målen för ramprogrammet är att förbättra den europeiska industrins konkurrenskraft från fram forskningsresultaten. Att experter från industrin och de industriella plattformarna deltar i utformningen av programmet innebär ett led i främjandet av industriell användning av forskningsresultaten. säljande produkter med utgångspunkt arbetar man för att ta - Panelen har noterat att kommissionens interna förfaranden för bedömning och urval av projekt drar ganska långt ut pä tiden. Den verkliga tidsåtgången för kommissionens beslutsfattande efter den kollegiala granskningen är ca. tvä och en halv månad. Kommissionen lägger ner mycket arbete på att minska den ytterligare, men utan att det inkräktar på arbetets kvalitet och opartiskhet. - Panelen föreslog en förbättrad samordning mellan gemenskapens program för bioteknik och de nationella motsvarigheterna. Kommissionen har redan börjat åtgärda detta i syfte att förbättra programmets effektivitet, samverkan och mervärde. Ett exempel pä detta är en pilotundersökning om verksamhet inom proteinteknik och strukturell biologi i Europa, vilken görs inom ramen för bioteknikprogrammet. - Panelen har fått belägg lör att programkommittén har fjärmat sig frän projekturvalsprocessen. Enligt kommissionens uppfattning finns det ingen anledning att anta att kommitténs roll skulle ha förändrats. I artikel 7 i rådets beslut föreskrivs vari kommitténs uppgifter består. Det har sedan dess inte skell någon väsentlig förändring, förutom beträffande tröskeln för finansiella åtaganden lör vilka kommitténs yttrande 87 krävs (nu 0,5 miljoner ecu, tidigare 0,3 miljoner ecu). Kommitténs yttrande efterfrågas nu även för alla utbildningsbidrag och kompletterande åtgärder. - Panelen är allvarligt oroad över att den egentliga utvärderingen av programmen inte ges den prioritet den borde ha. Denna ståndpunkt grundar sig på det faktum att de administrativa dröjsmålen är mycket längre än den faktiska tid som ges panelen att slutföra sitt uppdrag. Kommissionen erkänner och beklagar den tid som gick förlorad innan panelen kunde utföra sitt arbete. Man kan dock förvänta sig att kommande utvärderings- och övervakningsverksamheter kommer att kunna dra nytta av det faktum att övervakning och utvärdering nu har blivit en integrerad del av den dagliga rutinen i kommissionens uppgifter vid genomförande av FoTU- program. föreslår att kommissionen borde lämna ett uttryckligt och offentligt svar på dess - Panelen rekommendationer. Den här föreliggande tjänar exakt detta syfte: ett svar på panelens rekommendationer. Kommissionen finner att rekommendationerna är värdefulla och tillkomna i råttan lid, då debatten och övertänkandet av det femte ramprogrammet inletts. texten 88 III. UTVÄRDERINGSPANEL Prof. Dr. Rudolf Casper Professor Casper deltog i 1995 års panel för övervakning av bioteknikprogrammet. Till 1995 var han direktör för Institute of Biochemistry and Plant Virology of the Federal Biological Research Centre for Agriculture and Forestry, Braunschweig, Tyskland. för bedömning av och tillståndsgivning för fältexperiment med transgena organismer i Tyskland. Institutet ansvarar Dr Luke Gregory Georgiou Dr Georgiou är verkställande direktör för PREST och har erfarenhet av utvärderingar, vetenskapspolitik och teknisk innovation. Han är grundande medlem av Commonwealth Consultative Group on Technology Management och verkar som konsult för UK Technology Policy. Dr Martti Leisola Dr Leisola är teknisk direktör för processteknik vid Tekniska utvecklingscentret, som samordnar och finansierar tillämpad, teknisk och industriell forskning och utveckling i Finland. Han har erfarenhet av utvärdering av nationella och internationella forsknings- och utvecklingsprogram. Paskal Byé Paskal Byé, lörskningsdirektör vid INRA (Institut National de Recherche Agronomique) deltog i utvärderingen av de franska "biolekniska" programmen som sträckte sig över en period pä 10 år (1982-92). Denna utvärdering organiserades av CNER (Comité National d'Evaluation de la Recherche). Prof. Giampiero Ramponi Professor Ramponi är direktör vid Institute of Biological Chemistry of the University of Florence. Han är medlem av gruppen för bedömning av framsteg och utvärdering av bioteknik och bioinstrumentation vid CNR. Prof. Luis Navarro Professor Navarro har varit chef för det nationella programmet för jordbruksforskning vid Interministerial Commission lör Science and Technology (CICYT). Han har samarbetat med FAO, Hunan Horticultural Institute i Kina och Kubas jordbruksministerium. Prof. Gunther Kreil Vid sidan av akademisk verksamhet har professor Kreil tjänstgjort i EMBL Council, EMBO fellowship committee vid Max Planck Institute for Biochemistry (Munchen) and for Experimental Medicine (Göttingen). 89 90 FEMÄRSUTVARDERING 1996 BIOMEDICIN OCH HÄLSA 91 92 I. SAMMANFATTNING 9. aids, teknik, offentlig biomedicinsk hälsovård/hälsovårdstjänster, Vi har granskat de senaste fem årens verksamhet inom Europeiska unionens forskningsprogram inom biomedicin och hälsa. Granskningen omfattar tre ansökningsomgångar i Biomed 1 under det tredje ramprogrammet och den första ansökningsomgången i Biomed 2 under det fjärde ramprogrammet. Vår utvärdering av programmet och våra slutsatser och rekommendationer grundar sig på uppgifter som tillhandahållits av kommissionen, olika övervakningsrapporter från Biomed 1 och Biomed 2 samt analys av data från en enkät med en svarsandel på 44 % bland samordnare i Biomed 1 och 25 % i Biomed 2. Forskningsområdena i Biomed 1 var följande: farmaceutisk forskning, yrkessjukdomar, miljöbetingade sjukdomar, tuberkulos, infektionssjukdomar, cancer, hjärt-kärlsjukdomar, hjärnforskning, kroniska sjukdomar, åldrande, sällsynta sjukdomar, det mänskliga genomet, biomedicinsk etik. Ämnesområdena i Biomed 2 var liknande, med tillägg av 'rättsliga aspekter och horisontella verksamheter' inklusive demonstrationsprojekt som ett särskilt ämne. Båda programmen lockade ett stort antal ansökare: 1 640 för Biomed 1 varav 403 (25 %) av förslagen beviljades anslag, och 1 709 i den första ansökningsomgången för Biomed 2 varav 302 (18 %) beviljades anslag. I Biomed inom följande områden: hjärnforskning, cancerforskning, forskning om hjärt-kärlsjukdomar, kroniska och sällsynta sjukdomar samt åldrande, och forskning om det mänskliga genomet. Andelen ansökningar om hjärnforskning, kroniska och sällsynta sjukdomar samt åldrande, och forskning om offentlig hälsovård/hälsovårdstjänster ökade i Biomed 2 i jämförelse med Biomed 1. I Biomed 1 var den vanligaste genomförandeformen insatser, med den mänskliga genomforskningen som enda undantag för vilken kommissionen finansierade kostnadsdelningsförslag. I Biomed 2 var den förhärskande genomförandeformen kostnadsdelning. Den totala summa som ansöktes om i Biomed 1 var 824 miljoner ecu och det beviljade beloppet 134 miljoner ecu. I Biomed 2 begärdes 317 miljoner ecu och 146 miljoner ecu beviljades. Detta motsvarar en ökning av den beviljade andelen från 16 % i Biomed 1 till 46 % i Biomed 2. EG:s genomsnittliga bidrag per kontrakt var 304 000 ecu för samordnade insatser och 585 000 ecu för kostnadsdelning i Biomed 1. Motsvarande siffror för Biomed 2 (första ansökningsomgången) 350 000 ecu resp. 614 000 ecu. l var den största delen av förslagen samordnade Vi finner att Biomed-programmet (Biomed 1 och första ansökningsomgången i Biomed 2) har uppnått målet att väsentligt bidra till förbättringen av forskning och utveckling inom medicin och hälsa genom att underlätta etablerandet av nya samarbetsverksamheter och/eller att konsolidera och förstärka existerande samarbetsverksamheler. Programmet har uppfyllt kriterierna 'europeiskt mervärde", 'europeisk dimension' och 'subsidiaritet' och kännetecknas av en tvärvetenskaplig och multinationell ansats som skiljer det frän program som stöds av nationella forskningsorgan och företag. Resultaten av de projekt som stöds av programmet, bedömda på grundval av analysen av Biomed I, tycks vara kvalitativt och kvantitativt likvärdiga med eller bättre än resultaten från många projekt som stöds av ledande nationella finansieringsorgan. Övergången från samordning mellan flera olika partners i Biomed 1 till verkliga forskningsprojekt mellan mindre grupper av ömsesidigt kompletterande partners i Biomed 2 är en mycket positiv trend som kommissionen förtjänar erkännande för. Biomed-programmet har även upprättat länkar till andra program i Europeiska unionen och integrationen med de central- och östeuropeiska länderna och INCO ° har främjat deltagande från icke-medlemsländers sida i Central- och Östeuropa. Trots programmets framgångar är vi bekymrade över den jämförelsevis mycket stora (iverteckningen och därmed slöseriet, pä grund av den begränsade budgeten, med en stor mängd europeisk talang och expertis. Metoden lör urval av förslag i Biomed 2, som grundar sig pä en myckel effektiv och verkningsfull kollem;. ! granskning, innebär en väsentlig forbättring jämfört med de urvalsmetoder som användes i Biomed I. Icke desto mindre är ytterligare förbättringar möjliga och vi ansluter oss därför till 1995 års externa övervakningsrapport som rekommenderade i) att om det inte föreligger särskilt tvingande omständigheter borde förslagen finansieras i strikt rangordning oberoende av om delområden är företrädda eller ej, och ii) att Denna Icmarsiitx iinlcruiii omfattar även ilen slutliga ulv;iitlcringcn av programmet inom biomedicin och hälsa under det tredje lampioiiiammcl. lo IVlprouiam lor internationellt samarbete (under del fjärde ramprogrammet). 93 9. finansieringen av förslag borde vägledas av den vetenskapliga bedömningen och följa en graderad eller glidande skala i relation till rangordningen i den slutliga betygsättningen av förslaget. Vi är medvetna om de strategiska, nationella och politiska faktorer som med nödvändighet kan påverka urvalet av förslag på olika områden. En balanserad avvägning mellan finansieringen av forskning som drivs fram av förslag och 'strategisk uppifrån och ned'-forskning kunde uppnås om en viss grad av vetenskaplig flexibilitet (t. ex. 10 %) infördes vid bestämmandet av storleken på de finansiella ramar som sätts för olika forskningsområden av kommissionen och medlemsstaterna. För att upprätthålla den kvalitativt uppenbart höga resultatnivån i Biomed-programmet, och för att säkerställa rättvisa i en tid av ytterst knappa forskningsanslag, rekommenderar vi ändå att kommissionen oberoende av vart områdes strategiska betydelse borde fastställa ett minimibetyg som förutsättning for finansieringen av varje förslag. I detta avseende form av berömmer vi kommissionen projektgranskningsrädet och externa övervakningspaneler. av adekvata övervakningssystem för genomförandet i för övervinnande av bristerna diskuteras i Biomed-programmet. Analyser av dessa i Fem aspekter på programmet förtjänar att särskilt uppmärksammas. De är följande: i) den relativt lilla andelen industriella avtalsparter, ii) det relativt lilla antalet förslag rörande forskning om 'otillåtna droger', iii) den långa tiden mellan mottagande av förslag och överföring av medel (medianvärde 12-16 månader), iv) det lilla antalet kvinnliga expertutvärderare och ledamöter av övervakningspaneler, och v) bristen pä personal frågor och från kommissionen som är engagerade rekommendationer i slutsatserna och rekommendationerna. Vi vill i högsta grad berömma EU för att ha infört Biomed-programmet, som har en avgörande inverkan på den europeiska biomedicinska forskningen och kommer att få en viktig positiv effekt på förebyggande, diagnos, förvaltning och behandling av sjukdomar i Europa. Programmet förser EU med ett enormt kraftfullt nätverk och en databas med oöverträffade medicinska expertkunskaper på alla områden, från molekyler till människan och samhället, som förutom att främja högproduktiv och integrerad forskning medlemsstaterna emellan, tjänar som ett medel för snabbt genomförande av riktade europeiska insatser för att ta itu med strategiska och/eller nationella frågor vartefter de uppstår. Vi hoppas verkligen att biomedicinprogrammen i det tredje och det fjärde ramprogrammet kommer att bilda grundvalen för ett liknande program i det femte ramprogrammet, och att ett sådant program tilldelas en betydligt större budget för att minska slöseriet med de inånga utmärkta initiativ, som återspeglar kraften i den biomedicinska forskningen i medlemsstaterna. texten samt Slutsatser och rekommendationer i) ii) iii) Vi finner att Biomed-programmet (Biomed 1 och första ansökningsomgången av Biomed 2) har uppnått målet att bidra till förbättringen av forskning och utveckling inom områdena medicin och hälsa i Europa genom att underlätta etablerandet av nya samarbetsverksamheter och/eller att konsolidera och förstärka existerande samarbetsverksamheter. Programmet har uppfyllt kriterierna 'europeiskt mervärde', 'europeisk dimension' och 'subsidiaritet' och kännetecknas av en tvärvetenskaplig och multinationell ansats. Som följd av detta skiljer sig den av EU:s biomedicinska program stödda forskningen tydligt från de biomedicinska program som stöds av nationella forskningsorgan och företag. Förutom att främja bildande av nya och stora europeiska biomedicinska konsortier tycks resultaten av de projekt som stöds av programmet, bedömda på grundval av analysen av Biomed I, vara kvalitativt och kvantitativt likvärdiga med eller bättre än resultaten från många projekt som stöds av nationella organ. Detta påslående grundas på i) det positiva innehållet i de nya länkar som skapats mellan olika partners, inklusive partners frän industrin, ii) bidrag till nya metoder inom hälsovården, iii) det relativt stora antalet patent som ansökts om, beviljats och licensierats (dvs. bidrag till välståndsskapande), och iv) den stora inverkan som publikationer från en stor del av projekten som stöds av Biomed- programmet har haft. iv) Som följd av kommissionens politik och en betydande budgetförstärkning skedde en stor övergång från samordnade insatser och centraliserade faciliteter i Biomed 1 till kostnadsdelningsprojekt som den i Biomed 2. Denna övergång från samordning mellan flera dominerande genomförandeformen 94 partners till verkliga forskningsprojekt inom en mindre grupp av varandra kompletterande partners är en mycket positiv utveckling som kommissionen förtjänar beröm för. v) Trots denna positiva utveckling oroar vi oss över det faktum att programmets relativt begränsade budget (om än växande under årens lopp) har inneburit att en mindre del av förslagen kunnat finansieras i Biomed 1, och till och med ännu mindre i Biomed 2. Det vill säga att överteckningen var teknik, hjärnforskning och relativt stor med mindre än 15 % av förslagen cancerforskning finansierade (Biomed 2, första ansökningsomgången), och ett medelvärde på endast 18 % finansierade förslag för programmet som helhet. Vidare varierar finansieringsnivån för varje utvalt projekt och kan i vissa fall omöjliggöra uppnående av de ursprungliga målen som låg till grund för valet av projekten. Det uppenbart positiva resultatet av Biomed 1 (se punkt 3 ovan) tyder på att åtminstone för samordnade insatser ledde förhandlingar mellan kommissionen och avtalsparterna till en lösning enligt vilken bidrag från kommissionen och nationella eller andra (t. ex. industriella) organ säkerställde den föreslagna forskningens framgång. Resultatet av Biomed 2, i vilket kostnadsdelning är den dominerande genomförandeformen, återstår ännu att bedöma. i biomedicinsk vi) Biomed-programmet har även upprättat länkar till andra EU-program, och integration med de central- och östeuropeiska länderna och 1NCO har gynnat deltagande av icke-medlenisstater frän Central- och Östeuropa. vii) Övervakningssystem har inrättats i form av projektgranskningsradet som årligen granskar varje projekts framsteg och som har befogenhet att genomdriva förändringar eller avsluta otillfredsställande projekt på grundval av skriftliga förelägganden och om nödvändigt inspektioner på platsen. Kommissionen har också rättat sig efter EU:s krav på ingående övervakning av programmet som helhet, vilket den här föreliggande och 1995 års externa övervakningsrapport om den första ansökningsomgången i Biomed 2 är exempel på. Det finns ändå utrymme för förbättringar i den meningen att övervakningen kunde vara mer rigorös, systematisk och lättare åtkomlig. Vi rekommenderar att programgranskningsrådet fortsätter att övervaka programmets vetenskapliga utveckling, men att det även skulle övervaka konsekvenserna av finansieringen av förslag och områden för programmets resultat. Den administrativa övervakningen av uppfyllandet av kontrakten borde utföras av för ändamålet särskilt avdelad personal från kommissionen med användning av elektroniska databaser. Det skulle underlätta en snabbare och mer direkt utvärdering av förändringar som görs under programmets gång, uppmärksamma kommissionen på behovet av ytterligare förändringar och i hög grad underlätta arbetet för de externa övervakningspanelerna. viii) Metoderna för urval av förslag i Biomed 2 utgör en märkbar förbättring i jämförelse med de metoder som användes i Biomed 1. Vi lovordar kommissionen för genomförandet av den nya urvalsmetoden i Biomed 2, som medför en mycket effektiv och verkningsfull kollegial granskning och samtidigt garanterar avtalsmässig konfidentialitet och sekretess. Det senare är viktigt för industrins deltagande och kan, genom att garantera förslagsställarna konfidentialitet, ha spelat en viktig roll för den fortsatt höga svarsfrekvensen i ansökningsomgången för Biomed 2. ix) Vi bifaller 1995 års externa utvärderingsrapport om Biomed 2, som rekommenderade att a) om det inte föreligger särskilt tvingande omständigheter borde förslagen finansieras i strikt rangordning i>beroende av om delområden är företrädda eller ej, och b) att finansieringen av förslag borde vägledas av vetenskapliga bedömningar och följa en graderad eller glidande skala i relation till rangordningen i den slutliga betygsättningen av förslaget. Det återstår att se om dessa två principer genomförts i <! '- andra och tredje ansökningsomgången i Biomed 2. x) Oaktat denna rekommendation (ix) är vi medvetna om de strategiska, nationella och politiska faktorer som med nödvändighet kan påverka urvalet av förslag på olika områden, beroende på a) EU:s särskilda behov, b) uppkomsten av synbarligen nya sjukdomar (t. ex. aids) , c) förnyade utbrott av kända sjukdomar (t. ex. tuberkulos), d) framträdande eller ökning av kända sjukdomar på grund av demografiska förändringar (t. ex. deinenssjukdomar av Alzheimers slag och andra äldersrelaterade störningar) ocli/eller e) nya utvecklingsresultat som kan vara gynnsamma för hälsovården eller 95 välståndsskapandet. Vi rekommenderar därför att fördelningen av medel till olika forskningsområden borde tillse att den bästa vetenskapen finansieras där så är möjligt och samtidigt tillåta att strategiska överväganden beaktas. En balanserad avvägning kunde uppnås mellan finansieringen av forskning som drivs fram av förslag och 'strategisk uppifrån och ned'-forskning om en viss grad av vetenskaplig flexibilitet (t. ex. 10 %) infördes för att bestämma storleken på de finansiella ramar som sätts för olika forskningsområden. De finansiella ramarnas storlek skulle fortfarande bestämmas av kommissionen justeras av och medlemsstaterna på grundval av strategiska överväganden, men kunde programkommittén i förhållande till kvaliteten på förslagen på olika forskningsområden. Detta skulle medge en viss grad av frihet att överföra anslag mellan olika områden för att underlätta tyngdpunktsförskjutningar eller framsteg i europeisk biomedicinsk forskning, samtidigt som det skulle för säkerställa att de biomedicinska områden som har den största strategisk betydelsen medlemsstaterna skulle vara representerade i varje enskild ansökningsomgång för forskningsförslag. xi) Men för att upprätthålla den uppenbart höga kvalitetsnivån på resultaten av Biomed-programmet, och för att garantera rättvisa i en tid av ytterst knappa forskningsanslag, rekommenderar vi starkt att kommissionen oberoende av ettvart områdes strategiska betydelse borde införa ett minimibetyg som förutsättning av det nuvarande poängsättningssystemet i Biomed 2 (0 till 4, där 4 står för utmärkt) och analysen av den forsla ansökningsomgången i Biomed 2 (se 1995 års externa övervakningsrapport, figur 12 och 13) borde den minsta genomsnittliga poängen för finansiering av förslag sättas till 3, vilket överensstämmer med kommissionens egna kriterier för gränsen mellan 'utmärkt' och 'bra'. förslag. Med finansiering användning av varje för xii) Industrins deltagandeandel, och i synnerhet de små och medelstora företagens (2,3 % av avtalsparterna), är kanske inte så stor som man kunde hoppas eller förvänta. Den exakta orsaken till detta är inte känd, men en bidragande faktor kan ha varit den tid det tog att slutföra urvals- och finansieringsförfarandena, som hade ett medianvärde på 12-16 månader. Vidare kan de små och medelstora företagen oroas över det faktum att förslagen, fastän "konfidentiella", icke desto mindre utsätts för en omfattande kollegial granskning och inte har någon garanti för framgång i konkurrensen. Samtliga 16 företag som var partners till företag som svarat på vår enkät bedömde projektet som viktigt för deras affärsstrategi, och 9 av 16 (56 %) bedömde projektet som 'mycket viktigt'. Kommissionen borde ta detta som ett beröm från industrins sida och en uppmuntran till att undersöka olika sätt att främja en högre grad av industriellt deltagande. Vi noterar även att problemet med det relativt låga antalet deltagande små och medelstora företag delvis kan uppvägas av det faktum att kommissionen 1995 jämsides med det biomedicinska huvudprogrammet lanserade ett system för att främja forskningspriser för små och medelstora företag samt forskningssamarbetsprojekt för konsortier bestående av fyra små och medelstora förelag. Utvärderingen av effekterna av detta initiativ för små och medelstora företag på Biomed-programmet måste vänta till en senare tidpunkt. Vi rekommenderar dock att kommissionen tillser att fördelarna för små och medelstora företag av att delta i Biomed-programmets huvudfåra ges omfattande uppmärksamhet (dvs. görs synligare) xiii) Programmets arbete rörande illegala droger är inte så synligt som EU kanske hade hoppats. Det kan bero på att 'olagliga droger' inte i sig själv är ett forskningsämne, utan snarare en komponent i flera olika forskningsområden. Flera viktiga vetenskapliga fördelar härrör dock frän integreringen av 'olagliga droger' i exempelvis Tarmaceutisk forskning', 'hjärnforskning' eller 'aids-lörskning'. Med tanke pä den stora överleckningen av programmet och den jämförelsevis lilla budgeten för biomedicin, kunde införande av 'illegala droger' som ett separat forskningsämne ha skadat programmet som helhet om det inte hade uppvägts av en lämplig ökning av budgeten. Vi rekommenderar att det nuvarande systemet bibehålls om inte ytterligare belopp anvisas särskilt för forskning om illegala droger. xiv) Vi är bekymrade över det relativt länga tidrymden mellan mottagande av förslag och överföring av forskningsmedel, särskilt som detta kan vara en faktor som avskräcker industrin från deltagande i programmet. Vi är emellertid medvetna om det faktum att dröjsmålet i huvudsak beror på den tid som åtgår till förhandlingarna, som på grund av det låga personalantalet frän kommissionen och förhandlingarnas komplexitet med nödvändighet blir ganska lång. Dröjsmålet skulle sannolikt kortas 96 9. betydligt om personalantalet från kommissionen utökades från 18 till 28, det antal som programmet ursprungligen tilldelades (se nedan). xv) Det finns en brist på positiv särbehandling i programmet i och med att få kvinnliga vetenskapsmän utses som experter för urvalsprocessen och till de externa övervakningsgrupperna. Vi rekommenderar kommissionen att vidta positiva åtgärder för att rätta till denna situation och inte sky några ansträngningar för att bli en framgångsrik arbetsgivare med positiv särbehandling. xvi) Vi har alla deltagit i utvärderings- och övervakningsprocesser och därvid direkt kunnat bevittna att kommissionens personal i Biomed-programmet är överbelastad med arbete. Förutom att klara av ansökningsomgångarna för programmet, utvärderingar och externa övervakningskommittéer, skall kommissionens personal också effektivt och smidigt förvalta 700 kontrakt, ett antal som i slutet av 1997 kommer att ha ökat till omkring 1 200. Kontrakten innehåller vetenskapliga och ekonomiska frågor som är komplicerade i flera olika medlemsstater. Vi anser att den alltför stora arbetsbelastningen, som delvis beror pä den relativt fåtaliga personalen, är oförenlig med såväl bra och human arbetspraxis som effektiv och smidig programförvaltning. Vi rekommenderar därför på det starkaste att Biomed-programmet, på grund av sin centrala betydelse för den europeiska biomedicinska vetenskapen, hälsovården och välståndsskapandet samt dess uppenbara popularitet, beviljas de 28 anställda som ursprungligen tilldelades programmet. xvii) Trots en del av de orosmoment som nämns ovan ger vi EU fullt beröm för inrättandet av Biomed- programmet som redan haft en avgörande inverkan på den europeiska biomedicinska forskningen och kommer att ge viktiga bidrag till förebyggande, diagnos, förvaltning och behandling av sjukdomar i Europa. Fastän andelen partners från industrin kanske inte är så stor som man ursprungligen hade hoppats, tyder programmets uppenbara betydelse för avtalsparter från industrin på att ytterligare inriktning på den privata sektorn kunde leda till att Biomed-programmet också kunde spela en viktig roll lör välståndsskapandet. Vår oberoende analys har visat att Biomed-programmet har en uttalad europeisk dimension och europeiskt mervärde samt att programmets resultat med avseende på nya europeiska initiativ, utveckling av hälsovården, potentiellt välståndsskapande och kvalitet på publikationerna generellt sett är utmärkta. Programmet förser EU med ett enormt kraftfullt nätverk och en databas med oöverträffade medicinska expertkunskaper pä alla områden, från molekyler till människan och samhället, som förutom att främja högproduktiv och integrerad forskning medlemsstaterna emellan, tjänar som ett medel för snabbt genomförande av riktade europeiska insatser för att ta itu med strategiska och/eller nationella frågor eller kriser vartefter de uppstår Biomed-programmet erbjuder en viktig mekanism varmed individuella europeiska biomedicinska talanger i medlemsstaterna kan användas för att främja Europeiska unionens övergripande intresse. Vi hoppas verkligen att biomedicinprogrammen i det tredje och det fjärde ramprogrammet kommer att bilda grundvalen för ett liknande program i det femte ramprogrammet, och att ett sådant program tilldelas en betydligt större budget för att minska slöseriet med de många utmärkta initiativ som återspeglar kraften i den biomedicinska forskningen i medlemsstaterna. 97 IL KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen konstaterar att panelen anser att verksamheterna i Biomed-programmet både under det tredje och det fjärde ramprogrammet har uppnått målen att bidra till förbättringen av den medicinska forskningen och hälsovårdsforskningen i Europa och uppfyllt kriterierna om europeiskt mervärde, den europeiska dimensionen och subsidiaritet. Kommissionen konstaterar vidare den klara skillnad som utvärderarna lagt märke till mellan forskning som finansierats av Biomed-programmet och nationellt finansierad forskning, vilket exakt överensstämmer med subsidiaritetsprincipen. Beträffande resultaten av de projekt som understötts av programmet, noterar kommissionen panelens iakttagelse att de synes vara såväl kvalitativt som kvantitativt likvärdiga med eller bättre än resultaten av många projekt med understöd från nationella organ. Tendensen att fler kostnadsdelade verksamheter av hög kvalitet föreslås och utväljs för finansiering konstateras av kommissionen. Det ses som ett tecken på den växande efterfrågan på genuin forskningsfinansiering på europeisk nivå. Fastän programmets totala andel lyckade projekt är jämförbar med NIH:s (Förenta staterna) och andra finansieringsorgans, delar kommissionen panelens oro beträffande överteckningen. rekommendationen om fördelningen av anslag forskningsområden, noterar Beträffande kommissionen att de indikativa budgeterna för programmet som antagits av rådet kan och har blivit ändrade, till följd av forskningsprioriteringar, som reaktion på en ansökningsomgång eller som följd av ett positivt yttrande från programkommittén. Kommissionen noterar även att panelen ger hög prioritet åt forskning om integrerad del av de biomedicinska illegala droger och att detta område forskningsverksamheterna. Detta är i precis överensstämmelse med rådets nyligen framförda ståndpunkt i saken. till olika som en ses Kommissionen mottar med tillfredsställelse uttalandet om förbättringarna av urvalsförfarandena, som nu beskrivs som effektiva, smidiga och konfidentiella, och kommissionen kommer att fortsätta att förbättra utvärderingsförfarandena. Rekommendationen att ett minimibetyg borde införas som förutsättning för att ett förslag skall kunna komma i fråga för finansiering har redan genomförts i den andra ansökningsomgången. Analysen av denna visar emellertid på en markant ökning av industrins deltagande, hälsovårdsfinansierande organ (företag, sjukhus) är en viktig deltagande kraft i Biomed-programmet. Beträffande positiv särbehandling för att få fler kvinnliga vetenskapsmän utsedda till urvalsförfarandena, måste det noteras att personalen i Biomed-programmet består av 50 % kvinnor och 50 % män. Kommissionen har endast begränsade möjligheter vid valet av de akademiska vetenskapliga utvärderarna. Förhållandet mellan män och kvinnor bland dem som föreslås av medlemsstaterna är 9:1. Projektgranskningsradet (PRB) är huvudinstrumentet för den kontinuerliga övervakningen av programmets vetenskapliga framsteg, och panelens rekommendation att förstärka detta organs roll noteras. Det laga antalet vetenskaplig personal som handhar förvaltningen av programmet för närvarande, som panelen observerat, är ett mycket allvarligt problem och ansträngningar görs för att i framtiden finna väl kvalificerad personal. 98 9. HL UTVÄRPERINGSPANEL Prof. S. Aymé Forskningsdirektör vid INSERM. Nationell expert på humangenetik, epidemiologi och offentliga hälsovårdsfrågor rörande genetiska sjukdomar (INSERM och CNRS) och på sällsynta sjukdomar (hälsovårdsministeriet). På europeisk nivå expert det mänskliga genomprojektet. Ordförande för European Society of Human Genetics. I Förenta staterna ledamot av rådgivande kommittén för genomdatabasen. Medlem av flera redaktionsråd. Ledamot av EUROCAT-associationen. Prof. U. Faust Tidigare chef för Institute of Biomedical Technology in Stuttgart och långvarig ledamot av Biomed- programmets projektgranskningsrad. Breda specialistkunskaper i biomedicinsk forskning, särskilt i medicinsk avbildning, bildbehandling och sensorteknik. Flera uppdrag som rådgivare åt industriella FoU- projekt. Prof. G. Fink (ordförande och föredragande) Direktör för Medical Research Council's Brain Metabolism Unit, utsedd till hedersprofessor vid University of Edinburgh år 1984. Professor Fink ansvara för enhetens vetenskapliga strategi, personalinsatser och förvaltning av den centrala budgeten. Hans personliga expertkunskaper gäller neuroendokrinologi, neurofarmakologi och neuroendokrin molekylärbiologi. Hans uppfattningar eftersöks allmänt på båda sidor av Atlanten som vetenskaplig lektor inom neurologi. Han verkade 1984-1989 inom Wellcome Trust Panel for Mental Health and Neuroscience. Hans evalueringsverksamhet har inbegripit utvärdering av flera betydande institutioner. Han är medlem av redaktionsråden för flera viktiga tidskrifter. Ordförande för European Neuroendocrine Association (1991-1995). Ledamot av Council of the European Neuroscience Association. Prof. A. Gravanis Regelbunden granskare av forskningsförslag som finansieras av det grekiska General Secretariat of Research and Technology och Board of Biomedical Research, grekiska hälsovårdsministeriet. Erkänd expert på hormonberoende tumörers molekylära farmakologi. Autokrina/parakrina interaktioner mellan neuropeptider och steroida hormoner i tumörer i det reproduktiva systemet. Molekylära mekanismer i den onkogena regleringen av cellbildning och celldifferentiéring. Farmakologisk utvärdering av nya hormonantagonister i hormonbehandling av cancer. Prof. J. M. Martin-Moreno Visiting Fellow vid Harvard School of Public Health, Associate Researcher vid det Milanobaserade European Institute of Oncology och professor vid institutionen för epidemiologi och biostatistik vid National School of Public Heath i Madrid, Spanien, där han nu är direktör. Hans erfarenheter sträcker sig från genomförande och utvärdering av forskningsprojekt på nationell och internationell nivå till tidigare ordförandeskap för Discipline Oriented Group on Epidemiology and Clinical Trials inom Biomed I-programmet, och nuvarande medlemskap i projektgranskningsradet i Europeiska kommissionens Biomed-program. Han intresserar sig för epidemiologiska metoder, meta analys och särskilt näringsbetingad canacerepidemiologi, ett ämne som han publicerat talrika artiklar oir, både i hemlandet och i utlandet. 99 Prof. L. Notarangelo Chef för Laboratory Unit of Molecular Immunology, Department of Pediatrics, University of Brescia. Senior Clinical Investigator, Hematology-Immunology and Bone Marrow Transplantation Unit, Dept of Pediatrics, Univeristy of Brescia. Permanent ledamot av WHO:s rådgivande kommitté för primära immunsystembrister. Medlem av redaktionsråden för flera italienska internationella pediatriska tidskrifter. Medlem av utvärderingskommittén för Italian National Health Institute Research Grants (1992). Medlem av den externa övervakningskommittén i Biomed 2-programmet (1995). Hans insatser från senare tid inkluderar: beskrivning av den molekylära grunden för X-kopplad immunbrist med hyper-IgM, identifiering av den ansvariga genen för autosomal recessiv Severe Combined Immune Deficiency, beskrivning av den molekylära grunden för X-kopplad trombocytopenia, första europeiska kliniska genterapiexperiment för adenosin deaminase brist. Vetenskaplig sekreterare för European Society for Immune Deficiencies. 100 10. FEMÄRSUTVARDERING 1996 JORDBRUK OCH FISKE, INKLUSIVE JORDBRUKSINDUSTRI 101 10. 102 I. SAMMANFATTNING Panelen har ombetts att utvärdera fiskeri, skogsbruk och jordbruksindustri under femårsperioden 1991-96. Denna period omfattade hela det tredje och delar av det andra och det fjärde ramprogrammet. I dessa ingick mer än 850 projekt finansierade med omkring 675 miljoner ecu av EG-medel. forskningsprogram jordbruk, inom Den förändrade tyngdpunkten i programmet återspeglar en välmotiverad utveckling. Ökad tonvikt har efterhand lagts på skogsbruk och fiskeri, samt på livsmedel, näringslära och miljö. Denna förändring har till största delen drivits fram från politiskt håll. Panelen hade dock uppfattningen att forskningsprogrammet borde leda politiken i lika hög grad som följa den. Det innebär att det i programmet borde beredas mer plats för uttryckliga formuleringar av långsiktiga mål. Panelen genomförde en direkt utvärdering av ett slumpmässigt urval pä 15 % av projekten i Air- programmet. Projekten betygsattes i förhållande till vetenskapliga mål, potentiella effekter, effektivitet beträffande spridningen och skapade kopplingar. Åtminstone 82 % av projekten bedömdes ha presterat "enligt förväntningarna" eller bättre med avseende på alla fyra kriterier. På grundval av de detaljerade resultaten av denna utvärdering och underlag frän existerande rapporter om andra program drog panelen slutsatsen att programmet som helhet mycket framgångsrikt levt upp till sina målsättningar. Ersättandet av de separata sektorprogrammen i det andra ramprogrammet med det integrerade Air- programmet i det tredje ramprogrammet och Fair i det fjärde ramprogrammet har fungerat väl. Samordningen mellan de tre berörda generaldirektoraten till åtta parallellprogram är viktiga, men det finns föga information om deras effektivitet. tycks vara god. Kopplingarna Trots en del lysande undantag (t. ex. Air-programmets projektkatalog) är EU-programmens övergripande informationssystem inte väl ägnade att underlätta analys och förvaltning. Informationsbasen för att analysera och samordna kopplingar mellan EU-program och nationella program är till och med ännu mer otillfredsställande. På det hela taget har programmen förvaltats mycket väl. Detta omdöme understöddes av åsikterna hos 378 projektsamordnare som besvarat en enkät. Panelen har framställt ett antal förslag (se rekommendationerna) för förbättring av förvaltningsförfarandena. Ett område som kräver ytterligare uppmärksamhet är spridningen av resultat. Förmedlingen av resultat till den vetenskapliga gemenskapen till mellanhänder och tycks fungera utmärkt, men förmedlingen slutanvändare kunde förbättras. Flair Flow-modellen ansågs vara ett gott exempel. Rekommendationer: 1. Forskningsagendan borde uppta mer arbete på långsiktiga frågor, som går utöver de omedelh: ; politiska målen, och på system och teman som kanske inte är ekonomiska i nuläget. 2. Forskningen över hela det spektrum av verksamheter som sammanfattas i termen "hållbarhet" borde uppmuntras mera. Det borde ske genom att avgränsa de områden där ökade insatser anses nödvändiga och genom att infoga etl hällbarhetskriterium i riktlinjerna för projekten. 3. Ökad tonvik borde läggas på forskning som svar på den växande efterfrågan från konsumenthåll på information om och förtroende för livsmedelskedjans pålitlighet. 4. Agendan borde understödja en andel projekt som når fram till den främsta linjen i forskningsfronten. 5. Kopplingarna till miljöprogrammet borde utökas. 103 10. 6. Kopplingarna till nationella program behöver förbättras, till en början genom att utveckla en effektiv gemensam databas. 7. Det rådande förfarandet för framläggande av projekt kunde förbättras genom att möjliggöra inlämnande av utkast till förslag under en förgranskningsfas. 8. Varje avslutat projekt borde genomgå en oberoende granskning. 9. Det behövs en effektivare spridning av resultaten. Detta gäller särskilt spridningen utöver den vetenskapliga publiceringen, som tycks fungera adekvat. Flair Flow-exemplet kunde inom vissa områden vara en forebild. Bättre främjande av existerande mekanismer (rörlighet, spridning) i samband med forskningsprogrammen kunde också vara till nytta. 10. Större engagemang från partners inom industrin, i synnerhet små och medelstora företag, borde uppmuntras. 11. Verksamheterna inom kategorin samordnade insatser borde utökas. 12. Kommissionens enheters förvaltning av programmet borde stärkas, inom vissa områden genom insats effektivt i synnerhet genom att investera mer resurser i ett av mer personal och informationsförvaltningssystem. 104 10. IL KOMMISSIONENS SVAR FÖRSLAG Kommissionen tackar för den externa utvärderingsrapporten om gemenskapens forskningsprogram inom jordbruk, fiskeri och jordbruksindustri under femårsperioden 1991-1996. Rapporten ger en god inblick i utvecklingen av de på varandra följande programmen och kommissionen är tillfreds med det positiva helhetsomdömet. Panelens rekommendationer kommer att tas i övervägande vid genomförandet av den återstående delen av det fjärde ramprogrammet och förberedandet av det femte ramprogrammet. Målsättningarna för gemenskapens program inom jordbruk, fiskeri och jordbruksindustri har varit av många olika slag, men de viktigaste målen är bl. a. följande: att främja och harmonisera europaomfattande forskning och bygga upp en stark vetenskaplig bas i Europa, att förstärka de europeiska företagens konkurrenskraft i dessa sektorer och att stödja gemenskapens politik. Den sistnämnda målsättningen innebär inte nödvändigtvis de omedelbara behoven, för vilka det ofta finns andra finansieringskällor, utan handlar för det mesta om långsiktiga politiska mål (t. ex. landsbygdens utveckling, hållbart utnyttjande av fiskeritillgångar). På liknande sätt har många grundläggande forskningsområden, såsom hälsoskydd för växter och djur, generisk vetenskap för näringsrika livsmedel eller nya vattenbruksarters biologi ingått i tidigare och pågående EU-program. Vidare har många kopplingar upprättats till andra specifika EU- program som inbegriper vissa mer grundläggande forskningsaspekter med anknytning till delprogrammen för bioteknik, biomedicin, energi, material och industriella tekniker, miljö samt forskares utbildning och rörlighet. På alla områden i de tidigare arbetsprogrammen är vetenskaplig och teknisk innovation det viktigaste urvalskriteriet, som starkt framhålls vid anbudinfordringar. Frågor rörande hållbar utveckling har i ökande utsträckning uppmärksammats under femårsperioden och tas för närvarande upp inom många områden i Fair-arbetsprogrammet. De hållbarhetskriterier som föreslås i rapporten kommer att undersökas. Kopplingar till miljöprogrammet finns för närvarande genom samråd mellan olika enheter och sammanträden ägnade särskilda områden i arbetsprogrammet. Inom del och femte miljövetenskapliga fälten att ligga närmare varandra. på de biovetenskapliga forskningsinsatserna ramprogrammet sannolikt kommer Flera försök har gjorts för att övervinna de svårigheter och begränsningar som är förenade med kopplingarna till nationella program. En katalog över forskningsorganisationer inom fiskeri och vattenbruk inklusive deras forskningsverksamheter har utarbetats med gott resultat, och en inventering av forskningsprojekt inom jordbruksområdet har understötts genom ett initiativ kallat Agrep, vilket är ett informationssystem för pågående offentligfinansierade projekt och används i 11 medlemsstater. Som reaktion på kommissionens meddelande 'Samordning genom samarbete' inrättades vidare en ad hoc-grupp inom Crest 1996 för att underlätta utbytet av information om nationella FoTU-verksamheter. Under sitt första verksamhetsår har gruppen sammanställt en stor mängd relevant nationell information och framställt en värdefull rapport. Samordnade insatser har genomgående uppmuntrats starkt och prioritet har alltid getts åt finansiering av förslag till samordnade insatser i urvalsfasen. Idén med "temanätverk" har understötts i Fair-programmet för att förstärka samordnade verksamheter. Insatser kommer att göras lör ;«. u stimulera till samordnade insatser av hög kvalitet, särskilt inom områden som är av strategisk betydelse fö Flu ropa. Graden av deltagande frän industrins sida i projekten beror till myckel stor del pä vilka förskningsonv:"M<on som är inblandade. 1 projekt inom jordbruksindustrin deltar nästan alltid åtminstone en partner liai! industrin, och det industriella deltagandet har ökat under femårsperioden och uppgår nu till mer än 25 %. På områden inom primärproduktionen är industrierna i allmänhet inte teknologiskt orienterade och har därför inte varit särskilt aktiva i europeiska forskningsprogram. De teknologiska stimulansåtgärder som har genomförts inom Fair-programmet har dragit till sig ett växande antal förslag och visat sig vara effektiva verktyg för att öka små och medelstora företags deltagande, särskilt inom området för livsmedelsteknologi. 105 10. Spridningen av resultat är ett viktigt led i gemenskapens forskningsprogram. Medan spridningen av resultat till den vetenskapliga gemenskapen genom tidskrifter och konferenser visat sig fungera mycket effektivt, måste spridningen till slutanvändarna ges mer uppmärksamhet. Särskilda nätverk har inrättats inom livsmedels och icke-livsmedelssektorerna, medan spridningen inom andra programområden i högre grad förlitar sig på nationella initiativ och planer för spridningen som genomförs för varje enskilt projekt. Spridningen av resultat från små och medelstora företag kommer att säkerställas genom det nyligen i allmänhet och den växande efterfrågan bland inrättade Fair-nätet av noder. Konsumenttrender konsumenterna på information om och förtroende för livsmedelskedjans pålitlighet i synnerhet har i växande utsträckning tagits upp i pä varandra följande program, och lyfts för närvarande särskilt fram i samband med kompletterande åtgärder rörande etiska, rättsliga och sociala aspekter. Livsmedlens betydelse för människors hälsa har tillmätts ökad vikt från en anspråkslös grund i Flair-programmet, som fortsatts i Air-programmet och nu står för ett brett segment av Fair-programmet. Förbättringar av programförvaltningen eftersträvas ständigt. Fastän informella förhandsgranskningar spelat en stor roll för att styra ansökare till de lämpligaste finansieringskällorna, antas det att en formell förhandsgranskningsfas kunde leda till ännu större besvikelser bland ansökarna och att en inriktning av olika ansökningsomgångar till särskilda områden kunde vara ett effektivare sätt alt komina till rätta med överteckningen. Olika metoder lör alt förstärka projektövervakningen och utvärderingen efter projektens slutförande övervägs även, inklusive bistånd från utomstående experter. Kommissionens enheter har även insett behovet av ett effektivt informationsförvaltningssystem. Nya informationssystem har nyligen utvecklats (t. ex. Ampere), men ytterligare förbättringar krävs för att möjliggöra en harmoniserad och inom aktuell kommissionen. lösas genom ökade personalresurser informationsförvaltning. Denna fråga kunde Sammanfattningsvis kan konstateras att de flesta av panelens rekommendationer är förenliga med de preliminära riktlinjerna för det femte ramprogrammet, som föreslagits av kommissionen i dokumentet 'Utforma framtiden'. Kommissionen har den bestämda uppfattningen att den här föreliggande oberoende utvärderingen av EU:s FoTU-verksamheter sålunda kommer att bli värdefull för inriktningen av det fortsatta genomförandet av det fjärde ramprogrammet och förberedandet av det femte ramprogrammet. 106 III. UTVÄRDERINGSPANEL Professor Stefano Cataudella, Université degli Studi di Tor Vergara (IT) Professor Cataudella, docent vid University Tor Vergara (Rom), har stor erfarenhet av forskning, särskilt om förhållandet mellan vattenbruk och miljö och om genetisk beskrivning av uppfödda fiskbestånd. På det akademiska området har han sedan 1973 engagerad i olika universitetsinstitutioner och samarbetat med internationella utvecklingsprogram. Han medverkade även i utvärderingen av Far-projekt. Professor Patrick Cunningham, Trinity College Dublin (IE), panelens ordförande Professor Cunningham var till 1993 direktör för FAO. s Animal Production and Health Division. Efter det återvände han till sin post som professor i djurgenetik vid Trinity College och deltar mycket aktivt i olika internationella rådgivande kommittéer. Hans forskningsarbete har inriktats på kvantitativ genetik och effektiviteten i program för boskapsförbättring. Francisco Javier Pereiro Munoz, Instituto Espanol de Oceanografia (ES) Pereiro Munoz har tjugo års erfarenhet av fiskeriforskning, särskilt rörande bottenlevande arter i europeiska vatten. Han är chef för IEO. S fiskeriforskningsprogram for europeiska vatten och har varit ledamot av EG:s vetenskapliga och tekniska fiskerikommitté (STCF). Han är spansk delegat i några av Internationella havsforskningsrådets (ICES) kommittéer och i ACFM (rådgivande kommittén för fiskeriförvaltning). Dr Daniel Richard-Molard, Institut National de la Recherche Agronomique (FR) Dr Richard-Molard är för närvarande chef för institutionen för protein- och kolhydratteknologi samt lör institutionen för frukt- och grönsaksbioteknologi vid INRA. Hans forskningsarbete inriktar sig på omvandlingstekniker icke-livsmedelssyften och omfattar många samarbetsprogram med industrin. för spannmål för livsmedels och Professor Jorma Sundquist, The Finnish Pulp and Paper Research Institute (FI) Professor Sundquist har varit forskningsdirektör vid Paper Science Centre i Finnish Pulp and Research Institute. Hans forskningsintressen sträcker sig från polymerkemi, trä- och massakemi till kemisk textilteknologi. Han har även deltagit i utvärderingen av Fair-projekt. Professor S. Athanasios Tsaftaris, Agricultural University of Thessaloniki (GR) Professor Tsaftaris forskningsintressen omfattar många olika aspekter på växter, i synnerhet biokemi, fysiologi, genetik, förädling och bioteknik. Professor Tsaftaris är för närvarande verksam i Greklands nationella forskningsråd och är ledamot av flera internationella vetenskapliga rådgivande nämnder. Professor Marcel Vanbelle, Université Catholique de Louvain (BE) Professor Vanbelles expertområde omfattar animal och mänsklig näringslära. Han är ledamot av Belgian Council of Human Nutrition sedan 1990, har publicerat mer än 450 vetenskapliga artiklar och är ledamot av flera internationella vetenskapliga rådgivande nämnder. Professor Heinrich Wohlmeyer, Agricultural University of Vienna (AT) Professor Wohlmeyer är i ekonomi ocii varuhandelsavtal. Industriell erfarenhet inom jordbruksindustrin föregick hans nuvarande forskarpost vid universitet. Hans forskningsintressen rör naturresurshushållning och miljöekonomi. jordbruksvetenskapsman med internationell utbildning 107 108 FEMÄRSUTVARDERING 1996 ICKE-NUKLEÄR ENERGI 109 L SAMMANFATTNING 1. 1 Bakgrund Detta är en fristående sammanfattning av rapporten från utvärderingspanelen om EG:s FoTUD- verksamheter (forskning, teknisk utveckling och demonstration) på området för icke-nukleär energi (NNE) under perioden 1991-1996. Sammanfattningen utgör en integrerad del av panelens huvudrapport. Utvärderingen genomfördes av en panel bestående av oberoende experter, vars namn och referenser finns i en bilaga till huvudrapporten. Dessa FoTUD-verksamheter bedrevs i Joule-programmet i det tredje ramprogrammet och i Thermie-programmet, och i deras efterföljare, Joulc-Thermie-programmet i det fjärde ramprogrammet. Eftersom ingen slutlig utvärdering av dessa program genomfördes under det tredje ramprogrammet innefattar denna utvärdering värderingen av dessa verksamheter under det tredje ramprogrammet, i enlighet med kommissionens meddelande till rådet KOM(96)0220 slutlig av den 22 maj 1996. 1. 2 FoTUD-verksamheter inom icke-nukleär energi Oljekrisen på 1970-talet sporrade EG:s intresse för energiforskning och demonstration. Forskningsdelen förvaltades av GD XII och demonstrationsdelen av GD XVII. Energiforskningsprogrammet blev känt under namnet "Joule" år 1989 under det andra ramprogrammet, medan demonstrationsdelen kallades "Thermie-programmet", som inte ingick i ramprogrammet. De två programmen smältes samman till ett 1994, "Joule-Thermie-programmef, under det fjärde ramprogrammet. De två delarna förvaltas och leds fortfarande formellt av GD XII resp. GD XVII och har två skilda förvaltningskommittéer. De två programmens och efterföljarprogrammets målsättningar beskrivs i avsnitt 3. 1 och bilaga 2 i huvudrapporten. Allmänt taget tenderar projektsamordnarna i Joule-programmet att vara lokaliserade inom universitet och forskningsorganisationer, medan de industriföretag och forskningsinstitutioner inom industrin. De enskilda projekten i Thermie-programmet har i allmänhet större budgeter än de i Joule-programmet, men de samlade programbudgeterna är jämförbara. i Thermie-programmet är De tekniska verksamheterna i programmen för icke-nukleär energi täcker ett vitt fält, inbegripet förnyelsebar och energiutnyttjande energi, demonstrationsverksamheter hör även anknytande åtgärder åtgärder och spridningsåtgärder samt strategiska studier till detta fält. såsom understödjande forsknings- bränslen. rationellt Förutom fossila och 1. 3 Huvudrapportens struktur Huvudrapporten har getts den struktur som föreslagits av Crest för utvärdering av alla FoTUD- delprogram. - Avsnitt 1 innehåller en fristående sammanfattning av huvudrapporten. - Avsnitt 2 ger en inledning till rapporten och den tillämpade metoden. - Avsnitt 3 innehåller en detaljerad kritik av programmen. - Utvärderingspanelens slutsatser ges i avsnitt 4. - Panelens rekommendationer ges i avsnitt 5. - Tilläggsinformation ges i Bilagorna. 1. 4 Utvärderingens metod Utvärderingen har genomförts på programnivå, inte på projektnivå. Ett frågeformulär sändes an till ett slumpmässigt urval av 340 projektsamordnare. ledningarna Frågeformulären återsändes direkt till föredraganden under en tid av några månader. I bilagorna 3 och 4 ges analyser av frågeformulären. Bakgrundsinformation om programmen fick panelen av kommissionens för Joule och Thermie 111 11. enheter i början av och under utvärderingens gång. Utvärderingspanelen utformade ett frågeformulär, som med programdirektörernas tillstånd och samarbete distribuerades till programledare och personal med ansvar för Joule- och Thermie-delarna av programmet. Svaren returnerades anonymt till föredraganden, och ges i sammanfattad form i bilaga 5. Utvärderingspanelen intervjuade direktörerna för Joule- och Thermie- programmen och en del av deras personal. Utvärderingspanelen sammanträdde första gången i Bryssel den 2 september 1996 och vid fem tillfällen mellan detta datum och den 20 december 1996. 1. 5 Utvärdering av FoTUD-verksamheter inom icke-nukleär energi Den allra största delen av EU:s energiförsörjning kommer ännu från icke-nukleära energiresurser och kommer under överskådlig tid att så göra. Programmets inriktning på icke-nukleär energi är därför fortfarande motiverad. Frågor rörande en trygg energiförsörjning, miljöeffekter m. fl. kvarstår. Mälen för gemenskapens FoTUD-ätgärder inom icke-nukleär energi var följande: - ökning av energiförsörjningens trygghet på lång sikt, - minskning av konsumtion och import av energi, - minskning av miljöproblemen i samband med energiproduktion och konsumtion. Dessa målsättningar skulle eftersträvas genom FoTUD om rationell energianvändning och utvinning av förnyelsebara och nya inhemska energikällor. De stärktes och breddades för att beakta unionens politik samt socioekonomiska och politiska förändringar. Programmens ursprungliga mål är fortfarande giltiga i förhållande till den vetenskapliga, tekniska, industriella och socioekonomiska utvecklingen. Enligt utvärderingspanelens uppfattning kommer de, med beaktande av tillgången på energitekniker och den långsamma utbredningen av dem på marknaden, att förbli giltiga under det femte ramprogrammet. förfaranden samt mål och omfattningar respekterat de urvalskriterier, Kommissionen har för verksamheterna som fastslagits i rådets direktiv. Det har dock visat sig vara svårt att anta specifika och verifierbara programmål som mättstockar för utvärderingen av resultaten. Detta är ett vanligt problem i forskningssammanhang. Enligt panelens uppfattning har verksamheterna inom icke-nukleär energi bedrivits pä ett kostnadseffektivt sätt. De for förvaltningen avdelade personalresurserna är om något en aning otillräckliga med resulterande överbelastningar och förseningar. Trots detta har förvaltningen av verksamheterna i allmänhet varit tillfredsställande och effektiv. Under de senaste åren har kvaliteten på den information som ges åt ansökarna förbättrats och projekturvalsprocessen insyn. Fastän verksamheterna inom icke-nukleär energi är samlade i ett program, Joulie-Thermie-programmet. finns det i själva verket rättsligt sett åtskilda. En extern övervakningsprocess infördes 1995, som har visat sig vara användbar för panelen och kommissionens enheter. i Joule-delen av programmet är öppen för förvaltningskommittéer och programmen är två Programförvaltningen har tillgång till lämpliga verksamhetsformer och agerar tillräckligt flexibelt. Denna frihet har man dock inte alltid lyckats utnyttja på fördelaktigaste sätt. Utvärderingspanelen fann det svårt att bedöma programmets verkningsfullhet och uppnåendet av målen. Det är ett problem som är gemensamt för alla forskningsverksamheter med brett formulerade målsättningar och som förstärks av den omständigheten att nationella regeringar och privata organisationer också bedriver FoTUD inom icke-nukleär energi, vilket gör det svårt att avgränsa kommissionens resultat. Inom alla programmets tre huvudsektorer (rationell energianvändning, förnyelsebara energiresurser och fossila bränslen) finns det dock områden i vilka unionens verksamheter inom icke-nukleär energi har gett den en ledande ställning som inte skulle ha varit lika lätt att uppnå genom nationella insatser. Särskilda exempel på lyckade ingripanden återfinns inom bränslecelltekniken, konstruktion av vindturbiner och förbränning i bilmotorer. Gemenskapen kan spela en särskilt effektiv roll genom att understödja långsiktiga och riskfyllda övernationella forskningsprojekt som enskilda medlemsstater kan ha svårt att stödja. 112 Reproduceringen och den kommersiella exploateringen av resultaten har inte alltid varit så framgångsrika som man kunde önska, delvis beroende på låga bränslepriser och den till synes trygga energiförsörjningen. Avtalsparternas svar på frågeformulären tyder, om de än i vissa avseenden var en besvikelse, på ett betydande utflöde i form av publikationer, avhandlingar, nya produkter, nya processer och provningsmetoder. Den vetenskapliga och teknologiska grunden i unionen har otvivelaktigt stärkts av verksamheterna inom icke-nukleär energi, genom utveckling av forskningsgrupper och forskningsanläggningar samt främjande av internationellt samarbete. Dessutom är verksamheterna inom icke-nukleär energi överensstämmande med gemenskapens energipolitik och har understött andra politikområden inom gemenskapen, såsom miljö, sammanhållning, utvecklingen av den inre marknaden och en hållbar utveckling. Det finns åtminstone tolv gemenskapsinitiativ och -instrument med anknytning till verksamheter inom icke-nukleär energi med syfte att sprida och utnyttja forskningsresultat. Kopplingarna mellan dessa program och instrument håller fortfarande på att utvecklas. Samordningen mellan gemenskapens och medlemsstaternas respektive verksamheter har inte alltid fungerat bra, men håller på att bli bättre. 1. 6 Slutsatser Utvärderingspanelens slutsatser sammanfattas nedan: Programmets ursprungliga mål är fortfarande giltiga i förhållande till den vetenskapliga, tekniska, industriella och socioekonomiska utvecklingen. Dessa mål kommer till största delen att förbli giltiga även under det femte ramprogrammet. Gemenskapsfinansierad FoTUD har bidragit till nästan alla framsteg inom icke-nukleär energi och har också hjälpt till att stärka unionens vetenskapliga och teknologiska grund. Finansiering har erbjudits för långsiktig och riskfylld forskning, som kanske inte kunde ha finansierats på något annat sätt. De två delarna av programmet fungerar de facto till största delen som två skilda program, eftersom de ursprungligen härrör från två olika generaldirektorat. utvärderingspanelen anser att förvaltningen av programmet är kostnadseffektiv. Förvaltningens öppenhet är i allmänhet tillfredsställande. Både Thermie- och Joule-delarna i Joule-Thermie-programmet tycks vara underbemannade. Försenade kontraktsförhandlingar tycks fortsätta att vara ett problem för avtalsparterna och verkar delvis vara orsakade av förseningar i den avdelning som ansvarar för kontrakt. Tydliga kvantitativa målsättningar har inte uppställts för programmet, vilket gör det svårt att bedöma dess effektivitet. Det kan vara svårt att ställa upp sådana målsättningar. Samordningen av gemenskapens och nationella program fungerar otillfredsställande. Alla tillgängliga verksamhetsformer tycks inte ha utnyttjats i full utsträckning. Kriterierna och förfarandena för urval av projekt, liksom målen för och omfattningen av dem. såsom de fastställts i rådets direktiv, har respekterats av kommissionen. Texlunderlaget för hugade deltagare har förbättrats, men del finns utrymme for yiierligare förbättringar. Det finns även rum för harmonisering av förfarandena lör urval av projekt i Joule och Thermie. Det är svårt finansiera bra projekt som innehåller element både av forskning och demonstration. För bedömningarna av projekt används inte i full utsträckning måttstockar såsom etappmål och produktion. Bedömningar av avslutade projekt inom Joule-delen av programmet har hittills inte förekommit, men är nu pä gång. Inrättandet av den ärliga övervakningsgenomgången är till stor hjälp lör programförvaltningen. 113 1. 7 Rekommendationer Utvärderingspanelen rekommenderar: Att FoTUD-verksamheterna borde fortsätta inom området för icke-nukleär energi. - Att programmet för icke-nukleär energi borde inriktas mer på användarnas behov, med betoning av tillämpningar av teknologier, men en del av budgeten borde fortfarande gå till grundforskning. Höga kvalitetsnivåer måste genomgående upprätthållas. - Ytterligare åtgärder borde vidtas för att harmonisera Joule-delen och Thermie-delen i programmet, t. ex. genom att ha en enhetlig förvaltningsstruktur och harmoniserade förfaranden för bedömning och urval av förslag. - Bättre integration av åtgärder av typ A och typ B i Thermie borde säkerställas för att öka reproduktionsgraden. - Förfarandena för övervakning och bedömning borde förbättras och utvidgas för att inbegripa granskningar efter halva tiden, tydligt definierade etappmål och årlig rapportering med framlyftande av lyckade projekt i både Joule-delen och Thermie-delen av programmet. Övervakningspanelen borde kännetecknas av kontinuitet och en ledamot av den borde inga i utvärderingspanelen. - I programmets Joule-del borde man i större utsträckning utnyttja samtliga verksamhetsformer och den flexibilitet som stär till förfogande för programförvaltningen, såsom samordnade insatser. - Tillräckliga resurser borde avdelas för förvaltningen av projekt och program, bl. a. för att minska dröjsmålen i kontraktsförhandlingarna. - Bättre samordning med och mellan medlemsstaternas program borde åstadkommas. - Ett förfarande borde utformas för att ta hand om bra förslag som faller inom både Joule-delen och Thermie-delen i programmet. 114 II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för denna oberoende utvärdering av forskning, teknisk utveckling och demonstration (FoTUD) inom området för icke-nukleär energi, som utarbetats av den kvalificerade expertgruppen under ordförandeskap av Eamonn Kisella, och är tacksam över det arbete gruppen påtagit sig för utvärderingen av programmets senaste fem verksamhetsår. förvaltningens och genomförandemekanismernas Rapporten kommenterar ett antal viktiga företeelser med anknytning till programmålens relevans och den övergripande och verkningsfullhel. Kommissionen anser att anmärkningarna ger nyttig vägledning och noterar utvärderingspanelens slutsatser att programmets ursprungliga mål i framtiden, att gemenskapsfinansierad FoTUD bidragit till nästan alla framsteg inom icke-nukleär energi och även bidragit till att stärka unionens vetenskapliga och teknologiska grund, att de urvalskriterier och -förfaranden samt målsättningar och omfattning som fastslagits i rådets direktiv har respekterats, och att den samlade förvaltningen anses vara kostnadseffektiv. till största delen borde vara giltiga även effektivitet Kommissionen tackar för panelens rekommendation att inrikta programmen inom icke-nukleär energi mer teknologier. Tillhandahällande av mot användarnas behov, med betonande av högkvalitativa energitekniker och energitjänster - som motsvarar medborgarnas förväntningar på ökad livskvalitet - och den i tiden rätt liggande demonstrationen av att dessa tekniker och tjänster kan begränsa miljöfarorna är väsentliga element i den europeiska energipolitiken. tillämpningar av Kommissionen understödjer panelens uppfattning att målen för gemenskapens åtgärder inom området för rationell icke-nukleär energi bäst betjänas genom inom energianvändning, utvinning av förnyelsebara och nya kolvätesektorn. inhemska energikällor samt även att bedriva FoTU D-verksamhet rörande Kommissionen är också medveten om att det behövs ytterligare ansträngningar, på nivån lör hela ramprogrammet, för att harmonisera förvaltningen och de administrativa förfarandena samt förbättra samordningen med och mellan de olika medlemsstaternas FoTU D-program. Meddelandet "Utforma framtiden" och det följande arbetsdokumentet om det femte ramprogrammets struktur, instrument och mål skisserar de huvudlinjer som härvidlag skall följas. Slutligen anser kommissionen att rekommendationerna är mycket konstruktiva i det att de såväl drar upp linjerna för den framtida verksamheten som identifierar justeringar på kort sikt som i rattan tid skall införas i de återstående delarna av det pågående programmet. 115 M. III. UTVÄRDERINGSPANEL Dr. Eamonn Kinsella Eamonn Kinsella är direktör för konsultföretaget The Circa Group Europe. Han är expert på energi och materialteknologi. Han har varit forskningschef vid Moy Insulation Ltd och ledamot av National Board for Science & Technology (Irland). Maurice Claverie Claverie är ansvarig för relationerna till the Public Research Establishments vid CNRS och samordnare för PIR (Programmes Interdisciplinaires de Recherche). Han är även rådgivare vid DGRT (Direction Générale de la Recherche et de la Technologie) i energi- och miljöfrågor. Dale Laidler Dale Laidler har inträtt i ICI Corporate Laboratory som Senior Research Scientist. Sedan 1991 är han direktör for externt samarbete. Uppgiften innebär att hjälpa individuella forskningsgrupper inom ICI att delta i samarbetsverksamheter på akademisk nivå och mellan företag. Hans Christian Sorensen Som direktör vid företaget Energi og Miljoundersogelse är Sorensen specialiserad inom området för rationell energianvändning och användning av förnyelsebara material inom området för förbränningsmotorer. i byggnader och Professor Anastasios Karabelas Karabelas är professor vid institutionen för Chemical Engineering vid Aristotle University of Thessaloniki. Han är direktör för laboratoriet för Chemical Process and Plant Design. Prof. Dr. Ing. Dr. Ing. E. h. Helmut Schaefer Schaeffer är professor vid Technical University of Munich. Han är ansvarig för forskningsenheten för allmänna nyttigheter. Han har erfarenhet av tillämpad forskning inom området för energiutnyttjande i industrin, hushållen och transportväsendet (strukturanalys av energiefterfrågan, energikoncept,. ). 12. FEMÄRSUTVARDERING 1996 TRANSPORT 117 12. 18 SAMMANFATTNING Rekommendationer 1. Det är mycket viktigt att ett separat program för transportområdet bibehålls samtidigt som det står i nära förbindelse med andra områden inom ramprogrammet. 12. 2. De efterföljande övergripande FoTU-programmen inbegripa transportre late rade aspekter såsom teknisk utveckling, energisparande, sociala och miljömässiga hänsyn, markutnyttjande m. m. De olika aspekterna borde förvaltas av motsvarande generaldirektorat i en sammanhängande ram. transportområdet borde inom 3. Det är viktigt att bibehålla en blandning av teknisk forskning och politisk forskning inom ett övergripande FoTU-program på transportområdet. 4. De uppgifter som skall medtas i de påföljande programmen borde utväljas sä att högsta prioritet ges ät problem som effektivast kan behandlas på europeisk nivå och särskilt sådana som är av vikt för EU:s politik på transportområdet. 5. Det är viktigt att det övergripande programmet har en tydlig och kommunicerbar vision. Det borde finnas utrymme för selektivt risktagande och även för en del långsiktig forskning som överspänner flera på varandra följande ramprogram. 6. Delprogrammet för transportområdet borde struktureras så att det finns en strategisk del, ett "paraply", under vilket problem som är gemensamma för olika transportformer samt samordning och konkurrens mellan olika transportformer kan behandlas. Under detta paraply borde även relationerna mellan transporter och andra närliggande områden ligga. 7. Det finns ett brådskande behov av att utöka personalen för att förvalta FoTU-verksamheterna på transportområdet, till en början upp till de avtalade personalnivåerna, men ett program med politisk inriktning av detta slag behöver en större andel forskningsansvariga för varje projekt än mer tekniskt orienterade program, varför de avtalade nivåerna borde höjas. 8. Det finns ett behov av större utrymme för flexibilitet i uppgörandet av budgeter. Ett visst belopp borde sättas åt sidan inom delprogrammet för att göra det möjligt att reagera på politiska och samhälleliga förändringar, nya tekniska utvecklingstendenser, för att förlänga projekt från tidigare program etc. 9. Vi understödjer starkt de åtgärder som GD VII föreslagit för att förbättra spridningen av resultat; vi understryker behovet av intern personal särskilt avdelad för denna uppgift och med särskilt ansvar för att underlätta spridningen av resultat och rekommenderar att lämpliga resurser görs tillgängliga. 10. Samordnade insatser och riktade insatser har visat sig vara effektiva för att förbättra samarbete! o'. :h samordningen, och dessa mekanismer borde på lämpligt sätt införlivas i framtida ramprogram. Bakgrund Denna utvärderingsrapport har tillkommit enligt artikel 4. 2 i rådets beslut av den 15 december 1994 om ix täcks av denn;; särskilda FoTU-programmet femårsutvärdering: Euret, Apas och inledningsfasen av det mycket större FoTU-programmet pä transportområdet inom det fjärde ramprogrammet. lör transportområdet. Följande program och initiativ Målsättningen för femårsutvärderingen är att fastställa programmens och initiativens relevans, effektivitet och verkningsgrad samt FoTU-verksamheternas bidrag till uppfyllandet av gemenskapens transportpolitiska och andra politiska mål. 12. Utvärderingen genomfördes under perioden juli-oktober 1996. Panelen har undersökt program- och utvärderingsrapporter samt dokumentationen i samband med FoTU-programmet för transportområdet. Dessutom har utvärderarna hållit ett antal möten med projektledare, företrädare för närliggande EU-projekt, ledamöter av transportforskningskommittén (TRC) och personal från GD VII, GD XIII och Eurocontrol. i GD VII:s utrymmen och upprätthållit direkt Utvärderingspanelen har sammanträtt fyra gånger korrespondens vid andra tillfällen. Transportforskningsprogrammets syfte är att förbättra de enskilda transportformernas effektivitet och att finna en strategi för snabbare integration och driftskompatibilitet. Forskningen omfattar både passagerar- och godstransporter. Det finns andra delprogram med anknytning till transporter, som utvärderas separat, men vi har medtagit några förbindelser till dessa andra program. Viktigaste resultat Det är endast frän de med begränsade budgetmedel försedda Euret- och Apas-verksamheterna som viktigare resultat kan förväntas, eftersom FoTU-arbetet på transportområdet fortfarande befinner sig på ett tidigt stadium. Bland de viktigaste resultaten finns följande: Intermodala transporter: konstruktion av ett innovativt och effektivt system för snabb lastning och lossning av gods mellan olika transportformer (SIMET). Spårtransporter: utveckling av ett harmoniserat europeiskt system för ledning av spårtrafik (ERTMS) med syfte att övervinna fragmentariseringen av ledningssystem för spårtrafik som används av de nationella järnvägarna. Vattenburna transporter (sjötransporter): tillämpning av avancerade tekniker samt integrering av dem med optimal sammansättning av besättningar, bemanning och driftsstrategier (ATOMOS). Lufttransporter: förbättring och utvärdering av scenarier för lufttrafikledning (AEGIS). Vägtransporter: utnyttjande av kostnadseffektivitets- och flerkriterieanalyser för nya vägbyggen. inom Dessutom har forskningsverksamheterna mycket framgångsrikt uppmuntrat berörda grupper industrin, transportoperatörer, forskare och politiska beslutsfattare till närmare samarbete och främjat en högre grad av samarbete mellan organisationer i olika medlemsstater. 120 II. KOMMISSIONENS SVAR 12. tackar för denna oberoende utvärdering av EU. s FoTU på transportområdet. Kommissionen Rekommendationerna kommer att beaktas fortsatta utvecklingen av transponrelaterad forskning i de fjärde och femte ramprogrammen och kommer också att påverka det sätt på vilket resultaten av forskningen och utvecklingen sprids och genomförs. inriktningen av den för Kommissionen erkänner behovet av en blandning av "teknisk" och "politisk" forskning. Den tackar för panelens slutsats att "bidraget från FoTU-programmen på transportområdet till genomförandet av transportpolitiken i EU är betydande". Detta krav att understödja politiken anges tydligt i artikel 130f i unionsfördraget, som hänvisar till behovet av forskning för att stärka gemenskapsindustrins vetenskapliga och teknologiska grund och för att stödja gemenskapens politik på andra områden. Kommissionens meddelande "Utforma framtiden" ger också klart uttryck för samma tanke. Panelen önskar se ett enda FoTU-program ramprogrammet. för Kommissionen har insett behovet av en viss grad av koncentration av forskningsinsatserna i framtiden. Förslaget till det femte ramprogrammet kommer sannolikt att innehålla en betydande nedskärning av antalet delprogram. Detta skulle underlätta samarbete och samordning av forskningsinsatserna på områden såsom transport som i nuläget är uppdelat på fyra olika delprogram. transportområdet i det femte Kommissionen noterar även panelens uppfattning beträffande behovet av ett övergripande "paraply" för FoTU på transportområdet, under vilket problem som är gemensamma för olika transportformer samt konkurrens och samordning mellan olika transportformer kunde behandlas. FoTU-programmet för transportområdet har ägnat omkring 20 % av sin budget åt strategisk forskning som delvis uppfyller denna roll. Vad beträffar flexibiliteten, erkänner kommissionen behovet av en flexibel utformning och förvaltning av programmen i samband med FoTU-programmet på transportområdet. Den begränsade flexibilitet som ges av delprogrammet för transporter har redan kommit till användning. Exempel på detta är modifieringen av finansieringsbasen för en rad uppgifter och tonvikten på forskningsaspekter i anknytning till vägavgifter som infördes i den tredje ansökningsomgången. Skapande av större flexibilitet genom att sätta åt sidan en viss andel av medlen inom ett delprogram för att täcka oförutsedda behov kommer emellertid att tas upp vid förberedandet av det femte ramprogrammet. Panelen har med rätta insett den roll som tillkommer samordnade insatser och arbetsgrupper för att förbättra samarbetet och samordningen. Kommissionen avser att införliva båda dessa slag av åtgärder i framtida ramprogram. Kommissionen erkänner slutligen betydelsen av spridning och utnyttjande av resultat från FoTU på transportområdet. Den yrkar på att alla projekt i FoTU-programmet på transportområdet skall inkludera ett arbetspaket speciellt avsett för spridning och utnyttjande av FoTU-resultat. Dessutom lanserades i den tredje ansökningsomgången den 17 december 1996 en särskild uppgift på programnivå som syftar till en rad åtgärder för att främja spridning och utnyttjande av forskningsresultat. 11 KOM(0(,)0. r>2 slutlig. 10. 7. 1()%. 121 III. UTVÄRDERINGSPANEL Professor Peter Jones Direktör, Transport Studies Group, University of Westminster. Professor Bengt Holmberg Professor, institutionen för trafikteknik, Lunds universitet. Ambrosius Baanders Viccdireklör, Transport Research Centre AVV. Jorge Hernando CogoIIor Styrelseordförande, Consultrans S. A. Harri Kallberg Direktör, Vägtrafikcentrum. Dipl-Ing Konrad Lukaschek Chef för avdelningen för signal- och trafikkontrollsystem SIEMENS AG Österrike. 12. UK S NL E FIN A 13. FEMÄRSUTVARDERING 1996 MÅLINRIKTAD SOCIOEKONOMISK FORSKNING 123 13. 124 13. L SAMMANFATTNING 1. 1 Expertpanelens allmänna slutsatser om det målinriktade socioekonomiska forskningsprogrammet ramprogrammet Innan det fjärde inleddes kännetecknades den socioekonomiska forskningen på gemenskapsnivå av två processer: Å ena sidan bedrevs konkret samhällsvetenskaplig forskning och utfördes studier i samband med Monitor-programmet och som en integrerad del av vissa delprogram. Â andra sidan startade i slutet av 1980-talet en bred diskussion om den potentiella betydelsen av ett europeiskt samarbete inom den samhällsvetenskapliga forskningen. Väsentliga bidrag till denna diskussion gavs av ledande institutionella aktörer. Det fjärde ramprogrammet följde endast i mycket begränsad utsträckning de ambitiösa planer som denna intensiva interaktiva process gav upphov till. TSER-programmet har inte endast en mycket snävare omfattning än vad som förutsågs i de olika övervägandena från början av detta decennium, utan skiljer sig från dem även genom att vara mycket fragmenterat. På så sätt framstår det mera som en första pilotverksamhet inom området för socioekonomisk forskning på europeisk nivå, och mindre som ett strategiskt verktyg för att undersöka de djupgående rötterna till utslagning, fattigdom, arbetslöshet, städernas förfall osv. i Europa. Utvärderingspanelen har koncentrerat sig på TSER-programmet i dess existerande form, inte på vad det kunde eller borde ha varit. Dessutom måste det framhållas att panelens utvärdering grundar sig på inblickar och intryck från ett mycket tidigt stadium i programmets utveckling, eftersom projekten inleddes först för några månader sedan. Med detta i minnet kan följande konstateras: a. Trots sin begränsade omfattning måste TSER-programmet ses som ett viktigt första försök att förbättra kunskapsläget beträffande ett antal viktiga enskilda problem och att uppmuntra till samarbete i stor skala i den europeiska samhällsvetenskapliga gemenskapen för att sålunda bidra med material till den politiska debatten och medverka till utvecklingen av en infrastruktur för europeisk socioekonomisk forskning. b. Fastän programmet ställts inför många olika utmaningar, huvudsakligen på den allmänna lednings- och förvaltningsnivån, förutom de inlärningsproblem som är typiska för en relativt nystartad verksamhet, har ett antal forskningsprojekt och temanätverk av hög kvalitet utvalts och inlett sitt arbete för några månader sedan. TSER-programmet erbjuder en ny plattform för multinationellt, multikulturellt, politiskt orienterat och politiskt relevant forskningssamarbete, vilket är något nytt för den socioekonomiska forskningen i Europa. Dessa programmets målsättningar är i dag mer giltiga än någonsin. Panelen förväntar sig att relevanta resultat produceras, i en del program redan inom en mycket nära framtid. Panelen har till sin tillfredsställelse funnit att en del intressanta resultat redan föreligger från några av projekten. Programmets resultat kommer att bidra till utvecklingen av ny vetenskaplig kunskap inom de socioekonomiska forskningsområden som programmet omfattar, och till en förbättring av gemenskapens politik pä områdena för forskning och teknisk utveckling, utbildning och undervisning, samt social utslagning och integration. Eftersom programmets specifika målsättningar kräver ett omfattande arbete i nätverk, som är speciellt kännetecknande för TSER, kommer en förutsättning för att säkra dess framgång att vara att kopplingar» mellan forskning och politik fördjupas - på programnivå, inom temaområdena och på individueu projektnivå. De preliminära resultaten är lovande, men lämpliga mekanismer för intensiv interaktion och kommunikation måste säkras och förstärkas även i framtiden. TSER-programmet har under sin utveckling ställts inför många organisatoriska svårigheter - under des. korta livstid har det redan haft fyra olika direktörer, många förändringar bland personalen och på ansvarsposter och flera olika organisationsstrukturer. Uppenbarligen har kommissionen inte förrän hel: 125 nyligen förmått tillse att denna nya verksamhet ges en harmonisk inledningsfas. För programkommittén varit har otillfredsställande. ledningsproblemen utvecklingsperiod programmets programnivå under första på 13. Panelen medger dock att kommissionens personal klarat sin uppgift förvånansvärt väl under programmets verkställighetsfas, under mycket komplicerade, turbulenta och ibland kaotiska förhållanden, och lyckats organisera igångsättningen av programmet - utlysning av ansökningsomgång, bedömning och urval av projekt, kontraktsförhandlingar - både effektivt och på en hög nivå. Panelen noterar med tillfredsställelse att andra ansökningsomgången. externa kontrollrapport har rekommendationerna inför den 1995 års följts från TSER-programmets målsättningar så som de definieras i rådets beslut är tillräckligt tydligt definierade. I framtiden borde dock, i förekommande fall, även målgrupper och resultatindikatorer definieras. Den nuvarande panelen är medveten om den kritik som uttrycktes i 1995 års externa kontrollrapport mot TSER-programmet över för stora förvaltningskostnader. Efter ett års erfarenhet har panelen kommit fram till en annan uppfattning i samband med dess viktiga nätverksuppgifter medför behov av tillräckliga personalresurser - såväl kvantitativt som med avseende pä de lämpliga kvalifikationerna. Inom en mycket nära framtid kominer situationen att förvärras än mer, då projekten som framgår ur den andra ansökningsomgången skall startas. i denna fråga. Programmets speciella natur TSER-programmet har de lämpliga verksamhetsformerna - forskningsprojekt, temanätverk, samordnade verksamheter och kompletterande åtgärder. Panelen skulle gärna se att temanäten och de samordnade insatserna framhävdes än mera, eftersom dessa förmer för deltagande i programmet är särskilt lämpade för att mobilisera och stimulera till europeiskt samarbete i den socioekonomiska forskningsgemenskapen, som tidigare inte varit så utvecklad i detta avseende. Vidare uttalar panelen sitt starka stöd för försöken att samla projekt runt teman med liknande mål och på så sätt tillhandahålla en mekanism för att integrera det inledningsvis splittrade programmet. De utvalda projektens kvalitet får panelen att tro att de kommer att skapa ett betydande mervärde. Panelen förväntar sig således betydande följdeffekter av programmet - ekonomiskt genom dess framtida bidrag till gemenskapens FoTU-politik, och i fråga om bidrag till utvecklingen av nya europeiska ansatser på utbildnings- och undervisningsområdet och av nya sociala modeller. Även dess potentiella bidrag till harmoniseringen av samhällsdata måste framhållas. På de olika socioekonomiska forskningsområden som TSER-programmet hittills tagit upp har det satt i gång en europeiseringsprocess. Det kan redan i sig ses som ett viktigt resultat, eftersom det i framtiden kommer att behövas en väl utvecklad europeisk samhällsvetenskaplig infrastruktur. Som redan sagts, kommer dock uppnåendet av målen till stor del att bero av hur effektiv och smidig växelverkan mellan forskning och politik blir. Panelen har upptäckt brister i TSER-programmets uppgifter beträffande kommunikation, nätverksarbete och samordning i förhållande till andra delprogram, andra enheter i kommissionen och till de politiska nivåerna i gemenskapen och medlemsstaterna. Dessa brister hänger uppenbart samman med programmets personalproblem. Panelen stöder starkt en tudelad ansats i frågan om integreringen av samhällsvetenskaperna i det femte ramprogrammet: Panelen rekommenderar starkt ett särskilt socioekonomiskt forskningsprogram som tar upp ett noga utvalt och sammanhängande urval av teman, som till sin natur är europeiska. Ett särskilt program kan ge den synlighet och integrerande kraft som behövs för att påskynda framväxten av ett europeiskt samhällsvetenskapligt område, för att stödja gemenskapens politik på andra områden och understödja verksamheterna i andra gemenskapsprogram och i kommissionens enheter. 126 13. Kommissionen borde i de fall där det är påkallat fortsätta och stärka de samhällsvetenskapliga delarna i olika delprogram. Det kommer att bli nödvändigt att ytterligare utveckla särskilda metoder för värdering av risker och konsekvenser på olika teknikområden, för att komma fram till integrerade planeringssystem som kan bidra till att från första början undvika negativa sociala, miljömässiga och ekonomiska konsekvenser. Europeiska unionens trovärdighet som övernationell organisation kommer till stor del att vara beroende av dess förmåga att lösa de mest akuta problemen på de olika politiska områden som hänger samman med den övergripande europeiska integrationsprocessen. Panelen är övertygad om att det finns ett behov av integrerade, systemorienterade ansatser, som ett väl utformat framtida socioekonomiskt program kan erbjuda. 1. 2 Panelens viktigaste rekommendationer I det följande framställs panelens viktigaste politiskt relevanta rekommendationer i sammanfattande form. En mycket mer ingående förteckning finns i slutet av rapporten. 1. 2. 1 TSER-programmets innehåll 1. 2. 1. 1 Programmets utformning, arbetsprogram m. m. 1. 2. 3. 4. Panelen stöder idén om en europeisk multikulturell, tvärvetenskaplig, politiskt orienterad och politiskt relevant socioekonomisk forskning organiserad i ett särskilt program för socioekonomisk forskning. Panelen rekommenderar programkommittén att diskutera en revidering av arbetsprogrammet inför den tredje ansökningsomgången, i vilket innehållet skulle minskas till ett fåtal strategiska teman för att säkra synergieffekter mellan olika programområden. Det nya programmet borde utpeka noggrant definierade målgrupper, noggrant definierade mål samt forskningsuppgifter och resultatindikatorer. Panelen vill fästa uppmärksamheten pä det faktum att den gränsöverskridande europeiska forskningen befinner sig på ett mycket tidigt stadium i sin utveckling. Därför borde nätverk ined TSER-teman och samordnade insatser lyftas fram särskilt mycket, eftersom de är lämpliga medel för att mobilisera den samhällsvetenskapliga forskningsgemenskapen i Europa. Panelen noterade ett brådskande behov av en översikt av den samhällsvetenskapliga forskning som bedrivs i medlemsstaterna, kommissionen och andra delprogram. Denna fråga borde diskuteras i den socioekonomiska forskningsprogrammet. för samordning av det målinriktade rådgivande ad hoc-gruppen 1. 2. 1. 2 Framtida gemenskapsverksamheter på det socioekonomiska forskningsområdet 5. 6. Eftersom mänga av de stora strategiska frågor som EU står inför under de närmaste åren har socioekonomiska aspekter, och eftersom detta område inom samhällsvetenskaperna hittills är outvecklat i Europa, betonar panelen den väsentliga betydelse och pionjärroll som tillkommer ett gemensamt socioekonomiskt forskningsprogram. Panelen stöder starkt idén med en tudelad ansats: alt ha ett separat, väl utformat och sammanhängande socioekonomiskt forskningsprogram ; let femte ramprogrammet som understödjer forsknings- och studieverksamheter i andra delprogram och i kommissionens enheter, och att ytterligare utveckla socioekonomisk forskning där den behövs som led i olika delprogram. Att utveckla lösningar på de mest akuta utmaningar Europa står inför kräver systemorienterade ansatser, baserade på mångdimensionella perspektiv, bland vilka den sociala dimensionen är väsentlig. Dessa frågor är särskilt viktiga mot bakgrund av de spänningar som håller på att byggas upp i samband med fördjupningen och utvidgningen av Europeiska unionen, spänningar som kan leda till att barriärer reses mot det fortsatta förverkligandet av Maastrichtfördragets målsättningar 127 Samhällsvetenskaperna måste ge viktiga bidrag med avseende på såväl deras breda uppsättning av särskilda läromässiga aspekter som deras förmåga att utveckla lämpliga sociala processer och instrument för att forma framtiden. Eftersom problemen är genuint europeiska till sin natur, måste de hanteras i form av samarbete på europeisk nivå. 13. 7. 8. 9. För förberedandet av det framtida programmet är det inte endast bestämningen av dess innehåll som är viktig, utan också utformningen av ett lämpligt, väl avvägt urval av instrument och förmer för deltagande: forskningsprojekt, observatorier och kompletterande åtgärder, i synnerhet för att säkerställa kontinuerlig kommunikation och interaktion med målgrupper. temanätverk, samordnade insatser, Förberedandet av det framtida socioekonomiska forskningsprogrammet måste genomföras i nära samarbete med den vetenskapliga gemenskapen och potentiella brukare av resultaten. I förberedandet av det femte ramprogrammet borde kommissionen tillämpa en integrerande ansats, som säkerställer aktivt stöd och uppslutning från alla de kommissionens enheter som har ett särskilt intresse av den socioekonomiska forskningen. II). Panelen rekommenderar att lämpliga medel tillhandahålls för att integrera grupper från de länder i Central- och Östeuropa, som kominer att ansöka om eller redan har ansökt om medlemskap i lilJ, i forskningsverksamheterna. 1. 2. 2 Förvaltning och förfaranden I 1. 12. 13. 14. 15. För alt bättre kunna hantera de intellektuella aspekterna på forskningsförvaltningen i gränssnittet mellan forskning och politik utöver den rent administrativa övervakningen av projekt, tematiska projektgrupper och program, kommer det att behövas mer personal med praktisk erfarenhet av samhällsvetenskaplig forskning och kvalifikationer och förmåga att styra interaktiva processer. Som följd av TSER-programmets personalproblem, vill panelen påpeka det brådskande behovet av att klarlägga personalsituationen i TSER-programmet och att vidta motsvarande åtgärder för att säkerställa att programmet har tillgång till tillräckliga personalresurser för sina kärnverksamheter enligt TSER. s särskilda mål och uppgifter och inom ramen för den vägledande budgetfördelning som fastslagits i rådets beslut. En strategi för rekrytering och utveckling av personal borde utarbetas inom en mycket nära framtid. Panelen rekommenderar att de förfaranden som följs vid bedömningen och det slutliga urvalet av förslag beskrivs tydligt i informationspaketet. Processen borde organiseras pä ett öppnare sätt och engagera oberoende experter råd åt kommissionens enheter och programkommittén vid uppgörandet av den korta listan. för att ge stöd och Panelen rekommenderar att insatserna från kommissionens enheter för att få till stånd tematiska grupperingar av projekt rörande samma strategiska frågor tvärs över olika delområden och mellan olika områden borde vidareutevecklas. De skall stödja kommunikation, integration och samordning mellan projekt och säkerställa programmets framtida effekter såväl på politisk nivå som inom den vetenskapliga gemenskapen. Panelen välkomnar särskilt att seminarier om projektens framsteg sammankallas regelbundet av kommissionens enheter, ungefär en gäng i halvåret. Dylika seminarier är lämpliga medel för att främja samarbete i nätverk med politiska beslutsfattare, andra enheter i kommissionen och gemenskapsprogram och -initiativ, samt den vetenskapliga gemenskapen. Vidare borde även enskilda projekt uppmuntras att tillse att de har en växelverkan med potentiella brukare av deras resultat - särskilt pä det politiska området genom att engagera dem i projekten eller utveckla andra lämpliga medel för kommunikation, interaktion och arbete i nätverk. 16. Panelen anser att TSER-programmet borde bidra till utvecklingen av gemenskapens FoTU- strategier på ett väl organiserat och samordnat sätt. Utbytet med CERT, CREST, IRDAC och ESTA är särskilt viktigt. Dessutom borde samarbetet med Cellule de Prospective och IPTS stärkas och vidareutvecklas. 128 17. 18. 19. 20. 21. Det finns ett brådskande behov av att vidta resoluta åtgärder för att aktivera ETAN. Adekvata åtgärder måste vidtas för att koppla ihop det inte endast med resultaten av TSER-projekten, utan också med socioekonomiska forskningsaktiviteter i andra delprogram och i kommissionens enheter, med 1PTS och andra aktörer på området både på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna. information och samarbetet mellan TSER-programmet och Panelen anser att utbytet av socioekonomiska forskningsverksamheter i andra delprogram och i kommissionens andra enheter borde stärkas. TSER-programmet borde spela en understödjande och styrande roll i det sammanhanget. Samordningen och samarbetet med COST borde vidareutvecklas. Integreringen av unga, institutioner välkomnas och borde fortsättningsvis stödjas. lovande forskare och forskargrupper i projekt med väletablerade Panelen oroar sig över en mycket speciell fråga som uppstår i samband med skapandet, harmoniseringen och spridningen av databaser på det socioekonomiska området. I de ekonomiska vetenskapernas huvudfåror är de nationella statistikorganen huvudaktörerna på detta område, och med tillgång till stora resurser. Inom TSER-programmets områden II och III finns det dock behov av att generera nya kvantitativa och kvalitativa data samt att harmonisera dem mellan olika medlemsstater på områden där de nationella organen är mindre aktiva. Temanätverk och samordnade insatser borde framhävas för att stödja detta problemområde. Projekt, nätverk och verksamheter som erhåller ekonomiskt stöd borde beredas tillgång till data från Eurostat till låga eller inga kostnader. 22. Eftersom samhällsvetenskaperna till största delen är organiserade i mycket små enheter borde effektiva tjänster för bättre information, rådgivning för utarbetande av förslag och hjälp för uppsökning av samarbelspartners vidareutvecklas. I medlemsstaterna borde näten av nationella kontaktpunkter stärkas ytterligare och aktiveras i de fall där det behövs. Dessutom borde samarbetet med existerande nätverk utvecklas. 23. Panelen föreslår att en feedback-process organiseras efter den första utvärderingsomgången för att lära av de erfarenheter som de olika panelerna gjort. 29 II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för panelens rapport vilken är ett viktigt bidrag till utvärderingen av gemenskapens forskningsverksamhet detaljerade rekommendationer för den framtida utvecklingen av dessa verksamheter inom de fjärde och femte ramprogrammen. forskningsområdet socioekonomiska för dess på det och 1 synnerhet noterar kommissionen - samtidigt som den vill hålla i minnet den mycket dynamiska karaktären hos politiskt relevant forskning - panelens åsikt att motiveringen bakom ett särskilt program på området för målinriktad socioekonomisk forskning i grunden är sund och att programmets målsättningar fortsättningsvis inte är enbart giltiga utan också i högsta grad relevanta. I detta sammanhang noteras med tillfredsställelse att enligt panelens uppfattning har ett antal forskningsprojekt och temanätverk av hög kvalitet, med möjlighet att skapa betydande mervärden, utvalts efter den första utlysningen av ansökningsomgång inom ramen för TSER-programmet, samt att panelen anser att det i flera av dessa verksamheter redan produceras intressanta och politiskt relevanta resultat. Vad beträffar förberedelserna för den kommande tredje ansökningsomgången till forskningsverksamheter rekommenderar panelen att TSER-programmets arbetsprogram borde revideras för att begränsa det till alt omfatta ett antal centrala strategiska teman. Kommissionen inser också behovet av att fokusera på centrala frågor och kommer att överväga rekommendationen att revidera arbetsprogrammet samtidigt som den dock även kommer att respektera behovet av att ta hänsyn till resultaten av den första och den nyligen igångsatta andra ansökningsomgången. I samband med utvecklingen på medellång sikt av den socioekonomiska forskning som bedrivs på europeisk nivå, noterar kommissionen vidare panelens rekommendation att samhällsvetenskaperna borde utvecklas samhällsvetenskapligt forskningsprogram som tar upp en sammanhängande rad av sociala utmaningar som Europa står inför utifrån ett politiskt perspektiv, samt, i förekommande fall, som en integrerad del av andra delprogram. ramprogrammet genom en väl definierat inom det femte Beträffande panelens övriga rekommendationer och i synnerhet de som berör programmets operationella aspekter och förvaltningsaspekter, vill kommissionen slutligen berömma panelen för dess objektivitet och öppenhet. Kommissionen förbinder sig att ta upp dessa frågor och kommissionens enheter kommer i samband med den årliga kontrollverksamheten att rapportera om de åtgärder som skall vidtas. 130 13. III. TJl VÄRDERINGSPANEL Manfred Horvat (ordförande) 1993 - : Direktör för BIT (Byrån för internationellt samarbete inom forskning och teknologi), ledamot av programkommittéerna för INNOVATION och TMR, ledamot av kontrollpanelen för ACTS 1995 och 1996, 1995 - : viceordförande för SEFÎ (Europeiska sällskapet för ingenjörsutbildning), 1993-94: Visiting Fellow, University of Oxford; 1985 - : universitetsföreläsare i utvärdering av teknologi och utvärdering av miljökonsekvenser (Vienna University of Technology, University of Linz); 1980 - : Direktör (för för University Extension Centre, Vienna University of Technology närvarande (teknologiöverföring mellan universitet och industri, utvärdering av teknologi, vidareutbildning i ingenjörsvetenskaper, ledning av internationella program och projekt inom forskning och utbildning). tjänstledig) i sociologi, chef för Professor Francisco Alvira-Martin Professor institutionen för metodologi och forskningstekniker, Universidad Complutense, Madrid. Alvira-Martin specialiserade sig på utvärdering av program som gästforskare vid North-Western University hos professor R. B. Boruch och har skrivit tvä böcker och fler än fem artiklar tillfallet med utvärderingen av Madrids om forskningsmetodologi drogmissbruksplan, 1995 oberoende expert till ett system med utvärderingsindikatorer för Spaniens nationella vetenskapsplan. för utvärdering. Arbetar för i panelen som skrev förslaget Dr John Bradley Ekonom och forskningsprofessor, Economic and Social Research Institute, Dublin. IRL, specialiserad på arbetsmarknadsekonomi och de ekonomiska sammanhållningsprocesserna i EU:s periferi. Professor Pierre Desmarez Université libre de Bruxelles, doktor i samhällsvetenskap, direktör för Centre de sociologie et d'economit régionales, forskningsområden: arbete och (o)sysselsättning, arbetets historier, övergång från skola till arbetsliv. Dr Luigi Felici 1986 - : Direktör för ANCF, IT (strategiprogram för stadslörnyelsemarknaden, ekonomisk analys av investeringar i infrastruktur, FoU-program i byggnadsindustrier), före 1986 innehade L. Felici ledande ställning i Confidustrias industriella FoU-program, industriella utvecklingsstrategier för Me/. /ogiorno, miljöproblem i industrin, industripolitiska alternativ, utrikes ärenden och kommunikation), 1979 - 94: italienska ledamot forskningsministeriet. för Fast/Monitor-programmen, nominerad ledningskommittén av det av 13 13. 32 14. FEMÄRSUTVARDERING 1996 SAMARBETE MED TREDJE LAND 133 14. 34 14. ï. S A M M A N F A T T N I NG A. Kort historik över Inco-programmet och femårsutvärderingens omfattning Den andra aktiviteten i det fjärde ramprogrammet genomförs av ett delprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (FoTUD) med tredje land och internationella organisationer. I detta delprogram, som antogs av ministerrådet den 23 november 1994 och är känt under namnet Inco-programmet (International Cooperation) samlades för första gången allt EU. s FoTU D-samarbete med tredje land med undantag för det nukleära området. Inco-programmet kompletteras av tillgång till delprogrammen i den första aktiviteten för alla europeiska och några utomeuropeiska deltagare enligt allmänna regler som fastslagits av gemenskapen. Det samarbete som nu ingår i Inco-programmet bedrevs tidigare genom ett antal olika program. I utvecklingsländerna ersattes tre olika instrument för vetenskapligt och tekniskt samarbete av ett enda program, Inco-DC. 1991 inledde gemenskapen en större utvidgning av FoTUD-samarbetet med integrationsprocessen, och 1992 startades länderna PECO/Copernicus-programmen som senare utsträcktes till de nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen. Samarbetet med utomeuropeiska industrialiserade länder har utvecklats på flera olika sätt enligt ömsesidiga intressen inom eller utanför vetenskapliga och tekniska samarbetsavtal. Inco är ett horisontellt program som skär över olika tekniska områden och innefattar gemenskapens kopplingar till COST, Eureka och internationella vetenskapliga organisationer. i Central- och Östeuropa för att understödja Femårsutvärderingen omfattar Inco-programmets och dess efterföljares verksamheter och förvaltning under perioden från 1991 till början av 1996 och innehåller även den slutliga utvärderingen under det tredje ramprogrammet. De fyra geografiska huvudsektorer som täcks av Inco-programmet och som behandlas i rapporten är följande: Område Al: Område A2: Område B: Område C: Samarbete med andra forum för europeiskt vetenskapligt och tekniskt samarbete: COST, Eureka, internationella vetenskapligt-tekniska organisationer och institutioner. Samarbete med länderna i Central- och Östeuropa och med de nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen. Samarbete med utomeuropeiska industrialiserade tredje länder Vetenskapligt och tekniskt samarbete med utvecklingsländerna. Utvärderingspanelen har detaljgranskat resultaten av och de uppnådda framstegen i varje huvudsektor och övervägt vilka nyttiga erfarenheter som kunde vinnas av programmet som helhet. Panelens fullständiga rapport finns att tillgå på engelska som ett separat dokument. B. Panelens kommentarer och rön 1. Den tilltagande globaliseringen av ekonomin och informationssamhällets utbredning medför att det internationella vetenskapliga och tekniska samarbetet på tröskeln till 2000-talet är mer intensivt och utbrett än någonsin tidigare. En hög nivå inom internationell vetenskaplig och teknisk verksamhet krävs för att stärka den vetenskapliga och främja alla forskningsverksamheter som är nödvändiga för att förverkliga gemenskapens politik. Panelen anser att sammanförandet av de olika programmen lör internationellt samarbete i Inco-programmet har gett EU:s internationella vetenskapliga och tekniska samarbete en högre grad av sammanhang och synlighet, vilket är mycket viktigt. tekniska grunden industri och för EU:s för att 2. Panelen anser att de program som genomförts under granskningsperioden i allmänhet varit tillräckligt relevanta i förhållande till de uttalade målen. En avsevärd mängd konkreta resultat, i de flesta fall med potential för vidare forskning, har uppnåtts och spridits. En del betydande vetenskapliga landvinningar har bokförts (bilaga 11). En ordentlig utvärdering av det industriella utnyttjandet skulle kräva mer tid, men det förvaltningen ökades på grund av överteckning, är stort. Belastningen på sannolikt inte 135 14. kommunikationssvårigheter, lokala förhållanden i några partnerländer och de övergripande kraven på redovisning och kvalitet. De formella förfaranden som kommissionen följt har på en del områden inte bidragit till att förbättra effektiviteten. 3. Panelen imponerades av de resultat som uppnåtts av COST och understödjer det rådande förhållandet mellan COST och Inco-programmet. Exempelvis har det gemensamma initiativet inom vaccinforskningen befrämjat det långsiktiga samarbetet mellan den vetenskapliga forskningssektorn och industrin. På kemiområdet har nyligen beaktansvärda initiativ tagits. COST möjliggör FoTU D-samarbete mellan vetenskapliga forskningsorgan och industrin på ett flexibelt sätt, såsom rekommenderas i kommissionens dokument Samordning genom samarbete. COST tillhandahåller också en grogrund för projekt i olika delprogram, är en användbar mekanism för deltagare utanför EU och har bidragit till att forma komponenter som t. ex. Esprit och Flair i gemenskapens ramprogram. 4. På grund av radikalt annorlunda urvalsförfaranden och tidsscheman, kräver samarbete mellan Eureka och gemenskapens program exceptionella insatser för att uppnå resultat, men kunde förbättras genom ändringar av förfarandena (se rekommendation 2 i del C i denna sammanfattning). 5. Panelen anser att både Copernicus- och Intas-programmen var viktiga temporära reaktioner på brådskande behov som uppstod i Central- och Östeuropa och i de nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen. Dessa program har understött den pågående processen att stabilisera forskningspotentialen i de central- och östeuropeiska länderna och i de nya självständiga staterna och har introducerat många vetenskapsmän från dessa länder i moderna vetenskapliga forskningsmetoder i en konkurrensutsatt miljö. De ekonomiska effekterna av programmen har i många av dessa länder varit mycket begränsade på grund av lokala brister i infrastruktur och avsaknad av lämpliga mekanismer för utnyttjande av resultaten. Nu borde hög prioritet ges ät att öka stödet från Phare- och Tacis-programmen för centrala strukturreformer inom FoTUD och beträffande sociala och industriella tillämpningar av FoTUD. Denna stora utmaning kräver resoluta samordnade åtgärder och ett konstruktivt partnerskap med ländernas myndigheter innan Inco- programmets mål för de ekonomiska och sociala sektorerna och miljösektorn kan uppnås. De potentiella vinsterna för hela Europa är stora. 6. Framsteg i riktning mot deltagande på jämlik bas i den första aktiviteten för forskningsgrupper från länderna i Central- och Östeuropa som står på en nivå jämförlig med västerländska grupper borde uppmuntras av EU i alla fall där det finns en realistisk grund för detta. En särskild anslutningsfond utanför ramprogrammen kommer att krävas för att understödja deltagandet. Övergången till ett fullt fungerande forskningspartnerskap kan påskyndas genom utfasning av Copernicus-programmet i slutskedet av det fjärde ramprogrammet. 7. För de nya självständiga staterna, som fortfarande, i synnerhet Ryssland och Ukraina, har tillgång till en stor vetenskaplig expertis, krävs ett annorlunda tillvägagångssätt. De värdefulla erfarenheter av inrättande av samfinansierade forskningsprogram som samlats i Intas-programmet ger en grund för fortsatt samarbete med viktiga forskningscentra, inklusive deltagande från fall till fall i delprogram. 8. Trots stora insatser frän kommissionens sida för att sprida information om EU:s samarbetsprogram i de central- och östeuropeiska länderna och de nya självständiga staterna är deltagandet från dessa länder i andra delprogram fortfarande på mycket låg nivå och det råder en utbredd brist på kunskap bland enskilda vetenskapsmän om förfarandena och möjligheterna. Under övergångsperioden måste dessa insatser kraftigt utökas med hjälp av alla befintliga informationskanaler och genom mycket klara och otvetydiga uttalanden om de formella kraven för deltagande i olika program och praktiska upplysningar om förfaranden för kostnadsberäkning och betalningar. 9. Panelen anser att samarbetet med utomeuropeiska industrialiserade länder och de snabbväxande ekonomierna snabbt ökar i betydelse. Panelen understödjer den uppfattning som framfördes i 1995 års rapport från IRDAC om att alla gemenskapens FoTUD-program borde stå öppna för deltagande av utomeuropeiska organisationer från fall till fall, förutsatt att den europeiska industrin i allmänhet, och konkurrenskraften i synnerhet, kan dra fördel av detta och att ömsesidighet och lämpliga bestämmelser om 136 14. immateriella rättigheter kan genomföras. De snabbväxande ekonomierna, som för närvarande är behöriga att delta i programmet för utvecklingsländer, borde också medtas på samma villkor på de områden där de uppnått en hög vetenskaplig och teknisk standard och resultatnivå. Panelen är överens med kommissionens nuvarande politik att förhandla om vetenskapligt-tekniska samarbetsavtal med främmande regeringar i alla de fall där det, på grundval av brett samråd med företrädare för vetenskaper och industri, finns goda skäl att anta ett ömsesidigt intresse frän de tilltänkta parternas sida. 10. De ursprungliga målsättningarna för det vetenskapligt-tekniska stipendieprogrammet för Japan har till största delen uppnåtts, och. med beaktande av existerande bilaterala överenskommelser, anser panelen att programmet i fortsättningen borde inriktas på samfinansierade och japanskfinansierade arrangemang för noga utvalda kandidater och forskningslaboratorier i värdlandet (nationella, på universitet och i industrin) av högsta kvalitet. 11. Panelen har fått ett positivt intryck av STD/Inco-DC-programmets goda rykte bland både samordnare och deltagare, som härrör från bedömningsprocessens integritet, skapandet av framgångsrika partnerskap och forskningsprojektens tillämpbarhet. Rådande praxis att koppla forskarutbildning (som leder till högre examen) till Inco-DC-forskningsprojekt borde fortgå. Panelen anser att den kollegiala granskningens kvalitet är en mycket värdefull tillgäng för Inco-DC-programmet och att det i högsta grad ligger i Europas intresse att dess opartiskhet kommer till synes. 12. Fastän Inco-programmets bedömningsförfaranden i allmänhet är uppskattade, är de kostsamma i form av resurser. Det bidrag som informations- och kommunikationstekniker kan ge till inlämnande och bedömning av förslag återstår ännu att se, men panelen anser att de potentiella vinsterna är stora för alla program som förvaltas av Inco. 13. Panelen anser att globaliseringen ofta drivs fram av kortsiktiga ekonomiska faktorer och av utsikten att få tillgång till billig arbetskraft i utvecklingsländerna. Inco-programmet har en viktig roll att spela för att tillse att grundforskningen och den tillämpade forskningen inte glöms bort, särskilt på områden som nära anknyter till regionala frågor och problem. 14. Enligt panelens uppfattning beror det låga deltagandet från industrins sida i Inco-programmet på en kombination av tematiska och strukturella faktorer. IRDAC-rapporten från oktober 1996 innehåller rekommendationer i leda samarbetsprogrammet och till skapande av innovationsfrämjande kontakter. till ett större engagemang till åtgärder som borde industrin från 15. Inco-programmets bredd och komplexitet särskiljer det från de flesta andra delprogrammen och ställer betydande krav på kommissionens personal beträffande förvaltningen. Kontinuerligt och nära samarbete behövs mellan GD XII-B och professionell personal i GD XII: s andra direktö rat samt i andra generaldirektorat som har att göra med enskilda delar av programmet. Enligt panelens uppfattning gör Inco-programmets betydelse det nödvändigt att stärka programkommitténs roll och att avsevärt höja programmets profil i offentligheten. 16. Under behandlingen av samstämmigheten mellan EU:s och de nationella politiska linjerna i fråga om vetenskap och teknik har panelen kommit fram till uppfattningen att Inco-programmet kan ge ett särskilt bidrag beträffande problem av genuint regional karaktär, som inte i allmänhet angrips med bilaterala program och för vilka arbete i vetenskapliga nätverk är av största vikt. Inco-program kan vara värdefulla komplement till nationella program genom att sätta upp europeiska forskningsnätverk om prioriterade frågor och genom tvärvetenskapliga regionala projekt som innehåller både teoretisk och tillämpad forskning och som kräver balanserade insatser frän EU och tredje land. Samstämmigheten förutsätter i båda riktningar. Panelen tillräckliga kunskaper på båda sidor och ett effektivt understödjer information om nationella Incopol-studien som syftar verksamheter på området för externt vetenskapligt och tekniskt samarbete informationsflöde till insamla och sammanställa 37 14. C. Panelens rekommendationer COST. Eureka. Internationella vetenskapligt-tekniska organisationer 1. Med tanke på COST:s potential för framtida expansion, dess höggradiga relevans för EU:s politik och välgörande växelverkan med ramprogrammet, borde en ökning av resurserna för COST:s sekretariat övervägas och åtgärder vidtas för att så långt som möjligt förenkla de organisatoriska och administrativa förfarandena. 2. Utrymmet för att utöka samarbetet mellan Eureka-programmet och gemenskapsprojekt borde undersökas. För detta ändamål borde ett pilotsystem med begränsade anslag och varaktighet inrättas som skulle erbjuda ett snabbt förfarande för gemenskapens deltagande till stöd för forskningsdelen av särskilt angivna Eureka- projekt. Resultaten av detta pilotsystem skulle användas som underlag för att avgöra i vilken utsträckning vidare stöd kunde ges med syftet att stärka samarbetet mellan gemenskapen och Eureka. 3. Utan belägg för ett klart mervärde anser panelen att det begränsade samarbetet mellan Inco-programmet och internationella vetenskapligt-tekniska organisationer för närvarande inte motiverar en särskild kategori inom Inco-programmet. Länderna i Central- och Östeuropa och de nya självständiga staterna 4. Åtgärderna i de central- och östeuropeiska länderna och de nya självständiga staterna för att reformera dessa länders vetenskapliga och tekniska sektorer måste påskyndas och stärkas, genom nära samarbete mellan Inco, Phare/Tacis och de berörda länderna, i tre huvudriktningar: • Omstruktureringsåtgärder med sikte på att koncentrera vetenskaplig och teknisk verksamhet till ett litet antal expertcentra med avancerad utrustning och framstående vetenskapsmän. • Bistånd för omorganisationen av förvaltningen av vetenskaplig och teknisk forskning, med tonvikt på moderna, öppna metoder för förvaltning av vetenskapligt arbete, konkurrensgrundade anslag och kollegial granskning, samt kompletteringar av vad som redan görs i bilateral form. • Uppmuntran till tillämpning av vetenskap och teknik i samhället och i ekonomin genom gemensamma insatser för att lösa socioekonomiska problem. Särskild uppmärksamhet måste ägnas skyddet av immateriella rättigheter som ett medel för att stimulera till innovationer. 5. Copernicus-programmet i de central- och östeuropeiska länderna och i de nya självständiga staterna borde gradvis avslutas till slutet av det fjärde ramprogrammet. Under återstoden av Copernicus-programmet borde en mycket mer markerad inriktning på ansökningsomgångar om prioriteringar som inte täcks av andra delprogram genomföras, särskilt sådana som är av regional natur och inrättade genom förhandlingar med FoU-finansierande organ, samtidigt som den vetenskapliga samordnarens roll i tillämpliga fall överförs till en vetenskapsman från de ovan nämnda länderna. Efter Copernicus-programmets avslutning borde anslag göras tillgängliga för ett generösare stöd till nätverk, deltagande i konferenser, modernisering av utrustning vid utvalda centra och andra åtgärder så att kontakterna förblir på den höga nivå som eftersträvas av vetenskapsmännen i såväl öst som väst. 6. Intas-programinets funktion och målsättningar borde snarast granskas så all det kan överta en reviderad roll i det femte ramprogrammet i enlighet med behovet av bistånd för att omstrukturera de vetenskapliga och tekniska sektorerna i de nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen, i samarbete med Tacis och de berörda länderna, intensifiera det högkvalitativa samarbetet med vetenskapsmän från dessa länder, fortsätta samfinansieringsarrangemangen och främja ländernas deltagande i den första aktiviteten. En analys som skulle genomföras tillsammans med de ryska myndigheterna av viktiga koncentrationer av civil forskning utanför Moskva och St. Petersburg skulle bidra till att öka potentialen för ömsesidigt inbringande reformsinnade finansieringsorgan i de andra nya självständiga staterna i syfte att upprätta samarbetslänkar enligt mönster från förhållandet mellan Intas och RFBR (Ryska stiftelsen för grundforskning). tillsammans med Tacis, Inco borde även, samarbete. identifiera Utvecklingsländer 7. Den ursprungliga nivån på tekniskt samarbete med utvecklingsländer borde återställas med tanke på den höggradiga relevansen hos resultaten av Ineo-DC- finansieringen av vetenskapligt och 138 14. programmet för aktuella behov, den växande betydelsen av vetenskap och teknik för att lösa regionala problem (med globala konsekvenser) samt behovet att finansiera ett väsentligt större antal förstklassiga förslag och upprätthålla de resultat som redan uppnåtts. 8. De grundläggande målen för Inco-DC-programmet och de viktigaste utvecklingsområdena - hälsa, jordbruk och miljö - borde upprätthållas. För att minska överteckningen borde en tydligare fokusering på dessa områden göras. Det fjärde området, tekniska frågor, som inte endast den industriella utvecklingen drar nytta av utan som ger mervärde åt alla samarbetsprogram, borde ges högre prioritet, så att de fördelar, som uppstår genom olika teknikkombinationer och genom tendenser inom informationssamhället i synnerhet, kan göras tillgängliga för en bredare publik i utvecklingsländerna. 9. Hög prioritet borde även ges åt samarbete mellan Inco-programmet och EU-program som understödjer utveckling av infrastrukturer, såsom ALA-, Meda- och Lomé-programmen, för att öka medvetenheten om denna frågas betydelse, skapa starkare band mellan investeringar i infrastruktur och understödjande FoTUD-projekt samt uppmuntra lämpliga åtgärder i de utvecklade länderna. 10. Mot bakgrund av önskemål från utvecklingsländerna vid uppställande av prioriteringar, formulering och bedömning av förslag, samt i den vetenskapliga projektförvaltningen förstärkas och möjligheten att delta i samfinansierade arrangemang borde undersökas. från utvecklingsländerna borde för deltagare rollen Bedömning 11. För att göra bedömningsförfarandena öppnare och hjälpa nytillkomna till gemenskapens forskningsprogram att lära sig genom att delta i ansökningsprocessen, borde förslagsställare med icke godkända projekt snarast underrättas och ges skälig information om bedömningen av deras förslag. 12. I syfte att skapa förutsättningar för kortare och mer koncentrerade sammanträden i Bryssel borde ett pilotförsök med användning av informations och kommunikationsteknik för inlämnande och bedömning av förslag genomföras vid en kommande ansökningsomgång för att avgöra om kvaliteten i de preliminära faserna av bedömningsprocessen, inklusive nödvändig konfidentialitet, kan upprätthållas. EU och nationella politiska linjer inom vetenskap och teknik 13. Kontinuerlig övervakning av FoTU D-åtgärder på bilateral bas mellan medlemsstater och länder som fasthålla vid deltar subsidiaritetsprincipen och undvika onödiga dubbleringar. i PECO/Copernicus- och Inco-DC-programmen är önskvärd för att Incos programkommitté 14. Mandatet för Incos programkommitté borde granskas noggrant och revideras i den mån det är nödvändigt för att stärka kommitténs roll i utvecklingen av ett synligt och effektivt Inco-program och för att ge kommittén tid att behandla strategiska och långsiktiga frågor. Kommissionen borde, med bistånd av ledamöter i Incos programkommitté i deras hemländer, göra energiska insatser för att höja Incos profil genom ge omfattande publicitet åt dess syften och mål liksom åt de möjligheter programmet erbjuder för vetenskapsmän alt delta i internationellt samarbete i relevanta frågor. 15. Panelen rekommenderar pä det bestämdaste kommissionen att i brådskande ordning behandla frågan om att inrätta ett heltäckande informationssystem for förvaltningen av Inco-programmet, som i varje ögonblick kan presentera en överblick av huvudtendenserna och indikatorerna samt projektens utvecklingsläge. Detta verktyg för förvaltning och övervakning skulle underlätta samstämmigheten mellan alla generaldirektorat som är aktivt engagerade i programmet, och göra det möjligt för Incos. programkommitté och kommande övervaknings- och utvärderingspaneler att snabbt fokusera de kritiska frågorna. Eftersom vissa områden inom samarbetsprogrammen tycks sakna effektiva förfaranden för övervakning och granskning av pågående projekt borde ett stickprovssystem för övervakning efter halva liden, inklusive oberoende ekonomisk revision, skyndsam! införas och offentliggöras. 139 14. 16. För att likforma förvaltningsprocesserna inom kommissionen, en fråga som ger upphov till ständiga bekymmer för både samordnare och deltagare, borde godkännande av projekt under ett bestämt tak ges snabbehandling. Man kunde överväga en förändring av de rådande förfarandena för delegering och undertecknande inom kommissionen, som vore förenlig med behovet av bevarad öppenhet. Gemenskapen har inte råd att visa upp ineffektivitet i sina egna verksamheter och samtidigt yrka på reformer hos sina partners bland utvecklingsländerna, de central- och östeuropeiska länderna och de nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen. Bedömning och övervakning 17. Panelen anser att Inco-programmet och dess föregångare under den femårsperiod som utvärderingen gäller var nödvändiga för att motsvara den tidens förhållanden och att de kan tillgodoräkna sig betydande framgångar. I en värld som präglas av snabba förändringar kommer det alt finnas ett stående behov av justeringar under ett programs fyraåriga varaktighet. I fråga om de central- och östeuropeiska länderna i tidigare Sovjetunionen, de snabbväxande ekonomierna och och de nya självständiga staterna utvecklingsländerna kommer många nya utmaningar att framträda under de närmaste åren. I denna situation rekommenderar panelen att både övervaknings- och bedömningsverksamheterna enligt de riktlinjer som lagts fram av CREST förblir väsentliga element i Inco-programmet. 140 14. I I. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för denna oberoende rapport och värdesätter de ansträngningar panelens medlemmar varit tvungna att göra för att på så kort tid sätta sig in i ett så komplext program. I rapporten betonas betydelsen av en hög nivå av internationell vetenskaplig och teknisk verksamhet för att stärka EU-industrins vetenskapliga och tekniska grund och främja alla forskningsverksamheter som krävs för att förverkliga gemenskapens politik. Panelen erkänner Inco-programmets betydelse för att göra EU:s internationella vetenskapliga och tekniska samarbete samstämmigt och synligare, och pekar på det särskilda bidrag som Inco-programmet kan ge till lösningen av problem med en regional dimension som normalt inte behandlas i bilaterala program eller i andra delprogram. Kommissionen är av samma åsikt som panelen om COST:s potential för framtida expansion, dess höggradiga relevans för EU:s politik och gynnsamma växelverkan med ramprogrammet. Varje eventuell ökning av resurserna måste dock noggrant avvägas mot behoven hos andra delar av ramprogrammet. En reflexionsgrupp på hög nivå har tillsatts för att överväga COST:s framtida roll på den europeiska vetenskapligt-tekniska scenen. Alla möjligheter kommer att utnyttjas för att förenkla och förenhetliga de organisatoriska gemenskapens budgetförordningar. Den detaljerade åtgärdsplan som skall utarbetas kommer till stor del att grunda sig på resultaten från den utvärdering av COST som nu pågår, i samband med konferensen för COST:s chefstjänstemän och ministrar i maj 1997. överensstämmelse med administrativa förfarandena och i Beträffande förslaget om ett pilotsystem för snabb finansiering av deltagande från gemenskapen i Eureka- projekt, verkar det inte vara realistiskt att reservera medel särskilt för Eureka-projekt. Kommissionen avser emellertid att följa upp förslaget genom att undersöka hur brådskande Eureka-projekt, liksom även naturligtvis andra relevanta projekt, ända kunde skötas, såsom tidigare skett (t. ex. COSINE och JESSI). Kommissionen anser att det behövs en tydligt angiven instans med ansvar för internationella organisationer för att hantera den stora mängden vetenskapliga och tekniska frågor i samband med dem. Beträffande samarbetet med de central- och östeuropeiska länderna, är kommissionen överens med panelen om att, särskilt i fråga om länder som står inför anslutning, fullt deltagande i programmen i den första aktiviteten vore det bästa och verkligen borde uppmuntras. Man bör dock vara medveten om att deltagandet i dessa program under det fjärde ramprogrammet hittills varit mycket lågt. Däremot har överteckningen av Inco-/Copernicus-programmet varit i storleksordningen 10 till 1. Detta beror till en viss del på att finansieringsbestämmelserna för programmen i den första aktiviteten skiljer sig från dem som gäller för Copernicus-programmet. Men det visar också att samtidigt som det finns en stor önskan till samarbete mellan vetenskapsmän från öst och väst, kvarstår ett starkt behov av ett program med särskild inriktning. Panelen rekommenderar att Copernicus-programmet skulle avvecklas gradvis till utgången av det fjärde ramprogrammet och att deltagande i den första aktiviteten skulle uppmuntras "i alla fall där det finns en realistisk grund för detta". För de flesta central- och östeuropeiska länder finns dock ännu ingen sådan realistisk grund och fullt deltagande kommer endast att uppnås gradvis. De "kompletterande åtgärder" som föreslås i punkt 5 skulle till en viss del fylla tomrummet efter Copernicus-programmet, men förmodligen inte tillräckligt mycket. Man bör även hälla i minnet att en av Inco-programmets viktigaste uppgifter, som också panelen själv noterar, är att bidra till lösningar av regionala problem, som programmen i den första aktiviteten inte särskilt inriktar sig pä. I förberedelsearbetet för det femte ramprogrammet avser kommissionen att öka fokuseringen av det särskilda FoTUD-samarbetet med de central- och östeuropeiska länderna på frågor av särskild relevans för dessa länder, liksom att lägga större vikt vid kompletterande åtgärder, såsom panelen föreslår. Kommissionen delar inte uppfattningen att den roll som tidigare innehades av Inco-/Copernicus- programmen fullständigt skulle övertas av Intas-programmet, inklusive finansieringen av deltagande i den första aktiviteten. Intas-programmet spelar en viktig roll i det vetenskapliga och tekniska samarbetet med de 141 14. nya självständiga staterna i tidigare Sovjetunionen, men kommissionen anser inte att en ytterligare utvidgning av den skulle medföra några förbättringar av situationen beträffande deltagande i den första aktiviteten. Intas- och Copernicus-programmen inriktar sig i viss utsträckning på olika slags verksamheter. Medan Intas- programmet huvudsakligen ägnas åt grundforskning, är Copernicus-programmet mer direkt inriktat på tillämpad och industriell forskning. För att administrera finansieringen av deltagande i programmen i den första aktiviteten, skulle det inte behövas några speciella instanser, eftersom detta redan är ordnat inom femte kommissionens enheter ramprogrammet avser kommissionen att gä närmare in på möjligheterna att stödja expertcentra i vissa central- och östeuropeiska länder och nya självständiga stater, såsom panelen rekommenderar. Kommissionen instämmer med panelen om betydelsen av det nära samarbetet mellan Phare-/Tacis-programmen och Inco- programmet som behövs och avsikten är att ett gemensamt meddelande (GD IA-GD XII) om vetenskapligt och tekniskt samarbete med länder som står inför anslutning skall utarbetas under 1997. ifrågavarande programmen. I förberedelsearbetet för del för de Kommissionen noterar panelens stöd för dess linje i förhandlingar om avtal om vetenskapligt och tekniskt samarbete med utomeuropeiska industrialiserade länder, inklusive snabbväxande ekonomier, och delar panelens uppfattning att ömsesidighet och lämpliga bestämmelser om immateriella rättigheter borde inrättas, samt att samarbetet borde genomföras genom delprogrammen och skilt för varje projekt. Kommissionen är överens om det allmänna behovet av att granska strukturen och funktionen hos det vetenskapliga och tekniska stipendieprogrammet för Japan. Men den föreslagna gradvisa avvecklingen av de helt av EU finansierade stipendierna skulle innebära avskaffande av det tillträde de erbjuder till japanska laboratorier inom industrin, eftersom de andra systemen, som inbegriper finansiering frän japansk sida, är begränsade till offentliga forskningsorganisationer. Kommissionen välkomnar förslaget att i ett mer allmänt stipendieprogram integrera det koreanska och eventuella nya, geografiskt inriktade stipendiesystem, som kan komma att införas med länder i område B. Beträffande samarbete med utvecklingsländer (område C), har panelen framhävt betydelsen av denna del av programmet och tillstyrkt att de viktigaste utvecklingsområdena - hälsa, jordbruk och miljö - borde kvarstå. Kommissionen delar uppfattningen att tillämpad forskning på det tekniska området är viktig och att det kommer att krävas ytterligare medel för att på ett adekvat sätt sköta denna fråga. Som ett första steg avser kommissionen att öka de anslag som finns tillgängliga för "Övriga sektorer av ömsesidigt intresse" i Inco-DC-programmet under det fjärde ramprogrammet från 20 miljoner ecu till 30 miljoner ecu. Särskilda samarbetspolitiska linjer utvecklas också för de utvecklingsländer, som pä grund av sin ekonomiska och tekniska utveckling, borde betraktas som snabbväxande ekonomier. Samtidigt som kommissionen sätter värde på det stora antalet förslag av mycket hög klass som inlämnats inom ramen för Inco-DC-programmet, inser den nödvändigheten att minska överteckningen och sålunda även forskarsamhällets slöseri med resurser. Med avseende på de rekommendationer som gäller samtliga program, instämmer kommissionen i att det är nödvändigt att ständigt göra ansträngningar för att minska de uppfattade "bristerna i förfaranden", som medför att det går lång tid mellan inlämnande av förslag och den första utbetalningen av anslag till framgångsrika ansökare, och för att tillse att ansökare som fått avslag snabbt informeras om detta. Det pågår en ständig verksamhet för att förbättra kommissionens interna förvaltningsförfaranden samtidigt som dess offentliga redovisningsskyldighet respekteras. Inlämnande av förslag på elektronisk väg har redan tidigare prövats i några program. Möjligheterna kunde undersökas på nytt med tanke på mer aktuella elektroniska metoder. De förutsättningar som finns i de i frågakommande länderna skulle också behöva undersökas och beaktas. Kommissionen instämmer till fullo i rekommendationen att ett integrerat förvaltningssystem borde införas. Även om förslaget är relevant för alla program, gäller det i synnerhet Inco-programmet, i vars förvaltning flera olika generaldirektorat är inblandade. Kommissionens avsikt är att så långt möjligt förbättra situationen under den tid som återstår av det fjärde ramprogrammet, och i synnerhet att ha ett system i funktion före starten av det femte ramprogrammet. Vad gäller programkommittén lör Inco, regleras denna av beslutet om kominillésystein frän 19X7 och artikel I30i i Maastrichtlordraget. 142 14. III. UTVÄRDERINGSPANEL Luis Avelar Direktör, Portugal Telecom Professor Niels Ole Bernsen Center for Cognitive Science Roskilde University Danmark Dr. Stein W Hie Direktör, forskning, avdelningen for utvidgning och utbildning, departments för hållbar utveckling. Förenta nationernas livsmedelsorganisation Christian Dambrine Association Nationale de la Recherche Technique, Frankrike Ledamot av byrån för European S&T Assembly Professor Dervilla Donnelly University College Dublin, Irland Viceordförande, European S&T Assembly Dr. Desirée Edinar Direktör, Naturhistoriska Riksmuseet, Stockholm Terence Garrett Tidigare vid Department of Trade and Industry och Royal Society, UK Dr. Werner Menden Tidigare Bundesministerium fiir Forschung und Technologie, Tyskland Ledamot av 1995 års övervakningspanel för Inco-programmet Dr. Alberto Silvani Consiglio Nazionale delle Ricerce Italien 143 14. 144 15. ÎEMAJRSFTVARDERING 1996 SPRIDNING OCH OPTIMERING AV RESULTAT (INNOVATION) 145 15. 146 I. 1. 2. 3. 4. 5. SAMMANFATTNING 15. för tät och innovationer behövs råder allmän enighet om att en Bland europeiska beslutsfattare systematisk innovationsverksamhet är en huvudkälla till nya arbetsplatser, hög produktivitet och, i slutändan, en gynnsam miljö. Det betyder välståndsskapande. Men flexibla företagsledningskunnande, cirkulation av kunskaper mellan produktmarknader och marknadsorienterad FoTU. Det innebär också standarder och regler som gynnar innovationer, en innovationsfrämjande skattepolitik, villkor som främjar utvecklingen av kapitalmarknader för att finansiera innovationer, en europeisk patenträttspolitik som underlättar tillträde till immateriella rättigheter och effektivare försvarar sädana rättigheter över hela världen. Slutligen borde forskningsinstitut och industri samarbeta i mycket högre grad än vad som nu är fallet för att uppfylla de behov som användare och konsumenter ger uttryck ät på marknaden. länder och sektorer, fjärde Innovationsprogrammet, det delprogram som motsvarar den tredje aktiviteten ramprogrammet, behandlar det mesta av detta. Innovationsprogrammet blev klart att sätta igång efter rådets beslut nr 94/917/EG av den 15 december 1994. Programmet har en budget på 312 miljoner ecu. Det fortsätter verksamheter som startades under Sprint-programmet och Value Il-programmet, och en verksamhetslinje från Thermie-programmet. Dess grundläggande uppgift är att stärka den europeiska industrins social sammanhållning. Särskild tonvikt läggs vid små och medelstora företag samt vid att sprida och sälta i omlopp teknik. Hela programmet skall bedrivas enligt subsidiaritetsprincipen: det skall komplettera, inte ersätta, nationella och regionala verksamheter på liknande områden. innovationsförmåga. Programmet till ekonomisk och skall även bidra i det Innovationsprogrammet är evolutionärt och experimentellt. Därför är det särskilt viktigt att dess inriktning regelbundet justeras genom lämplig övervakning och utvärdering grundade på verif ierbara målsättningar. Den tid och de resurser som stått till förfogande för denna rapport har dock nödvändiggjort att den blir mer en granskning på basis av relevant dokumentation, några intervjuer och våra allmänna kunskaper om ämnesområdet än en utvärdering på basis av omfattande empiriskt underlag. Kommissionen borde vidta åtgärder för att säkerställa effektivare utvärderingar i framtiden. Referensramarna för denna utvärdering innehåller fem frågor. Vi ombads att bedöma relevansen, effektiviteten och kostnadseffektiviteten hos de inom ramen för Innovationsprogrammet under åren 1991-1995. Mot bakgrund av den förväntade utvecklingen av de socioekonomiska förhållandena under de kommande fem åren, skulle vi dessutom framlägga rekommendationer om programmets inriktning. Utvärderingen måste beakta de slutliga utvärderingarna av Value Il-programmet, som var en del av det tredje ramprogrammet, och av Sprint-programmet, som låg utanför ramprogrammet. framtida orientering och initiativ som genomförts förvaltningens intryck är positivt. Vårt allmänna Innovationsprogrammet och dess föregångare Sprint- programmet och Value Il-programmet har tagit upp frågor som är relevanta för gemenskapens innovationsprocesser och socioekonomiska behov. Programmen har ökat innovationspolitiken aktörer. inom kommissionen och bland nationella och Sammanslagningen av Sprint- och Value Il-programmet var nödvändig för att rationalisera tidigare åtskilda verksamhetslinjer. Det finns en del prioriteringar att överväga på nytt och en del brister att rätta till, men dessa problem är inte dominerande. förståelsen av regionala 6. Mer specifikt har Innovationsprogrammet och dess föregångare uträttat följande: Upprättat infrastrukturer for spridning av information om gemenskapens FoTU-verksamheter. • Tillgodogjort sig och spridit värdefulla erfarenheter av innovalionsprocesser i små och medelstora företag. • Främjat horisontella åtgärder inom kommissionen för att göra gemenskapens politik inom FoTU och andra områden mer innovationsinriktad. De regionala åtgärderna är de mest lyckade exemplen. • Sått fröet till en europeisk innovationspolitik. Grönboken om innovation har stor del av förtjänsten för detta. 147 15. • Insett att åtgärder på gemenskapsnivå borde komplettera nationella och regionala åtgärder, i stället för att ersätta dem. 7. Vi anser att innovationspolitikcn borde ges en förstärkt roll i EU:s verksamheter. I vår rapport understryker vi betydelsen av lokala och till och med personliga kontakter för att sprida innovativa idéer. Vi anser dock att det även finns utrymme för gemenskapsåtgärder, förutsatt att överdriven centralisering undviks. Åtgärdsplanen på grundval av grönboken borde leda till en europeisk innovationspolitik med en egen, stark roll bland EU:s olika politikområden och i för hållande till nationell och regional innovationspolitik. Denna politik borde understödjas av organisatoriska förändringar inom kommissionen. 8. Mot bakgrund av detta vore det korrekt att ge Innovationsprogrammet en strategisk och mer inflytelserik roll. Innovationsprogrammet har hämmats av brist på resurser och auktoritet. Det har ändå förmått göra framsteg i riktning mot en europeisk innovationspolitik och förtjänar därför att förstärkas. 9. Innovationsprograuiniet borde vara en bred och flexibel enhet inom ramprogrammet. Mellan FoTU och innovationer råder ett komplicerat förhållande. De bidrar ömsesidigt till varandra, men innovation är ett bredare begrepp och har rötter även på annat håll än i FoTU. Som slutomdome anser vi att Innovationsprogrammet bör kvarstå inom ramprogrammet. Ramprogrammet får dock inte otillbörligt ställa upp hinder för Innovationsprogrammets bredare verksamheter. Detta innebär utveckling av ett komplex av horisontella växelverkningar och kan kräva en mer öppen struktur än den som lämpar sig för FoTU-programmen. Som vi redan tidigare nämnde, måste programmet vara öppet för experiment och utveckling. Det innebär i sin tur att det måste finnas väl definierade förfaranden för att inleda och avsluta verksamheter, dvs. 'inträdes- och utträdesmekanismer'. Det innebär också att programmet måste kunna reagera på behov som snabbt förändras. Flexibiliteten borde ökas. 10. Vi skulle vilja att Innovationsprogrammet och dess personal kunde fungera som en "pådrivningsgrupp' innanför och utanför kommissionen. En "pådrivningsgrupp' består av en liten grupp människor vars uppgift är att stimulera till och framkalla åtgärder, att uppmuntra nytänkande och pä så sätt blåsa liv i en större grupp. Det är precis den roll som vi anser att de som är engagerade i programmet kunde och borde spela. Genom att sprida idéer, nya erfarenheter och resultat av experimenterande, skulle de stimulera till och framkalla innovaliva tillvägagångssätt. Detta skulle ge programmets personal tillgång till ett slags 'think-tank' för deras arbete att uppfylla grönbokens mål. De skulle behöva ha en klar uppfattning av hur innovationsprocessen fungerar, tillhandahålla ett kraftfullt reflekterande och experimenterade element och ha som huvudsyfte att främja innovationstänkandet innanför och utanför kommissionen. 11. Vi rekommenderar att programmets samordning med andra politikområden inom EU och med generaldirektoraten förstärks. Att stå i kontakt med och bidra till andra generaldirektorats politik skulle vara en viktig del av denna pådrivargrupps roll. I synnerhet borde programmet kopplas till utvärderingen och genomförandet av verksamheter som inom gemenskapen än FoTU, såsom industripolitik, politik för små och medelstora företag samt regionalpolitik. Allt detta tor att bidra till innovationer, liksom till överföring och spridning av teknik. Detta kräver förutom en hängiven förespråkare också lämpliga administrativa arrangemang. tillhör andra politikomräden 12. Det är särskilt viktigt att förstärka växelverkan mellan den tredje aktiviteten och FoTU- prograninien i den första aktiviteten. Enligt vår uppfattning har man i formuleringen av Innovationsprogrammets uppgift inte gjort en tillräckligt tydlig skillnad mellan utnyttjande av resultaten av enskilda FoTU-projekt och ett mer generellt främjande av innovativt tänkande och innovativa metoder. Inom den gemenskapsslödda forskningen anser vi att mer uppmärksamhet borde ägnas utnyttjandet av resultaten, men delta borde i första hand vara en uppgift for det berörda FoTU-programmet. Innovationsprogrammet borde emellertid inte vara bara en distributionstjänsl som på begäran står till FoTU-programmens förfogande. Dess uppgift borde vara att ge programmen 148 15. riktlinjer för spridning och optimering och att spela en interaktiv roll som övervakare och lärare under programmens hela livstid. Allmänt sett borde Innovationsprogrammet förstärka dessa programs orientering mot innovationer. Innovationsprogrammet har initierat en rad åtgärder för att säkerställa ett samordnat tillvägagångssätt visavi spridning och optimering. Dä dessa initiativ är i full verksamhet kunde de göra goda framsteg i riktning mot en effektiv samordning. Innovationsprogrammet borde ha den auktoritet och de institutionella medel som är nödvändiga för att tillse att sä sker. 13. Programmet måste bli tydligare i fråga om sina prioriteringar. Det behöver också en enklare struktur. Allt detta för att kunna fokusera tydligare på vissa frågor, öka flexibiliteten och förbättra den interna samordningen. Vi riktar uppmärksamheten på följande punkter: 13. 1 Det europeiska systemet för innovationsövervakning (European Innovation Monitoring. System, EIMS) borde vara en särskilt viktig del av Innovationsprogrammet och, såsom det redan gör, främja integreringen av gemenskapens verksamheter med medlemsstaternas och andra organisationers. Del kunde spela en viktig roll i de verksamheter som bedrivs av den 'pådrivargrupp' för programmet som vi förespråkade ovan. 13. 2 Programmets regionala verksamheter borde utvidgas och I synnerhet borde programmet genom att använda existerande initiativ såsom de regionala innovationsstrategierna eller nya, mer specifika instrument, hjälpa behöriga regioner att effektivt utnyttja strukturfonder på områden som påverkas av tekniska innovationer och det borde uppmuntra små och medelstora företag i dessa regioner att delta i innovationsprojekt på samarbetsbasis. intensifieras. 13. 3 Teknikförmedlingscentren (IRC) har de bästa förutsättningarna för att integrera åtgärder på lokal och på europeisk nivå. Centren borde förstärka denna sin ställning såsom sin främsta uppgift inom programmet. De borde arbeta på att främja innovationer i sina lokala miljöer snarare än att koncentrera sig på att sprida information om gemenskapens FoTU. Då det är till nytta borde de ge en europeisk orientering ät lokala företags efterfrågan på innovationer och finansiering av innovationer. De kunde också erbjuda värdefulla tjänster ät andra delar av programmet, som t. ex. de regionala åtgärderna. För att kunna göra detta måste de vara medvetna om alla aspekter på innovativt tänkande och stå mycket nära de lokala ekonomierna och bygga på, men inte dubblera, andra verksamheter på lokal basis. De bör också stå i nära kontakt med kommissionen och andra teknikförmedlingscentra för att kunna verka som ett effektivt nätverk. 13. 4 Att skapa nätverk är enligt vår uppfattning en viktig uppgift för innovationspolitiken pä europeisk nivå. Genom dessa kommer information och idéer att flöda som möjliggör korsbefruktning av regionala och sektorvisa erfarenheter och stimulerar till förbättringar av konkurrenskraften. Sådana nätverk kan i bland vara elektroniska, i bland pappersbaserade, och fungerar ofta genom personliga kontakter. De kan vara antingen permanenta, dvs. delar av infrastrukturen, policyelement eller experimentella initiativ som är tänkta att fortsätta på egen hand. Inom Innovationsprogrammet borde andra nätverksinitiativ än teknikförmedlingscentren vara experimentella. De borde utformas så att de i sinom tid kan bli ekonomiskt oberoende av kommissionen. Dessa initiativ kunde tillföra en europeisk dimension till redan existerande nätverk eller inleda samarbete pä en del nya områden där kommissionen har behörighet. 13. 5 Vi faster särskild vikt vid att stimulera en finansiell miljö som är gynnsam för spridningen av nya tekniker. Hittills har dock Innovationsprogrammet endast gett begränsade bidrag till tänkandet pä detta område. Det borde eftersträva en större roll. Europa har varit för långsamt i utvecklingen av system för att finansiera innovationsverksamheter. Sådana måste utvecklas samordnat lör att integrera åtgärder på regional och nationell nivå och på gemenskapsnivå. 13. 6 Programmet borde behålla sin viktiga mförmationstillhandahallande roll som det utövar genom CORDIS (och som helst borde förstärkas). Det borde ge mer uppmärksamhet ät en djupgående förståelse av användarnas behov av tjänsten, så att innovationsbudskapet riktas till en mottaglig publik. 13. 7 Vi rekommenderar på det starkaste ytterligare insatser och en mer sammanhängande strategi på patentområdet. Det innebär i första hand att stärka den nuvarande rollen som understödjare av FoTU-program. Men även utvecklingen av bestämmelser om immateriella rättigheter är en fråga av ifrån strategisk vikt för en europeisk innovationspolitik. Den nuvarande situationen är långt tillfredsställande. Åtgärderna på detta område borde intensifieras i framtiden. 149 15. 13. 8 Syftet med projekten inom Innovationsprogrammet borde vara att demonstrera och sprida innovativa ansatser och metoder som gör det möjligt för tekniken att förstärka en innovativ attityd. Det borde inte vara att endast utnyttja enskilda resultat. Projekten borde främst tjäna som skyltfönster för att presentera innovativt tänkande och innovativ praxis i allmänhet. Snarare än att syfta till framtagande av specifika tekniker borde de inriktas på de bredare målen för en europeisk innovationspolitik, såsom lättare tillträde till produktmarknaderna för nya teknikbaserade företag, ökning av de traditionella sektorernas förmåga att tillgodogöra sig ny teknik, tätare överföring av tekniker mellan sektorer och länder (inte endast inom gemenskapen, utan även över dess gränser), och stimulering av en 'innovationskultur' över hela Europa. 13. 9 Vi anser att överförings- och valideringsprojekten borde slås ihop, att OPET-nätverket borde överföras till Thermie-programmet och att två av de existerande verksamhetslinjerna, tekniker för innovationsförvaltning och allmänhetens medvetande om forskning och teknik, inte borde ingå som enskilda delar i ett framtida program, fastän deras specifika målsättningar kan vara viktiga. De medvetandeskapande verksamheterna kunde bli en del av EIMS och omledas till att bli en konsekvent strategi lör att främja gemenskapens initiativ inom forskning, teknik och innovation. Informationsförvaltningsinitiativen kunde fördelas på olika håll: EIMS skulle utvärdera nya tekniker, medan teknikförmedlingscentren skulle främja användning av de nyaste metoderna. 14. De ovanstående rekommendationerna kan sammanfattas i följande sex punkter: • Innovationspolitiken borde ges en förstärkt roll i EU:s verksamheter. • Innovationsprogrammet borde fortsättas, förstärkas betydligt och bli en bred och flexibel enhet inom ramprogrammet. Det borde tillhandahålla en 'pådrivargrupp' för att stimulera, främja och kämpa för innovationer såväl i som utanför kommissionen. • Större uppmärksamhet borde fästas vid innovationer inom FoTU-programmen. • Innovationsprogrammet borde bistå spridnings- och optimeringsverksamheterna i de enskilda FoTU-programmen. Det borde ha möjlighet att ingripa i de fall där dessa verksamheter verkar vara otillräckliga. Det borde generellt öka FoTU-programmens orientering mot innovationer. Lämpliga administrativa arrangemang krävs för att säkerställa allt detta. • Samordningen med EU:s övriga politikområden och med generaldirektoraten borde förstärkas. I synnerhet borde programmet kopplas samman med utvärdering och genomförande av verksamheter pä andra politikområden inom gemenskapen än FoTU, såsom industripolitik, politik för små och medelstora företag och regionalpolitik. Allt detta för att understödja innovationer samt överföring och spridning av teknik. • Mer uppmärksamhet borde ägnas prioritetsordningen av programmets enskilda verksamhetslinjer för att skarpare fokusera de frågor som lyfts fram under de föregående punkterna. I framtiden skulle programmet bestå av åtta huvuddelar. 150 15. II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen understödjer till fullo den tonvikt som i rekommendationerna läggs vid främjande av innovationer, såväl inom som utanför ramprogrammet för FoTU. I själva verket antog kommissionen den 20 november 1996, efter den breda allmänna debatt som stimulerats av grönboken om innovation, den första åtgärdsplanen för innovationer i Europa. Denna plan betraktar förmågan till innovationer som en nödvändighet för att bevara konkurrenskraften och som en förutsättning för framtida sysselsättningsskapande i Europa. I planen identifieras tre åtgärdsomräden: främjande av en genuin innovationskultur, inrättande av en rättslig, reglerande och finansiell ram som gynnar innovationer, tydligare formuleringar för forskning och innovationer. Vart och ett av dessa områden innefattar åtgärder som hör till vetenskaps-, forsknings- och det tekniska politikområdet liksom åtgärder som normalt hör till andra politikomräden, såsom industri-, företags- och regionalpolitik. Kommissionen instämmer också i rekommendationerna att större uppmärksamhet borde lastas vid innovationer inom FoTU-programmen och att Innovationsprogrammet med fördel kunde leda och bistå delprogrammen i dessa insatser. Mot bakgrund av erfarenheterna från den gemensamma gruppen för spridning och optimering (Interprogramme Group on Dissemination and Optimization) kominer kommissionen att överväga de bästa metoderna för att säkerställa ett konstruktivt samarbete mellan programmen på dessa områden. Detsamma gäller rekommendationen om samordning med andra politikområden inom EU med siktet inställt på att främja innovationer samt överföring och spridning av teknik. För det tredje tackar för kommissionen den föreslagna omstruktureringen av de verksamheter som programmet omfattar och den föreslagna minskningen av antalet verksamheter. I detta sammanhang vill kommissionen påpeka att den senaste ansökningsomgången för projekt beträffande överföring och redan har kommit långt i integreringen av båda dessa slag av projekt, såsom validering av teknik antyddes i en av rekommendationerna. Slutligen har kommissionen noterat rekommendationerna att Innovationsprogrammet borde uttrycka sina prioriteringar tydligare: att utnyttja resultat från enskilda FoTU-projekt eller att främja innovativt tänkande och handlande i bredare mening. I överensstämmelse med de riktlinjer som antagits av atgärdsplanen lör innovationer kommer det senare alternativet att framträda som en av de centrala prioriteringarna i framtida verksamheter. '" I ( il ni -C 221. I7. «). IW(>. s. 20. 151 15. HL UTVÄRPERINGSPANEL Luis A. Oro Giral (E), ordförande Professor vid institutionen för oorganisk kemi University of Zaragoza Nicos M. Christodoulakis (GR) Professor vid institutionen för internationell ekonomi och Europastudier Athens University of Economics and Business Heinrich Höfer (D) Chef för institutionen för teknologi och innovationspolitik BDI, Bundesverband der Deutschen Industrie Sean McCarthy (IRL) Verkställande direktör, Hyperion Energy Systems Ltd Erkki Ormala (FIN) Sekreterare vid Vetenskaps- och teknikpolitiska rådet i Finland Handels- och industriministeriet Philip V. Hills (UK) Professorial Fellow, PREST (Policy Research in Engineering, Science, and Technology) University of Manchester Giorgio Tuninetti (I), föredragande Assistent till första vice ordföranden, Business Development Corporate Staff, Finmeccanica SpA 52 16. FEMÅRSUTVÄRDERING 1996 FRÄMJANDE AV UTBILDNING OCH FRI RÖRLIGHET FÖR FORSKARE 153 16. 154 16. I. SAMMANFATTNING Detta är sammanfattningen av femårsutvärderingen av delprogrammet Humankapital och rörlighet (HCM- programmet) samt dess efterföljare, delprogrammet för forskarutbildning och -rörlighet (TMR- programmet) '-\ Utvärderingen företas som en förberedelse till antagandet av TMR-programmel under det femte ramprogrammet. Den innehåller även den slutliga utvärderingen av HCM-programmet. De rekommendationer som görs i denna rapport är nödvändiga för en positiv utveckling av TM In programmet och har utvärderingspanelens totala och enhälliga stöd. Det är panelens uttryckliga önskan att fä se rekommendationerna fullständigt genomförda. Vid övergången till 2000-talet står Europa inför en rad stora utmaningar. Dess industriella konkurrenskraft måste förbättras och hindren för flödet och utvecklingen av information och kunskap måste avlägsnas. Ekologiska problem och miljöproblem måste övervinnas. De stora sociala frågorna om migration och rasism, hälsa och livsstil, social utslagning och styrelseskick måste tas upp. Panelen anser att Europa kommer att vara bättre rustat för att möta dessa utmaningar om dess vetenskapliga och tekniska forskarsamhälle är redo att samarbeta tvärs över disciplingränser, över gränser mellan kulturer, regioner och nationer, och att ett program för forskarutbildning och -rörlighet kan ge ett betydande bidrag till detta samarbete. • TMR-programmet är ett väsentligt element i antagandet av dessa utmaningar och hör fortsättas under det femte ramprogrammet. Varje program måste emellertid ha förmågan att överskrida rena EU-intressen för att säkerställa att forskningen omfattar den globala dimensionen hos den industriella konkurrenskraften och en ekologiskt hållbar utveckling, och, i synnerhet, spelar en huvudroll i utvecklingen och stabiliseringen av Central- och Östeuropa. For att fullt ut kunna anta dessa utmaningar krävs vissa förändringar av vad panelen anser vara ett mycket framgångsrikt och välskött program. • Programmet måste övergå till att arbeta med alla forskningsområden som är relevanta för dessa utmaningar och utveckla dem i deras fulla europeiska och globala dimensioner. Programmet måste också arbeta tätt tillsammans med det europeiska forskarsamhället, i vilken det blivit högt respekterat för sin tonvikt på vetenskapliga topprestationer och sin "bottom-up"-metod. Den senare gör det möjligt att understödja nya dynamiska områden som ligger utanför EU:s delprogram och korrigera felinriktningar eller bristande flexibilitet hos starkt målinriktade program. Den är i viss mening ett försäkringsbrev. Den leder dock till stora problem med överteckning i vissa delar av programmet och oklarhet om dess mål: är den ett försäkringsbrev för den forskning som inte täcks av delprogrammen eller är den ett program för forskarutbildning och -rörlighet? Panelen rekommenderar följande: • Alla program under dot fcinle ramprogrammet horde ha en sektion för forskning "bottom-up" - förbli ett "hottom-iip"-prograin, men deras försäkringshrev. TM K-programmet borde koncentreras pä frågor om forskares utbildning och rörlighet. Denna s;uiimanl;itinhiu ollenlliii»örs som fil IVisläende dokument pä alla unionens språk (dokumcnl I) och som del av den liillsliindigu rapporten, som endast loreligtier pä enjjelska (dokument 2). 155 16. Beträffande de enskilda programverksamheterna: • Stipendieverksamheten borde utvecklas som tre grundverksamheter. Panelen rekommenderar följande: 1. Marie Curie-stipendiet borde uttryckligen utvecklas för de mest talangfulla bland Europas forskare med dokumenterade forskningsinsatser. 2. Industristipendier (Industrial Host Fellowships) borde erbjuda stöd särskilt för utbildning av forskare inom industrin. 3. Sammanhållningsstipendierna (Structural Cohesion Fellowships) borde erbjuda stöd särskilt för utvecklingen av forskningsgrupper på hög nivå i mindre gynnade regioner. • Verksamheten för forskningsnätverk borde öka andelen lyckade resultat och avkastningen av nätverk genom att 1. öka flexibiliteten visavi finansierade nätverksstrukturer, eventuellt frångå principen om genomsnittlig finansiering per nod, 2. tillhandahålla finansiering av projekt till högst 50 % av kostnaderna, 3. höja kvaliteten på nätverksstipendiater genom öppen, internationell utannonsering av befattningar, 4. uppmuntra förslag som överskrider ämnesgränser och tillse att de ges en rättvis bedömning. • Verksamheten för storskaliga anläggningar borde företa följande: 1. Öka verksamhetens inslag av samordning och utveckling av kluster. Dessa har ett högt EU-mervärde. 2. Utvidga definitionen av verksamheten till att lyda "Storskaliga intellektuella expertcentra". 3. Undvika att bli plattformen för planering av nya storskaliga anläggningar. Det kunde inverka negativt på verksamhetens huvudmål. 4. Granskas för omplacering inom ramprogrammet. • Verksamheten för kompletterande åtgärder: Det finns ett stort behov av en "strategi- och uppföljningsenhet" som kunde understödja TMR-programmets verksamheter. Denna enhet skulle ha många uppgifter som är nödvändiga för hela programmets utveckling, inklusive att utveckla • en samlad strategisk och analytisk kompetens för att stödja programmet, • en arbetsmodell av det europeiska industriella och akademiska forskarsamhället som behövs för planering och utvärdering av programmet, • en uppföljningskapacitet som skulle samordna och analysera TMR-programmets effekt, • kopplade leedbaek-mekanismer för att identifiera brister och möjliga forbättringar, • en slödplattlörm lör samarbete med medlemsstaterna om utvecklingstendenser inom forskarutbildning, rörlighet och närliggande frågor. 156 16. II. KOMMISSIONENS SVAR Kommissionen tackar för panelens viktigaste slutsats att främjandet av förskares utbildning och 1. rörlighet är ett viktigt element i del fjärde ramprogrammet och borde fortsättas under det femte ramprogrammet. Kommissionen delar panelens uppfattning att det pågående delprogrammet för utbildning och fri rörlighet för forskare (TMR-programmet) är ett synnerligen framgångsrikt och välskött program. 2. Panelen har lagt fram ett antal specifika rekommendationer för att ytterligare förbättra effekterna av och effektiviteten hos dessa åtgärder för forskares utbildning och rörlighet, särskilt med sikte på det femte ramprogrammet. Dessa rekommendationer kommer att studeras noggrant för att utröna hur de bäst kan genomföras, och då särskilt • • fokusering av Marie Curie-stipendiet på de mest talangfulla bland unga europeiska forskare med dokumenterade forskarerfarenheter, införande av industristipendier för att erbjuda stöd med särskild inriktning på utbildning av forskare inom industrin, liksom regionstipendier (Regional Host Fellowships) för att förbättra utvecklingen av forskning och forskarutbildning i gemenskapens mindre gynnade regioner, • utfinnande av mekanismer för att öka andelen lyckade resultat och avkastningen av nätverken för forskarutbildning, • införande av infrastrukturnätverk som ett sätt att främja den europeiska forskningsinfrastrukturens samordning av sig själv, • organisering av en grupp för strategi och uppföljning som förser verksamheterna med strategiskt och analytiskt stöd. 3. Kommissionen delar panelens uppfattning att dessa verksamheter fortsättningsvis bör fungera enligt principen "bottom-up", vara öppna för alla vetenskapliga forskningsfält och med projekt som valts enligt principen om högsta vetenskapliga standard. 57 IIL UTVÄRPERINGSPANEL Professor Daniel Thomas (ordförande) Professor vid University of Technology i Compiègne (Frankrike). Han har sedan 1970 innehaft befattningar på nationell och europeisk nivå. Han är chef för CNRS:s laboratorium för enzymteknik. Han har offentliggjort mer än 300 vetenskapliga artiklar i internationella tidskrifter. Han var under flera år direktör för det franska bioteknikprogrammet. På europeisk nivå tog han 1978 initiativet till den biotekniska verksamheten, och har suttit som ordförande i flera EG-kommittéer. Professor Joannes (Jan) Beenakker Professor emeritus i fysik vid Leiden University. Före pensioneringen var han chef för gruppen för molekylärfysik vid institutionen för fysik vid Leiden University. Hans huvudforskning under det senaste decenniet har gällt studiet av icke-jämviktsbeteende hos gaser av roterande molekyler. Han har varit gästprofessor i molekylärfysik vid Catholic University of Leuven. Från 1985 till 1991 var han Rector Magnificus vid Leiden University. Efter pensioneringen verkade han 1991-1994 som ordförande för F. O. M. (avdelningen för fysik vid Dutch Science Foundation, NWO). Han är ledamot av KNAW, Royal Dutch Academy of Science och av Academia Europea. Tom Casey (föredragande) Direktör, Human Resources, vid CIRCA Group Europe Ltd. och föreläsare i Technology & Innovation Policy vid University College Dublin. Han fick sin utbildning vid Imperial College, University of Manchester och Université de Paris-Dauphine. Han har arbetat inom OECD, National Board for Science & Technology, National Enterprise Agency i Dublin. Professor Peter Hackl Professor i statistik vid University of Economics and Business Administration, Wien, Österrike. Hans vetenskapliga intressen gäller utveckling och tillämpningar av statistiska metoder för tidsserieanalyser och för analys av ekonomiska data, t. ex. diagnostik för ekonomiska och ekonometriska modeller och metoder för processkontroll och för kvalitetsförbättring. Han är författare till flera böcker och omkring 70 artiklar i expertgranskade internationella vetenskapliga tidskrifter. Sedan 1995 har professor Hackl varit ordförande för Austrian Statistical Society. Dr. Geoff Robinson Teknisk direktör vid IBM United Kingdom. Huvuddelen av hans karriär har skett inom forskning och utveckling för IBM. 1992-1994 var han Chief Scientific Advisor on Science and Technology vid UK Department of Trade and Industry. Han är Fellow of the Royal Academy of Engineering och var 1995- 1996 ordförande för British Computer Society. Professor Alexandre Quintanilha Innehar doktorsgrad i teoretisk fysik och har varit professor i biofysik och rektor för biomedicinska institutet vid University of Porto sedan 1991. 1972-1990 var professor Quintanilha docent i fysiologi vid University of California al Berkley och Director for Environmental Studies vid Lawrence Berkley Laboratory. Hans forskningsområde är molekylära markörer och anpassningsmekanismer under stress hos människor. 158 17. 59 17. 160 17. I. SAMMANFATTNING Programmets viktigaste resultat har varit, och fortsätter att vara, tillhandahållandet av en gemensam vetenskaplig grund för säker drift av kärnreaktorer, effektiv avveckling av kärnreaktorer, utveckling av överenskomna medel för säker hantering av radioaktivt avfall, och skydd av Europas befolkning och miljö mot eventuella negativa strålningseffekter, och särskilt tidigare, nuvarande och framtida utnyttjande av kärnkraft och medicinska användningar av strålning. Vid granskningen av vad det tredje ramprogrammet uppnått har vi koncentrerat oss i detalj på områdena reaktorsäkerhet och avfallshantering, eftersom områdena radiologiskt skydd och avveckling har genomgått oberoende utvärderingar under femårsperioden. Inom reaktorsäkerhet har nya kunskaper utvecklats om fenomen som kan uppträda vid en allvarlig olycka. Framsteg har gjorts pä området för härdnedbrytning, men ovissheter består i den så kallade sena fasen. Framsteg har gjorts beträffande beräkning av distribution och förbränning av väte, och grundläggande kunskaper har erhållits på området för växelverkan mellan hett bränsle och kylmedel. Flera olika av härden har utvecklats. Beteendet hos kärnklyvningsprodukter har undersökts effektivt. Stöd för olyckshantering lanserades för att kunna bistå med hjälp vid återhämtningen efter en allvarlig olycka. för bibehållande anordningar intressanta Inom hantering av radioaktivt avfall har dyra underjordiska laboratorier kommit till kostnadseffektiv användning, såväl för att utveckla förtroende för säkerhetsbedömningar vid val av lämpliga platser i framtiden som uppfyller nationella kriterier som för att förstå radionukliders förflyttning, varav många är relevanta även för andra toxiska ämnen. Ett värdefullt innovationsarbete har uträttats för försöken att minska mängderna av olika avtalIsprodukter, innehållet av långlivade material som utsänder alfastrålning som skall förvaras i förvaringsrum och för utvecklingen av avfallsformer och behållare som är långsiktigt stabila. Ett i harmoniseringen av kvalitetsgarantier för radioaktiva avfallsprodukter, vilket varit till hjälp för nationella reglerande och licensutfärdande organisationer. 'Europeiskt nätverk för kvalitetskontroll av avfallspaket' har varit framgångsrikt Forskningen om avveckling har minskat eftersom tekniken blivit mogen, och utgivningen av Handbok för avveckling av kärnkraftsanläggningar har visat sig vara ett utmärkt medel för att sprida resultat och stimulera till praktisk användning av dem. Inom strålskydd har det viktigaste resultatet varit tillhandahållandet av den vetenskapliga grunden för revideringen av EG-direktivet om grundläggande säkerhetsnormer, som antogs i maj 1996. Programmet har resulterat i grundläggande framsteg för förståelsen av reparationen av DNA efter strålskador och av den inledande fasen av strälbetingad uppkomst av cancer samt för epidemiologin. Det har också bidragit till utvärderingen av fördelar för patienter av konventionella och nya radiologiska tekniker och bidragit till revideringen av direktivet om medicinsk exponering. Specifika retrospektiv stråldosmätning härrör också från programmet. Dess socioekonomiska värde kan bedömas i termer av livsförlängning och förhöjd livskvalitet genom bättre medicinsk värd, och hälsovårdskostnader som undvikits genom undvikande av negativa stråleffekter. resultat beträffande Analysen av de ekologiska konsekvenserna av Tjernobyl-olyckan har tydligt visat på skillnaden mellan gynnsamma botemedel och mindre gynnsamma sådana. En ny ansats inom radioekologin har lett till utvecklingen av modeller som kan bidra till en heltäckande miljöstrategi som svar på eventuella olyckor i framtiden. Slutligen har mycket uppnåtts för utveckling och spridning inom EU av dataprogram för riskbedömning och beslutsstöd vid en nukleär krissituation. 17. Övergången från det tredje till det fjärde ramprogrammet, med ett mindre antal noggrant målinriktade forskningsområden, ökat antal partners i varje projekt, ökat multinationellt samarbete, ökat deltagande från industrins och små och medelstora företags sida, har lett till förbättrad förvaltning av vad som redan tidigare var en effektiv och produktiv europeisk forskningsinsats. På flera programområden är de europeiska organisationernas arbete vetenskapligt ledande på global nivå, och dessa områden står för reella möjligheter till ekonomiskt mervärde för den europeiska industrin. Ett viktigt resultat av det hela EU omspännande forsknings- och utbildningsprogrammet är att den vetenskapliga och tekniska kompetensen upprätthålls även i de av EU:s medlemsstater där sädana kunskaper inte tillhandahålls som en biprodukt av driften av kärnkraftsanläggningar. Fortsatt säkerhet för befolkningarna kan garanteras endast om tillräcklig kunskap finns att tillgå i alla länder. Delta kan kräva att en ny generation av lämpligt kvalificerade vetenskapsmän växer fram för att ersätta den avgående generationen. Aktivt deltagande i framtida noggrant målinriktade forskningsprogram inom EU är ett utmärkt medel för att fostra en ny generation av specialister. Den gemensamma vetenskapliga grunden, som detta forskningsprogram väsentligt bidragit till, gör det möjligt för EU:s medlemsstater att själva besluta om sin politik, men bidrar också till att säkerställa att logiken bakom dessa beslut är öppen för insyn. Den viktigaste metoden för förmedling av resultat som uppnås i programmet är genom offentliggörande i expertgranskade internationella vetenskapliga tidskrifter, men kommissionens publikationer har också gett ett värdefullt bidrag till spridningen av information om programmet. Europeiska och internationella vetenskapliga auditorier har med framgång nåtts genom talrika symposier, seminarier och konferenser som organiserats inom ramen för programmet. Utnyttjandet av programmets resultat av andra direktorat inom kommissionen, t. ex. för att ställa upp normer, för att öka allmänhetens förtroende och för att bistå länder i Central- och Östeuropa har dock varit mindre omfattande än vad vi hade hoppats. Utvecklingen av det fjärde ramprogrammet innebär en betydande ökning av kommissionens detaljerade specifikationer av de slag av undersökningar som kan få understöd, fastän programmet växte fram ur breda diskussioner om att möjliggöra insatser från enskilda vetenskapsmän. Det är viktigt att upprätthålla en balans för att säkerställa att det ges möjligheter för innovativa forskargrupper i medlemsstaterna att få ekonomiskt stöd från EU för arbete på nya eller okonventionella områden där chanserna till framgång må vara låga, men där det potentiella värdet av en framgång är desto högre. Det fjärde ramprogrammet utgör en utmärkt grund för att bestämma behoven för det femte ramprogrammet. Det vore dock fördelaktigt att granska målen och tidsplanerna mot bakgrund av slutanvändarnas behov. Varje enskilt programs slutanvändare borde identifieras och kopplingar upprättas mellan forskargrupperna och användarna. Många programresultat kan skräddarsys så att de används av små och medelstora företag, t. ex. beträffande strålningskontroll, reaktorsäkerhet, avfallshantering och beredskap för nödsituationer. Genom att koncentrera den framtida forskningen på riskrelevanta ämnen borde det i slutändan av det femte ramprogrammet finnas tillgäng (ill bred kunskap om allvarliga olyckor, som ger en gemensam vetenskaplig grund lör kunskaper pä europeisk nivå om länkbara reaktorolyckor och korrigerande åtgärder. Denna kunskap kan utnyttjas för lämpliga förfaranden för hantering av olyckor och, i tillämpliga fall, för planering av konstruktionsegenskaper. Den bakomliggande kunskapen om avfallsförvar borde förbättras fram till dess avfallet skall lagras. Huvuduppgiften är nu att visa att de nödvändiga studierna och experimentella undersökningarna utförs för att uppnå den grad av säker funktion hos hela avfallshanteringssystemet som krävs - i synnerhet beträffande den geologiska förvaringen. I detta sammanhang kräver de långsiktiga uppgifterna ytterligare insatser, inte minst på grund av det breda urvalet av potentiella geologiska formationer i EU:s medlemsstater. 162 Vi anser att det inte behövs någon ytterligare forskning om avveckling, eftersom det pågående programmet under det fjärde ramprogrammet kommer att leda till demonstration av en heltäckande uppsättning lyckade tekniker vid en hel rad reaktorblock och andra nukleära anläggningar. 17. Studiet av skydd för människor mot strålning från kärnkraftsverksamheter kräver fortsatt forskning. Detta område är viktigt för att demonstrera förbättrad livskvalitet för de europeiska folken och för att befria dem från en del av deras ängslan. Det är ett område som präglas av förstklassig vetenskap och ett exceptionellt brett europeiskt samarbete, och på vilket kommissionens verksamheter kan leda och garantera ökad resultatproduktion inom strålskyddsområdet inte har någon direkt relevans för kärnkraftsäkerheten, har de stor betydelse för patientskyddet inom sjukvården och borde fortsättas. forskningen. Fastän vissa delar i den nationella av programmet Vi anser att området 'Behärska det förflutna' kan släs samman med de ovan nämnda forskningsområdena. De detaljerade rekommendationerna innehåller förslag för att förbättra i slutet av huvudtexten kommissionens administrativa förfaranden, så att avtalsparterna får mer tid för att koncentrera sig på sin forskning. 163 II. KOMMISSIONENS SVAR 17. Kommissionen uttrycker sin erkänsla för det arbete de oberoende utvärderingsexperterna uträttat för att fylla uppgiften att för första gången utvärdera forsknings- och utbildningsområdena inom Euratom om reaktorsäkerhet, inklusive strålskyddsforskning. samt hantering och avveckling radioaktivt förvaring avfall av Eftersom strålskyddsforskningen innehåller en del ämnesområden, såsom naturlig strålning och medicinsk användning av radionuklider och joniserande strålning, vilka inte är relevanta för alla forskningsområden inom delprogrammet kärnkraftsäkerhet, fick utvärderingspanelen den svåra uppgiften att särskilja de olika tidigare forskningsresultaten samt att framhålla framtida forskningsmål. Det är i överensstämmelse med kommissionens strategi för planeringen av den framtida forskningen att en mer konsekvent och sammanhängande ansats borde följas och att skyddet av befolkningen och miljön kommer att förbli en huvuduppgift för kärnkraftsäkerhetsforskningen. Ett annat viktigt mål kommer att vara att stimulera bevarande av expertis och industriella verksamheter, vilket säkerställer den europeiska konkurrenskraften på kärnkraftsområdet. Lika viktigt för bestämmandet av nya forskningsmål är att större av av slutanvändaren tonvikt måste 'avslutningskriterier' för att fastslå exaktare tidsgränser för forskningsprojekten. forskningsresultaten läggas vid inrättandet och vid Kommissionen instämmer i de specifika slutsatserna att forskningen om allvarliga reaktorolyckor borde fortsättas och att innovativa europeiska reaktorkonstruktioner borde understödjas i framtiden. Vidare kommer kommissionen att överväga rekommendationen att en trygg avfallshantering och särskilt den geologiska förvaringen skall vara av särskild betydelse för programmet. Kommissionen delar panelens uppfattning att ett EU-program för strålskyddsforskning måste fortsättas för att garantera säker tillämpning av joniserande strålning på olika områden, i den mån allmänheten, de anställda och miljön är berörda. Den kommer därför att hjälpa till med att etablera en objektiv referensram för att motverka att allmänhetens uppfattning om strålrisken hindrar medlemsstaterna från att komma i åtnjutande av de otvivelaktiga fördelarna av en utvidgad användning av strålning inom sjukvården och industrin, och inte bara på kärnenergiområdet. Kommissionen understryker att en särskild roll för dess forskningsprogram i kärnkraftsäkerhet är att bidra till att etablera en grundval för tydlig följdriktighet i det politiska beslutsfattandet i EU:s medlemsstater. Det fortsatta europeiska programmet kommer att bidra till att garantera komplementaritet och arbetskvalitet bland medlemsstaterna. synpunkt att tillstyrker panelens Kommissionen förvaltningsaspekterna måste uppmärksammas mer för alt göra EG. s insatser verkningsfullare. 1 detta inbegrips alt vetenskaplig framtida urval av toppklass och locka unga förskningsprioriteter. EG:s forskningsprogram kommer också att utformas vetenskapsmän till dessa forskningsområden där den europeiska konkurrenskraften löper risk att tappa mark i global skala. lörvaltningsskicklighet kommer att förbli måttstockarna samarbets- och för att lör 164 17. III. UTVÄRDERINGSPANEL B. G Bennett UNSCEAR Wien Sekreterare/Kommittén för effekterna av radioaktivitet H. Eschrich Pensionerad Kärnreaktorspecialist F. Feates University of Manchester Professor/miljöstrålningskemi R. Guillaumont CNRS Professor. Institut de Physique Nucléaire F. R. Marcus NKS (Nordisk kärnkraftsäkerhetslörskning) Expert pä kärnkraftsäkerhetsforskning G. Vayssier Kärnkraftsäkerhetskonsult Konsult A. Wambersie Université Catholique Louvain (UCL) Professor, faculté de médecine, radiobiologie et radioprotection R. J. Berry Konsult Kärnkraftsäkerhetskonsult 165 17. 166 18. FEMÄRSUTVARDERING 1996 KONTROLLERAD TERMISK KARNFUSION l<)7 18. i 68 I. SAMMANFATTNING 18. L Fusionskraften är en av de få energikällor som kan komma att ge ett betydelsefullt bidrag för att tillfredsställa det växande behovet av elektricitet från mitten av 2000-talet och framåt. Med beaktande av de inneboende säkerhetsaspekterna, de potentiella miljöfördelarna och den rikliga tillgången på bränsle är det viktigt för Europa att detta alternativ hålls öppet. Fusionsforskningens långsiktighet och bredd motiverar, med tillämpning av subsidiaritetsprincipen, att Europeiska unionens direkta engagemang på detta FoU-område, liksom integreringen av medlemsstaternas (och Schweiz') insatser, fortsätts i ett europeiskt fusionsprogram. 2. Panelen bekräftar att den långsiktiga FoU-strategi som rekommenderats av tidigare paneler och bekräftats i rådets beslut år 1994 är giltig: på vägen till demonstrationsreaktorn (DEMO) behövs bara en stor anläggning, dvs. en experimentell tokamakreaktor (ITER). ?. Panelen, som välkomnar programmets stora insatser för att på ITER koncentrera huvuddelen av de vetenskapliga, tekniska och industriella verksamheterna, rekommenderar att denna linje fortsätts och att ytterligare åtgärder vidtas för att öka industrins deltagande i programmet. 4. FoU om fusion har nu nått ett stadium där det är vetenskapligt och tekniskt möjligt att fortsätta med att bygga den första experimentreaktorn, vilket är den enda realistiska vägen framåt. Som den främsta prioriteringen ramprogrammet rekommenderas därför att sätta i gång med konstruktionen av ITER. för gemenskapens fusionsprogram under det femte 5. ITER borde byggas i Europa, eftersom detta skulle innebära att Europas ställning som världsledande inom fusionsforskningen skulle bevaras och vara till stor fördel för europeiska industriföretag och laboratorier. Detta skulle dock kräva en ökning av gemenskapens anslag för fusionsforskning på minst 50 % under det första årtiondet av 2000-talet, parallellt med en gradvis avveckling av JET, en omläggning av gemenskapens finansiering av associationerna och ett betydande bidrag från värdlandet. För det femte ramprogrammet skulle det tillkommande anslagsbehovet vara begränsat till omkring 200 miljoner ecu. 6. Om det skulle visa sig omöjligt att bygga ITER i Europa, är panelens bestämda rekommendation att för det europeiska i ITER måste ha högsta prioritet ett bibehållet starkt deltagande fusionsprogrammet. 7. Panelen rekommenderar beträffande bygget av ITER följande: särskild uppmärksamhet skall ägnas organiseringen av systemanalysen och den åtföljande optimeringen av industrins deltagande, avtalsparternas bidrag skall huvudsakligen ges in natura, och en stor del av personalen vid ITER skall lånas ut av projektets avtalsparter för tidsperioder som är avpassade efter deras uppgifter, personal som sedan återvänder till sina egna institutioner för att optimera spridningen av know-how. Förutsatt alt denna huvudstrategi genomförs och att rekommendationer: ITER byggs gäller följande ytterligare H. Så snart ett bestämt beslut om bygget av ITER tagits, borde JET-programmet omprövas och all eventuell fortsatt verksamhet koncentreras på nyckelfrågorna kring ITER, inom de strikta kostnadsramar som kommer att läggas på ITER-bygget. Särskild uppmärksamhet borde ägnas förvaltningen av personalen i JET-projektet då dess avslutning närmar sig. 9. Associationernas program i fysikforskning och teknisk utveckling borde bedrivas med målet att bidra till ITER och optimera databasen för DEMO. Den fysikaliska forskning som skall bedrivas om små och medelstora och konceptförbättringar. Det långsiktiga tekniska arbetet borde inbegripa utveckling och beskrivning av lämpliga reaktorrelevanta material. Det kräver konstruktion av en källa med högenergineutroner på borde handla om plasmafysik avtalsparterna anordningar hos 169 14MeV. Konstruktionen och utvecklingen av DEMO-manteln borde fortsätta, med fullt utnyttjande av möjligheten att prova mantelmoduler i ITER. Panelen understödjer utveckling av stellaratorkonceptet, så att strategiska beslut om DEMO i framtiden kan grundas på en tillräckligt bred fysikalisk kunskapsbas. Panelen rekommenderar att inga nya initiativ skall igångsättas på området för anordningar för omkastade magnetfält så länge inga nya positiva data framkommit. Nya "kluster"-initiativ mellan avtalsparterna kring särskilda teman, liknande dem som redan framgångsrikt införts, borde främjas. 10. Panelen har noterat den avsevärda förstärkningen under senare år av samverkan mellan fusionsprogrammet och industrin, för det mesta med inriktning på ITER-verksamheter. Industrin måste spela huvudrollen i den slutliga utvecklingen av fusionskraften; vi rekommenderar därför att dess deltagande gradvis ökas, i synnerhet på systemanalysområdet. Vidare görs följande rekommendationer beträffande andra aspekter på programmets verksamheter: //. Panelen har fått ett positivt intryck av det arbete som utförts beträffande säkerhetsbedömning och miljöaspekter på fusionskraften och uppmuntrar starkt till förnyade insatser på detta område. 12. Betydande ansträngningar borde ägnas den socioekonomiska forskningen om fusionskraften. Den måste vara tvärvetenskaplig och behandla frågor som kostnadsaspekter på fusionskraften, den allmänna medvetenheten, demokratisk styrning av komplexa system och värderingsförändringar. 13. Bevakningen av forskningen inom fusion genom tröghetsinneslutning borde bibehållas, och i detta sammanhang rekommenderas en samordning av de civila nationella insatserna i Europa. 14. Den höga graden av personell rörlighet som uppnåtts genom "Rörlighetsplanen" är av central betydelse för programmets sammanhållning och bör upprätthållas. Tillämpningsområdet bör i växande utsträckning öppnas för industrin. 15. Den decentraliserade förvaltningen av programmet är effektiv, flexibel och har mottagits väl inom vetenskapliga, tekniska och industriella kretsar. Med lämpliga justeringar synes den vara passande för de kommande svåra uppgifterna. ITER-projektet kommer naturligtvis att kräva en särskild central förvaltning av de europeiska bidragen då projektet når fram till byggnadsfasen. Och slutligen, externa händelser kan omintetgöra de grundläggande antaganden som denna rapport grundas på: 16. En kollaps av ramen för ITER-projektet av någon anledning skulle innebära att det vore omöjligt att fortsätta planeringen och konstruktionen av ITER enligt de linjer som skisserats i denna rapport. För detta fall rekommenderar panelen en total omprövning av det europeiska fusionsprogrammet mot bakgrund av den nya situationen. 170 II. KOMMISSIONENS SVAR 1. 2. Vid sitt sammanträde den 26 november 1996 antog Rådgivande kommittén för fusionsprogrammet (CCFP) enhälligt de preliminära uppfattningar , som härmed bifogas, om panelens rön och rekommendationer. Kommissionen som är officiell medlem av CCFP delar fullständigt dessa uppfattningar. Beträffande panelens rekommendationer om ITER kunde man tillägga att det intresse för att bygga ITER på sitt territorium som nyligen uttryckts av en av EU:s medlemsstater bekräftar, såsom Cresson påpekade vid forskningsministrarnas rådsmöte den 7 oktober 1996, Europas vilja att spela en framträdande roll i detta företag. Men denna rolls omfattning kan inte bestämmas innan det finansiella åtagandet klarlagts fullständigt. Fyrpartsförfrågningar har just inletts bland partnerna i ITER-projektet, vilka bl. a. borde göra det möjligt att inom ungefär ett år skissera realistiska antaganden om fördelningen av de ekonomiska bördorna mellan det tilltänkta värdlandet och de övriga partnerna. CCFP:s preliminära uppfattningar om rönen och rekommendationerna frän 1*)96 ars utvärderings panel lör fusionspromamiml • CCFP välkomnar panelens erkännande av framgången hos det FoU-arbele som ulrällals och av giltigheten hos den strategi som följs i det europeiska fusionsprogrammet. CCFP accepterar behovet att öka industrins deltagande, att aktivt bedriva forskning om säkerhet och miljö och att lansera undersökningar av de socioekonomiska aspekterna. • CCFP noterar att argument till stöd för rönen och rekommendationerna kommer att återfinnas i den fullständiga rapporten. • CCFP vill särskilt framhålla följande punkter bland panelens rön och rekommendationer: Fusionsforskningen är mogen att övergå till ITER, och programmet skulle förlora all sin kraft om ITER inte byggdes inom en nära framtid. Europa intar i dag den ledande rollen inom fusionsforskningen. Nu då tidpunkten för bygget av den första fusionsreaktorn närmar sig, med ökat deltagande från industrins sida, vore det svårt att förstå att Europa skulle överge sin ledande roll: ITER borde byggas i Europa. Fusionsforskningen har en viktig roll att spela för att möta kommande generationers växande energibehov. CCFP är överens med panelen om påpekandet att fusionsforskningen måste ses i detta sammanhang av en mycket bredare satsning på energiforskning. Enligt subsidiaritetsprincipen behöver inte alla energialternativ utvecklas på gemenskapsnivå, men fusionsforskningen måste nödvändigtvis utföras pä gemenskapsnivå på grund av dess långsiktighet och bredd. • CCFP är fullständigt på det klara med att ytterligare, viktigt arbete måste uträttas som följd av panelens rapport : I samband med förberedandet av beslutet om den geografiska förläggningen av ITER måste en ingående beskrivning av de långsiktiga konsekvenserna för både värdlandets program och andra länders program utarbetas. ". "Kon oeh rekommendationer" lian IWd ars panel lor iilvaïderiii<: av Uisioiispiogiaminel [lunulas pa en av panelen jienomloid ingående anal v som kommer atl inkluderas i ilen tiillsUtniliga rapporten som llnnu inte iir klar. 171 Det framtida programmet måste ges ny inriktning och ny fokusering efter beslutet om förläggningen och bygget av ITER. CCFP är överens med panelen om att ett negativt beslut om ITEk skulle ha så långtgående följder att en fullständig omprövning av det europeiska fusionsprogrammet skulle bli nödvändig. i panelens rapport utgör ett viktigt bidrag till CCFP anser att rönen och rekommendationerna lörberedandel av det femte ramprogrammet. När panelens fullständiga rapport föreligger, kommer CCFP att avge sitt yttrande. 172 III. IJTVÄRDERINGSPANEL Prof. Sergio Barabaschi Tidigare statssekreterare för forskning och teknik, Italien, ordförande för European Industrial Research Management Association (EIRMA). Dr Claus Berke Tidigare verkställande direktör i Siemens AG och tidigare ordförande för European Nuclear Forum. Dr Feliciano Fuster Jannie Ordförande och koncernchef för Empresa Nacional de Electricidad (ENDESA) och dess företagsgrupp. Sir John Hill Fellow of the Royal Society, tidigare ordförande för United Kingdom Atomic Energy Authority. Prof. Lars Ingelstam Professor i teknik och social förändring, Linköpings universitet. Prof. Francis Troyon Professor i fysik. Ecole Polytechnique Fédérale de Lausanne, ordförande for JET-rädet. Prof. Harry van der Laan Professor i astronomi, University of Utrecht, tidigare generaldirektör för European Southern Observatory. Prof. Jean-Paul Watteau tidigare rektor-kansler för Académie de Grenoble 173 18. 174 19. GEMENSAMMA FORSKNINGSCENTRET 19924996 Utvärdering och sammanfattning av inspektionsgruppernas rapporter Prof. J. M. Rojo Universidad Complutense Madrid SPAIN 175 19. 176 19. I. SAMMANFATTNING Jag har ett klart intryck av att ytterligare framsteg gjorts inom GFC sedan Sir Hermann Bondis uppmuntrande analys kom för tre år sedan. Både ledningen för GFC och styrelsen förtjänar beröm för den stadiga utvecklingen. Det bör också påpekas att de flesta av de rekommendationer som fanns i den tidigare utvärderingen faktiskt har genomförts. Jag är övertygad om att även rekommendationerna i de välgjorda rapporterna från de nuvarande inspektionsgrupperna kommer att vara till stor hjälp för instituten. GFC har arbetat efter rådets riktlinjer och har nu mer klart definierade mål. Man har vidare blivit öppnare och mer lättåtkomlig: man erbjuder mer stöd för kommissionens tjänster och unionens politikområden och har ett brett nätverkssamarbete med forskningsorganisationer, myndigheter och industrin. Centret har i synnerhet reagerat snabbt, och på alla områden, på det nya uppdraget att vara konkurrenskraftig genom att delta i unionens ramprogram om åtgärder för delat kostnadsansvar och genom att i allt större omfattning delta i samriskprojekt med industrin. I och med förändringarna i ledningsgruppen, har nya och intensiva ansträngningar i riktning mot projekt- och kvalitetsstyrning samt marknadsföring införts för att öka synligheten hos de vetenskapliga och tekniska aktiviteterna och för att göra centrets verksamhet öppnare och mer lättförståelig. Man kan även se en ändrad attityd hos stora delar av personalen i form av att man är övertygad om att GFC:s mer konkurrensinriktade verksamhet kommer personalen till godo. Denna framgångsrika politik måste fortsätta, och i enlighet med råden från vissa av inspektionsgrupperna, rekommenderar jag att den gynnas genom att man stegvis inför en panel för användarfrågor för varje institut, som skulle främja relevansen i olika projekt och förmedla kundernas behov och synpunkter om instiluternas verksamhet, i synnerhet när det gäller resultatöverföring Om GFC skall kunna uppfylla den konkurrensinriktade och institutionella forskning man ålagts måste centret vara en mycket kvalificerad samarbetspartner. Det är tillfredsställande att se att GFC har lyckats bibehålla flera kärnområden av högsta vetenskapliga kvalitet och att man strävar efter att upprätta nya. För att stödja strävan efter hög kvalitet, föreslår jag att man skapar en permanent panel som skall syssla med vetenskaplig rådgivning med rapportskyldighet till styrelsen. Panelen skulle som uppgift ha att bedöma kvaliteten på den pågående forskningen, och särskilt i syfte att ringa in de enheter i instituten med högsta kvalitet, samt att verka rådgivande vid grundforskning. Panelen skulle också bidra med värdefull till inspektionsgrupperna. information Okontrollerad diversifiering utgör ett hot mot hög kvalitet. Fokusering är nödvändig eftersom det verkar som om GFC sysslar med alltför inånga ämnen. Det är utan tvivel myckel bättre att ha ett begränsat antal områden inom vilka GFC är ansett som en av de ledande än att GFC skall uppfattas som en genomsnittlig partner med allmän ljuset av ingen anledning att skapa verksamheter som redan finns i subsidiaritetsprincipen och det finns medlemsstaterna om det inte innebär några tydliga fördelar. Enligt samma resonemang måste GFC sträva efter att undvika rutinarbete, även om tredje part önskar det. trots allt betrakta GFC:s verksamhet inriktning. Man måste i För att bibehålla GFC:s positiva utveckling bör speciell uppmärksamhet ägnas åt personalfrågor. När det gäller rekiytering har jag allvarliga reservationer inför framtiden. Det har redan uppmärksammats i tidigare utvärderingar, men det tål alt upprepas igen: ett system som uppenbarligen är utformat för att rekrytera statstjänstemän är svåranvänt när det gäller att rekrytera högkvalificerade vetenskapsmän. Systemet är alltför stelt och långsamt för att klara de krav som ställs år 19%, för att inte tala om det kommande århundradet. Visserligen har vissa smärre förbättringar gjorts, men det krävs en kraftig översyn och jag föreslår att en särskild panel snarast inrättas, som förutom detta även skall syssla med eventuella ändringar av de befintliga förordningarna. Jag hyser stora förhoppningar om att den nyligen gjorda omvandlingen av GFC till ett eget generaldirektorat kan hjälpa till att genomföra de särskilda krav som ställs på ett forskningscenter inom EG- strukturen. Rörlighet är en annan central fråga som kräver förnyad uppmärksamhet. Det ständiga inflödet av idéer till instituten måste uppmuntras genom att i större utsträckning tillfälligt knyta forskare från andra institutioner (ill GFC och genom ständig närvaro av forskarstuderande, särskilt sådana med doktorsexamen. 177 19. Slutligen några ord om energi. Jag stödjer helt och hållet min företrädares farhågor rörande nedgången i kärnforskning. Oberoende av personliga eller politiska inställningar till kärnenergi i medlemsstaterna, är kärnsäkerhet, avfallsbehandling, icke-spridning och andra frågor fortfarande högaktuella. De spänner över inte nationsgränser och kräver uppmärksamhet på europeisk nivå. Det bör understrykas att GFC har förstklassig expertis på några av de här områdena. Sammanfattningsvis tror jag att GFC är på rätt spår och att den nuvarande politiken fungerar och är tillfredsställande och att den, med stöd av effektiv ledning, redan har stöpt om GFC till en värdefull partner för institutioner och industri i Europa. För att denna lovande trend skall hålla i sig behövs några åtgärder vidtas, för vilka rekommendationer ges, åtminstone i fråga om personalfrågor, kvalitetsstöd och fokusering på forskningsområden. 1. Inledning Forskning, teknisk utveckling och demonstration är ett av de viktigaste områdena i det nuvarande unionsfördraget, och ligger pä tredje plats i fråga om ekonomisk betydelse. Skälet till denna framskjutna placering är övertygelsen om att de grundläggande målen för Europeiska unionen (EU), industriell konkurrenskraft och förbättrad livskvalité, bara kan byggas på den solida grund som vetenskap och teknik utgör. Till skillnad från EU. s FoTU-engagemang som varit permanent och ökande, har tyngdpunkten på de olika områdena, och ibland till och med på typ av verksamhet, ständigt ändrats. Även GFC. s roll har ändrats flera gånger. Till följd av det avtagande intresset för fissionsforskning, har specialanläggningarna för kärnforskning i medlemsstaterna tvingats genomgå smärtsamma omställningar. GFC utgjorde inget undantag och några av centrets nuvarande specialområden, som miljö eller säkerhet, sammanfaller med de mål som vissa av de omgjorda nationella kärnforskningsanläggningarna har. Med detta som bakgrund är det inte förvånande att GFC:s strategi tidigare varit ganska defensiv eller att det under de senaste åren förekommit flera olika definitioner från de europeiska beslutsfattande organen när det gäller de mål som GFC skall uppnå och de olika tillvägagångssätt som skall användas för att bedöma centrets resultat. Den senaste ändringen, som kom 1994, rör GFC:s så kallade "ändrade roll" som rådet, parlamentet och kommissionen kom överens om. Den nya rollen innebar bland annat att GFC skulle vara mer inblandat i så kallade "konkurrensinriktad verksamhet", och då ofta i samarbete med företag. Även om den föreliggande bedömningen förväntas täcka femårsperioden 1992-1996 (med all respekt för den tidigare bedömningen för perioden 1992-1994, Bondi-rapporten) innebär den modifierade roll som GFC ålades vid mitten av femårsperioden att betoningen bör ligga på centrets resultat under denna ändrade roll. dvs. under de senaste två åren. Detta har inspektionsgrupperna till de olika GFC-instituten varit väl medvetna om och man har i sina rapporter givit extra uppmärksamhet åt genomförandet av den nya mer konkurrensinriktade verksamheten. Dessa rapporter underbygger den positiva bedömningen av GFC:s resultat under de senaste två åren, vilket bekräftar de tidigare förväntningarna som skapades genom Bondi- rapporten. Betydelsen av de enskilda rapporterna frän inspektionsgrupperna kan knappast överskattas eftersom de är utförda pä ett mycket kompetent och professionellt sätt. Förutom en begränsad informationsmängd som jag fått vid möten med direktörer och personal vid olika GFC-institut, bygger det mesta av den här bedömningen pä de rapporterna. Min rapport är upplagd enligt följande: I del 2 betonar jag de viktigaste delarna från de enskilda rapporterna i syfte att försöka hitta gemensamma nämnare. I del 3 övergår rapporten sedan till en mer allmän diskussion om GFC:s resultat under de senaste fem åren, med beaktande av de mål som definierades i motsvarande beslut från de europeiska organen. Del 4 innehåller, på basis av den positiva bedömning som gjorts av centret, en prognos för framtiden rörande de FoU-problem som GFC är bättre utrustat att behandla än nationella laboratorier. Slutligen berörs i del 5 slutsatser och rekommendationer, de sista i allmänna ordalag. De skall ses som ett komplement till de särskilda rekommendationer som inspektionsgrupperna föreslog för de enskilda instituten och som sammanfattas i bilaga II. 178 19. 2. Analys av de enskilda instituten De fullständiga rapporterna från de enskilda inspektionsgrupperna finns i bilaga I. De innehåller en bedömning av institutens verksamhet mot bakgrund av de mål som definierats i rådets beslut, samt särskilda rekommendationer för framtiden. I den aktuella del 2 har jag för avsikt att från de rapporterna välja ut de riktlinjer som jag finner mest belysande eller mest representativa för de aktuella frågorna. Institutet för referensmaterial och -mätningar (IRRM) : * behöva skapas. Institutet tycks inta en viktig plats i sektorns EU-struktur. Om det inte fanns skulle ett liknande Institutet verkar ha uppnått en tillfredsställande nivå av kompetens och erkännande, särskilt i fråga * om nukleära referenser och mätningar. Det förfogar även över särskilda försöksanläggningar. * Rutinerna för redovisning och ledning behöver förbättras och anpassas till institutets särskilda roll. Grundforskningen lar inle försummas. I'm rimlig summa vore alt K) % av resurserna gick till * grundforskningen. Institutet för transuraner (ITU) : * Enligt min uppfattning är detta det mest kvalificerade institutet inom GFC. Stora ansträngningar bör göras för att det skall upprätthålla sin kompetens, särskilt när det gäller nyrekrytering beroende på stundande pensionsavgångar. Institutet har också varit framgångsrikt i fråga om att infoga konkurrensinriktad verksamhet i sin * tidigare mestadels forskningsorienterade verksamhet. * Institutet bör undvika att fastna i verksamheter som blivit rutin, skicka istället uppdrag till andra inrättningar när det verkar röra sig om rutinuppdrag. Man bör förvissa sig om att det finns utrymme för stimulering av kreativiteten på alla områden (dvs. i analyser av säkerhetsåtgärder). Inom den förberedande forskningens två områden har nya idéer nyligen presenterats på andra ITU bör utvärdera dessa, * europeiska rapportera till kommissionen och, om det är lämpligt, till nätverket. laboratorier (dvs. energiförstärkaren och avfallsförbrännaren). Institutet för avancerade material (IAM) : Institutet har genomgått genomgripande förändringar och är nu erkänt duktigt på området * högtemperaturmaterial, medan det fortfarande finns utrymme för förbättringar på andra områden. Spridning av verksamheten till områden som redan täcks av andra bör undvikas. Framtiden för laboratoriet för tritiumhantering (Ethel) bör undersökas mot bakgrund av utvecklingen * av ITER och relaterade fusionsprogram. Betydelsen av denna anläggning i förhållande till andra anläggningar i medlemsstaterna bör klarläggas. Jag är oroad av nedgången i antalet forskare som har forskningsutbyte med externa, välkända * institutioner. Detta är för mig en viktig fråga. * Överföring till externa enheter tycks ha förbättrats även om forskningen vid institutet hellre bör förbli allmän och nära, men ändå ligga före i förhållande till industriell forskning. Inspektionsgruppen anser att verksamhet med delat kostnadsansvar bör gynnas och uppmuntras. Institutet för systemteknik, informationsteknik och säkerhetsteknologi (ISIS) : Detta institut har bildats genom en sammanslagning av två tidigare institut, en ny direktör har utsetts * som lör närvarande är fullt sysselsatt med att definiera mål och rutiner. Ledningen uppvisar god insikt och beslutsamhet och har alla möjligheter att visa goda resultat i framtiden. 179 * Under den senaste tiden har institutet lagt ner stora ansträngningar på samarbete med externa forskningsinstitutioner och industrin och denna konkurrensinriktade inställning måste stimuleras och stödjas. Det föreslagna utbytet av personal med kommissionens generaldirektorat i Bryssel tycks vara en bra metod för att förbättra inställningen till användarna inom dessa enheter. Kvaliteten är rent allmänt tillfredsställande. Kanske vore det önskvärt att institutets breda * intresseområde inriktades på de områden där man har bäst kompetens. Inom vissa områden bör den vetenskapliga ledningen förbättras. Institutet omfattar några unika anläggningar med mycket höga prestanda som måste behållas. Ökad * användning av dessa anläggningar från externa användare rekommenderas. Miljöinstitutet (El) : Institutet verkar vara på rätt väg när det gäller att fullgöra både institutionell och konkurrensinriktad * verksamhet samtidigt som en rimlig kvalitetsnivå bibehållits. Ledningens planer att göra institutet till "det ledande institutet i Europa" med "en hög grad av synlighet" måste samordnas med de allt fler aktiviteter inom detta område som utförs på nationell nivå, och kräver dessutom noggrann fokusering av verksamheten. Förutom att ledningsstyrningen är effektiv, så har ledningen lyckats stimulera nya idéer, utan vilka * institutionell och konkurrensinriktad verksamhet inte hade kunnat utföras effektivt. * Institutionell verksamhet är av avgörande betydelse på det här området. Som exempel kan nämnas att Fil har fått fram häpnadsväckande resultat från jämförelser av mätningar av föroreningar utförda i blindtester som genomförts av olika nationella referenslaboratorier och med en spridning på mer än 50 %. Betydelsen av detta arbete lör genomförandet av miljöpolitiken kan knappast överskattas. * Jag stödjer helt och hållet inspektionsgruppens förslag i fråga om att utveckla verksamheten rörande vattenforskning och förvaltning av vattenresurser till full kapacitet. Förutom den nödvändiga vetenskapliga kvaliteten krävs en oberoende och neutral referens på det här området. Rymdinstitutet (SAI) : * i ansedda kontroll av vetenskaplig kvalitet (stimulera publicering konkurrensinriktade projekt (bättre definition av särskilda mål och delmål). Institut med unik erfarenhet i fråga om fjärranalys och jordobservationer. Det skulle tjäna på hårdare i tidskrifter) och av resultat * Eftersom fjärranalys är av så allmän natur och bidrar till att lösa så många olika typer av problem, är det önskvärt att institutets tendens att specialisera sig på allt för många områden hålls tillbaka. Det vore bättre om man begränsade sin verksamhet till sina kärnområden (fjärranalys och nätverksanvändning). Den tvärvetenskapliga verksamheten kräver förbättrat samarbete med övriga institut, och då särskilt * miljöinstitutet. Institutet för framtidsstudier (IPIS) : * Det praktiskt taget nyinrättade institutet börjar få ett gott rykte hos sina kunder och håller på att etablera infrastrukturer för att klara kommande kundbehov. Anläggningen behöver goda kommunikationer och World Wide Web för att kunna utvecklas till full styrka. Det återstår för institutet att visa att man håller hög kvalitet och vinna erkännande. Man har uppfyllt tidigare rekommendationer om rekrytering till Sevilla och igångsättningen av * Observatoriet för vetenskap och teknik samt studier (ESTO). De allmänna rekommendationerna om "fokusering" är ännu mer relevanta för IPTS. Arbeten inom * områden där europeisk industri och europeiska laboratorier har en lång tradition bör inte uppmuntras. 80 * Institutet drar nytta av sitt geografiska läge för att utveckla ledarskap när det gäller problem relaterade till Medelhavet och Nordafrika. Det är min fasta övertygelse att detta tillvägagångssätt bör stärkas, eventuellt genom att, som inspektionsgruppen påpekade, utveckla ett program utanför områdena teknologi, sysselsättning och konkurrensförmåga. 19. 3. Allmän bedömning av GFC:s resultat Sir Hermann Bondi skrev bland annat följande i sin rapport för perioden 1992-1994: "GFC är på god väg att bli ett erkänt forskningscenter inom flera av sina verksamhetsområden". Det är med nöje jag kan bekräfta att utvecklingen två år senare stadigt går mot det målet. Om man gör en samlad bedömning av femårsperioden från 1992 till dags dato, så kan man fastställa att GFC har intagit en särställning i det europeiska FoTU- systemet och att centret utfor sina uppgifter med allt högre kompetens. GFC har arbetat efter rådets riktlinjer och har nu mer klart definierade mål. Man har vidare blivit öppnare och mer lättåtkomlig; man erbjuder mer stöd för kommissionens tjänster och unionens politikområden och har ett brett nätverkssamarbete med forskningsorganisationer, myndigheter och industrin. I och med i ledningsgruppen, har nya och intensiva ansträngningar i riktning mot projekt- och förändringarna kvalitetsstyrning samt marknadsföring har införts för att öka synligheten hos den vetenskapliga och tekniska verksamhet och för att göra centrets verksamhet öppnare och mer lättförståelig. Man kan även se en ändrad attityd hos stora delar av personalen i form av att man är övertygad om att GFC. s mer konkurrensinriktade verksamhet kommer personalen till godo. Det är kanske för tidigt att uttala sig om vilken påverkan omfördelningen av uppgifter mellan instituten har haft, eftersom vissa sammanslagningar och omläggningar nyligen ägt rum, men det råder inget tvivel om att ytterligare samordning mellan instituten är önskvärd. Det bör poängteras att en företagsliknande ledning aldrig får stå i konflikt med den vetenskapliga och tekniska kvaliteten. Det går inte att tala om överföring om det varken finns betydelsefulla idéer eller vetande att överföra. En orimlig fixering vid att demonstrera "användbarhet" får inte skymma det faktum att för att bli konkurrenskraftiga måste instituten prioritera erkännande och riktat stöd till de enheter som har hög kvalitet. GFC har lyckats upprätthålla flera områden där man håller mycket hög vetenskaplig kvalitet och man strävar hela tiden efter att hitta nya områden, även om man måste lägga mycket möda på rekryteringsfrågor för att den gynnsamma utvecklingen skall hålla i sig. GFC tycks även gå i riktning mot mindre byråkrati och mer överskådliga ledningsrutiner. När det gäller dessa två frågor är det fördelaktigt att GFC nyligen blivit ett eget oberoende generaldirektorat eftersom det är svårt att använda ett system som är utformat för administrativ verksamhet för att driva ett forskningscenter. Även om GFC:s nuvarande situation ser lovande ut, finns det några områden som fortfarande ger anledning till oro. Här följer en uppställning över de viktigaste som inspektionsgrupperna fann och där jag delar deras uppfattning: 1. Personal. Personalfrågan är utan tvivel den viktigaste frågan för GFC:s framtid. Man måste säkerställa att de stora pensionsavgångar som väntas inom de kommande åren uppvägs av att yngre kvalificerade personer anställs. De nuvarande rekryteringsrutinerna är fortfarande långt från effektiva. Rutinerna bör omarbetas så att treårskontrakt kan användas som ett test på FoTU-förmågan hos de framtida kandidaterna för temporära (halvfasta) tjänster. Enligt min uppfattning kan bara en fullständig genomgäng av hela anställningsförfarandet leda till märkbara förbättringar. För detta ändamål bör en särskild grupp inrättas. Eftersom det ofta hävdas att välbehövliga reformer strider mot EU:s regler, kanske en av gruppens rekommendationer blir att ändra vissa av dessa regler för forskningscentra. 2. Utbyte av forskare. Detta är en verksamhet som tidigare varit mycket uppskattad av vissa av instituten, särskilt när det gäller att höja kompetensen, utbilda unga forskare inom nya områden och underlätta nätverkssainarbete. Utbytet verkar dock ha minskat; en trend som bör vändas. 181 3. Fokusering. Det tycks finnas alltför många ämnen. Det är utan tvivel mycket bättre att ha ett begränsat antal områden inom vilka GFC anses som ledande än att GFC skall uppfattas som en genomsnittlig partner med allmän inriktning. 4. Ledning och redovisning. Vissa framsteg har gjorts sedan den senaste rapporten (t. ex. snabbt svar på arbetskraftsbehov vid projekt med tredje part). Förbättringar är dock nödvändiga på många håll. Jag föreslår en genomgång av de allmänna redovisningsrutinerna. 5. Samordning. Framsteg har gjorts sedan den senaste rapporten, men fortfarande behövs bättre samordning mellan de olika instituten. Programdirektoratet verkar vara underbemannat och i behov av en genomgång. 6. Kärnenergi. Förutom sin historiska bakgrund har GFC samlat mycket av den europeiska kunskapen på det här området, som kanske är det enda där centret anses vara Europaledande inom vissa delar. Under inga omständigheter får denna tillgång försummas. 4. Framtiden i uppdrag att ulföra institutionell, konkurrensinriktad GFC har fått inom tre verksamhetstyper: ramprogrammet och konkurrensutsatt utanför ramprogrammet. De positiva svaren pä denna utmaning under den undersökta perioden lyder pä att tiden skulle kunna vara mogen för ytterligare ett steg, och närmare bestämt det all steg för sleg koncentrera GFC:s verksamhet på de områden där centrets mervärde för Europa utnyttjas fullt ut. Det skulle med andra ord innebära att gå från frågan "Finns det något meningsfullt vi kan göra med GFC:s infrastruktur och personal?" till den mer engagerande "Finns det FoU-områden eller -verksamheter där unionens forskningslaboratorium är önskvärt eller ens nödvändigt? Den Europeiska unionens FoTU-politik bygger på subsidiaritetsprincipen. Det är ett välkänt faktum att det i medlemsstaterna finns flera ytterst kvalificerade laboratorier, vid universitet, nationella institut och inom industrin. Man kan ställa sig frågan om det finns behov av ett forskningslaboratorium på europeisk nivå som bedriver målinriktad forskning. Om nyttan av ett sådant laboratorium erkänns, kan man gå vidare till frågan om GFC, för närvarande är kapabelt att uppfylla dessa behov. På basis av rådets sammanfattningar av den 26 april 1994 , kan man urskilja tre möjliga områden där GFC skulle kunna ha fullt mervärde för Europa: Det första området består av särskilda och svåra problem som kräver ett tillräckligt stort antal framstående forskare inom vetenskap och teknik. Dessa forskare skulle man ta från poolerna med duktiga forskare i de olika medlemsstaterna och integrera dem i den framstående gruppen som skulle kunna prägla det europeiska FoTU-systemet genom lämpligt nätverkssamarbete och partnerskap. Det andra området består av att utveckla, underhålla och förvalta stora experimentanläggningar, som de enskilda medlemsstaterna inte kan driva själva. Tidigare har liera stora experimentanläggningar anlagts eller byggts ut i Europa pä basis av samarbete mellan olika länder. Del tredje området innebär att ulföra forskning och utvecklingsverksamhet där opartiskhet'. och neutralitet är krav. Del är självklart att dessa egenskaper saknar praktisk nytta om de inte åtföljs av vetenskaplig kvalitet och vetenskapligt erkännande. Nu kommer den avgörande frågan om det är realistiskt att tänka sig att GFC for närvarande är kvalificerat på dessa tre områden: * Först skall rollen som värd for grupper av framstående vetenskapsmän analyseras. Det gäller naturligtvis både vetenskap och teknik. Att dra till sig framstående forskare är ingen lätt uppgift: om ett institut inte har rykte om sig att vara framstående, kommer det knappast att kunna attrahera de bästa forskarna, vilket leder till ytterligare stagnation. Det skall erkännas att GFC tidigare sällan varit någon referenspunkt, men all situationen stadigt förbättras, vilket framgår av stycke 3. Den nuvarande ledningen har lyckats ingjuta självkänsla och målmedvetenhet hos personalen, som nu " Ii i I nr t l. l(i,7. \l,)'M. s. I. 182 19. tycks tro på sin egen förmåga. Det finns dock fortfarande en del byråkratiska hinder kvar. När vissa tjänstemän skall beskriva sitt arbete verkar de uppfyllda av frågan hur men mer osäkra när det gäller frågan vad. Alla institut bör ge fullt stöd åt nya och lovande idéer. Eftersom stöd alltid måste vara selektivt, skulle ledningen för instituten ha stor nytta av information om den externa bedömningen av kvaliteten på de olika grupperna. Jag tror att styrelsen (och inspektionsgrupperna när de gör sina periodiska bedömningar) skulle kunna ha stor nytta av en panel som skall syssla med vetenskaplig rådgivning. Panelen skulle som uppgift ha att bedöma kvaliteten på den pågående forskningen, och särskilt att ringa in de enheter med högsta kvalitet inom instituten, samt att verka rådgivande vid grundforskning. Man måste komma ihåg att det endast är enheter av mycket hög kvalitet som kan bidra med mervärde för Europa i de konkurrensinriktade partnerskapen med dan europeiska industrin och de europeiska institutionerna. När det gäller att uppnå förstklassig forskning finns flera områden där förbättringar vore önskvärda. Att se till att de bästa unga människorna söker och att urvalsförfarandet är effektivt är de viktigaste åtgärderna för att upprätthålla en hög standard. Mina råd rörande personal reformer är mycket viktiga, vilket även gäller mina rekommendationer om fokusering. Ytterligare förslag om rörlighet förstklassiga verkar också behövas. Det är alltid svårt att på permanent basis rekrytera vetenskapsmän eller teknologer som redan är väletablerade på andra institutioner. Att införliva dem i GFC-grupper under begränsade (men inte alltför korta) perioder skulle dock kunna innebära stora fördelar. Kanske tidigare erfarenheter från institutens sida att använda externa forskare skulle kunna utnyttjas genom att man utvecklar särskilda program som innehåller möjligheter till tjänstledigheter och lämpliga incitament för att dra till sig dessa högkvalificerade forskare. Den andra funktionen gäller förvaltning av stora anläggningar, som också kan bli referensanläggningar för nätverkssamarbete med andra europeiska institutioner. Det kan vara värt att påpeka att ingen av de nyligen utvecklade stora anläggningarna i Europa har utvecklats under ledning av GFC. Även den första tokamakreaktorn (JET) planerades och utvecklades utanför GFC trots att den finansierades via EU:s ramprogram. GFC:s positiva utveckling, som redan nämnts ett flertal gånger i den här rapporten, skulle kunna ändra inställning hos medlemsstaterna. Man bor även fundera pä hur man skulle kunna (a itu med några av de hotande problemen. De nya artiklarna 130 k, 1 och n i unionsfördraget kan också vara en hjälp för att genomföra den här funktionen. Slutligen vill jag behandla frågan om opartiskhet och neutralitet. Det hävdas ofta att unionens politik behöver stöd från GFC, men mycket ofta uppfattas stödet som rutinarbete eller byråkratiskt arbete. Detta är ett felaktigt synsätt eftersom kreativt och nyskapande arbete är av grundläggande betydelse för dessa ändamål. Kanske är det i den rollen som GFC gjort det tydligaste framsteget på senaste tiden. Rollen bör få fortsatt stöd, men man får inte glömma bort att stödet blir meningslöst om kvaliteten på GFC:s forskning sjunker och, följaktligen, krävs en fin avvägning mellan det första och tredje området. Sist, men inte minst viktigt, är det att utveckla ett organ för oberoende vetenskapliga och teknologiska framtidsstudier som komplement till bidragen från medlemsstaterna i syfte att lägga grunden for de framtida ramprogrammen. Tidigare ramprogram har lidit brist på neutrala och erkända vetenskapliga och teknologiska framtidsstudier och vissa av programmen har bara blivit en uppräkning av medlemsstaternas intressen, ofta utan speciellt mycket mervärde för Europa. GFC måste vinna prestige och fullständigt erkännande på det här området, vilket kan bli mycket lönande. 5. Slutsatser och rekommendationer Jag har ett klart intryck av att ytterligare framsteg gjorts inom GFC sedan Sir Hermann Bondis uppmuntrande analys kom för tre år sedan. Både ledningen för GFC och styrelsen förtjänar beröm för den stadiga utvecklingen. Det bör också påpekas att de flesta av de rekommendationer som fanns i den tidigare utvärderingen faktiskt har genomförts. 183 19. Uppdraget att bedriva konkurrensinriktad verksamhet, och den rent allmänt positiva inställningen till den utmaningen inom instituten, har lett till följande goda resultat: * * * Kvalitetskontroll (tack vare konkurrens med nationella forskarlag, uppgiften att dra till sig eventuella användare, mm). Mer utåtriktade GFC-grupper, t. ex. genom nätverkssamarbete. Förbättrade ledningsrutiner som kvalitetsstyrning, projektledning och aktiv marknadsföring. Det säger sig självt att den första rekommendationen blir att upprätthålla och stödja den nuvarande politiken. Man måste dock inse att även bara tor att befasta de gjorda framstegen måste liera förbättringar komma (ill stånd och då särskilt när det gäller personalpolitik. I framtiden måste man ha som mål att etablera GFC som en institution med fullt europeiskt mervärde i den europeiska FoTU-gemenskapen, vilket kommer att kräva ytterligare insatser. Nedan följer en sammanfattning över de rekommendationer som är resultatet av analysen i de tidigare delarna. a) Rekommendationer för särskild verksamhet * * * * Inrätta omedelbart en särskild expertpanel, som även innehåller experter på europeisk lagstiftning, och som till uppgift skall ha att ge råd i fråga om personalfrågor och rekryteringsförfaranden inklusive eventuella ändringar av nuvarande lagstiftning. Undersök möjligheterna att utveckla ett särskilt program för införlivandet av förstklassiga vetenskapsmän i GFC-laboratorier under deras tjänstledighet, vilket skulle gynna tidigare enskild verksamhet som instituten ägnat sig åt. Säkerställ att forskarstuderande, särskilt de med doktorsexamen, införlivas i institutens arbete. Inrätta en extern panel som skall syssla med vetenskaplig rådgivning med rapportsky Id ighel till styrelsen. Panelen skall som uppgift ha att bedöma kvaliteten på den pågående forskningen, och särskilt att ringa in de enheter med högsta kvalitet inom instituten, samt att verka rådgivande vid grundforskning. Panelen skall hjälpa till vid tillsättningen av ny vetenskaplig personal och med personalutbyte. Inrätta en panel för användarfrågor vid de institut där det visat sig att en sådan panel skulle vara till nytta (till exempel ISIS) och, på basis av erfarenhet, utvidga dem till alla institut. b) Allmänna rekommendationer * * * Undvik alltför många ämnen inom varje institut. Försöka istället koncentrera verksamheten (ill områden som kan leda till att man uppnår status som första klassens institut inom ett begränsat antal ämnen. I de aktuella rapporterna om GFC:s verksamhet bör man poängtera de konkreta resultat som uppnatts inom instituten, istället lör organisatoriska frågor. Resultaten bör publiceras och spridas med jämna mellanrum. Om del är möjligt bör man välja de resultat där GFC fäll särskilt god kritik (till skillnad från att enbart "räkna upp kunder"). Man bör skapa ett klimat som ger en grogrund för nyskapande, lovande idéer som stödjs så att de kan utnyttjas fullt ut. Uppmuntra publicering i ansedda tidskrifter. Man bör se till att grundforskningen får tillräckligt stöd. i 84 Undvik rutinarbete, även om tredje part efterfrågar det. Man måste försöka överlämna vissa uppdrag till andra centrer, när mervärdet för Europa försvunnit ur projektet. Detta bör dock tillämpas med försiktighet på de områden där GFC har unika möjligheter. Vidtag de åtgärder som krävs för att stödja GFC som kandidat till framtida stora anläggningar i Europa. Undersök möjligheterna att använda artiklarna 130 k, I och n som "pådrivande kraft". 19. Kommentarer om själva utvärderingen Det verkar rent allmänt som om utvärderingarna uppfyller sina syften. Tidigare utvärderingar har lett till markanta förbättringar i fråga om GFC:s ledning. Det finns dock fortfarande områden som behöver förbättras: * Inspektionsgruppernas arbete skulle kunna stödjas med en extern utvärdering av kvaliteten på institutens arbete och av ett samlat intryck av användarnas uppfattning om överföring, konkurrensinriktat partnerskap och liknande frågor. De paneler som föreslagits i det här dokumentet skulle mycket väl kunna utföra den uppgiften. * I den första punkten i inspektionsgruppens utvärdering fastställs att utvärderingen skall gälla alla mål i rådets beslut av den 15 december 1994. Inspektionsgruppernas rapporter lider dock av obalans mellan de olika målen. Det sjätte målet för GFC "att bidra till att de vetenskapliga och teknologiska skillnaderna mellan medlemsstaterna minskar" spelar till exempel ingen framträdande roll i utvärderingen. Avslutning Till grund för rapporten har legat mycket värdefulla diskussioner med styrelsen, företrädare för GFC:s ledning och inspektionsgrupperna. Jag har även haft stor nytta av att diskutera rapporten med Sir Hermann Bondi. IXiTnr I. 361, 31. 12. 94, s. 114 och s. 132. 185 19. II. UTVÄRDERINGSPANEL In. stitutc for Reference Materials and Measurements (IRMM) - Geel A. Dr. Maria Grazia DEL MONTE (Chairwoman) Director National Centre for Reference Materials ITALY - ROME Mr. Peter J. JENKS Product Manager Biological. Elemental and Pharmaceutical Reference Materials Promochem Gmbh GERMANY - WESEL Mr. Robert KAARLS Director Nederlands Meetinstituut (NMi) THE NETHERLANDS - DELFT B. Institute for Transuranium Elements (ITE) - Karlsruhe Dr. Niels HANSEN(Chairman) Head Materials Department Riso National Laboratory DENMARK - ROSKILDE Mr. Richard HOOPER Director IAEA AUSTRIA - VIENNA Dr. Klaus JANBERG Geschäftsfuhrer GNS Gesellschaft fur Nuklear-Service GmbH GERMANY - ESSEN Mr. Jean van VLIET Manager MOX plant Belgonucléaire BELGIUM - DESSEL C. Institute for Advanced Materials (IAM) - Pettcn and Ispra Prof. Claude BATHIAS (Chairman) Conservatoire National des Arts et Métiers (CNAM) FRANCE - PARIS 186 19. Prof. Pier Giulio AVANZINI Direzione Area della Ricerca Consiglio Nazionale Ricerche ITALY - GENOA Mr. Staffan SÖDERBERG Director AB Sandvik Coromant SWEDEN - STOCKHOLM Prof. Dr. T. VARGA Leiter der Techn. Versuchsund Forschungsanstalt TU Wien AUSTRIA - WIEN D. Institute for Systems, Informatics and Safety (ISIS) - Ispra Mr. Peter BENTON (Chairman) Director General British Institute of Management UNITED KINGDOM - LONDON Prof. Jane GRIMSON Dean of Engineering and Systems Sciences Department of Computer Science Trinity College IRELAND - DUBLIN Mr. Theodossios P. TASSIOS National Technical University of Athens GREECE - ATHENS Prof. Dr. Dennis TSICHRITZIS Chairman of the Executive Board GMD-Forschungszentrum Informationstechnik GmbH GERNANY - SANKT AUGUSTIN Dr. F. YNDURAIN Director General CIEMAT SPAIN - MADRID K. Environment Institute (El) - Ispra Prof. Carlos A. BORREGO (Chairman) Department of Environment and Planning University of Aveiro PORTUGAL - AVEIRO Prof. A. R. HARDY Research Director Central Science Laboratory UNITED KINGDOM - SLOUGH BERKS 187 19. Prof. Dr. A. KETTRUP Director GSF Neuherberg Institute of Ecological Chemistry GERMANY - NEUHERBERG F. Space Applications Institute (SAI) - Ispra Prof. Seppo URPO (Chairman) Director Metsåhovi Radio Research Station FINLAND - KYLMALA Prof. Dr. Herbert FISCHER Head Institut fur Météorologie und Klimaforschung Forschungszentrum Karlsruhe GERMANY - KARLSRUHE Mr. Roy GIBSON Former Director General of ESA FRANCE - MONTPELLIER (•. Institute for Prospective Technological Studies (IPTS) - Seville Dr. Robert C. WHELAN (Chairman) Former Chief Executive of CEST UNITED KINGDOM - CAMBRIDGE Dr. Josef FRÖHLICH Head, Division of Systems Research Austrian Research Centre Seibersdorf Technoiogy-Economy-Environment AUSTRIA - SEIBERSDORF Prof. Dr. Herbert PASCHEN Leiter des Instituts fur Angewandte Systemanalyse und Technikfolgenabschätzung (ITAS) GERMANY - KARLSRUHE Prof. Walter ZEGVELD Chairman Ralhenau Institute THE NETHERLANDS - THE HAGUE 188 BILAGOR FEMÄRSUTVARDERING 1996 BILAGOR REFERENSRAMAR FÖR FEMÅRSUTVÄRDERINGEN 189 BILAGOR 190 BILAGOR BILAGA 1 REFERENSRAMAR FÖR FEMÅRSUTVÄRDERINGEN AV DELPROGRAM 1. Bedömning av programmålens relevans: * Är de ursprungliga målen fortfarande giltiga mot bakgrund av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och förändrade industriella och socioekonomiska förhållanden? * Har urvalskriterierna såsom de anges i besluten om ramprogrammet iakttagits? 2. Bedömning av programmets effektivitet: * Har programmet försökt uppnå/uppnått sina mål på ett kostnadseffektivt sätt? * Hur effektiv har den övergripande förvaltningen av programmet varit? * Har målsättningar antagits som kan tjäna som måttstockar för resultaten? * Behövs förbättringar av den externa övervakningsprocessen/det externa övervakningsförfarandet? 3. Bedömning av programmets verkningsgrad: * Har programmets ursprungliga mål uppnåtts, eller, beträffande strategin och målen på längre sikt, är framstegen för att uppnå dem tillräckliga? * Har programmets resultat spridits/utnyttjats? * Har ramprogrammets övergripande mål uppnåtts, och då i synnerhet: Vilka bidrag har getts till stärkandet av de vetenskapliga och tekniska grunderna? • Vilken växelverkan har förekommit med och/eller vilka bidrag har getts åt relevanta jordbruk, gemenskapspolitiska områden, såsom sammanhållning, konkurrenskraft, sysselsättning, utvecklingssamarbete, ekonomiskt samarbete, fiskeri osv. ? • Är gemenskapens FoTU-verksamhet tillräckligt samordnad med medlemsstaternas? • Hur kan europeiskt "mervarde'Vkostnadseffektivitet/subsidiaritet bäst demonstreras? * Har programmets resultat spridits/utnyttjats? 4. Exempel på viktiga resultat: * Banbrytande vetenskapligt-tekniska resultat och innovationer. * Viktiga resultat som bidrar till gemenskapens politik på andra områden. 5. Lärdomar av genomförandet av programmet: * Vilka lärdomar har genomförandet av programmet gett? * Lyckade exempel pä samarbete. * Exempel på misslyckade samarbetsförsök. 6. Rekommendationer för nästa program. Femårsutvärderingen skall fästa särskild uppmärksamhet vid överensstämmelsen mellan gemenskapens politik och nationella politiska linjer inom vetenskap och teknik i syfte att förbättra deras samstämmighet. 191 BILAG 2 INSPEKTIONSGRUPPER FÖR UTVÄRDERING AV GEMENSAMMA FORSKNINGSCENTRETS OLIKA INSTITUT UPPDRAGSBESKRIVNING 1. Att bedöma framstegen i arbetet enligt de mål som anges i rådets beslut 94/918/EG och 94/919/Euratom, i Gemensamma riktats forskningscentrets årliga arbetsplaner, budget etc, med beaktande av resultaten från den senaste utvärderingen av Gemensamma forskningscentret som gjordes 1993-94. till styrelsen i dokument samt som 2. Att se till att institutet har effektiva mekanismer för att sätta upp lokala forskningsmål, kontrollera hur målen uppfylls och utvärdera resultat. 3. Att granska de olika forskningsaktiviteterna för att bedöma a) arbetets relevans med avseende på gemenskapens behov, och i tillämpliga fall bedöma relevansen även i arbete som utförs för externa kunder, och särskilt bedöma huruvida de mål som sattes upp för institutet i början fortfarande gäller med tanke på aktuell vetenskap och teknik samt industriella och socioekonomiska villkor, b) forskningskvalitet och produktivitet inom institutet, c) huruvida man fullt ut har kunnat ta till vara forskningsmöjligheter mot bakgrund av finansieringen och andra restriktioner. 4. Att bedöma effektiviteten i ledningen av forskningsarbetet inom institutet. 5. Att yttra sig om huruvida institutet på ett kompetent, effektivt och ekonomiskt sätt har utnyttjat sina resurser vid genomförandet av sina program och i ledningen av arbetet. Resurser inbegriper arbetskraft, pengar, tjänster, hjälpmedel, data och utrustning. 6. Att granska omfattningen av och effektiviteten i institutets externa forskningskontakter, inklusive samarbete med forskningsorganisationer, högskolor samt industri och statliga organ i medlemsstaterna. 7. Att undersöka förhållandet mellan institutets arbete i allmänhet och Gemensamma liksom de forskningscentrets uppdrag och dess övergripande målen för ramprogrammet. Därför skall följande bedömas: långsiktiga strategiska planering, - Bidrag som syftar till att stärka den europeiska industrins konkurrenskraft och de ekonomiska effekter (både direkta och indirekta) som redan uppnåtts, plus de som man förväntar sig att uppnå. - Bidragen till en förstärkning av de vetenskapliga och tekniska grundvalarna. - Bidragen till relevant gemenskapspolitik inom miljö, industri, jordbruk, transporter, sysselsättning, sammanhållning etc. Att bedöma det europeiska mervärdet av subsidiaritetsprincipen. institutets verksamhet på grundval av 8. Att ta fram forskningscentret. rekommendationer och rapportera till styrelsen för Gemensamma 192 ISSN 1024-4506 KOM(97) 149 slutlig DOKUMENT SV 12 15 16 05 Katalognummer : CB-CO-97-140-SV-C ISBN 92-78-18083-1 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 113