title: COMUNICACION DE LA COMISION AL CONSEJO, AL PARLAMENTO EUROPEO, AL COMITE ECONOMICO Y SOCIAL Y AL COMITE DE LAS REGIONES- COMPARACIÓN DE RESULTADOS EN MATERIA DECOMPETITIVIDAD - LA PUESTA A PUNTO DE UN INSTRUMENTO A DISPOSICIÓN DE LOS OPERADORES Y DE LOS PODERES PÚBLICOS

eurovoc_concepts:
European industrial area
competitiveness
economic analysis
productivity
statistics

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 16. 04. 1997 COM(97) 153 final COMUNICACIÓN DE LA COMISIÓN AL CONSEJO, AL PARLAMENTO EUROPEO, AL COMITE ECONÓMICO Y SOCIAL Y AL COMITE DE LAS REGIONES COMPARACIÓN DE RESULTADOS EN MATERIA DECOMPETITIVIDAD LA PUESTA A PUNTO DE UN INSTRUMENTO A DISPOSICIÓN DE LOS OPERADORES Y DE LOS PODERES PÚBLICOS índice 1. COMPARACIÓN LA DE COMPETITIVIDAD: UN INSTRUMENTO PARA PROMOVER EL CAMBIO Y LA MEJORA CONTINUA DE RENDIMIENTO COMPETITIVO DE EUROPA EN MATERIA RESULTADOS DE 2. TRES NIVELES DE COMPARACIÓN DE LOS RESULTADOS EN MATERIA DE COMPETITIVIDAD 3. UN MARCO COMUNITARIO ANEXO TEMAS QUE SE PUEDEN INCLUIR EN LOS PROYECTOS PILOTO DE DE LOS RESULTADOS COMPARACIÓN COMPETITIVIDAD EN MATERIA DE 11 1. LA COMPARACIÓN DE RESULTADOS EN MATERIA DE COMPETITIVIDAD: UN INSTRUMENTO PARA PROMOVER EL CAMBIO Y LA MEJORA CONTÍNUA DE RENDIMIENTO COMPETITIVO DE EUROPA La integración del mercado interior de la Comunidad, la perspectiva de la Unión Económica y Monetaria así como la mundialización sitúan a la industria europea ante el desafío de la mejora incesante de su competitividad. En su comunicación "Comparación de resultados de la industria europea en materia de competitividad' COM(96)463 de 9 de octubre de 1996, la Comisión ha identificado ciertas deficiencias en el rendimiento económico europeo, en particular un débil crecimiento de la productividad total de los factores, una reconversión excesivamente lenta de la estructura económica hacia los nuevos mercados y las nuevas tecnologías, y un índice de desempleo muy elevado de su población activa. Estas deficiencias de la economía europea son particularmente perjudiciales a causa del ritmo cada vez más acelerado del cambio en la economía mundial, por la influencia combinada de la mundialización y de la rápida propagación de las nuevas tecnologías, especialmente las tecnologías de la información y la comunicación. Para superar este desafío y restablecer un crecimiento rápido del empleo y de la productividad, Europa tiene que ocuparse sistemáticamente y con determinación de los factores que debilitan su potencial de crecimiento. 2- Con este fin, la Comisión ha propuesto recurrir ampliamente a la comparación de los resultados en materia de competitividad en la economía y en la sociedad para compararlos con los resultados obtenidos en los campos y factores clave que determinan el éxito económico, incluidos, además de las iniciativas descritas anteriormente, el desarrollo y el uso de la comparación de resultados en materia de competitividad en el marco de la estrategia europea para el empleo. Una demanda de la industria En varias ocasiones, la industria ha invitado a la Comisión y a los Estados miembros a utilizar la comparación de resultados en materia de competitividad optimizar las políticas que influyen en la como instrumento para poder competitividad. El Grupo consultativo sobre competitividad ha preconizado recurrir en mayor medida a la comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco, especialmente en lo que concierne a las infraestructuras públicas, el mercado de trabajo y la internacionalización de la economía europea. En su informe titulado "Benchmarking for policy-makers - The way to competitiveness, growth and job creation" (octubre de 1996), la Mesa Redonda de la industria europea (ERT) ha llamado la atención del Consejo de Ministros y de la Comisión sobre la contribución potencial de la comparación de resultados en materia de competitividad a la consecución de los objetivos de crecimiento y creación de empleo. En particular, la ERT ha invitado a las autoridades públicas a discutir las prioridades, los objetivos y los métodos de la comparación de resultados en materia de competitividad, así como los medios para reflejar dichos resultados en sus políticas. Una invitación del Consejo En sus conclusiones sobre la comparación de resultados en materia de competitividad (14 de noviembre de 1996), el Consejo de Ministros invitaba a la Comisión a presentar propuestas para desarrollar el recurso de este instrumento como medio para mejorar la competitividad de la industria europea. Del mismo modo, en la reunión de Dublin los días 13 y 14 de diciembre de 1996, el Consejo Europeo consideraba que sería conveniente controlar y evaluar periódicamente la competitividad de la UE respecto de los resultados mundiales. Un instrumento para la competitividad Según la Comunicación de la Comisión al Consejo Europeo de Dublin sobre los efectos recíprocamente beneficiosos de una mayor coordinación de las políticas económicas y estructurales (Europa como conjunto económico) CSE(96)8 final, la competitividad de la UE y la competitividad de las regiones, sectores y empresas así como de los individuos, sólo puede crecer a largo plazo con el aumento de la productividad de las empresas y de las personas que trabajan en ellas. La competitividad no se desarrolla entre países, sino entre empresas, tanto dentro como fuera de las fronteras. La comparación de resultados en materia de - 3- competitividad es un instrumento importante para la mejora de la competitividad, y se basa en dos elementos: - - la comparación de los comportamientos societarios, prácticas comerciales, regiones, estructuras de mercado e instituciones públicas entre países, sectores y empresas, con el fin de poder identificar las mejores prácticas; la utilización de la referencia a las mejores prácticas como instrumento para identificar el rumbo del cambio e incitar siempre a todos los actores de la economía y de la sociedad a evolucionar en ese sentido. La primera etapa exige que todos los actores implicados acepten cuestionar las prácticas existentes. A este respecto, la comparación de resultados en materia de competitividad sólo tiene éxito cuando pone en evidencia las debilidades y la ineficacia. Por eso este proceso puede suscitar en un primer momento una mayor resistencia y oposición al cambio. Sin embargo, sus beneficios pueden ser sustanciales: mejores servicios tanto para el individuo como para la empresa, menos costes, administraciones más accesibles a los ciudadanos, un mejor rendimiento económico, más empleo, seguridad e higiene mejores, y creación de riqueza. Igualmente puede contribuir a la convergencia de los resultados a través de la Unión, y así disminuir las diferencias de productividad y la desigualdad económica. La comparación de las prácticas comerciales y de las estructuras de mercado pasa por la elaboración de indicadores de referencia. Para que este ejercicio favorezca la competitividad de la industria europea, no puede asociarse a prácticas contrarias a la competencia que consistan en intercambios de información individuales entre empresas, y que afecten a los precios, cantidades producidas y vendidas, cuotas de mercado, capacidades e inversión. Todo ejercicio de comparación de resultados en materia de competitividad que conduzca a la elaboración de los indicadores estadísticos de referencia tiene que realizarse de manera que no permita a las empresas disponer de los datos individuales relativos a la actividad de los competidores. La segunda etapa exige a todos los actores implicados que se comprometan a introducir los cambios requeridos, lo que implica no sólo estar preparados para adoptar la mejor práctica, sino también que la búsqueda continua de la mejor manera de hacer las cosas tiene que volverse una característica permanente del proceso de decisión a nivel de las empresas, de las instituciones y de la administación pública. 2. TRES NIVELES DE COMPARACIÓN DE LOS RESULTADOS EN MATERIA DE COMPETITIVIDAD La comparación de resultados en materia de competitividad puede ponerse en práctica a nivel de las empresas, a nivel sectorial y a nivel de las condiciones marco de la economía y de la sociedad. Cualquiera que sea el nivel en el que se ponga en práctica, este instrumento asta al servicio de la competitividad de la 4- industria europea. En efecto, se aplica respectivamente a la mejora de los resultados en materia de competitividad de las empresas y de los sectores industriales, así como a la mejora del medio en el que trabajan los individuos, y operan las empresas, y del funcionamiento de ia sociedad. Ü raivei de las empresas La comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las empresas es ante todo una herramienta de "calidad" para la mejora continua de sus procesos industriales o de gestión. Forma parte de la estrategia global de las empresas que hayan integrado la calidad como un elemento determinante para el fortalecimiento de su competitividad. Se identifica como tai en el marco de la Política Europea de ia Calidad. Determinar los procesos que hay que analizar, identificar las mejores prácticas mundiaies para estos procesos, evaluar las diferencias de rendimiento con respecto a dichas prácticas y entender el origen de las mismas son las etapas que hacen posible que la empresa involucrada se adapte para aumentar sus rendimientos, mejorar su competitividad y de esís modo superar a la competencia. La comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las empresas es ante todo competencia de la propia industria. Sin embargo, los poderes públicos pueden contribuir útilmente a promocionarla ante una audiencia más extensa, en particular ante las pequeñas y medianas empresas que no disponen de los recursos o de la experiencia necesarios para emprenderla solas. A este nivel, la Comisión ha propuesto examinar con ei conjunto de los interesados la posibilidad de constituir una red europea para la comparación de resultados en materia de competitividad de las empresas. Una red de este tipo debería asegurar que se disponga de servicios coherentes, fiables y equivalentes, en particular para las PYME, en todo el conjunto de la Unión. Con este fin, la Comisión apoya dos iniciativas (véase el recuadro siguiente). [Ejemplos de comparación de los resultados de las empresas en materia de competitividad I ¡La Comisión» apoya dos iniciativas en este campo: un proyecto dirigido por Forbairt (Irlanda) que trata de identificar las experiencias, los servicios y la metodología actualmente desarrollados en Europa, y ¿e elaborar un plan de acción para la creación de una Red Europea para la comparación de resultados en materia de competitividad de las empresas; un proyecto de las Eurocámaras que trata de apoyarse sobre !a red existente de las Cámaras de Comercio e Industria Europeas para promover entre las PYME programas de sensibilización sobre el tema de ia calidad, alentar a éstas a poner en práctica la ^comparación de resultados en materia de competitividad por medio de experiencias piloto y crear condiciones -5 favorables para que las PYME accedan a la Red Europea mencionada anteriormente. El Departamento de Comercio e Industria británico (DTI) defiende un sistema nacional de comparación de resultados en materia de competitividad que permite el intercambio de datos estadísticos y la identificación de la mejor práctica a nivel nacional. - Este sistema surgió de una iniciativa de la London Business School que ha creado un grupo de empresas industriales, entre las que hay muchas pequeñas y medianas empresas, y ha desarrollado con ellas un modelo de comparación de resultados en materia de competitividad sobre aspectos clave de la gestión y de la organización de las empresas. - Al haberse demostrado su valor y ante el creciente interés de los participantes, entre los cuales hay empresas extranjeras, la experiencia ha recibido el apoyo de la Confederation of British Industries (CBI). - Por consiguiente, el DTI ha decidido reconocer y apoyar la experiencia mediante comunicados públicos y ayudando a la puesta a punto de una red nacional de oficinas y de agencias donde las empresas podrían acceder al grupo. Con la extensión del grupo, su representatividad como punto de referencia también ha aumentado. Algunos Estados miembros y organismos privados han lanzado también programas destinados a la difusión de mejores prácticas medioambientales (por ejemplo, el programa Environmental Technology Best Practice en el Reino Unido). favorecer a nivel sectorial La comparación de resultados en materia de competitividad a nivel sectorial se vincula más a los factores específicos de un sector concreto: así, algunas legislaciones sobre el medio ambiente afectan casi exclusivamente a ciertos sectores (emisiones de automóviles, preparados peligrosos, etc). Ejemplos de comparación de resultados en materia de competitividad a nivel sectorial Los programas piloto - dirigidos conjuntamente por la Comisión y el MITI - destinados a los proveedores de componentes en el sector de la electrónica de gran consumo y en el sector del automóvil han tenido como objetivo la mejora de los resultados en materia de competitividad de la industria europea con respecto a las mejores prácticas japonesas. La industria química y la del automóvil han lanzado o van a lanzar otras iniciativas. La comparación de resultados en materia de competitividad de la industria química europea consiste en un seguimiento permanente de las mejoras de la competitividad, en una comparación de la situación de la competitividad -6 europea con respecto a las mejores prácticas mundiales, y en la puesta en marcha de acciones de convergencia hacia estas mejores prácticas. En julio de 1996 se creó un grupo de trabajo mixto industria/Comisión para realizar esta comparación de resultados en materia de competitividad. El grupo de trabajo decidió poner en práctica dicha comparación primero en el ámbito de la industria química y luego en los diferentes subsectores, por ejemplo, la petroquímica. Aunque esta operación de comparación de resultados en materia de competitividad no concierne al nivel de las empresas, siempre podría hacerse una distinción en función del tamaño de las empresas. De esta manera, podrían examinarse por una parte los problemas específicos que se plantean en las grandes empresas, por otra parte, los de las PYME. Del mismo modo, aunque la comparación de las políticas comunitarias no es en sí el objetivo de este ejercicio, podrían formularse propuestas operativas sobre las condiciones marco. El grupo de trabajo evalúa un número restringido de indicadores relativos a los factores de competitividad más adecuados para la industria química. Se dio preferencia a indicadores de los que hay datos comparables. La obtención de los datos resulta difícil especialmente por el secreto estadístico, por la diferente definición de los parámetros y por la falta de datos sobre los terceros países. Los Países Bajos han emprendido también una evaluación de la competitividad de la industria europea de las tecnologías de la información y de las comunicaciones realizando la comparación de sus resultados en materia de competitividad con relación a los de sus principales competidores. a nivel de las condiciones marco La comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco - en particular los costes de los factores, las infraestructuras, las cualificaciones, la innovación y el medio ambiente - permite evaluar la eficacia de las políticas públicas que conciernen a la competitividad y eventualmente cómo mejorarlas. Su objetivo principal debe ser la evaluación de las condiciones marco que afectan directamente a la competitividad de la industria europea. La comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco se basa sobre una evaluación completa de la situación competitiva de la industria y un diagnóstico de los principales campos que deben examinarse. Posteriormente se convierte en la herramienta para corregir los puntos débiles que se ha identificado. Si bien los indicadores macroeconómicos que permiten resumir la evolución de la competitividad de la economía en su conjunto están fácilmente disponibles, no ocurre lo mismo con los indicadores más detallados relativos a las diversas 7- condiciones marco que afectan a la competitividad. Las dificultades metodológicas y la ausencia de datos estadísticos fiables y comparables son acusadas para algunos indicadores relativos a estas variables que unas veces tienen un impacto directo computable sobre la competitividad y, otras veces, tienen un efecto inducido a largo plazo. Para emprender con éxito la comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de condiciones marco, que es un ejercicio muy complejo porque puede ser difícil aislar los efectos de una política particular de los efectos de las otras políticas, hay que aplicar ciertos principios como: - comparar los resultados y los factores de producción (por ejemplo, las cuotas de mercado y los gastos de I+D que sean un indicador útil a tener en cuenta); - comparar las causas y no los síntomas (por ejemplo, la situación del mercado de trabajo y no los índices de desempleo); - comparar los procesos y los resultados (por ejemplo, la capacidad de un sistema de formación para proporcionar cualificaciones, así como el grado de las cualificaciones). Ejemplos de comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco La Comisión ha iniciado un inventario de las experiencias de comparación de resultados en materia de competitividad de las condiciones marco llevadas a cabo por los Estados miembros. También ha entablado con los Estados miembros un ejercicio de comparación de resultados en materia de competitividad en el marco del Comité de política del empleo y del mercado del trabajo. El ministerio de economía de los Países Bajos ha publicado un informe titulado "Benchmarking the Nederlands: Test of Dutch Competitiveness" donde estudian diferentes formas de enfocar la comparación de resultados en materia de competitividad de las condiciones marco. El análisis se refiere a campos como el del trabajo, el capital, la fiscalidad, la educación y la infraestructura. Los resultados han identificado los puntos fuertes de la economía holandesa, pero también los obstáculos que le impiden explotar todo su potencial. Sobre esta base, el gobierno de los Países Bajos ha iniciado unas reformas para superar estos obstáculos. Estas correcciones seguirán en 1997 a partir de una actualización del ejercicio de comparación de resultados en materia de competitividad. En el contexto del Comité de Industria, la OCDE ha organizado un grupo de trabajo encargado de evaluar los criterios para la comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco. La OCDE ha identificado ocho parámetros significativos para la competitividad industrial: infraestructura de I+D, educación y fuerza de trabajo, dirección de las empresas, normativa laboral, costes laborales, fiscalidad de las empresas, costes de la energía, así como costes e infraestructuras de telecomunicaciones. - 8- 3. UN MARCO COMUNITARIO Si bien la iniciativa de las acciones de comparación de resultados en materia de competitividad incumbe a todos los actores de la vida económica, el valor añadido de la dimensión comunitaria consiste en ofrecer una base de conocimientos capaz de desarrollar y explotar las metodologías más elaboradas, valorizar las experiencias y compartir el conocimiento de diferentes sistemas nacionales, desempeñando al mismo tiempo el papel de promotor respecto de ios Estados miembros. Es lo que quiere hacer en el campo de la comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco mediante el desarrollo de proyectos piloto. Estos proyectos piloto deberán permitir, por una parte, la cooperación entre un número limitado de Estados miembros en temas específicos pero en interés colectivo de la Comunidad y, por otra parte, la implantación de los mecanismos de cooperación y de transparencia y las redes de conocimientos sobre las que se apoyarán las futuras acciones: - no todos los Estados miembros tienen necesariamente el mismo interés en comprometerse en un ejercicio de comparación de resultados en materia de competitividad. Sin embargo, esto no debería perjudicar ni a los Estados miembros interesados por dicho ejercicio ni a la eficacia del entorno del conjunto de las empresas de la Comunidad. Por lo tanto, hay que poner los conocimientos y las capacidades de diálogo existentes en la Comunidad a disposición de quienes deseen emprender este ejercicio; - asimismo, cada Estado miembro no tiene necesariameníe una capacidad de análisis e investigación para comparar resultados en materia de competitividad de manera que dé los elementos de comparación idóneos y su interpretación para orientar las opciones políticas necesarias a la mejora del entorno de las empresas. Por lo tanto, la Comisión pondrá en marcha, en particular entre los temas en anexo, un determinado número de proyectos piloto con una contribución presupuestaria cuando sea posible dentro de los límites de la disponibilidad presupuestaria existente. La ejecución se efectuará de manera que conduzca a la definición de un método de trabajo que garantice transparencia, diálogo y conocimientos. De acuerdo con dicho método, podrán realizarse a continuación otras operaciones de comparación de resultados en materia de competitividad a nivel de las condiciones marco, en particular por lo que se refiere al peso de las reglamentaciones de las PYME, la protección de la propiedad intelectual y la innovación. - En ia medida en que esta acción se dedica a mejorar los resultados en materia de competitividad del entorno económico, el conjunto de los actores tiene que poder determinar las orientaciones y las prioridades de la comparación de -9 En su composición, resultados en materia de competitividad. Por esta razón, la Comisión creará un Grupo de alto nivel sobre la comparación de resultados en materia de competitividad compuesto de directivos de empresas, representantes de cámaras de comercio, de organizaciones sindicales, de los consumidores y de la Comisión velará por la la sociedad civil. representación de los diferentes puntos de vista de la sociedad y en particular los de las pequeñas empresas industriales y artesanales. Este grupo se responsabilizará de ayudar a la Comisión a fijar las prioridades de la comparación de resultados en materia de competitividad, organizar la participación de la industria en su aplicación, colaborar con la Comisión para interpretar los resultados de alcance comunitario y de transmitir los resultados a la industria que sean competencia de ésta última. - El grupo de los Directores Generales de la Industria seguirá el conjunto de los trabajos y asegurará la coherencia política del enfoque. Permitirá determinar en cada caso el nivel de implicación de los Estados miembros en los proyectos identificados en el seno del Comité Director. Este grupo también ayudará a la Comisión en la explotación de los resultados obtenidos en cada uno de los estudios de comparación de los resultados en materia de competitividad. - Por último, en base al inventario de las experiencias de comparación de resultados en materia de competitividad de las condiciones marco dirigidas por los Estados miembros, la Comisión invitará a los centros de investigación económica, públicos o privados, que dispongan de conocimientos en este campo a formar una red para facilitar la aplicación de la comparación de resultados en materia de competitividad. Respetando las normas en materia de contratación pública, para la realización de se recurrirá a esta red comparaciones de resultados en materia de competitividad basándose en términos de referencia elaborados entre los participantes en el proyecto y de corinanciación. Conforme se pongan en marcha los proyectos piloto, esta red consolidará su visibilidad, su credibilidad y consecuentemente su autonomía de iniciativa. Los resultados estarán a disposición del conjunto de los Estados miembros, de las instituciones de la Comunidad y de las otras partes interesadas. Mantendrán debates regulares sobre la competitividad industrial. En estos debates, la Comisión dará a conocer sus propios comentarios y las conclusiones a las que llega a partir de estos resultados. La puesta en práctica de este método de trabajo también tiene que permitir una continuidad de la acción. La experiencia mostrará si la continuidad de la acción puede acomodarse a la anualidad presupuestaría o necesita la puesta en práctica de un programa plurianual. 10 ANEXO TEMAS QUE SE PUEDEN INCLUIR EN LOS PROYECTOS PILOTO DE COMPARACIÓN DE RESULTADOS EN MATERIA DE COMPETITIVIDAD Nuevo contexto tecnológico y organizativo El nuevo contexto tecnológico y organizativo que resulta de la mundialización y de ia propagación de las nuevas tecnologías sitúa a la industria europea ante una serie de desafíos. En estas circunstancias, la comparación de resultados en materia de competitividad se referirá principalmente a la difusión y la utilización de las nuevas tecnologías de información y de comunicación a nivel de las empresas. Este ejercicio podrá practicarse en base a los datos existentes, o en base a las nuevas encuestas entre una selección de empresas. Financiación de la innovación, en particular de la propiedad intelectual La financiación de la innovación es capital en el sentido de que permite traducir ios resultados de la I+D en bienes y servicios. La comparación de resultados en materia de competitividad en este campo tendrá que realizarse en estrecha colaboración con la industria y los otros actores económicos. En un primer análisis, la comparación de resultados en materia de competitividad tendría que insistir sobre algunos indicadores principales, a saber, el acceso al capital a riesgo, su coste, su calidad, el coste del registro de patentes, etc. Logística y transporte Teniendo en cuenta la importancia de la UE en el comercio internacional y la situación periférica de ciertos Estados miembros, la logística que concierne a la gestión de ios flujos de materias primas, de información y de productos entre proveedores y clientes es un factor esencial para la competitividad europea. Al ser este campo vasto por naturaleza, es difícil adoptar un enfoque determinado para la comparación de resultados en materia de competitividad, que más bien tendría que tratarse etapa por etapa. Desarrollo de los recursos humanos En el campo de la formación profesional, la comparación de los resultados en materia de competitividad de las cualificaciones puede contribuir al análisis de los sistemas de formación profesional y también a la mejora de las políticas de formación y de gestión de las empresas. El proyecto piloto evaluará el planteamiento de determinados sistemas de formación profesional en la industria, es decir, tanto la aplicación de la formación en la empresa como la previsión de sus necesidades de formación frente a los cambios económicos y tecnológicos. El proyecto piloto hará hincapié en la formación profesional en las PYME. -11 - ISSN 0257-9545 COM(97) 153 final DOCUMENTOS ES 15 N° de catálogo : CB-CO-97-158-ES-C ISBN 92-78-18711-9 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo


title: 97/265/EG: Entscheidung der Kommission vom 16. April 1997 zur Anerkennung der Internationalen Norm ISO 14001:1996 und der Europäischen Norm EN ISO 14001:1996 für Umweltmanagementsysteme gemäß Artikel 12 der Verordnung (EWG) Nr. 1836/93 des Rates über die freiwillige Beteiligung gewerblicher Unternehmen an einem Gemeinschaftssystem für das Umweltmanagement und die Umweltbetriebsprüfung (Text von Bedeutung für den EWR)

eurovoc_concepts:
Community certification
European standard
ISO
environmental protection
international standard
type of business

formats: html pdfa1b print


title: VERORDENING (EG) Nr. 662/97 VAN DE COMMISSIE van 16 april 1997 tot vaststelling van de mate waarin gevolg kan worden gegeven aan de in april 1997 ingediende aanvragen om uitvoercertificaten voor producten van de sector rundvlees waarvoor een bijzondere behandeling geldt bij invoer in een derde land

eurovoc_concepts:
beef
export licence
quantitative restriction


title: PREGUNTA ESCRITA n. 1428/97 del Mirja RYYNÄNEN a la Comisión. Modificación de la directiva relativa a la calidad de la gasolina y del gasóleo para vehículos y sus repercusiones en los combustibles destinados a maquinaria y, por ende, en los costes de las industrias agrícola y forestal de Finlandia

eurovoc_concepts:
EC Directive
Finland
agricultural machinery
air quality
diesel fuel
international standard
petrol
pollution control
product quality
sulphur

formats: html print


title: QUESTION ECRITE no 1428/97 de Mirja RYYNÄNEN à la Commission. Incidences de la modification de la directive concernant la qualité de l'essence et du carburant diesel sur le carburant utilisé pour les machines et, par là, sur les coûts dans l'agriculture et la sylviculture en Finlande.


title: Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut

eurovoc_concepts:
credit guarantee
credit institution
financial solvency
management audit
share capital

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 16. 04. 1997 KOM(97) 71 slutlig 97/0124 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (framlagt av kommissionen) MOTIVERING Detta förslag syftar till att ändra rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag interna riskhanteringsmodeller för beräkning av marknadsrisker samt införandet av åtgärder för att förfoga över tillräckligt kapital för att täcka de marknadsrisker som är förenade med råvaruhandel och handel med råvaruderivatinstrument. kreditinstitut användandet gäller vad och av Detta görs först och främst för att uppfylla kravet enligt artikel 14 i direktiv 93/6/EEG att "granska och om så behövs se över [detta direktiv] i ljuset av utvecklingen på internationella fora för tillsynsmyndigheter". Avsikten med denna bestämmelse var att säkerställa att det fortsatta arbetet om marknadsrisk som vid den tidpunkten företogs i inom Baselkommittén för banktillsyn skulle beaktas i EU-lagstiftningen. Arbetet Baselkommittén resulterade i "Ändring av Baselöverenskommelsen om kapitalkrav för att medräkna marknadsrisker" från januari 1996. Denna ändring i överenskommelsen om kapitalkrav från 1988 (som fastställer internationella standarder för kapitaltäckning i internationella banker) inför en enhetlig metod för beräkning av marknadsrisk vilken i huvudsak motsvarar den som redan hade antagits i rådets direktiv 93/6/EEG. Den innehåller emellertid därutöver två nya inslag som detta förslag behandlar, nämligen användandet av interna modeller och inkluderandet av råvaror i beräkningen av marknadsrisker. Baselförslaget kommer att träda i kraft den 1 januari 1998. För det andra krävs det enligt artikel 13 i rådets direktiv 93/6/EEG att "kommissionen så snart som möjligt skall tillställa rådet förslag till kapitalkrav i fråga om handel med råvaror, råvaruderivat. " Denna arbete har försenats, men fördröjningen har skett för att kunna ta hänsyn till utvecklingen i internationella fora och diskutera ämnet utförligt med de främst berörda. Förslaget är baserat på arbetet inom Baselkommittén på detta område och ett omfattande samråd har skett med behöriga europeiska myndigheter med ansvar för tillsynen av kreditinstitut och värdepappersföretag. Ändringen är nödvändig av följande två skäl: Ändringen, som syftar till att göra det möjligt för behöriga myndigheter att ge kreditinstitut rätt att använda sina interna modeller för beräkning av kapitalkrav för täckning av marknadsrisker enligt bestämda villkor, är först och främst nödvändig för att hålla EG-lagstiftningen à jour med moderna metoder. Detta kommer att uppmuntra kreditistitut att använda sig av mer förfinade tekniker för att beräkna risker inom ramen för en förbättrad övergripande metod för riskhantering. Sådana förfinade interna modeller gör det möjligt att mera noggrant beräkna riskerna förenade med verksamhet i banker och värdepappersföretag som hänför sig till handelslagret och kommer att göra det möjligt för dessa banker och värdepappersföretag att anpassa sig snabbare till förändringar i deras värdepappersportföljer. De kan därför minska ett kreditinstituts kapitalkostnad, jämfört med standardmetoden i direktiv 93/6/EEG i dess nuvarande utformning. Dessa avancerade tekniker är i hög grad önskvärda av ekonomiska skäl och av tillsynsskäl eftersom de ökar förmågan att reagera i tid och på ett riktigt sätt på de risker som är förenade med verksamheten och att avsätta den tillhörande minsta nödvändiga kapitaltäckningen. De kommer inte enbart att allmänt sett leda till en effektivare kapitalanvändning i kreditinstitut och värdepappersföretag, utan kommer också att minska behovet för dessa institut att göra dubbla marknadsriskberäkningar för såväl internt bruk som för tillsynsändamål och därigenom innebära betydande kostnadsbesparingar. Den rådgivande bankkommittén har rekommenderat att ändringsdirektivet bör träda i kraft samtidigt som ändringen av Baselöverenskommelsen vid utgången av 1997 för att undvika uppkomsten av en eventuell konkurrensnackdel för kreditinstitut inom EU när icke-EU medlemmar i Baselkommittén för banktillsyn börjar ge sina kreditinstitut rätt att använda interna modeller. råvaru- och råvaruderivathandel investeringstjänster) eller av rådets direktiv 89/646/EEG För det andra omfattas som bedrivs av värdepappersföretag och kreditinstitut för närvarande enligt rådets direktiv 89/647/EEG av full kreditriskavgift, vilket inte är lämpligt med hänsyn till de risker, i första hand marknadsrisker, som är förenade med verksamheten. Det är därför nödvändigt att införa kapitalkrav som mer exakt återspeglar dessa risker. Råvaror och råvaruderivat anses utgöra verksamhet som är utsatt för snabba och stora förändringar med ett betydande inslag av risk. I den omfattning värdepappersföretag och kreditinstitut bedriver sådan verksamhet vid sidan av sin övriga auktoriserade verksamhet är det nödvändigt att tillgodose en tillräcklig kapitaltäckning i syfte att skydda insättare och aktieägare i dessa kreditinstitut. De kapitalkrav som fastställs genom det föreslagna direktivet syftar inte till att föreskriva regler för råvarumäklare och råvaruhandlare i egentlig mening, vilka i allmänhet inte omfattas av det här direktivet eftersom deras verksamhet inte upptas på någon av förteckningarna över verksamhet som omfattas av rådets direktiv 93/22/EEG (andra (direktivet om bankdirektivet) och eftersom rådets direktiv 93/22/EEG särskilt undantar institut vars huvudsakliga verksamhet består i att handla med råvaror med varandra eller med tillverkare eller yrkesmässiga användare av sådana produkter. I fråga om kreditriskerna i handel med råvaruderivat på OTC-marknaden har kommissionen redan lagt fram ett förslag om ändring av direktivet om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (89/647/EEG), vilket fortfarande är föremål för förhandlingar inför Europaparlamentet och rådet. När det gäller den viktiga frågan om de marknadsrisker som är förbundna med handel med positioner i råvaror och råvaruderivat kommer det genom detta förslag att införas kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut som anses lämpliga av det stora flertalet av de inom Baselkommittén. Det skall understrykas att dessa krav enbart bör tillämpas på kreditinstitut som huvudsakligen handlar med sina kunders insatta medel och investeringar och därför omfattas av särskilda tillsynsregler. Dessa regler bör inte påverka specialiserade professionella handlare som huvudsakligen handlar för egen räkning eller med andra yrkeshandlare. ifrågavarande tillsynsmyndigheterna i medlemsstaterna samt De föreslagna nya kapitalavgifterna för att täcka marknadsriskerna i handel med råvaror och råvaruderivat kommer i allmänhet att vara lägre än de som för närvarande krävs vid tillämpningen av direktivet om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (som är utformat för att fånga upp kreditrisker) i förening med rådets direktiv 93/6/EEG, vilket kommer att ändras. Det föreslagna direktivet föreskriver följande tre metoder: - En förenklad metod som inför ett mycket försiktigt uppskattat schablonkapitalkrav som bör säkerställa att reglerade kreditinstitut som tillfälligtvis ägnar sig åt sådan riskfylld och svårbedömbar verksamhet har en väl tilltagen kapitalbuffert. - En löptidsstegemetod, som under nuvarande omständigheter och i fråga om reglerade värdepappersföretag och kreditinstitut är den lämpligaste lösningen i fråga om den nödvändiga kapitaltäckningen med avseende på de risker som är förenade med sådan verksamhet. Kapitalavgiften kommer i allmänhet att vara lägre än enligt den första metoden. - De interna modeller som för närvarande ännu inte är tillräckligt utvecklade för att täcka in all handel med derivatinstrument Lämpliga metoder måste bland annat utvecklas för optioner, vilka utgör en stor del av råvaruderivathandeln. Det föreslagna direktivet är emellertid specifikt avsett att främja en sådan utveckling. Förslaget beaktar den omständighet att i vissa medlemsstater är värdepappersföretag som huvudsakligen bedriver handel med råvaror och råvaruderivat eventuellt ännu inte i stånd att använda interna modeller och att det ökade kapitalkrav som de andra beräkningsmetoderna medför är tämligen betydande och plötsligt uppkommande. För att ge dessa företag tillräcklig tid att anpassa eller förbättra sina system för riskhantering för att kunna använda interna modeller, far medlemsstaterna bevilja sina värdepappersföretag atl under en övergångsperiod tillämpa alternativa kapitaltäckningsgrader, i enlighet med vissa ytterligare villkor i fråga om tillsyn och genomblickbarhet. Samtidigt förväntas det ske en vidare utveckling av dessa interna modeller så att de blir mer kostnadseffektiva för den typen av företag och på samma gång godtagbara för de behöriga myndigheterna, särskilt med avseende på hur de fångar upp icke-linjära risker i samband med optionshandel i råvaror. Artikel 1 Genom punkt 1 a införs råvaror och råvaruderivat i definitionen av handelslagret, som utgör den del av ett kreditinstituts verksamhet på vilken kapitalavgiften för marknadsrisk tas ut. Genom punkt 1 b utvidgas definitionen av "köpoptioner" så att begreppet även kan avse råvaror. På vissa marknader anses en råvaruoption utgöra ett ägarbevis snarare än en rätt att köpa. I detta direktiv används begreppet köpoption i samband med råvaror i den betydelse som anges i denna text. Definitionen av "täckt köpoption" stryks eftersom definitionen av en köpoption även omfattar i kapitaltäckningshänseende behandlas lika. Lagerfinansiering definieras för att förtydliga att lagerfinansiering undantas från kapitalkraven för råvaror i bilaga VII punkt 3. täckta optioner och då de Genom punkt 1 c och d säkerställs att råvaror och värdepapper behandlas på ett enhetligt i fråga om kapitalkrav för repor och omvända repor och upp- och sätt utlåningstransaktioner. Punkt 2 införlivar möjligheten att använda modeller för beräkningen av kapitalavgifter för marknadsrisk i handelslagret, medan led ii inkluderar råvaror i beräkningen av kapitalavgifter för marknadsrisk på all affärsverksamhet samt införlivar möjligheten att använda modeller. Genom punkt 3 säkerställs att samtliga institut, inklusive de som använder interna modeller vid beräkningen av kapitalkrav för verksamhet som hänför sig till handelslagret, omfattas av de kapitalkrav som gäller för stora exponeringar, i fråga om exponeringar gentemot enskilda kunder som uppstår i handelslagret, oavsett om dessa exponeringar har identifierats enligt metoden med interna modeller eller enligt den standardiserade metoden. Genom punkt 4 införs kapitalkrav som beräknats enligt metoden med interna modeller samt avgifter för råvarupositioner som beräknats i enlighet med bilaga VII enligt konsolideringsbestämmelserna i denna artikel. Avräkning av råvarupositioner medges mot motsatta positioner i konsoliderade bolag i tredje land på samma villkor som för avräkning av valutapositioner. Genom punkt 5 inkluderas råvaror i rapporteringskraven. Genom punkt 6 införs en artikel 12 a som innehåller en övergångsbestämmelse enligt vilken behöriga myndigheter tillåts att undanta värdepappersföretag från tillämpningen av bestämmelserna i bilaga VII fram till och med den 31 december 1999. Punkt 7 avser ändringarna i bilaga I, II, III, V och VI. Genom punkt 8 läggs bilagorna VII och VIII till. Artikel 2-4 Dessa artiklar innehåller administrativa åtgärder angående antagandet av detta direktiv och dess genomförande i medlemsstaterna. BILAGA I Genom punkt 1 a inkluderas interna riskhanteringsmodeller i denna bestämmelse som medger att kapitalkrav för en termin som handlas på börsen likställs med den marginal börsen kräver om den behöriga myndigheten anser att detta ger ett korrekt mått på de risker som är förenade med terminen samt att den metod som används för att beräkna marginalen är likvärdig med antingen metoden enligt den standardiserade modellen eller enligt den interna modellen i bilaga I eller bilaga VIII i det ändrade direktivet. Genom punkt 1 b införs metoden med interna modeller i denna bestämmelse som behandlar kapitalkrav för optioner. Punkt 1 c är en följd av ändringen av definitionen av "köpoption" och strykningen av definitionen av "täckt köpoption". Genom punkt 1 d korrigeras den icke åsyftade effekten av den föreliggande formuleringen, vilken undantar utgivare med hög kreditvärdighet som givit ut oprioriterade skuldinstrument från denna särskilt förmånliga bestämmelse om riskavgift. Genom punkterna 2 a, b och c införs råvaror under kapitalkraven för betalnings- /leverans och motpartsrisk. Genom punkterna 3 a, b och c införs guld i det system för kapitalavgifter som fastställs i bilaga 3. Detta är i överensstämmelse med Baselbeslutet om att behandla guld som en valutaposition eftersom guld är utsatt för stora och snabba förändringar i värde vilket mera likställer det med valutor och kreditinstitut handhar guld och valutor på ett liknande sätt. I punkt 3 a införs också strängare kapitalkrav genom att omvandla den "fria zonen" på 2 % till en "tröskel" på 2 %. En mindre omskrivning av formuleringen om oåterkalleliga garantier inkluderas också i punkt 3 b. Genom punkt 3 d ändras den alternativa beräkningen av valutarisk i bilaga III, punkt 7 i rådets direktiv 93/6/EEG enligt vilken den nödvändiga analysen skall göras av behöriga myndigheter på grundval av de normer som krävs för interna modeller enligt bilaga I, punkt 20 i direktivet. Genom punkterna 4 a, b och c utsträcks användningen av och begränsningarna för kapital i kategori 3 (lånekapital med efterställd rätt till betalning med en ursprunglig löptid på minst två år och som motsvarar kraven enligt bilaga V i direktiv 93/6/EEG) för täckande av risker som hänför sig till råvaror och handelslager som beräknats med interna modeller. Genom punkterna 5 a och b säkerställs att samtliga institut, inklusive de som använder modeller för att beräkna handelslagerpositioner, omfattas av de kapitalkrav som gäller för stora exponeringar, i fråga om exponeringar gentemot enskilda kunder som uppstår i handelslagret, oavsett om dessa exponeringar identifieras genom en modell eller genom den standardiserade metoden. BILAGA II Råvarurisk En ny bilaga VII läggs till som fastställer metoder för beräkning av marknadsrisk för positioner i råvaror och råvaruderivat. De huvudsakliga risker som metoderna är avsedda att fånga in är "riktningsrisk" som uppstår genom förändring av avistapriset, "basrisk" som uppstår genom potentiella förändringar över tiden av förhållandet mellan priser på liknande råvaror, "ränterisk" som uppstår genom potentiella förändringar av kostnaden för att finansiera terminspositioner och optioner samt "terminsrisk" som uppstår genom andra potentiella förändringar av terminspriset. Med en löptidsstegemetod fastställs kapitalavgifter mot avstämda positioner inom löptidsgrupper och mellan löptidsgrupper för att fånga in basrisk, ränterisk och terminsrisk samt mot resterande icke avstämda positioner för att fånga in riktningsrisk. En alternativ förenklad metod är att fastställa en kapitalavgift på den totala nettopositionen för att fånga in riktningsrisk samt på bruttopositionerna i varje råvara för att fånga in bas , ränte- och terminsrisk. En tredje metod som kan användas är den interna modell som beskrivs i bilaga VIII. i kreditinstitut eller av rådets direktiv om Syftet med detta direktiv är inte att behandla råvarumarknaderna och marknaderna för råvaruderivat samt aktörerna på dessa marknader i allmänhet. Råvaror och råvaruderivat är inte upptagna i förteckningen över verksamhet som skall omfattas av rådets andra direktiv om samordning av lagar och författningar om rätten att starta och driva inom verksamhet värdepappersområdet (ISD). Det anges också uttryckligen i artikel 2. 2 i direktivet om investeringstjänster (ISD) att det "inte är tillämpligt på:. i) personer vars huvudsakliga verksamhet består av handel med råvaror med varandra eller med tillverkare eller yrkesmässiga brukare av sådana produkter och som tillhandahåller investeringstjänster endast för sådana tillverkare eller yrkesmässiga brukare i den utsträckning detta behövs för den huvudsakliga verksamheten". Merparten av den verksamhet som bedrivs på råvarumarknaderna behöver därför inte omfattas och sålunda inte påverkas av de föreslagna förändringarna i direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut. investeringstjänster Direktivet bör emellertid vara tillämpligt på verksamhet rörande råvaror och råvaruderivat som bedrivs av kreditinstitut och värdepappersföretag, eftersom dessa bedriver verksamhet för sina kunders räkning och med kundernas pengar. På samma sätt som på andra områden bör tillsynsregler säkerställa den finansiella stabiliteten och skydda kunderna i dessa kreditinstitut. Handel med råvaror och råvaruderivat är en verksamhet som är extremt riskfylld och utsatt för stora och snabba förändringar, och om auktoriserade kreditinstitut eller värdepappersföretag vill handla med dessa instrument för egen räkning eller för sina kunders raining finns det därför ett behov av särskilt skydd i syfte att begränsa en möjlig negativ inverkan från sådan verksamhet på kreditinstitutets soliditet och totala stabilitet. I bilaga VII löses dessa problem genom införandet av internationellt erkända kapitalkrav för kreditinstitut och värdepappersföretag. På denna punkt till Baselöverenskommelsen om kapitalkrav och dess införande kommer att bidra till att harmonisera regelverket såväl inom EU som i ett vidare internationellt perspektiv. tillvägagångssätt ingående tillägget antogs följs som det i Interna modeller En ny bilaga VIII läggs till i vilken det fastställs villkor för användandet av interna modeller för beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker i fråga om all verksamhet som hänför sig till handelslagret. I den utsträckning dessa modeller är tillräckligt utvecklade för att fånga upp de ifrågavarande riskerna far de även användas för råvaror och råvaruderivat. I bilagan görs användandet av interna modeller beroende av ett uttryckligt godkännande från det finansiella institutets behöriga tillsynsmyndighet och det fastslås noggranna kvantitativa och kvalitativa krav för sådant godkännande. I bilagan fastslås miniminivån på marknadsriskfaktorer som måste täckas och det krävs att det "riskvärde" som uppstår varje dag multipliceras med en faktor på minst 3 för att ta hänsyn till potentiella svagheter i den teknik som används för modellering. Dessutom skall en plusfaktor på mellan 0 och 1 läggas till "riskvärdet" på grundval av ett regelbundet program av kontrolltester för att kontrollera modellens precision. I denna bilaga följs också ingående det tillvägagångssätt som används i tillägget till Baselöverenskommelsen om kapitalkrav och införandet av den kommer att bidra till att harmonisera reglerna såväl inom EU som i ett vidare internationellt perspektiv. Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt första och tredje meningen i artikel 57. 2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag,1 med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,2 med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande,3 i enlighet med det förfarande som avses i artikel 189 b i fördraget,4 och med beaktande av följande: De risker som är förbundna med handel med råvaror och råvaruderivat är för närvarande föremål för rådets direktiv 89/647/EEQ av den 18 december 1989 om kapitaltäckningsbidrag för kreditinstitut,5 senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 96/1 O/EG. 6 De marknadsrisker som är förbundna med dessa positioner infångas dock inte på ett korrekt sätt av rådets direktiv 89/647/EEG. Det är nödvändigt att utvidga begreppet "handelslager" till positioner i råvaror eller råvaruderivat vilka hålls för handelsändamål och i huvudsak är föremål för marknadsrisk. Institutioner skall följa det här direktivet vad gäller täckande av råvarurisk för hela deras aflarsverksamhet. Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut7 fastlägger en standardiserad metod för beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker som värdepappersföretag och kreditinstitut utsätter sig för. Institutionerna har utvecklat egna riskhanteringssystem (interna modeller), som är avsedda att bättre än den standardiserade metoden mäta den marknadsrisk som värdepappersföretag och kreditinstitut utsätter sig för. Användandet av mer precisa metoder för riskmätning bör stimuleras. Användandet av sådana interna modeller för att beräkna kapitalkrav kräver rigorösa interna kontrollmekanismer och skall vara föremål för godkännande och tillsyn från behöriga 1 EGTnrC. 2 EGTnrC. 3 EGTnrC. 4 EGTnrC. 5 EGTnrL386, 30. 12. 1989, s. 14. 6 EGTnrL 85, 3. 4. 1996, s. 17. 7 EGTnrL 141,11. 06. 1993, s. 1. myndigheter. Den fortsatta tillförlitligheten hos resultaten från beräkningar med den interna modellen skall bekräftas av ett förfarande med kontrolltester. De regler som antagits på en mer omfattande internationell nivå kan, i syfte att stimulera mer sofistikerade riskhanteringsmetoder baserade på interna modeller, ge lägre kapitalkrav för kreditinstitut från tredje land. Dessa kreditinstitut konkurrerar med värdepappersföretag och kreditinstitut som har sitt säte inom medlemsstaterna. För värdepappersföretag och kreditinstitut som har sitt säte i medlemsstaterna kan endast en ändring av direktiv 93/6/EEG ge liknande incitament till utveckling och användande av interna modeller. Vid beräknandet av kapitalkrav för marknadsrisk skall positioner i guld och guldderivat behandlas på ett liknande sätt som positioner i utländsk valuta. Utfärdande av oprioriterade skuldinstrument skall inte automatiskt diskvalificera utfärdarens eget kapital från att inkluderas i en portfölj som uppfyller kraven för 2 % specifik riskviktning enligt bilaga 1, punkt 33 i direktiv 93/6/EEG. Det här direktivet är i överensstämmelse med det arbete som utförts av ett annat internationellt forum för banktillsynsmyndigheter angående tillsyn av marknadsrisk och positioner i handelslagret i råvaror och råvaruderivat. Vissa värdepappersföretag som huvudsakligen handlar i råvaror och råvaruderivat är eventuellt ännu inte i stånd att använda interna modeller eller att följa de kapitalkrav för täckande av råvarurisker som fastställs i detta direktiv. Utvecklingen av lämpliga, kostnadseffektiva interna modeller för värdepappersföretags hantering av risker i handel med råvaror och råvaruderivat, i synnerhet optioner, förväntas att äga rum inom en lämplig tidsfrist. För att ge de ifrågavarande företagen tillräcklig tid att förbättra sina riskhanteringssystem, behöriga myndigheter, enligt vissa villkor, inte vara skyldiga att gentemot värdepappersföretag fastställa de kapitalavgifter för råvaror som anges i bilaga VII till direktiv 93/6/EEG före den 1 januari 2000. Antagande av det här direktivet är det lämpligaste sättet att nå de uppsatta målen. Direktivet är begränsat till den rniniminivå som är nödvändig för att uppnå dessa mål och går inte utöver vad som krävs för detta syfte. Detta direktiv berör det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och står i överensstämmelse med förfårandet i artikel 99 i Avtalet om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde. Rådgivande bankrörelsekommittén har konsulterats angående antagandet av detta direktiv. 10 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Direktiv 93/6/EEG ändras på följande sätt: 1. Artikel 2 skall ändras på följande sätt: a) Punkt 6 a och 6 b inledningsfrasen samt leden i och ii skall ersättas med följande: "a) Det egna innehavet av finansiella instrument, råvaror och råvaruderivat som innehas för försäljning eller har anskaffats av institutet i avsikt att på kort sikt dra nytta av faktiska eller förväntade skillnader mellan inköps- och försäljningspriserna eller andra förändringar av priser eller innehav av finansiella instrument, råvaror och räntesatser samt råvaruderivat som härrör från förmedling av avstämda huvudfordringar eller innehav som har anskaffats för att skydda andra delar av innehållet i handelslagret. b) Exponeringar till följd av ej avslutade afiarer, ej fullgjorda leveranser och derivatinstrument som handlas på OTC-marknad som avses i punkt 1 -3 och 5 i bilaga 2, exponeringar till följd av repor och andra värdepappers- och råvarubaserade lån som baseras på värdepapper eller råvaror vilka ingår i handelslagret som definierats under a och som avses i bilaga 2, punkt 4, sådana exponeringar som avser omvända repor och värdepappers- och råvarubaserade lån som beskrivs i samma punkt, under förutsättning att de behöriga myndigheterna godkänner detta, om exponeringarna svarar antingen mot villkoren i, ii, iii och v nedan eller mot villkoren iv och v nedan: i) ii) Exponeringarna marknadsvärderas dagligen i enlighet med de förfaranden som fastställs i bilaga 2. Lånesäkerheten justeras för att beakta väsentliga förändringar i värdet av berörda värdepapper eller råvaror som ingår i ifrågavarande avtal eller affär i enlighet med en regel som kan godtas av de behöriga myndigheterna. b) Punkterna 15 och 16 skall ersättas med följande: "15. köpoption, värdepapper som ger innehavaren rätt att till och med en angiven tidpunkt köpa det underliggande till fastställt pris. Åtagandet kan infrias genom överlämnande av det underliggande eller av motsvarande kontantbelopp. 16. lagerfinansiering: position där finansieringskostnaden är inlåst till avslutsdatum. " lager har sålts på termin och 11 c) Punkt 17 första stycket skall ersättas med följande: "17. Repa och omvänd repa: avtal enligt vilket ett institut eller dess motpart överför värdepapper eller råvaror eller garanterade rättigheter avseende äganderätt till värdepapper eller råvaror om garantin har utfärdats av en erkänd börs som innehar rätten till värdepapperen eller råvarorna och avtalet inte ger institutet möjlighet att överföra eller pantsätta ett enskilt värdepapper eller en enskild råvara till mer än en motpart vid varje tidpunkt, och som har förpliktat sig att återköpa dem (eller värdepapper eller råvaror av motsvarande slag) till ett fastställt pris och vid en tidpunkt i framtiden som är fastställd eller skall fastställas av den som överför instrumentet; avtalet är en repa för det institut som säljer värdepapperen eller råvarorna och en omvänd repa för det institut som köper dem. " d) Punkt 18 skall ersättas med följande: "18. värdepappers- eller råvarulån: affär där ett institut eller dess motpart lämplig säkerhet under överför värdepapper eller råvaror mot förutsättning att låntagaren åtar sig att återlämna likvärdiga värdepapper eller råvaror vid någon framtida tidpunkt eller vid anfordran från den som gör överföringen. Affären är utlåning av värdepapper eller råvaror för det institut som överför värdepapperen och inlåning av värdepapper eller råvaror för det institut till vilka de överförs. Inlåning av värdepapper eller råvaror skall anses vara en affär mellan personer som yrkesmässigt handlar med värdepapper om motparten är föremål för samordnad övervakning av sundheten på gemenskapsnivå eller är ett kreditinstitut i i zon A direktiv 89/647/EEG eller är ett erkänt värdepappersföretag i tredje land eller om avtalet har slutits Mned en erkänd clearingorganisation eller en erkänd börs. " såsom det definierats 2. Artikel 4. 1 första stycket leden i och ii skall ersättas med följande: "i) ii) För verksamhet som hänför sig till handelslagret, de kapitalkrav som beräknas i enlighet med bilaga 1,2, och 6 och tillämpliga delar av bilaga 8. För all övrig verksamhet, de kapitalkrav som beräknas i enlighet med bilaga 3 och 7 och tillämpliga delar av bilaga 8" 3. Artikel 5. 2 skall ersättas med följande: "2. Utan hinder av innehållet i punkt 1 skall de institut som beräknar kapitalkraven för den verksamhet som hänför sig till handelslagret i enlighet med bilaga 1 och 2 och tillämpliga delar av bilaga 8 övervaka och kontrollera sina stora exponeringar i enlighet med direktiv 92/121/EEG med de förändringar som fastställs i bilaga 6 till det här direktivet. " 12 4. Artikel 7. 10 och 7. 11 första meningen skall ersättas med följande. "10. Om de möjligheter till avstående som anges i punkt 7 och 9 inte tas i anspråk, får de behöriga myndigheterna vid beräkning av de kapitalkrav som anges i bilaga 1 och 8 och de risker gentemot kunder som anges i bilaga 6 på sammanställd nivå medge att nettoinnehav i handelslagret för ett institut avräknas mot innehav i handelslagret för ett annat institut i enlighet med de regler som anges i bilaga 1,6 respektive 8. Dessutom får de medge att valutapositioner i ett institut avräknas mot valutapositioner i ett annat institut i enlighet med de regler som anges i bilaga 3 och/eller bilaga 8. De får också tillåta att råvarupositioner i ett institut avräknas mot råvarupositioner i ett annat institut i enlighet med reglerna i bilaga 7 och/eller bilaga 8. 11. De behöriga myndigheterna får också medge avräkning i handelslagret och valuta- respektive råvarupositionerna i företag belägna i tredje land under förutsättning att följande villkor samtidigt är uppfyllda:" 5. Artikel 8. 5 skall ersättas med följande. "5. De behöriga myndigheterna skall förplikta instituten att omedelbart rapportera varje gång en motpart vid repor och omvända repor eller affärer som rör lån av värdepapper och råvaror inte uppfyller sina förpliktelser. Kommissionen skall till rådet göra anmälan om sådana fall och deras inverkan på sådana avtal och transaktioner enligt detta direktiv inom tre år efter den dag som avses i artikel 12. Sådana anmälningar skall också beskriva på vilket sätt instituten uppfyller de av kraven i artikel 2. 6 b i - v som är tillämpliga på dem, särskilt vad avser villkoret i v. Dessutom skall kommissionen lämna närmare upplysningar om förändringar i den relativa volymen av institutens traditionella utlåning och deras utlåning genom omvända repor och affärer med värdepappers- eller råvarulån. Om kommissionen på grundval av denna anmälan och övriga upplysningar finner att ytterligare säkerhetsåtgärder behövs för att förhindra missbruk så skall den lägga fram lämpliga förslag. " 6. Följande artikel skall införas som artikel 12 a: "Artikel 12 a 1. vars enligt värdepappersföretag, Medlemsstater deras behöriga myndigheters uppfattning, ännu inte är i stånd att använda interna modeller för beräkning av kapitalkrav för täckande av råvarurisker i enlighet med bilaga 8 får, utan att det påverkar det datum som anges i artikel 2. 1, fram till alternativa spridningsräntesatser, överföringsräntesatser och fasta terminsräntesatser ("outright rates") till dem som anges i bilaga 7, punkterna 13 och 16. 31 december 1999 och med fastställa den 2. De alternativa procentsatser som beskrivs i punkt 1 skall vara underkastade följande villkor. 13 i) De alternativa procentsatserna skall fastställas av de behöriga myndigheterna. ii) De behöriga myndigheterna skall regelbundet se över de alternativa på utvecklingen bakgrund mot av procentsatserna råvarumarknaderna. iii) De alternativa procentsatserna får i intet fall vara lägre än hälften av de procentsatser som fastställs i punkt 13 och 16 i bilaga 7. iv) De behöriga myndigheterna skall underrätta kommissionen om de alternativa procentsatserna och hålla de uppgifter på vilka beräkningen av de alternativa procentsatserna har grundats tillgängliga för kommissionen och övriga medlemsstater. " Bilagorna I, H, IE, V, och VI skall ändras enligt bilaga I till det här direktivet. Bilaga VE och VIII enligt bilaga II till detta direktiv skall läggas till. Artikel 2 Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur sådana hänvisningar skall göras skall varje medlemsstat själv utförda. 7. 8. 1. 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 3 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 14 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 4 Utfärdat i Bryssel den På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar Ordförande Ordförande 15 Bilaga I 1. Bilaga I skall ändras på följande sätt: a) Punkt 4 sista meningen skall ersättas med följande: "De behöriga myndigheterna får medge att kapitalkravet för en termin som omsätts på börsen sätts lika med den marginalsäkerhet som börsen kräver om de är-helt övertygade om att denna marginalsäkerhet ger ett riktigt mått på den risk som är förenad med terminen och att den metod som används för att beräkna marginalsäkerheten är likvärdig med den metod för beräkning som anges nedan i denna bilaga eller i bilaga 8" b). Punkt 5 tredje stycket skall ersättas med följande: "De behöriga myndigheterna skall kräva att skyddsåtgärder vidtas mot övriga risker, förutom deltarisken, som sammanhänger med optioner. De behöriga myndigheterna får medge att kravet på säkerhet för en tecknad, på börsen omsatt option sätts lika med den marginalsäkerhet som börsen kräver om de är helt övertygade att derma marginalsäkerhet ger ett riktigt mått på den risk som är förenad med optionen och att den metod som används för att beräkna marginalsäkerheten är likvärdig med den metod för beräkning som anges nedan i denna bilaga eller i bilaga 8 för sådana optioner. Dessutom får de medge att kravet för en köpt option som handlas på en börs eller som omsätts på OTC- handel är detsamma som det som gäller för det underliggande instrumentet dock med den begränsningen att därav härrörande krav inte överstiger optionens marknadsvärde. Kravet avseende en utfärdad OTC-option skall bestämmas i förhållande till det underliggande instrumentet. " c) Punkt 6 skall ersättas av följande: "6. Köpoptioner som gäller skuldebrev och aktier skall behandlas på samma sätt som optioner enligt punkt 5. " d) I punkt 33 skall led i ersättas med följande: "i) Aktierna får inte ha utgivits av en emittent som enbart utgivit omsatta skuldinstrument som för tillfället är föremål för 8-procentskravet i tabell 1 i punkt 14 eller är föremål för ett lägre krav enbart på grund av att de är garanterade eller på grund av att säkerhet har ställts. " 2. Bilaga B skall ändras på följande sätt: a) Punkt 1 skall ersättas med följande: "1. Vid transaktioner i vilka räntebärande instrument, aktier och råvaror (utom repor och omvända repor och utlåning och lån av värdepapper eller råvaror) inte är avvecklade efter den överenskomna leveransdagen skall ett institut beräkna den prisskillnad det riskerar. Denna utgör för det räntebärande skillnaden mellan överenskommet pris ifråga och dess aktuella instrumentet, aktien eller råvaran 16 marknadsvärde om skillnaden skulle kunna medföra en förlust för institutet. Prisskillnaden skall multipliceras med tillämplig faktor i kolumn A i tabellen i punkt 2 för att beräkna kapitalkravet. " b) Punkt 3 skall ersättas med följande: "3. 1. Ett institut skall vara skyldigt att reservera kapital för motpartsrisker i) ii) om det har erlagt betalning för värdepapper eller råvaror innan det har erhållit dem eller det har levererat värdepapper eller råvaror innan det har erhållit betalning för dem, och om vid gränsöverskridande handel en dag eller fler har förflutit efter det att betalningen eller leveransen ägde rum. 3. 2. Kapitalkravet utgör 8 % av värdet av de värdepapper eller råvaror eller kontanta medel institutet har att fordra multiplicerat med det riskvikttal som är tillämpligt för ifrågavarande motpart. " c) Rubriken till punkt 4 och punkt 4. 1 första stycket skall ersättas med följande: "Repor och omvända repor och utlåning och lån av värdepapper eller råvaror 4. 1 Vad gäller repor och utlåning av värdepapper eller råvaror som grundas på sådana värdepapper eller råvaror som ingår i handelslagret skall institutet beräkna skillnaden mellan marknadsvärdet för värdepapperen eller råvarorna och det belopp institutet har lånat respektive. marknadsvärdet för den erhållna säkerheten om denna skillnad är positiv. Vad gäller omvända repor och lån av värdepapper eller råvaror skall institutet beräkna skillnaden mellan det belopp som institutet lånat ut eller säkerhetens marknadsvärde och marknadsvärdet av de värdepapper eller råvaror det har mottagit, om denna skillnad är positiv. " Bilaga III skall andras på följande sätt: a) Punkt 1 skall ersättas med följande: "1. Om summan av den totala nettopositionen i valuta och nettopositionen i guld hos ett institut beräknade i enlighet med det förfarande som anges här nedan överstiger 2 % av dess sammanlagda kapitalbas skall summan av dess nettoposition i valuta och dess nettoposition i guld multipliceras med 8 % för att beräkna kapitalkravet mot valutakursrisk. " b) Punkt 3 skall ersättas med följande: "3. 1 För det första beräknas institutets öppna nettoposition i varje valutaslag (inklusive rapportvalutan) och i guld, Denna position består av summan av följande (positiva eller negativa) poster: 17 Nettopositionen ayista (dvs. alla tillgångsposter minus alla skuldposter inklusive upplupen ränta i ifrågavarande valuta eller, vad gäller guld, nettopositionen avista i guld). Nettoterminspositionen (dvs. alla tillgodohavanden minus alla belopp som skall betalas på grundval av terminsaffärer med valuta och guld inklusive valuta- och guldterminer och kapitalbeloppet i avistapositionen). i valutasvappar inberäknas som inte Oåterkalleliga garantier (och jämförbara instrument) som med visshet kommer att behöva infrias och som sannolikt är oersättliga. Framtida nettointäkter och nettoutgifter som ännu inte har uppstått men som är helt säkrade (enligt det rapporterande institutets bedömning och med förhandsgodkännande av de behöriga myndigheterna; nettointäkter och nettoutgifter som ännu inte bokförts men som redan är helt säkrade genom terminsaffärer i utländsk valuta får inräknas här). Bedömningen skall göras konsekvent. Motsvarigheten till nettodeltat (eller deltabaserat) för det samlade innehavet av optioner i utländsk valuta och i guld. Marknadsvärdet av övriga optioner (dvs. som inte avser utländsk valuta eller guld). - Positioner som ett institut avsiktligt har skaffat för att säkra sig mot kursförändringars negativa påverkan på kapitalbasen får undantas från beräkningen av öppna nettopositioner i valuta. Sådana positioner bör vara av en art som inte är avsedd att omsättas eller av strukturell beskaffenhet och uteslutandet av dem och varje förändring av villkoren för att utesluta dem kräver de behöriga myndigheternas medgivande. Samma behandling får på samma villkor som ,ovan tillämpas på ett instituts positioner som är hänförliga till poster som redan har dragits av vid beräkningen av kapitalbasen. 3. 2 De behöriga myndigheterna har frihet att medge ett institut rätt att använda nettodagsvärdet vid beräkning av den öppna nettopositionen i varje valuta och i guld. " c). Punkt 4 första meningen skall ersättas med följande: "4. För det andra omräknas korta och långa nettopositioner i varje valuta förutom rapportvalutan och den långa eller korta nettopositionen i guld till rapportvalutan efter avistakursen " 18 d) Punkt 7 skall ersättas med följande: "7. För det andra får de behöriga myndigheterna medge att instituten tillämpar en annan metod i stället för den som beskrivits i punkterna 1 - 6 vid tillämpningen av denna bilaga. Det kapitalkrav som följer av den valda metoden måste vara tillräckligt för att överstiga 2 % av den öppna nettopositionen som den beräknas i punkt 4 och, på grundval av en analys av växelkursförändringar under alla rullande perioder om tio arbetsdagar under de föregående tre åren, överstiga den sannolika förlusten 99 % eller fler av perioderna. " Den andra metod som beskrivs i denna punkt får endast användas på villkor att i) ii) beräkningsmetoden och korrelationskoefficienterna har fastställts av behöriga myndigheter på grundval av deras analys av växelkursrörelser, och att behöriga myndigheterna de över korrelationskoefficienterna mot bakgrund av utvecklingen på valutamarknaden. " regelbundet ser Bilaga V skall ändras på följande sätt: a) Punkt 2 första meningen skall ersättas med följande: "2. Utan hinder av punkt 1 får de behöriga myndigheterna tillåta sådana institut som är skyldiga att uppfylla de krav på kapitalbas som uppställts i bilaga 1,2,3,4,6, 7 och 8 att använda en annan definition när endast de kraven skall uppfyllas. " b) Punkt 4 skall ersättas med följande: "4. De förlagslån som avses i punkt 2 c får inte överstiga 150% av den ursprungliga kapitalbas som återstår för att täcka de krav som fastställs i bilagorna 1, 2, 3, 4, 6, 7 och 8 och får uppgå till detta högsta belopp endast under särskilda omständigheter som kan godtas av de behöriga myndigheterna" c) Punkterna 6 och 7 skall ersättas med följande: "6. De behöriga myndigheterna får tillåta att värdepappersföretag överskrider det tak för förlagslån som föreskrivs i punkt 4 om de efter prövning finner detta lämpligt mot bakgrund av sundhetsprincipen och under förutsättning att summan av sådana förlagslån och de poster som avses i punkt 5 inte överstiger 200 % av den ursprungliga kapitalbas som återstår till täckande av de krav som åläggs i bilagorna 1,2, 3,4,6, 7 och 8 eller 250 % av det beloppet, om värdepappersföretagen vid beräkning av kapitalbasen drar av den post 2 d som avses i punkt 2. 19 7. De behöriga myndigheterna får tillåta att det tak för förlagslån som föreskrivs i punkt 4 överskrids av ett kreditinstitut om de efter prövning bedömer detta lämpligt mot bakgrund av sundhetsprincipen och under förutsättning att summan av sådana förlagslån och de poster som avses i punkt 5 inte överstiger 250% av den ursprungliga kapitalbas som återstår till täckande av de krav som uppställs i bilagorna 1, 2, 3, 6, 7 och 8" 5. Bilaga VI skall ändras på följande sätt: a) I punkt 2 skall led i ersättas med följande: "i) överskottet - om det är positivt - av ett instituts långa positioner över dess korta positioner i alla de finansiella instrument som har utgivits av ifrågavarande kund" b) Punkt 8. 2 andra stycket skall ersättas med följande: "Från och med tionde dagen efter det att överskottet har uppkommit hänförs beståndsdelarna i överskottet utvalda i enlighet med ovanstående kriterier till respektive rad i kolumn 1 i tabellen nedan i den ordning kraven mot specifik risk enligt bilaga 1 och/eller, om den är tillämplig, bilaga 8 och/eller kraven enligt bilaga 2 stiger. Institutet skall därefter uppfylla ett ytterligare kapitalkrav som motsvarar beloppet av kravet mot specifik risk i bilaga 1, bilaga 8, om den är tillämplig, och/eller kraven i bilaga 2 för dessa beståndsdelar multiplicerade med respektive faktor i kolumn 2" 20 Bilagall "BILAGA VII RÅVARURISK 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. Varje position i råvaror eller råvaruderivat skall uttryckas i termer av standardiserade måttenheter. Avistapriset i varje råvara skall uttryckas i rapportvalutan. Positioner i guld eller guldderivat skall anses vara föremål för valutakursrisk och behandlas i enlighet med bilaga 3 eller bilaga 8, i de delar den är tillämplig, för att beräkna marknadsrisk. Enligt denna bilaga får renodlat lagerfinansierande positioner endast uteslutas vid beräkningen av råvarurisk. De ränte- och valutakursrisker som inte täcks av andra bestämmelser i denna bilaga skall ingå i beräkningen av allmän risk för omsatta räntebärande instrument och i beräkningen av valutarisk. När den korta positionen förfaller till betalning före den långa positionen skall instituten också gardera sig mot den risk för likviditetsbrist som kan förekomma på vissa marknader. Nettning I punkt 17 definieras överskottet av ett instituts långa (korta) positioner i förhållande till dess korta (långa) positioner i samma råvaror och identiska råvaruterminer, optioner och köpoptioner som dess nettoposition i var och en av råvarorna. De behöriga myndigheterna skall medge att positioner i derivatinstrument behandlas som positioner i den underliggande råvaran enligt punkt 8-10. Den behöriga myndigheten kan tillåta att olika underkategorier av råvaror avräknas mot varandra i de fall där underkategorierna kan levereras för varandra, eller att likartade råvaror avräknas mot varandra om de är utbytbara mot varandra och om det klart kan fastställas att de under minst ett år har haft en korrelation gentemot varandra på minst 90 %. Avräkning får emellertid ej ske om de två delarna i en råvarusvapp är i olika råvaror vilka inte tillhör samma underkategori enligt definition ovan. Särskilda instrument Råvaruterminer och andra terminsåtaganden att köpa eller sälja enskilda råvaror skall inlemmas i måttsystemet som värdet på den underliggande råvaran uttryckt i standardiserade måttenheter och ges en löptid med beaktande av förfallodag De behöriga myndigheterna kan medge att kapitalkravet för en termin som omsätts på börsen sätts lika med den marginalsäkerhet som börsen kräver om de är helt övertygade om att denna marginalsäkerhet ger ett riktigt mått på den risk som är förenad med terminen och att den metod som används för att beräkna 21 9. 10. marginalsäkerheten är likvärdig med den metod för beräkning som anges i denna bilaga eller i bilaga 8. Råvarusvappar där afiarens ena sida är ett fast pris och den andra är det löpande marknadspriset skall inlemmas i löptidsstegemetoden som en serie positioner lika med värdet på kontraktets underliggande råvara, där varje position motsvarar en betalning på svappen och placeras in i en löptidsgrupp (tabell 4) i överensstämmelse med detta. Positionerna är långa positioner om institutet betalar ett fast pris och erhåller rörligt pris och korta positioner om institutet erhåller ett fast pris och betalar ett rörligt pris. Råvarusvappar där afiarens båda sidor är i olika råvaror placeras i relevanta kategorier i löptidsstegemetoden. Råvaruoptioner eller råvaruderivat skall behandlas som om de vore positioner som till värdet motsvarade värdet av den mängd av det underliggande till vilket optionen hänför sig multiplicerat med optionens delta på det sätt som anges i denna bilaga. Nyssnämnda position får nettas mot motstående positioner i samma slag av underliggande råvara eller råvaruderivat. De+ delta som används skall vara det som gäller för berörd börs, det som beräknats av de behöriga myndigheterna eller, där inget av dessa finns att tillgå eller vid optioner i OTC-handel, det som beräknats av institutet självt under fömtsättning att de behöriga myndigheterna är övertygade om att den beräkningsmetod institutet använder är rimlig. De behöriga myndigheterna får emellertid även föreskriva att instituten skall beräkna sina delta med metoder som anges av de behöriga myndigheterna. som De behöriga myndigheterna skall kräva att skyddsåtgärder vidtas mot övriga risker, sammanhänger med råvaruoptioner. De behöriga förutom deltarisk, myndigheterna får medge att kravet på säkerhet för en tecknad, på börsen omsatt råvaruoption sätts lika med den marginalsäkerhet som börsen kräver om de är helt övertygade att denna marginalsäkerhet ger ett riktigt mått på den risk som är förenad med optionen och att den metod som används för att beräkna marginalsäkerheten är likvärdig med den metod för beräkning som anges nedan i denna bilaga eller i bilaga 8 för sådana optioner. Dessutom får de medge att kravet för en köpt råvaruoption som handlas på en börs eller som omsätts på OTC-handel är detsamma som det som gäller för den underliggande råvaran, dock med den begränsningen att därav härrörande krav inte överstiger optionens marknadsvärde. Kravet avseende en utfärdad OTC-option skall bestämmas i förhållande till den underliggande råvaran. 11. 12. Köpoptioner baserade på råvaror skall behandlas på samma sätt som råvaruoptioner enligt punkt 10. Den som överför råvaror eller garanterade rättigheter avseende äganderätt till råvaror i en repa och den som lånar ut råvaror i ett avtal om råvarulån skall ta med sådana råvaror vid beräkningen av sitt kapitalkrav enligt denna bilaga. 22 a) Löptidsstegemetoden 13. Institutet skall föra in alla positioner i respektive löptidsgrupp i tabell 4, där fysiska lager förs in i första löptidsgruppen. På marknader som har dagliga fullgörandedagar får kontrakt avräknas mot varandra om de har förfallodag inom tio dagar från varandra. TabeU 4 Löptidsgrupp Spridningssats (i %) 0) (2) 0 < 1 månad n 1 < 3 månader ft 3 < 6 månader fl 6 < 12 månader fil<2år ft2^3år över 3 år 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 1,50 14. 15. Institutet skall därefter beräkna summan av de långa positionerna och summan av de korta positionerna i varje löptidsgrupp, Summan av långa positioner som motsvaras av korta positioner i en viss löptidsgrupp utgör den avstämda positionen i den gruppen medan återstående långa eller korta positioner utgör den icke avstämda positionen i samma grupp. Den del av den icke avstämda långa (korta) positionen i en viss löptidsgrupp som motsvaras av den icke avstämda korta (långa) positionen i en högre löptidsgrupp utgör den avstämda positionen mellan två löptidsgrupper. Den del av den icke avstämda långa eller icke avstämda korta positionen som inte kan avstämmas på detta sätt utgör den icke avstämda positionen. 16. Institutets kapitalkrav beräknas som summan av: i) ii) iii) Summan av de avstämda långa och korta positionerna, multiplicerade med relevant spridningssats enligt kolumn 2 i tabell 4 för varje löptidsgrupp och med råvarans avistapris. Den avstämda positionen mellan två löptidsgrupper för varje löptidsgrupp dit en icke avstämd position överförs, multiplicerade med 0,6 % (överföringssats) och med råvarans avistapris. Återstående (överskottssats) och med råvarans avistapris. icke avstämda positioner multiplicerade med 15% 23 b) Förenklad metod 17. Institutets kapitalkrav beräknas som summan av: i) ii) 15 % av nettopositionen, lång eller kort, i varje råvara, multiplicerad med råvarans avistapris, och 3 % av bruttopositionen, lång eller kort, i varje råvara, multiplicerad med råvarans avistapris. BILAGA VIII INTERNA MODELLER 1. 2. De behöriga myndigheterna får, under de villkor som fastställs i denna bilaga, tillåta institut att vid beräknandet av sina kapitalkrav för positionsrisk, valutakursrisk och/eller råvarurisk använda sina egna interna riskhanteringsmodeller istället för, eller tillsammans med, de metoder som beskrivs i bilagorna 1, 3 och 4. I varje enskilt fall krävs uttryckligt godkännande från den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall endast ge sitt godkännande om man är övertygad om att institutets riskhanteringssystem är teoretiskt korrekt och tillämpas på ett hederligt sätt och om att i synnerhet följande kvalitetskrav uppfylls: i) ii) iii) iv) v) Den interna riskuppskattningsmodellen är helt införlivad i institutets dagliga riskhanteringsprocess och utgör grunden för rapportering om institutets riskexponering till institutets högsta ledning. Institutet har en enhet för riskbevakning som är fristående från de affärsmässiga handelsenheterna och som rapporterar direkt till institutets högsta ledning. Enheten skall vara ansvarig för att utforma och tillämpa institutets riskhanteringssystem. Den skall framställa och analysera dagliga rapporter om resultaten från riskuppskattningsmodellen och om lämpliga åtgärder att vidta avseende begränsningar i handeln. Institutets styrelse och högsta ledning tar aktiv del i riskbevakningsprocessen och de dagliga rapporter som framställs av riskbevakningsenheten ses över av delar av institutets ledning som befinner sig på en tillräckligt hög nivå för att kunna genomdriva såväl neddragningar i de positioner som enskilda handlare tar som i institutets totala riskexponering. Institutet har tillräckligt med anställda som har kunskaper i användandet av avancerade modeller inom områdena handel, riskbevakning, revision och intern administration (back-office-arbete). Institutet har fastställt förfaranden för övervakning och säkerställande av att en rad skriftligt fastlagda interna riktlinjer och kontroller för det övergripande användandet av riskuppskattningssystemet efterlevs; vi) Institutets modeller har en påvisbar historia av rimlig precision i sina riskuppskattningar. 24 3. 4. vii) Institutet genomför ofta ett noggrant program för test av stress och resultaten av dessa test ses över av högsta ledningen och återspeglas i de principer och gränser som denna fastställer. De behöriga myndigheterna skall också vara övertygade om att institutets modeller fortsätter att ha en rimlig precision, vilket skall framgå av ett program för regelbundna tester bakåt i tiden, kontrolltester, som skall utföras av institutet. Institutet skall, som ett led i sin regelbundna interna revision, utföra en fristående översyn av riskuppskattningssystemet. Denna översyn skall inbegripa både de affärsmässiga handelsenheternas och den fristående riskbevakningsenhetens förehavanden. Åtminstone en gång om året skall institutet genomföra en översyn av sin övergripande riskhanteringsprocess. Denna översyn skall beakta: i) ii) iii) iv) v) vi) Hur ändamålsenlig dokumentationen från riskhanteringssystemet och processen är samt organiserandet av riskbevakningsenheten. - Hur väl samordnade marknadsriskmåtten är med den dagliga riskhanteringen och fullständigheten i systemet för stymingsinformation. Det förfarande institutet använder för att godkänna riskvärderingsmodeller och andra värderingssystem som används av personalen i handelsavdelningar och administrationsavdelningar ("front och back office") av de marknadsrisker Omfåttningen genom risloippslrattningsmodellen och hur befogade betydande förändringar i riskuppskattningsprocessen är. iakttas som kan Graden av precision och fullständighet i positionsdata, graden av precision och lämplighet i antaganden om volatilitet och korrelation samt precisionen i värdering och beräkningar av riskkänslighet. Den kontrollmetod institutet använder för att utvärdera konsistens, aktualitet och pålitlighet samt även oberoende i de datakällor som används i interna modeller. vii) Den kontrollmetod institutet använder för att utvärdera kontrolltester som utförs för att bedöma modellens precision. 5. Trots vad som sägs i punkt 1 skall en särskild kapitalavgift påläggas institut som använder modeller; syftet med detta är att täcka den särskilda risk som ligger i omsatta räntebärande instrument och aktier som beskrivs i bilaga 1 i den mån behöriga myndigheter anser att denna risk inte i tillräckligt hög grad är inlemmad i deras modeller. De behöriga myndigheterna skall i varje fall fastställa en minimiavgift för den särskilda risken på 50 % av den avgift som beräknas i enlighet med bilaga 1 för institutioner som använder modeller. 6. Enligt punkt 8 ii skall resultatet av institutets egna beräkningar ökas genom att multipliceras med en faktor på 3. 25 Enligt samma punkt skall utöver multiplikationsfaktorn en "plusfaktor" med ett värde mellan 0 och 1 läggas till det resultat institutet kommer fram till vid egna beräkningar enligt tabell 5, beroende på utfallet av det förfarande med kontrolltester som beskrivs nedan. Siffran för det riskvärde, som beräknas med hjälp av modellen skall jämföras med den faktiska förändringen av portföljvärdet. Kontrolltester skall utföras dagligen på grundval både av faktiska och, under antagande om oförändrade dagsslutspositioner, hypotetiska förändringar av portföljvärdet. Om förändringen i portföljvärde överskrider det riskvärde man beräknat med hjälp av modellen, så har målet överskridits ("overshooting"). Antalet överskridanden, som de anges i tabell 5, grundas på stickprov på 250 värden. Tabell 5 Antal överskridanden Plusfaktor färre än 5 5 6 7 8 9 10 eller fler 0,00 0,40 0,50 0,65 0,75 0,85 1,00 De behöriga myndigheterna kan, i enskilda fall, avstå från kravet att lägga till en plusfaktor om, på grund av en ytterst ovanlig situation, en ökning av multiplikationsfaktorn skulle vara omotiverad och modellen i grunden är korrekt. I detta sammanhang måste institutet bevisa att en ökning vore omotiverad. Ifall upprepade överskridanden förekommer skall den behöriga myndigheten upphäva modellens godkännande eller införa lämpliga åtgärder för att säkerställa att modellen snarast förbättras. Institutet skall registrera alla överskridanden som konstateras vid kontrolltester och även anledningarna till dem; vidare skall man utan dröjsmål meddela de behöriga myndigheterna om överskridandenas omfattning och orsakerna till dem. Alla institut skall uppfylla ett kapitalkrav som uppgår till det som är högst av i) den riskpotential (riskvärde) man hade föregående dag och som beräknats enligt de riktlinjer som anges i denna bilaga, och 26 ii) medelvärdet av den dagliga riskpotentialen beräknat på föregående sextio handelsdagar multiplicerat med de faktorer som omnämns i punkt 6 justerat med den faktor som omnämns i punkt 7. 9. Följande minimikrav gäller vid beräkningen av riskpotentialen: i) ii) Åtminstone daglig beräkning av riskpotential. Ett 99 %-igt ensidigt konfidensintervall. iii) En innehavsperiod motsvarande 10 dagar. iv) En faktisk historisk observationsperiod på minst 1 år. v) Uppdatering av datauppsättningen var tredje månad. 10. 11. De behöriga myndigheterna skall också kräva att modellen på ett korrekt sätt tar med alla väsentliga prisrisker på optioner eller optionsliknande positioner. De behöriga myndigheterna skall kräva att riskuppskattningsmodellen tar med ett tillräckligt antal riskfaktorer, beroende på institutets verksamhetsnivå på de olika marknaderna. Följande minimibestämmelser skall beaktas: i) ii) iii) iv) För ränterisk skall risbippskattningssystemet modellera avkastningskurvan med hjälp av något av ett antal allmänt godtagna tillvägagångssätt. Vid betydande ränteriskexponering avseende de större valutorna och marknaderna skall avkastningskurvan indelas i minst sex löptidsavsnitt för att återspegla skillnader i volatiliteten för räntor längs kurvan. Riskuppskattningssystemet skall också återspegla risken i positionsförflyttningar mellan olika avkastningskurvor där korrelationen mellan förflyttningarna inte är perfekt. För valutakursrisk skall riskuppskattningssystemet omfatta riskfaktorer som motsvarar de enskilda utländska valutorna som positionerna är tecknade i. För guld skall en särskild riskfaktor användas. För aktierisk skall riskuppskattningssystemet tillämpa en särskild riskfaktor åtminstone för var och en av de aktiemarknader där institutet har väsentliga positioner. För råvarurisk skall institutet tillämpa en särskild riskfaktor åtminstone för var institutet har väsentliga positioner. och en av de råvaror där Riskuppskattningssystemet. i återspegla skall identiska råvaror där positionsförflyttningar mellan korrelationen mellan förflyttningarna inte är perfekt och även exponering för förändringar i terminspriser som uppstår på grund av icke avstämda löptider. Det skall också beakta marknadssärdrag, särskilt fullgörandedagar och handlares möjligheter att stänga positioner. likartade men ej dessutom risken 12. De behöriga myndigheterna får tillåta institut att använda empiriska korrelationer inom riskkategorier och över olika riskkategorier om de är övertygade om att institutets system för att mäta korrelationer är ändamålsenligt och tillämpas på ett rättvisande sätt. " 27 FINANSÏERINGSOVERSIKT Förslaget medför inga kostnader för Europeiska unionens budget. 28. EFFEKTER PÅ KONKURRENSKRAFT OCH SYSSELSÄTTNING I Vilken är den huvudsakliga motiveringen för åtgärden? Syftet med det föreslagna direktivet är att förbättra EU: s regelverk med kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut vad gäller användande av interna modeller för riskhantering (hädanefter "interna modeller") för beräkning av kapitalkrav och vad gäller kapitalkrav för råvaror och råvaruderivat. II- Karaktäristika för de företag som berörs Det föreslagna direktivet rör värdepappersföretag och kreditinstitut inom Europeiska unionen. III Vilka åligganden läggs direkt på företagen? Genom förslaget införs nya kapitalkrav endast för råvaror och råvaruderivat som innehas av kreditinstitut och värdepappersföretag och som är föremål för rådets direktiv 93/6/EEG. Dessa instrument kommer att vara föremål för förbättrad översyn, vilket kräver kapitaltäckning som bättre återspeglar risken förbunden med råvarupriser. Som en följd därav kommer inte det totala beloppet för obligatorisk kapitaltäckning nödvändigtvis att vara högre än under nuvarande lagstiftning, utan beror på varje instituts portföljsammansättning, vilken kan ändras ofta. Dessutom gör det föreslagna och direktivet det möjligt värdepappersföretag att använda interna modeller för att beräkna kapitalkrav. Om medlemsstaterna gör detta kan det mer korrekta riskmåttet resultera i en minskning av kapitalavgifterna. för medlemsstaterna tillåta kreditinstitut att IV. Vilka åligganden är det troligt att lokala myndigheter lägger på företagen? Inga V. Finns det några speciella åtgärder för små och medelstora företag? I så fall, vilken typ av åtgärder? Inga VI. Vilken är den sannolika effekten på: a) företagens konkurrenskraft? b) a) sysselsättning? interna modeller kommer att bevara Införandet av metoden med konkurrenskraften hos EU:s värdepappersföretag och kreditinstitut som konkurrerar direkt med kreditinstitut från länder utanför EU som redan tillåter användandet av interna modeller för beräkning av kapitalkrav. Genom användandet av interna modeller för beräkning av kapitalkrav minskar dessutom behovet av dubbla beräkningar av interna skäl eller regleringsskäl, vilket för värdepappersföretag och kreditinstitut. Användandet av mer korrekta för också medföra beräkningsmetoder kostnadsbesparingar kapitalkrav betydande förväntas innebära lägre kan 29 värdepappersföretag och kreditinstitut och på så sätt fiigöra kapital som kan öka det belopp som finns tillgängligt som krediter till företag. För råvaror och råvaruderivat införs genom det föreslagna direktivet en förbättrad tillsyn. De föreslagna åtgärderna ligger helt i linje med regleringar från tillsynsmyndigheter för banker i G-1 O-länderna, vilket befrämjar syftet om harmonisering av internationella regleringar. Ökat medvetande om, och kontroll av, de risker som värdepappersföretag och kreditinstitut löper bidrar dessutom till de finansiella institutionernas styrka, och därmed till deras konkurrenskraft. b) Som förberedelse för införandet av interna modeller ökar institutionerna sin anställning av högt kvalificerad IT-personal. VII. Har man rådfrågat de två grenarna i branschen? Vilka är deras åsikter? Nej. De föreslagna åtgärderna berör endast den offentliga värdepappersföretag och kreditinstitut. lagstiftningen för 30 ISSN 1024-4506 KOM(97) 71 slutlig DOKUMENT SV 09 08 Katalognummer : CB-CO-97-156-SV-C ISBN 92-78-18699-6 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 653/97, annettu 16 päivänä huhtikuuta 1997, melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla

eurovoc_concepts:
CCT duties
customs regulations
import
molasses
representative price


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1430/97 του Helena VAZ DA SILVA προς την Επ τροπή. Media II

eurovoc_concepts:
Community budget
EU programme
aid system
audiovisual industry
audiovisual programme
co-financing
competitiveness
cultural policy
principle of subsidiarity
vocational training


title: REGLAMENTO (CE) N° 667/97 DE LA COMISIÓN de 16 de abril de 1997 por el que se modifican los derechos de importación en el sector de los cereales

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import


title: REGULAMENTO (CE) Nº 668/97 DA COMISSÃO de 16 de Abril de 1997 que fixa os direitos de importação no sector do arroz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
product quality
rice
third country


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1429/97 af Marco FORMENTINI til Kommissionen. Kommissionens intervention i forbindelse med projektet om opførelse af en ny bygning til Scala-operaen i Milano

eurovoc_concepts:
Lombardy
appeals by private individuals
application of EU law
award of contract
building
case law (EU)
complaint to the Commission
infringement of EU law
performing arts
public contract

formats: html pdf print

text: C 45/30 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 10. 2. 98 Fłlgelig skłnner Kommissionen, at udarbejdelse og vedtagelse af et direktiv ikke vil v(cid:230)re nogen hensigtsm(cid:230)s- sig lłsning p(cid:229) de problemer, man er stłdt p(cid:229). (1) EFT L 384 af 31. 12. 1986, s. 60. (2) EFT L 40 af 11. 2. 1989, s. 12. (3) EFT L 393 af 30. 12. 1989, s. 1. (98/C 45/36) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-1429/97 af Marco Formentini (NI) til Kommissionen (16. april 1997) Om: Kommissionens intervention i forbindelse med projektet om opfłrelse af en ny bygning til Scala-operaen i Milano Den 17. marts 1997 anmodede Kommissionen i en skrivelse fra Mogg fra DG XV den italienske regering om n(cid:230)rmere oplysninger vedrłrende ovenn(cid:230)vnte spłrgsm(cid:229)l, om hvilket der er indg(cid:229)et aftaler mellem Milanos kommune, Scala-teatrets selvst(cid:230)ndige institution og privatpersoner. Europa-Kommissionens opm(cid:230)rksomhed omkring dette spłrgsm(cid:229)l var blevet vakt efter anmodning fra visse erhvervskredse i Milano, som gik imod projektet, og som har fremsat krav i denne retning, idet de uden held havde słgt at bremse den kommunale beslutning, fłrst gennem kontrolorganet og dern(cid:230)st ved henvendelse til den administrative domstol for regionen Lombardia og statsr(cid:229)det. Alle disse organer har i deres udtalelser fastsl(cid:229)et den absolutte lovformelighed af kommunens akter, s(cid:229)vel hvad ang(cid:229)r den italienske ret som f(cid:230)llesskabsretten, og de har s(cid:229)ledes afvist anmodningen om standsning. Udelukkende p(cid:229) grundlag af disse henvendelser og uden at tage hensyn til udtalelserne fra de regionale og nationale administrative organer har Kommissionen ment at m(cid:229)tte anmode om n(cid:230)rmere oplysninger, som vil blive tilsendt fra de berłrte parter, herunder Milanos kommune, der vil kunne p(cid:229)vise, at betragtningerne fra erhvervskredsene er uden grundlag. Hvad alt dette ang(cid:229)r, er der ingen s(cid:230)rlige uregelm(cid:230)ssigheder, bortset fra Kommissionens uberettigede nidk(cid:230)rhed. Kommissionen kan ikke v(cid:230)re uvidende om, at overholdelsen af tidsfristerne er af afgłrende betydning i forbindelse med opfłrelsen af et s(cid:229) komplekst bygningsv(cid:230)rk, hvor der er fastsat en lang r(cid:230)kke tidsfrister og allerede gennemfłrt mange aktiviteter. Kan den derfor oplyse, at hvilke grunde den har anset det for nłdvendigt at anmode om en intervention fra de italienske myndigheders side om det hensigtsm(cid:230)ssige i at standse gennemfłrelsen af alt arbejde? Anser Kommissionen det for rimeligt, at den inden at have opn(cid:229)et fuldt kendskab til hele sagen blander sig p(cid:229) en s(cid:229) partisk m(cid:229)de i anliggenderne i en fri by i Den Europ(cid:230)iske Union? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Mario Monti (2. juni 1997) Ved den skrivelse, det (cid:230)rede medlem henviser til, anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om oplysninger om, hvilken fremgangsm(cid:229)de der var fulgt for projekt Scala 2001. Ifłlge klager til Kommissionen tillige med officielle dokumenter og akter giver visse aspekter af den fulgte fremgangsm(cid:229)de nemlig anledning til tvivl om, hvorvidt der er overensstemmelse med EF-retten om offentlige indkłbsaftaler. I henhold til sine forpligtelser ifłlge EF-traktatens artikel 155 har Kommissionen anmodet den italienske regering om de oplysninger, der er nłdvendige for at p(cid:229)vise, om klagerne er begrundede. For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r den anmodning om indgreb over for den igangv(cid:230)rende procedure, der er fremsat over for den italienske regering, skal Kommissionen bem(cid:230)rke, at den ifłlge den praksis, den altid fłlger i den slags sager, og i overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis p(cid:229) omr(cid:229)det (se navnlig afgłrelse truffet af pr(cid:230)sidenten for Domstolen den 22. april 1994 i sag C-87/94), har anmodet de italienske myndigheder om at afholde sig fra at tr(cid:230)ffe nogen foranstaltninger, der kan v(cid:230)re til hinder for, at EF-retten overholdes. En s(cid:229)dan anmodning tager sigte p(cid:229) at głre myndighederne i vedkommende medlemsstat opm(cid:230)rksom p(cid:229) de farer, der er forbundet med vedtagelse af yderligere foranstaltninger, der kan kr(cid:230)nke privatpersoners rettigheder, s(cid:229)fremt der siden konstateres et brud p(cid:229) EF-retten. I ovenn(cid:230)vnte retspraksis har Domstolen nemlig understreget, at Kommissionen skal handle p(cid:229) en s(cid:229)dan m(cid:229)de, at den ordregivende myndighed s(cid:229) hurtigt som muligt bliver klar over, at viderefłrelse af den p(cid:229)g(cid:230)ldende procedure sker for egen regning og risiko