title: Komission tiedonanto - Tuki rakennesopeutukseen ja velkahelpotuksiin voimakkaasti velkaantuneissa AKT-valtioissa - Yhteisön vastaus HIPC-velka-aloitteeseen

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 25. 03. 1997 KOM(97)1291opull. KOMISSION TIEDONANTO TUKI RAKENNESOPEUTUKSEEN JA VELKAHELPOTUKSIIN VOIMAKKAASTI VELKAANTUNEISSA AKT-VALTIOISSA YHTEISÖN VASTAUS HIPC -VELKA-ALOITTEESEEN Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI poikkeuksellisesta avusta voimakkaasti velkaantuneille AKT-maille (komission esittämä) EUROOPAN KOMISSIO KOMISSION TIEDONANTO TUKI RAKENNESOPEUTUKSEEN JA VELKAHELPOTUKSIIN VOIMAKKAASTI VELKAANTUNEISSA AKT-VALTIOISSA YHTEISÖN VASTAUS HIPC -VELKA-ALOITTEESEEN /\«s SISÄLTÖ 1. Johdanto 2. HIPC-velka-aloite 3. Yhteisön luottoriskit HIPC-maihin nähden ja siitä mahdollisesti aiheutuvat kustannukset 4. Periaatteet yhteisön rahoitusosuuden ohjaamiseksi HIPC-aloitteeseen 5. Yhteisön tehostettu apu HIPC-maille - ehdotus avunantotoiminnasta 5. 1 Täydentävä sopeutustuki 5. 2 Tuki markkinaehtoisen velan vähentämiseen 5. 3 Tekninen apu velan hoitamiseksi 6. Velkahelpotukseen myönnettävä tuki - ehdotus luotonantotoiminnasta 6. 1 Velkahelpotusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt Velan anteeksianto tai uudelleenrahoitus Velkahelpotuksen keskittäminen erityislainoihin a) h) c) Maakohtaiset päätökset 6. 2 Yhteisön osallistumista koskeva rahoituslähde a) h) Velkojen takaisinmaksuilla tapahtuva rahoitus Käytännön mekanismit 7. Päätelmä Sivu 2 3 K ,V 9 10 10 K) 11 11 -1 Ai 1. Johdanto Velkataakka pysyy korkeana eräissä alhaisen tulotason maissa, joista useimmat sijaitsevat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, huolimatta siitä, että ne ovat yrittäneet jatkaa talousuudistuksiaan ja terveen makrotaloudellisen politiikan harjoittamista. Avunantajat ja luotonantajat ovat viime vuosina toteuttaneet koko joukon toimenpiteitä köyhimpien maiden velkataakan keventämiseksi, mutta eräille voimakkaasti velkaantuneille köyhille maille (Heavily Indebted Poor Countries, HIPC) nämä toimenpiteet eivät ole olleet riittäviä, jotta ne olisivat pystyneet alentamaan velkataakkaansa kestävälle tasolle. Tämän vuoksi kansainvälisessä velkakeskustelussa on keskitytty yhä enemmän tarpeeseen löytää HIPC- maiden velkaongelmiin pitempiaikaisia ja kattavampia ratkaisuja. Pariisin klubi antoi tähän merkittävän vastauksen toteuttaa velkapääomaan kohdistuvia toimenpiteitä tarjotakseen maille mahdollisuuden päästä eroon jatkuvista velkojen uudelleenjärjestelyistä. tekemällä päätöksen laajan Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) ja Maailmanpankki esittivät hiljattain, keväällä 1996 pitämissään kokouksissa toimintasuunnitelman HIPC-maiden velkaongelmien vähentämiseksi - HIPC-velka-aloitteen (HIPC Debt Initiative). IMF:n väliaikainen komitea ja Maailmanpankin kehityskomitea hyväksyivät aloitteen syksyllä 1996 pidetyissä vuosikokouksissaan. Aloite edellyttää kaikkien luotonantajien yhteensovitettua toimintaa velkataakkojen keventämiseksi kestävälle tasolle. Tämän aloitteen uutena avaintekijänä on osana maan tunnustaa kokonaisvelkataakkaa. tarve myös monenvälisen hoitamiseen velkataakan Tämä aloite koskee Euroopan yhteisöä, koska yhteisö on kyseisten maiden suurin kehitysyhteistyökumppani ja antaa näille maille myös luottoja. antaa avustustoimintansa Yhteisö rahoitusapua Lomén yleissopimuksen mukaisesti: toisessa rahoituspöytäkirjassa 70 AKT-valtiolle myönnetään yhteensä 14,6 miljardin ecun suuruiset määrärahat. Yhteisö antaa erityisesti merkittävää rahoituksellista ja teknistä apua niille AKT-valtioille, jotka toteuttavat rakennesopeutusta koskevia ohjelmiaan. puitteissa merkittävää Yhteisölle luotonantajana aiheutuva kokonaisriski niiden 11 AKT-valtion osalta, jotka todennäköisimmin tarvitsevat aloitteen mukaisia toimia, on noin 600 miljoonaa ecua nimellisesti. Velkakysymys on ollut AKT-valtioiden suurin huolenaihe perättäisiä Lomén yleissopimuksia koskevissa neuvotteluissa. Yhteisö on toteuttanut useita toimenpiteitä estääkseen yhteisöstä AKT-valtioille myönnettyjen velkojen kasvun. Neljännestä Lomén yleissopimuksesta alkaen kaikki Euroopan kehitysrahaston (EKR) varat riskipääomaa lukuun ottamatta on myönnetty tukina, koska enää ei ole olemassa erityislainoja tai vaatimusta siitä, että Stabex-siirtoja saavat maat täydentävät osaltaan järjestelmän tuloja. lisäksi vuonna 1991 luopua velvollisuudesta osallistua aiempien Neuvosto päätti yleissopimusten perusteella myönnettyjen Stabex-varojen takaisinmaksuihin, ja neljännen Lomén yleissopimuksen puolivälitarkistuksen yhteydessä vuonna 1995 yhteisö suostui muuttamaan tuiksi kaikki aiempien yleissopimusten perusteella myönnetyt erityislainat, joista ei vielä oltu tehty sitoumuksia. Komissio ehdottaa HIPC-aloitteessa lisätoimenpiteiden toteuttamista voimakkaimmin velkaantuneiden AKT-valtioiden velkaongelmien vähentämiseksi. Tässä tiedonannossa esitetyn ehdotuksen tarkoituksena on tukea näiden maiden sopeutuskehitystä ja sillä pyritään edistämään kestävää kasvua ja köyhyyden lievittämistä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kyseiset maat tarvitsevat jatkossakin riittävän määrän ulkomaista tukea jopa sen toteutetuista velkahelpotustoimenpiteistä. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että yhteisön tärkein tehtävä näiden maiden osalta on jatkossakin rahoituksellisen ja teknisen avun antaminen maiden uudistus- ja kehityspyrkimysten tukemiseksi. Tällainen apu on ja tulee olemaan erittäin tärkeää HIPC-maille. jälkeenkin, kun ne ovat hyötyneet HIPC-aloitteen mukaisesti Avunantotoiminnan osalta on ehdotettu, että yhteisö takaa voimakkaasti velkaantuneille köyhille AKT-valtioille myönnetyn tuen jatkuvuuden ja tehostaa tukea i) ii) iii) myöntämällä täydentävää tukea rakennesopeutukseen tapauskohtaisesti, harkitsemalla vähentämiseen, ja tehostamalla velanhoitoon myönnettävää tukea. tapauskohtaisesti tuen myöntämistä markkinaehtoisen velan Luotonantotoiminnan osalta on ehdotettu, että yhteisö iv) aloittaa toimet tukikelpoisten maiden yhteisölle suoritettavan velan nykyarvon alentamiseksi. 2. HIPC-velka-aloite Hl PC-velka-aloitteen tärkeimpänä tavoitteena on taata, että jatkuvan korkea velka ja velanhoitorasitteet eivät rajoita voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden sopeutus- ja uudistuspyrkimyksiä. IMl':n ja Maailmanpankin tekemät tutkimukset osoittavat, että HIPC- maiden ryhmän velkataakat säilyvät keskipitkällä aikavälillä kestämättömän korkeina senkin jälkeen, kun nykyinen velkahelpotusmekanismi on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön ja huolimatta maiden pyrkimyksistä harjoittaa talouskasvuun suuntautunutta politiikkaa. toteuttaa HIPC-velka-aloite perustuu kansainvälisen toimenpiteitä näiden maiden velkataakkojen keventämiseksi kestävälle tasolle, edellyttäen, että maat saattavat loppuun voimakkaan talouspoliittisen kasvukauden. HIPC-aloitteen oleellisimpana tekijänä on sen tavoite käsitellä HIPC-maiden velkaongelmia laajasti, kahdenvälisten, markkinaehtoisten ja monenvälisten luotonantajien yhteensovitettu toiminta mukaan lukien. Toisena tärkeänä tekijänä on uusi lähestymistapa velan kestävyyden arvioimisessa. rahoitusyhteisön sitoumukseen. i. IMF-. n väliaikainen komitea ja Maailmanpankin kehityskomitea hyväksyivät aloitteen toimielinten vuosikokouksissaan vuonna 1996, jolloin kyseisten Bretton Woodsin osallistuminen aloitteeseen vahvistui. Väliaikaisen ja kehityskomitean virallisissa tiedonannoissa korostettiin erityisesti aloitteen laajuuden merkitystä ja kehotettiin muita luotonantajia osallistumaan aloitteeseen kohtuullisin osuuksin ja niitä luotonantajia, jotka eivät vielä olleet päättäneet osallistumisestaan, osallistumaan aloitteeseen mahdollisimman pikaisesti. 1 Velan kestävyys määritellään maakohtaisesti siten, että se olisi korkeintaan 200-250 prosenttia velkakannan nykyarvon suhteesta vientiin ja 20-25 prosenttia velanhoitomenojen suhteesta vientiin. - 3- Kahdenvälisten luotonantajien osalta Pariisin klubi ilmoitti olevansa valmis ylittämään Napolissa sovitut rajat ja tarjoamaan tapauskohtaisesti velan nykyarvon vähentämistä jopa 80-prosenttisesti niiden maiden kohdalla, jotka saavat lisähelpotuksia HIPC-aloitteen perusteella. Nykyisen käytännön mukaisesti myös niiden maiden, jotka saavat apua aloitteesta, on etsittävä vastaavaa kohtelua muille kahdenvälisille ja markkinoilla toimiville luotonantajille maksamatta olevien velkojensa osalta. tukemia rakennesopeutusohjelmia Aloitteeseen voivat osallistua ne IIIPC-maat, jotka toteuttavat tai ottavat käyttöön IMl;:n ja Maailmanpankin säilyy kestämättömänä jopa sen jälkeen, kun nykyinen velkahelpotusmekanismi on toteutettu. Hyötyäkseen nykyisten mekanismien lisäksi velkahelpotustoimenpiteistä tukikelpoisten maiden on kyettävä osoittamaan voimakkaita poliittisia tuloksia, jotka perustuvat makrotaloudellisia, rakenteellisia ja sosiaalipoliittisia uudistuksia koskevaan ohjelmaan. Terveen kansantalouden hoidon lisäksi HIPC-aloitteessa korostetaan erityisesti julkisten menojen laadun parantamista, instituutioiden kapasiteetin vahvistamista ja sosiaalipalvelujen tarjoamisen edistämistä. HIPC-aloitteen pääkohdat ja -vaiheet esitetään liitteessä 5. joiden velkataakka ja ja tarvitsevan 13 maan IMF ovat nykyisten arvioineet Maailmanpankki velkahelpotusmekanismien lisäksi muitakin toimia. Näistä 11 on AKT-valtioita. Tämä maaluettelo on alustava; muutkin maat saattavat osoittautua tukikelpoisiksi silloin, kun niitä koskeva päätös tehdään. Muutamista maista tehdään ratkaisut vuonna 1997, jolloin luotonantajien on päästävä sopimukseen todennäköisten toimien laajuudesta erityisesti tätä tarkoitusta varten laadittujen velan kestävyyttä koskevien analyysien perusteella. Kutakin maata koskevia päätöksiä tehtäessä asianomaisilta luotonantajilta pyydetään sitoutumisia sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseen, joilla vähennetään niiden luottoriskien nykyarvoa kyseisen maan osalta sen jälkeen, kun maa on saanut päätökseen lisäselvityksen hyvästä poliittisesta tuloksesta. Ensimmäinen maa, joka todennäköisesti tarvitsee yhteisön toimintaa on Uganda, jonka tukikelpoisuutta ja tarvittavan velkahelpotuksen laajuutta koskeva päätös arvioidaan tehtävän keväällä 1997. 3. Yhteisön luottoriskit HIPC-maihin nähden ja siitä mahdollisesti aiheutuvat kustannukset Yhteisön luottoriskit HIPC-maihin nähden liittyvät Lomén yleissopimuksessa määriteltyyn yhteistyöhön: ne HIPC-maat, joilla on maksamattomia velkoja yhteisölle, ovat kaikki AKT- valtioita ja ne ovat velkaantuneet eri Lomén yleissopimusten ja niitä ennen tehtyjen Yaoundén yleissopimusten perusteella. Yhteisön luottoriskit mahdollisesti tukikelpoisiin HIPC-maihin nähden koostuvat kolmesta tekijästä: erityislainoista, riskipääomasta ja EIP:n omista varoista myönnetyistä lainoista. Euroopan yhteisö on suhteellisen pieni luotonantaja HIPC-aloitteessa. Yhteisön luottoriskien kokonaismäärä niihin 11 AKT-valtioon nähden, joiden tällä hetkellä arvioidaan todennäköisesti tarvitsevan aloitteen mukaisia toimia, on 595 miljoonaa ecua nimellisesti. 2 Nämä 13 maata ovat Burundi, Etiopia, Guinea-Bissau, Madagaskar, Mosambik, Myanmar, Nicaragua, Niger, Ruanda, Sambia, Säo Tome ja Principe, Uganda ja Zaire. Yhteisöllä ei ole mitään saamisia Burmalta ja Nicaragualta. Aloitteen rakenteen mukaisesti, tässä asiakirjassa esitetyt tiedot liittyvät ainoastaan julkista sektoria koskeviin tai sen takaamiin lainoihin ja koskevat jo maksettuja määriä (ellei muuta ilmoiteta). - 4- Tästä määrästä yhteisön saamisia 69 prosenttia on erityislainoja, 30 prosenttia riskipääomia ja yksi prosentti EIP:n omista varoista myönnettyjä lainoja. Komissio arvioi, että näiden saamisien nykyinen nettoarvo on noin 300 miljoonaa ecua. Kolmen lainavälineen kuvaus ja niihin liittyvät luottoriskit yksittäisten maiden osalta esitetään liitteissä 2 ja 3. Tarkasteltaessa IllPC-aloilleesta yhteisölle aiheutuvia kustannuksia on korostettava kahla seikkaa, luisiksikin kaikki kustannuksia koskevat kokonaisarviot ovat huomattavan epävarmoja, koska kustannukset määritellään maakohtaisesti vasta sitten, kun edellytykset täyttävät maat saavuttavat päätöksentekovaiheen aloitteessa. Näitä maakohtaisia päätöksiä tehdään useana vuonna. Siksi onkin epävarmaa, mitkä maat tosiasiallisesti tarvitsevat ylimääräisiä velkahelpotuksia aloitteen perusteella, kuinka paljon velan nykyarvoa olisi alennettava kussakin maassa, jotta velka saataisiin kestävälle tasolle ja mitkä maat täyttävät edellytykset talouspoliittisen tuloksen kannalta. Ei ole varmaa, että kaikki niistä 11 maasta, joiden arvioidaan täyttäisivät aloitteen edellytykset, sillä eräät mahdollisesti kelpuutettavat maat saattavat jättää sopeutusohjelmansa toteuttamatta tai riittävän yksityiskohtaiset tulosselvitykset laatimatta. Tässä vaiheessa on myöskin otettava huomioon, että muitakin maita saatetaan kelpuuttaa toimenpiteiden kohteeksi. Toiseksi, koska velkahelpotussitoumuksia koskevat päätökset tehdään ja ne pannaan täytäntöön monen vuoden aikana toimenpiteistä luotonantajille aiheutuvat todelliset kustannukset jakautuvat niiden mukaisesti (katso liite 7 maakohtaisten päätösten todennäköisestä tekoajankohdasta). tarvitsevan velkahelpotustoimenpiteitä, todennäköisesti On vaikeaa antaa luotettavaa arviota kaikista niistä kustannuksista, joita IllPC-aloilc aiheuttaa yhteisölle, joten kaikkia tässä vaiheessa tehtyjä arvioita on pidettävä ainoastaan alustavina. Maailmanpankin ja IMF:n arvioiden mukaan yhteisölle aiheutuvat kustannukset saattavat nousta noin 150 miljoonaan ecuun vuonna 1996 nykyisinä arvoina, jos oletetaan, että edellä mainitut 11 AKT-valtiota osallistuvat aloitteeseen. Tämä olisi noin 5 prosenttia monenvälisille luotonantajille aiheutuvista kokonaiskustannuksista. Vuosikustannusten arvioidaan olevan keskimäärin korkeintaan muutamankymmentä miljoonaa ecua vuodessa. Koska tähän arvioon liittyy epävarmuutta, kuten edellä todettiin, olisi korostettava, että todelliset kustannukset saattavat erota huomattavasti tässä asiakirjassa esitetyistä määristä. 4. Periaatteet yhteisön rahoitusosuuden ohjaamiseksi HIPC-aloitteeseen HIPC-aloitteen yhteydessä toteutettavan yhteisön toiminnan ohjaamiseksi ehdotetaan seuraavia periaatteita: i) yhteisön tavoitteena aloitteeseen osallistumisessa olisi oltava asianomaisten maiden sopeutuskehityksen tukeminen tarjoamalla kannustimia kestäviin uudistuksiin ja tukemalla sopeutuskehityksen laajaperustaisia makrotalouden, rakenteiden ja sosiaalipolitiikan uudistusohjelmia; saaminen pitkällä aikavälillä elinkelpoiseksi Tässä kohden on esitettävä kaksi varausta: ensiksikin kustannusarviot perustuvat olettamuksiin asianomaisissa maissa tapahtuvasta talouskehityksestä. Tiettyjen maiden todelliset kustannukset eroavat arvioista, jos niiden perustana olevat olettamukset muuttuvat, toisin sanoen jos viennin kasvu tai asianomaisille maille maksettujen tukien määrä on arvioitua korkeampi tai alhaisempi. Tämä kustannusarvio perustuu toisaalta Maailmanpankille velallisten ilmoitusjärjestelmässä (Debtor Reporting System) ilmoitettuihin tietoihin eikä suoraan yhteisön toimittamiin tietoihin. Näin ollen käytetyissä tiedoissa saattaa olla virheitä. Tietoja sovitetaan parhaillaan yhteen ja alustavan työn perusteella näyttäisi siltä, että Maailmanpankin/lMF:n alustavat arviot yhteisölle mahdollisesti aiheutuvista kustannuksista saattavat olla liian suuria. - 5- ii) iii) iv) v) vi) vii) yhteisön olisi jatkossakin oltava tärkein HIPC-maiden tukija antamalla rahoitusapua ja teknistä apua rakennesopeutuksen ja köyhyyden lieventämisen tukemiseen; yhteisön olisi vahvistettava sitoumuksensa osallistumisesta HIPC-velka-aloitteeseen yhteisön saamisien osalta toteuttamalla toimenpiteitä yhteisön luottoriskin nykyarvon vähentämiseksi asianomaisiin maihin nähden samanaikaisesti muiden luotonantajien toteuttamien toimenpiteiden kanssa; yhteisön toiminnan olisi oltava HIPC-aloitteen mukaista ja se olisi toteutettava tapauskohtaisesti yleisen kehyksen mukaisesti; yhteisön saamisia koskevat velkahelpotustoimet olisi toteutettava siten, että toimintaan osallistuvien yhteisön toimielinten asema suosituimpana luotonantajana ei vaikeutuisi. tukikelpoinen maa ei saa olla tilanteessa, jossa kehitysyhteistyö yhteisön kanssa on keskeytetty yhteisön velkahelpotustoimenpiteisiin ei saisi kuulua velkarästien hoitoa. Velkarästit olisi periaatteessa selvitettävä ennen kuin tukikelpoiseen maahan voidaan kohdistaa mitään velkahelpotustoimenpiteitä. 5. Yhteisön tehostettu apu HlPC-maille - ehdotus avunantotoiminnasta Ehdotetaan, että yhteisö pääasiallisen avunantajan asemassaan toteuttaa kolme toimenpidettä nykyisistä EKR:n varoista avustaakseen paremmin voimakkaasti velkaantuneita AKT- valtioita. 5. 1 Täydentävä sopeutustuki jotka saavat ylimääräisiä velkahelpotuksia HIPC-aloitteen Vaikka HIPC-maat ovat jatkuvasti saaneet positiivisia nettosiirtoja, niiden riippuvuus myönnetyistä ulkomaisista tuista tekee niistä erityisen haavoittuvia. Koska komissio on tärkein rakennesopeutustuen antaja, se on aina painottanut sitä, että voimakkaasti velkaantuneiden maiden sopeutuskehitykselle on annettava riittävästi rahoitusta. Niille maille, perusteella, riittävänsuuruinen ulkomainen tuki on jatkossakin erittäin tärkeää maiden kehityksen kannalta jopa silloin, kun ne ovat osallistuneet aloitteeseen. Myös eräiden muiden voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden rahoitustarpeet pysyvät korkeina etenkin niissä maissa, joiden velkataakat jäävät hieman alle HIPC-aloitteessa määritellyn kriittisen velankestorajan ja jotka eivät sen vuoksi voi saada ylimääräisiä velkahelpotuksia. Näille maille on myös tärkeää saada riittävänsuuruista ulkomaista apua sopeutuspyrkimystensä tukemiseksi. Sen Komission mielestä on varmistettava, että HIPC-maat rahoitustukea. rakennesopeutusjärjestelyissä (Structural Adjustment Facility) käytettävissä olevista varoista täydentävää tukea HIPC-maille tapauskohtaisesti ja maiden rahoitustarpeiden ja taloudellisen tuloksen perusteella. riittävänsuuruista yhteisö myöntää komissio ehdottaakin, että vuoksi saavat 5. 2 Tuki markkinaehtoisen velan vähentämiseen Useimpien köyhimpien maiden velka markkinoilla toimiville luotonantajille on suhteellisen vähäistä. Vaikka markkinaehtoinen velka onkin näissä maissa keskimäärin suhteellisen pientä, sen poistamisesta voidaan saada tuntuvia etuja. Näin ollen kaikkiin laajoihin II1PC- maiden velkaongelman tarkasteluihin onkin sisällyttävä toimenpiteitä markkinaehtoisen velkataakan vähentämiseksi. Tällaiset toimenpiteet käsittävät maiden auttamisen ostamaan takaisin markkinaehtoisen velkansa jälkimarkkinoilta huomattavin alennuksin. Eräät HIPC- velka-aloitteeseen mahdollisesti hyväksyttävistä HIPC-maista ovatkin jo toteuttaneet velan takaisinostotoimenpiteitä Kansainvälisen kehitysjärjeston (IDA) sekä kahdenvälisen avun antajien lisätoimenpiteitä suunnitellaan. Sen vuoksi tällaiselle tuelle arvioidaan olevan jatkuvaa tarvetta, vaikka tarve pieneneekin sitä mukaa kuin niiden maiden määrä vähenee, joiden on vielä saatettava loppuun tällaiset velan takaisinostotoimenpiteet. rahoitustuella, ja samankaltaisia Yhteisöllä sekä muilla avunantajilla on mahdollisuuksia osallistua tähän pyrkimykseen. Komissio ehdottaa, eitä yhteisön olisi kyettävä osallistumaan voimakkaasti velkaantuneiden AKT-valtioiden markkinaehtoisen velan kansainvälisesti yhteensovitettuihin ja luettuihin (akaisinosloloimenpiieisiin tapauskohtaisesti ja edunsaajamaan pyytäessä tällaista tukea. Toimenpiteisiin osallistuminen olisi rahoitettava asianomaisen valtion maaohjelmasta*'*. 5. 3 Tekninen apu velan hoitamiseksi Velallisina olevien maiden heikkous hoitaa velkojaan on usein aiheuttanut sen, että velanhoito on kalliimpaa ja kuluttaa enemmän varoja. Ulkomaanvelan paremmalla hoidolla voi näin ollen olla tuntuvia etuja, koska se vähentää velallisena olevan maan hallinnollista taakkaa ja toisinaan myös velanhoitokustannuksia. Monet HIPC-maat ovat viime vuosina perustaneet tietokoneistettuja velanhoitojärjestelmiä ja järjestäneet velanhoitoa koskevia koulutusohjelmia avunantajien tuella. apua Lomén yleissopimuksen 240 artiklan mukaisesti yhteisö voi myöntää AKT-valtion sekä pyynnöstä velanhoitovaikeuksiin, ulkomaanvelan hoitamista ja kansainvälistä rahoitusneuvottelua koskevaa koulutusta sekä apua AKT-valtioille joustavien velanhoitomenetelmien ja -välineiden kehittämiseksi. velkaantumiseen tosiasiallisten löytämiseksi ratkaisujen Komissio näkee mahdollisuuksia tällaisen avun tehostamiseen ja ehdottaa, että yhteisö tutkisi tapauskohtaisesti tapoja lisätä velanhoitoon antamaansa apua koordinoimalla se muiden avunantajien ja järjestöjen antaman avustuksen kanssa. 6. Velkahelpotukseen myönnettävä tuki - ehdotus luotonantotoiminnasta HIPC-aloite perustuu kaikkien - kahdenvälisten, monenvälisten ja markkinoilla toimivien - luotonantajien osallistumiseen; heitä kehotetaan antamaan nykyiset mekanismit ylittävää s Olisi huomattava, että avunantajien osallistuminen velan takaisinmaksutoimenpiteisiin ei vapauta kaupallisia velkojia niiden velkataakan osuudesta HIPC-velka-aloitteessa. Kaupallisten velkojien on silti myönnellävä velkahelpotuksia ehtoihin ainakin yhtä suuressa määrin kuin Pariisin klubin sopimuksissa. - 7- erityisapua ja velkahelpotuksia, kuten aloitteeseen osallistuvilta mailta edellytetään velan kestävyyden saavuttamiseksi. Komissio ehdottaa, että yhteisö luotonantajana liittyy tähän hankkeeseen ja toteuttaa toimenpiteitä sen asianomaisilta mailta olevien saamisien nykyarvon vähentämiseksi. 6. 1 Velkahelpotusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt a) Velan anteeksianto tai uudelleenrahoitus tähän aloitteeseen monella HIPC-aloitteessa luotonantajille annetaan lähes rajattomat mahdollisuudet suunnitella omat mekanisminsa aloitteeseen osallistumiseksi. Lri kansainvälisten rahoituslaitosten odotetaan osallistuvan ja rahoituspolitiikkojensa mukaisesti. Yhteisön toiminnassa yhteisiin saamiset olisi hoidettava HIPC-aloitteen tavoitteiden ja edellä 4 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti. Yhteisön saamisien hoitaminen nostattaa erityisesti merkittäviä kysymyksiä periaatteesta, joka koskee hankkeeseen osallistuvien yhteisön toimielimien asemaa suosituimpana luotonantajana. yhtiöjärjestyslensä lavalla, eri Kun kyseessä ovat mahdolliset yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat yhteisön osallistumista aloitteeseen, velkahelpotuksen aikaansaamiseksi on periaatteessa kaksi ii) pääasiallista vaihtoehtoa: i) velan välitön anteeksianto (kirjaaminen maksamatta olevien saamisien rahoittaminen tukina. Jälkimmäisessä tapauksessa tukea voidaan myöntää asianomaisen maan auttamiseksi joko maksamaan velka osittain tai kokonaan yhteisölle ennakolta tai hoitamaan velka osittain tai kokonaan sen erääntyessä. tappioksi) tai Saamisten kirjaaminen tappioiksi saattaisi olla suorin tie aloitteen vaatimusten täyttämiseen. Tämä vaihtoehto on kuitenkin poistettava laskuista EIP:n omista varoista myönnetyillä lainoilta ja riskipääomilta, jos EIP:tä halutaan kohdella samalla tavoin kuin muita jotka ovat hylänneet vaihtoehdon velkasaamislensa monenvälisiä välittömästä anteeksiannosta sillä perusteella, että kyseinen toiminta saattaisi vahingoittaa niiden asemaa suosituimpana luotonantajana1. rahoituslaitoksia, Lomén neljännessä yleissopimuksessa, Erityislainojen tilanne saattaisi olla erilainen, sillä niiden tapauksessa voitaisiin perustellusti väittää, että tämän velan erityispiirteet edellyttävät, että velan välitön peruuttaminen olisi tarkoituksenmukaista. Tässä yhteydessä on hyvä muistaa, että erityistä lainavälinettä ei olevan uusittu tarkoituksenmukaisempaa antaa tämä avustus tuen muodossa. Tämän velan kirjaaminen tappioksi vastaisi jäsenvaltioiden kahdenvälisten tukiluottojensa yhteydessä tekemiä samanlaisia velkahelpotusaloitteita. Olisi perusteltua väittää, että velkojen poistaminen saattaisi olla edullista siksi, että se yksinkertaistaisi hallintoa saada näkyvämmäksi. Lopuksi voitaisiin väittää, että erityislainojen kirjaaminen tappioiksi ei vaikuttaisi yleensä haitallisesti yhteisön asemaan suosituimpana luotonantajana, koska tämä toiminta toteutettaisiin kansainvälisen yhteisön poikkeuksellisena aloitteena eräiden harvojen maiden avustamiseksi. taannehtivaa sopeutusta tämän avun ehtojen toiminta voitaisiin ja että yhteisön katsottiin tavoin koska tällä ja Nämä väitteet on kuitenkin turvattava kaikilta sellaisilta vaaroilta, että kyseinen, jopa toiminta voisi vaikuttaa haitallisesti yhteisön asemaan erityislainoihin kohdistuva tosiasiallisesti suosituimpana joita koska muut välitön saamisten yhteisön suosituimmuusaseman omaavat luotonantajat ovat hylänneet tämän vaihtoehdon, komissio ehdottaa, että yhteisö aloittaa toimenpiteet rahoittamalla velan tuen muodossa. Tämä luotonantajana. Komissio saattaisi tunnustaa ne vaikeudet, aiheuttaa anteeksianto ja 6 Koska EIP:n omista varoista myönnetyt lainat ja riskipääomat allekirjoittaa EIP, niiden poistaminen saattaisi vahingoittaa RIP:n asemaa suosituimpana velkojana. lähestymistapa olisi yhdenmukainen muiden suosituimmuusaseman omaavien luotonantajien omaksuman lähestymistavan kanssa. Kuten edellä mainittiin, tuen muodossa toteutettu uudelleenrahoitus antaisi edunsaajamaalle mahdollisuuden joko maksaa velkansa (kokonaan tai osittain) ennakolta tai hoitaa velkansa (kokonaan tai osittain) sen eräännyttyä. Tällainen uudelleenrahoitus olisi parempi myöntää yhtenä eränä velan maksamiseksi ennakolta mieluummin kuin velan hoitamiseksi sen eräännyttyä. Ennaltamaksun vaihtoehto olisi siinä mielessä edullisempi, että sen avulla voitaisiin välttää kussakin maassa toteutettavien velkahelpotustoimenpiteiden jakautuminen usealle vuodelle. Se olisi myös hallinnollisesti helpompi ratkaisu sekä yhteisölle että velallisina oleville maille. Lisäksi ennaltamaksun vaihtoehto olisi täysin Maailmanpankin IDA:n hallinnoimien monenvälisen varainhoitolaitoksen (Multilateral Trust Fund, MTF) yhteydessä esittämien vaihtoehtojen mukainen. b) Velkahelpotuksen keskittäminen erityislainoihin Kuten edellä esitettiin, yhteisön luottoriskit ovat peräisin kolmesta välineestä: erityislainoista, riskipääomista ja, vaikkakin vain vähäisessä määrin, EIP:n omista varoista myönnetyistä lainoista. Kaikki kolme lainatyyppiä kuuluvat aloitteen piiriin. Yhteisön odotetaan toteuttavan toimenpiteitä sen jokaista aloitteeseen hyväksyttävää maata koskevan kokonaisluottoriskin nykyarvon alentamiseksi. Yhteisön ei kuitenkaan tarvitse aloittaa kutakin välinettä koskevia toimenpiteitä erikseen, vaan se voi halutessaan tarkastella yhteisön saamisia kokonaisuutena ja toteuttaa toimenpiteitä kutakin maata koskevan kokonaisluottoriskin käsittelemiseksi. Tämä edellyttää sitä, että velkahelpotustoimenpiteet voidaan keskittää yhteen yhteisön kolmesta velkavälineeslä, kunhan yhteisö vähentää näiden toimenpiteiden avulla sovitun määrän kutakin maata kohden olevan velkansa nykyistä arvoa. sanoen toisin edellisessä kohdassa esitettiin, velkahelpotustoimenpiteiden Komissio ehdottaa, että velkahelpotustoimenpiteet keskitetään erityislainoihin. Yhteisön toiminnan keskittäminen yhteen välineeseen olisi hallinnollisesti yksinkertaisinta. Lisäksi, kuten keskittäminen erityislainoihin olisi tämän välineen erityisluonteen vuoksi tarkoituksenmukaisempaa. Kyseinen toiminta olisi yhdenmukaista niiden toimenpiteiden kanssa, joita tämän välineen osalta on jo toteutettu (ts. erityislainavälineen uusimatta jättäminen neljännessä Lomén yleissopimuksessa ja niiden erityislainojen muuttaminen, joita ei vielä oltu sidottu tukiin). Komissio katsoo, että yhteisön toteuttaman toiminnan tavoitteena tulisi olla maksamalta olevien erityislainojen poistaminen tukikelpoisilta mailta. toiseen. Kaikkein Aloitteeseen todennäköisesti hyväksyttävien maiden erityislainojen osuus niiden yhteisöltä ottamastaan kokonaisvelasta vaihtelee maasta todennäköisimmin hyväksyttävillä mailla erityislainojen osuus niiden velasta yhteisölle on suhteellisen suuri. Näin ollen arvellaan, että useimmissa toteuttaisi erityislainoihin kohdistuvia toimenpiteitä saadakseen velkansa nykyisen arvon vähentymään vaaditulle tasolle. Eräissä tapauksissa yhteisön saattaa kuitenkin olla mahdotonta tarjota vaaditun suuruisia velkahelpotuksia toteuttamalla ainoastaan erityislainoihin kohdistuvia toimenpiteitä. Tämä saattaa olla tilanne esimerkiksi sellaisissa maissa, joissa erityislainojen osuus koko yhteisölle maksamatta olevasta velasta on vain vähäinen, ja selvästikin myös sellaisissa maissa, joilla ei ole maksamattomia erityislainoja. Tässä tapauksessa ehdotetaan, että asianomaiset maat saisivat riskipääomaa koskevien velvoitteidensa täyttämiseen tukea, joka olisi riittävän suuri velan saamiseksi kestävälle tasolle. tapauksissa riittäisi, jos yhteisö -10- toteutettavia toimenpiteitä, ei ole käytännöllisesti katsoen Kuten edellä 3 kohdassa todettiin, mailla, joiden oletetaan tällä hetkellä tarvitsevan aloilleen lainkaan perusteella maksamattomia EIP:n omista varoista myönnettyjä lainoja. On kuitenkin mahdollista, että aloitteeseen hyväksytään muita maita, joilla on merkittäviä EIP:n omista varoista myöntämiä lainoja koskevia luottoriskejä. Tällöin voisi olla perusteltua, että nämä luottoriskit voitaisiin hoitaa EIP:n osallistumisella aloitteeseen osana koko yhteisön osallistumista aloitteeseen (katso jäljempänä). c) Maakohtaiset päätökset HIPC-maan laadittua hyvää taloudellista tulosta koskevan selvityksen ja saavutettua näin aloitteessa päätöksentekovaiheen, tehdään päätös maan kelpoisuudesta saada täydentävää tukea aloitteen perusteella ja velkahelpotuksen määrästä, joka on edellytyksenä sille, että maa saa velkataakkansa kestävälle tasolle. Kun maan arvioidaan olevan tukikelpoinen, komissio määrittelee, kuinka suuren velkahelpotuksen yhteisö voi antaa kyseiselle maalle ja tekee yhdessä EIP:n kanssa erilyisehdotuksen siitä, miten yhteisö avustaa kyseistä maata. Maakohtaiset ehdotukset laaditaan tapauskohtaisesti ottamalla huomioon neljä tekijää: yhteisölle maksettavan velan rakenne ja suuruus, halukkuus hallinnon yksinkertaistamiseen, tavoite poistaa maksamatta olevat erityislainat ja tarve varmistaa eri maiden tasapuolinen ja oikeudenmukainen kohtelu. Tehtyään maakohtaisen ehdotuksen näiden tavoitteiden mukaisesti komissio esittää sen EKR-komitealle pyytäen jäsenvaltioiden näkemyksiä EKR:n toimenpiteitä koskevien nykyisten kuulemismenettelyjen mukaisesti. 6. 2 Yhteisön osallistumista koskeva rahoituslähde a) Velkojen takaisinmaksuilla tapahtuva rahoitus Komissio ehdottaa, että yhteisön saamisia koskevan toiminnan kustannukset katetaan EKR:n rahoittamien lainojen (erityislainojen ja riskipääomien) takaisinmaksuilla. Neuvoston päätös takaisinmaksujen käyttämisestä tähän tarkoitukseen olisi yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnoinnista neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen yhteydessä sisäisen sopimuksen 9 artiklan mukainen. Siinä määrätään, että neuvosto voi päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta osoittaa takaisinmaksut muihin toimenpiteisiin sen sijaan, että palauttaisi ne jäsenvaltioille. tehdyn Kuten 3 kohdassa esitettiin, IMF ja Maailmanpankki ovat varovaisesti arvioineet yhteisölle aiheutuvien kokonaiskustannusten olevan 150 miljoonaa ecua vuonna 1996 nykyisinä arvoina, kun kustannukset jaetaan ainakin kuudelle vuodelle. Komissio ehdottaa, että pieni määrä takaisinmaksuja laitetaan vuosittain säästöön edellä 6. 1 kohdassa esitettyjen velkahelpotustoimenpiteiden rahoittamiseksi. 25 miljoonan ecun suuruisen osuuden vuodessa neljän vuoden ajan 1997 - 2000 (yhteensä 100 miljoonaa ecua) arvioidaan riittävän aloitteen tarpeiden kattamiseen kyseisenä ajanjaksona. Sen jälkeen tai tarvittaessa aiemminkin tarkastellaan mahdollisia lisärahoituksen tarpeita. 7 Erityislainojen ja riskipääomien takaisinmaksujen kokonaismäärä on noin 100 miljoonaa ecua vuodessa. Tällaisella ratkaisulla saataisiin lisävaroja yhteisön osallistumiseksi HIPC-velka-aloitteeseen. Komissio uskoo, että näiden maiden hyväksi toteutettujen nykyisten takaisinmaksujen lisäksi on toteutettava velkahelpotustoimenpiteitä, jotta aloitteen tavoitteet voitaisiin saavuttaa. On lisäksi toivottavaa, että HIPC-aloitteessa ei suunnattaisi muille kehitysmaille tarkoitettuja varoja muualle eikä varoja otettaisi pois etenkään niillä muilta HIPC-mailta, jotka ponnistelevat toteuttaakseen talousuudistuksia ja parantaakseen kasvunäkymiään. Itse asiassa useimmat 41 HIPC-maasta eivät jotka ovat edellytyksenä aloitteen perusteella myönnettäville täydentäville velkahelpotuksille, vaikka niiden velkatasot ja rahoitustarpeet säilyvätkin epäilemättä korkeina. täytäkään velan kestävyysperusteita, Tässä yhteydessä olisi pantava merkille, että neuvosto on jälleen kerran päättänyt käyttää takaisinmaksuja samaan tarkoitukseen, nimittäin rahoittaakseen osittain ensimmäisen yhteisön rahoitusosuuden Afrikalle myönnettävää apua koskevassa erityisohjelmassa (Special Programme of Assistance for Africa, SPA). Neuvosto päätti tuolloin osoittaa 60 miljoonan ecun suuruisen takaisinmaksun yleisten tuontiohjelmien (General Import Programmes) rahoittamiseen SPA-maissa. Näiden takaisinmaksujen avulla yhteisö kykeni maksamaan SPA:lle suuremman rahoitusosuuden, jolloin yhteisöstä tuli tämän ohjelman alusta alkaen sen suurin rahoittaja. Sen lisäksi, että rahoitusta ehdotetaan hankittavan takaisinmaksuista, herää kysymys siitä, olisiko EIP:ltä pyrittävä saamaan suoraa rahoitusta. Vaikka EIP:n omat riskit katetaan jäsenvaltioiden takuilla, olisi aloitteen periaatteiden mukaista, että EIP rahoittaisi kansainvälisen yhteisön yksittäisenä hankkeena omista varoistaan niiden maiden velkahelpotustoimenpiteitä, joiden osalta EIP:n omista varoistaan myöntämien lainojen riskit ovat merkittävän suuret. Näin ollen EIP:n mahdollinen osuus yhteisön tason velkahelpotuksen rahoittamisessa ei ole poissuljettua tässä vaiheessa; siitä voitaisiin keskustella EIP:n osakkeenomistajien keskuudessa. b) Käytännön mekanismit takaisinmaksuja yhteisön osallistumiseksi Jos neuvosto suostuu osoittamaan tähän aloitteeseen, voidaan suunnitella yksinkertainen mekanismi, jonka kautta yhteisön velkahelpotustuki saatavista takaisinmaksuista laitettaisiin vuosittain osa säästöön EIP:n hoitamalle erilliselle tilille. Jos edunsaajamaa maksaa velkansa yhteisölle ennakkoon, voidaan toteuttaa yksittäinen toimenpide, jonka perusteella kyseiselle maalle maksetaan tältä tililtä avustus, jonka avulla maa voi maksaa velkansa ennakolta sen nykyisen arvon perusteella. kanavoida. Erityislainoista/riskipääomista voitaisiin Komissio ei pidä tarpeellisena käyttää IDA:n hallinnoimaa MTF:ää. Yhteisö on tässä yhteydessä pieni luotonantaja ja sen olisi itse pystyttävä rahoittamaan yhteisölle suorittamatta olevan velan helpotukseen tarvittava määrä. MTF on erityisen hyödyllinen niille luotonantajille, joiden omia osuuksia on täydennettävä kahdenvälisiltä avunantajilta saaduilla varoilla ja luotonantajille, jotka haluavat MTF:n hoitavan rahoitusosuuksiaan. 7. Johtopäätös Koska yhteisö on useimpien HIPC-maiden suurin avunantaja, sen on varmistettava, että kestämättömän suuret velkataakat eivät haittaa niiden sopeutus- ja kehityshankkeiden toteuttamista. HIPC-velka-aloite on kansainvälisen yhteisön yhteensovitettu hanke HIPC- maiden velkaongelmien ratkaisemiseksi ja se tarjoaa tarkoituksenmukaisen kehyksen, jonka - 1 2- mukaisesti yhteisö voi osallistua voimakkaasti velkaantuneiden köyhien AKT-valtioiden velkataakan keventämiseen. Tässä tiedonannossa esitetyt toimenpiteet olisi kaikki nähtävä osana kyseisten maiden tukemista. Tiedonannossa ehdotetaan, että yhteisö avunantajana sopeutuskehityksen toteuttaa toimenpiteitä HIPC-maille antaman tukensa tehostamiseksi nykyisistä EKR:n käytettävissä olevista varoista. Tällainen tuki käsittäisi tapauskohtaisesti myönnettävää täydentävää ja mahdollisuuden osallistua markkinaehtoisen velan takaisinmaksutoimenpiteisiin ja antaa tehostettua tukea velanhoitoon. sopeutustukea Koska yhteisö myöntää luottoja myös niille maille, jotka voidaan hyväksyä MIPC'-aloitteesta rahoitettavaan toimintaan, ehdotetaan, että se toteuttaisi toimenpiteitä, jotka koskevat näiden maiden velkaa yhteisölle. Komissio ehdottaa, että yhteisö toteuttaisi tällaiset toimenpiteet antamalla mahdollisimman paljon avustuksia, jotta maat voisivat maksaa takaisin yhteisön myöntämät toimenpiteet olisivat yhdenmukaisia muiden suosituimmuusasemassa olevien luotonantajien toteuttamien toimenpiteiden kanssa. erityislainat. Tällaiset tarjoaa yhteisölle ainutlaatuisen HIPC-aloite tilaisuuden antaa poliittinen vastaus velkakysymykseen, joka on ollut AKT-valtioiden suurimpana huolenaiheena. Ehdotetulla yhteisön toiminnalla saattaa olla suuri poliittinen vaikutus, mikä voittaisi selvästi toiminnasta aiheutuvat suhteellisen pienet kustannukset. 13 LIITTEET Liite 1 Yhteisön lainanantovälineiden kuvaus Liite 2 Yhteisön luottoriskit niihin maihin nähden, jotka mahdollisesti tarvitsevat aloitteen mukaisia toimenpiteitä Liite 3 Yhteisön myöntämien velkojen rästit Liite 4 HIPC-velka-aloitteen pääpiirteet Liite 5 41 HIPC-maan velkojen luokittelu Liite 6 Aloitteeseen mahdollisesti hyväksyttäviä maita koskevien päätösten mahdollinen aikataulu 14 LIITE 1 Yhteisön välineiden kuvaus Erityislainat EKR:n rahoittamia erityislainoja myönnettiin kahden Yaoundén ja kolmen ensimmäisen Lomén yleissopimusten perusteella. Tätä välinettä ei uudistettu neljännessä Lomén yleissopimuksessa, koska katsottiin, että tämäntyyppistä apua olisi tarkoituksenmukaisempaa antaa tukien muodossa. Erityislainat ovat IDA:n tyyppisiä lainoja, joiden korko on 0,5 - 1 prosenttia, jotka erääntyvät 40 vuodessa ja joiden maksuaikaa voidaan pidentää 10 vuodella. Yaoundé-lainat allekirjoittivat sekä komissio että EIP mutta Lomé-lainat ainoastaan komissio. Näitä lainoja hallinnoi EIP. Lainojen takaisinmaksut palautetaan jäsenvaltioille EIP:n kautta sen mukaisesti mikä on niiden maksama osuus EKR:ään, lainan rahoittajaan. Maksamatta olevia erityislainoja8 on yhdeksällä niistä yhdestätoista AKT-valtiosta, joiden arvioidaan tällä hetkellä tarvitsevan aloitteen mukaisia toimenpiteitä. Lainojen kokonaismäärä on 410 miljoonaa ecua. Riskipääoma EKR:stä rahoitetut riskipääomatoimet allekirjoittaa EIP, joka myös hallinnoi niitä Euroopan unionin puolesta. Ne voivat olla suoria osakkeiden merkitsemisiä tai, useimmiten, ehdollisia ja toissijaisia lainoja, joiden takaisinmaksu riippuu hankkeen tuloksesta. Lainaehdot ja sen edellytykset riippuvat kunkin hankkeen luonteesta. Korot voivat olla korkeintaan 3 prosenttia ja lainat erääntyvät 25 vuodessa. Takaisinmaksut palautetaan jäsenvaltioille, kuten erityislainojenkin tapauksessa. Koska takaisinmaksut riippuvat hankkeen onnistumisesta, niiden tarkkaa määrää on vaikeampi arvioida kuin erityislainojen kohdalla. Tämän välineen osalta yhteisöllä on luottoriski kaikkiin niihin 11 AKT-valtioon nähden, joiden arvioidaan tällä hetkellä todennäköisesti tarvitsevan aloitteen mukaisia toimenpiteitä. Luottoriskin suuruus on 179 miljoonaa ecua. EIP:n omista varoista myönnetyt lainat EIP myöntää AKT-valtioille lainoja myös omista varoistaan jäsenvaltioiden pyynnöstä. EIP:n omista varoista myönnetyt lainat annetaan markkinaehtoisina mutta EKR myöntää niille enintään 4 prosentin suuruista korkotukea. Maksuajan pidentäminen ja takaisinmaksu määritellään hankkeen ominaisuuksien mukaisesti. EIP:n omista varoista myönnetyt lainat takaa Euroopan unioni suhteessa niihin osuuksiin, joita jäsenvaltioilla on EIP:n pääomasta. Tämän välineen osalta yhteisöllä on luottoriski ainoastaan yhteen valtioon nähden niistä 11 AKT- tarvitsevan aloitteen mukaisia valtiosta, joiden arvioidaan todennäköisesti tällä hetkellä 10 toimenpiteitä. Luottoriskin suuruus on 6 miljoonaa ecua. • 8 Määrät viittaavat maksettuihin lainoihin. Yksityiselle sektorille myönnettyjä lainoja ei oteta huomioon. Tiedoissa ei ole huomioitu mahdollisia velkarästejä. 9 41 HIPC-maan maksamatta olevien erityislainojen määrä on 1,2 miljardia ecua ja kaikkien AKT-valtioiden osalta 1,5 miljardia ecua. 10 On kuitenkin mahdollista, että muita maita, joihin nähden ElP:llä on huomattavia luottoriskejä, hyväksytään aloitteen piiriin. - 1 5- LIITE 2 Yhteisön luottoriskit niihin maihin nähden, jotka mahdollisesti tarvitsevat HIPC-aloitteen mukaisia toimenpiteitä (maksetut määrät miljoonina ecuina arvopäivänä 15/12/96) Maa Erityis- lainat Riski- pääoma Yhteensä EIP:n omista varoista myönnetyt lainat (a) Maat, jotka todennäköisesti tarvitsevat aloitteen mukaisia toimenpiteitä Burundi Etiopia Guinea Bissau Madagaskar Mosambik Niger Ruanda Säo Tomeja Principe Uganda Zaire Sambia 40,72 30,05 0,00 27,34 0,73 22,84 ' 19,29 0,00 8,57 132,93 127,53 12,38 31,49 3,36 20,73 23,53 12,89 9,70 1,33 29,54 17,90 15,77 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 6,25 0,00 53,10 61,54 3,36 48,07 24,26 35,73 28,99 1,33 38,11 157,08 143,30 Yhteensä 410,00 178,62 6,25 594,87 (h) Muut maat, joiden velkataakka on mahdollisesti korostunut Kamerun Norsunluurannikko Kongo Guyana Tansania 79,83 69,06 40,02 37,65 35,27 0,85 0,09 13,09 9,83 16,45 36,07 92,72 3,10 0,00 0,00 116,75 161,87 56,21 47,48 51,72 Yhteensä 261,83 40,31 131,89 434,03 (c) Muut maat, joiden velkataakka on kestämättömällä tasolla "sûdân KÖÖ 26,87 Ö^ÖÖ 41,87 1. 2. Yksityiselle sektorille myönnettyjä lainoja, jotka eivät ole valtion takaamia, ei oteta huomioon, koska nämä lainat eivät kuulu aloitteen piiriin. IMF:n/Maailmanpankin nykyisten arvioiden mukaan tämän taulukon b osassa esitetyt maat eivät tarvitsevat aloitteen mukaisia toimenpiteitä. -16- LIITE 3 Niiden maiden velkarästit, jotka todennäköisesti tarvitsevat HIPC-aloitteen mukaisia toimenpiteitä (miljoonina ecuina arvopäivänä 17/01/97) Maa EIP :n omista varoista myönnettyjen lainojen velkarästit Riski- pääomaan kohdistuvat velkarästit Yhteensä Erityis- lainojen velkarästit a) Maat, jotka todennäköisesti tarvitsevat aloitteen mukaisia toimenpiteitä: Burundi Guinea-Bissau Madagaskar Niger Ruanda Zaire Sambia 0,91 - 0,75 0,76 2,48 20,46 - 0,43 1,30 2,52 2,57 1,55 10,41 1,12 7,31 Yhteensä 7,31 19,90 25,36 b) Muut maat, joiden velkataakka on kestämättömällä tasolla: 1,34 1,30 3,27 3,33 4,03 38,18 1,12 52,57 Sudan 11,56 3,95 15,51 c) Muut maat, joiden velkataakkaa on mahdollisesti korostunut: Kamerun Kongo Yhteensä Kaikki yhteensä 5,27 6,44 11,71 19,02 0,35 5,28 5,63 4,32 5,42 9,74 37,09 39,05 9,94 17,14 27,0? 95,16 17 LIITE 4 HIPC-velka-aloitteen pääpiirteet Tukikelpoisuus Aloitteeseen voivat osallistua ne HIPC-maat, jotka toteuttavat tai hyväksyvät IMF:n ja Maailmanpankin tukemia rakennesopeutusohjelmia niiden kahden vuoden aikana, jotka seuraavat aloitteen hyväksymistä syyskuussa 1996, jonka jälkeen aloitteesta tehdään tutkimus ja päätös sen jatkamisesta. Jotta maat voisivat täyttää edellytykset aloitteen mukaisen poikkeuksellisen avun saamiseksi, maiden olisi oltava ainoastaan IDA:n tukemia, niiden on saatava velkansa kestävälle tasolle nykyisten velkahelpotusmekanismien toteuttamisen jälkeen ja niiden on esitettävä kestävyydestä selvitys, josta käy ilmi terve talouspolitiikka ja talousuudistukset. Velan kestävyyttä koskevan arvioiden (Debt Sustainability Assessment) perusteella maal on luokiteltu sen mukaisesti, onko niiden velkataakka keventynyt kestävälle, mahdollisesti korostuneelle vai kestämättömälle tasolle (luokittelu esitetään liitteessä 6) Tärkeimmät vaiheet Aloite toteutetaan kussakin maassa kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen vaihe Ensimmäisessä vaiheessa arvioidaan olemassa oleva kolmen vuoden selvitys, joka on edellytys sille, että Pariisin klubin luotonantajat hyväksyisivät maan velkapääoman vähentämisen Napolin ehtojen mukaisesti. Tämän ajanjakson aikana: - Pariisin klubi antaa takaisinmaksua koskevat velkajärjestelyt Napolin ehtojen mukaisesti (velkaa vähennetään korkeintaan 67 prosenttia) - muut kahdenväliset ja markkinoilla toimivat luotonantajat antavat ainakin saman kohtelun - monenväliset rahoituslaitokset ja avunantajat jatkavat sopeutustuen antamista Maailman pankin/IMF :n tukeman sopeutusohjelman perusteella maa laatii ensimmäisen kolme vuotta kattavan selvityksen. Päätöksentekovaihe Ensimmäinen vaihe johtaa päätöksentekovaiheeseen. Tässä vaiheessa määritellään velan kestävyyttä koskevan analyysin perusteella, onko Pariisin klubin velkapääomaoperaatio sekä muiden kuin monenvälisten luotonantajien toteuttamat vähintäänkin samankaltaiset toimenpiteet riittäviä, jotta maa saisi velkataakkansa kevennettyä kestävälle tasolle sen jälkeen, kun maa on saanut päätökseen toiset kolme vuotta hyvää taloudellista tulosta. Voidaan erottaa kolme erilaista maiden tilannetta: - Maat, joiden osalta nykyiset mekanismit (Pariisin klubin velkapääomaoperaatio sekä muiden kahdenvälisten ja markkinoilla toimivien luotonantajien samankaltaiset toimet) olisivat riittävät, jotta maa saisi velkataakkansa kevennettyä kestävälle tasolle kolmen vuoden aikana ja jotka eivät voi saada täydentävää tukea aloitteen mukaisesti. - Niiden maiden kohdalla, joiden velkataakkaa ei voida keventää kestävälle tasolle nykyisillä mekanismeilla kolmen vuoden kuluessa, luotonantajat päättävät tarvittavan täydentävän velkahelpotuksen määrästä ja antavat vakaan sitoumuksen siitä, että ne antavat tarvittavan velkahelpotuksen toisen kestävää poliittista tulosta osoittaneen kauden jälkeen. - Rajatapauksia ovat maat, joiden osalta velkataakka saadaan selvästikin nykyisillä velkahel- potusmekanismeilla kestävälle tasolle. Näiden maiden mahdollisuudet saada aloitteen mukaista tehostettua tukea jätetään avoimiksi. Nämä maat voidaan hyväksyä täydentävien velkahelpotustoimenpiteiden kohteeksi päätösvaiheessa, jos se on tarpeellista velkataakan saamiseksi kestävälle tasolle. Toinen vaihe Aloitteeseen hyväksytyt maat siirtyvät toiseen kolmen vuoden pituiseen vaiheeseen, jonka jälkeen niille voidaan antaa täydentäviä velkahelpotuksia, jos ne kykenevät osoittamaan saavuttaneensa kestävää poliittista tulosta. Toisen vaiheen aikana: - Pariisin klubi ylittää Napolin ehdot ja vähentää velkapääomaa korkeintaan 80 prosenttia velan nykyarvosta, - muut kahdenväliset ja markkinoilla toimivat luotonantajat antavat velkapääomalle ainakin saman kohtelun, - avunantajat ja monenväliset rahoituslaitokset antavat tehostettua tukea väliaikaisin toimenpitein ja - maa laatii selvityksen Maailmanpankin/IMF:n tukemassa sopeutusohjelmassa. toisen sen saavuttamasta hyvästä poliittisesta tuloksesta Päätösvaihe Päätösvaiheessa eli päätöksentekovaiheeseen. Rajatapauksina olevien maiden osalta tarvitsevatko ne täydentäviä toimenpiteitä. toisen vaiheen lopussa luotonantajat siirtävät luvatun velkahelpotuksen tehdään päätös siitä, Päätösvaiheessa: - Pariisin klubi vähentää velkapääomaa korkeintaan 80 prosenttia aloitteeseen hyväksytyn velan nykyarvosta; - muut kahdenväliset ja markkinoilla toimivat luotonantajat antavat velkapääomalle ainakin saman kohtelun; - monenväliset luotonantajat toteuttavat toimenpiteitä luottoriskinsä nykyarvon vähentämiseksi. Jos tarvittavan velkahelpotuksen määrä eroaa päätöksentekovaiheessa laaditusta ennusteesta, luotonantajien on päätettävä, antavatko he ja kuinka paljon velkahelpotuksia, jotta maa saavuttaisi sille asetetut velan kestävyyttä koskevat tavoitteet. Selvitys Vaaditut suoritusjaksot toteutetaan joustavasti tapauskohtaisesti ottamalla huomioon se poliittinen tulos, jonka maa on saavuttanut sopeutusohjelmissa päätöksentekovaiheeseen mennessä. Tämä edellyttää, että vaadittua tulosjaksoa voidaan huomattavasti lyhentää niiden maiden kohdalla, jotka ovat osoittaneet saavuttaneensa kestäviä tuloksia terveen talouspolitiikan toteuttamisessa. -19 Velan kestävyys Päätösvaiheessa kestävälle tasolle saatu velka määritellään maakohtaisesti siten, että velan suhde viennistä on korkeintaan 200-250 prosenttia ja velanhoitomenojen suhde vientiin 20-25 prosenttia ottaen huomioon maakohtaiset herkkyystekijät, kuten viennin keskittyminen ja muutokset, sekä velanhoitoon liittyvän valtion menojen rasitteen. HIPCm varojen hoito Helpottaakseen omaa osallistumistaan HIPC-maita koskevaan aloitteeseen Maailmanpankki perusti HIPC-velka-aloitteesta vastaavan säätiön (HIPC Debt Initiative Trust Fund), jonka kautta toteutetaan toimenpiteitä sen omien saamisien nykyarvon vähentämiseksi, kuten aloitteessa edellytetään. Muitakin monenvälisiä kehityspankkeja (Multilateral Development Banks, MDB) on kehotettu käyttämään tätä säätiötä. On suunniteltu, että sekä säätiötä käyttävät MDB-pankit että kahdenvälisen avun antajat rahoittavat säätiötä varmistaakseen, että sillä on riittävästi varoja toteuttaakseen asianomaisten MDB-pankkien tarvitsemat toimenpiteet. Eräät MDB-pankeista tulevat todennäköisesti käyttämään säätiötä mutta toiset monenväliset luotonantajat, kuten IMF, suunnittelevat toteuttavansa vaadittavat toimenpiteet samanaikaisesti. HIPC-aloitteen kokonaiskustannukset HIPC-aloitteen mahdollisiksi kokonaiskustannuksiksi on arvioitu 5,6 miljardia Yhdysvaltain luotonantajien välille dollaria vuonna 1996 nykyarvolla. Kustannukset jakautuvat eri seuraavasti11: Kahdenväliset ja markkinoilla toimivat luotonantajat 2,4 Pariisin klubin luotonantajat Muut viralliset luotonantajat Markkinoilla toimivat luotonantajat Monenväliset luotonantajat Maailmanpankki IMF Muut monenväliset luotonantajat Yhteensä 1, 9 0,4 0,1 1,1 0,8 1,3 3,2 5,6 11 Lähde: IMF:n ja Maailmanpankin arviot -20- LIITE 5 VELKA-ALOITTEESEEN KUULUVAT MAAT 41 maata, jotka on luokiteltu voimakkaasti velkaantuneiksi köyhiksi maiksi ja j öiden velan kestävyystasoa on tutkittu aloitteessa12 : Angola, Benin, Bolivia, Burkina Faso, Burma, Burundi, Etiopia, Ghana, Guinea-Bissau, Guyana, Honduras, Jemen, Kamerun, Kenia, Keski-Afrikka, Kongo, Laos, Liberia, Madagaskar, Mali, Mauritania, Mosambik, Nicaragua, Niger, Nigeria, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Ruanda, Sambia, Säo Tome ja Principe, Senegal, Sierra Leone, Somalia, Sudan, Tansania, Togo, Tsad, Uganda, Vietnam, Zaire $ näistä 20 on luokiteltu kestämättömän velkataakan tai mahdollisesti korostuneen velkataakan maiksi: Mahdollisesti korostunut: Bolivia, Burma, Etiopia, Guyana, Kamerun, Kongo, Madagaskar, Niger, Norsunluurannikko, Ruanda, Tansania, Uganda (12 maata) tai kestämätön: Burundi, Guinea-Bissau, Mosambik, Nicaragua, Sambia, Säo Tome ja Principe, Sudan, Zaire (8 maata) £ * IMF/Maailmanpankki arvioi näistä 13:sta tarvitsevan tällä hetkellä HlPC-velka- aloitteen mukaisia toimenpiteitä13: Burma, Burundi, Etiopia, Guinea-Bissau, Madagaskar, Mosambik, Nicaragua, Niger, Ruanda, Sambia, Säo Tomeja Principe, Uganda, Zaire V näistä yhteisöllä on luottoriski 11 maahan nähden: Burundi, Etiopia, Guinea-Bissau, Madagaskar, Mosambik, Niger, Ruanda, Sambia, Säo Tome ja Principe, Zaire, Uganda 12 Liberiaa, Nigeriaa ja Somaliaa koskevat tiedot olivat liian puuttelliset, jotta niitä olisi voitu tutkia tässä vaiheessa 13 Sudanin on myös arvioitu todennäköisesti edellyttävän aloitteen mukaisia toimenpiteitä mutta IMF/Maailmanpankki eivät ole tarkastelleet sitä lähemmin tässä vaiheessa. Tässä asiakirjassa on omaksuttu sama kanta. - 2 1- LIITE 6 HIPC-velka-aloite: päätöksentekovaiheen mahdollinen aikataulu niiden maiden osalta, joiden velkataakka on kestävä ja mahdollisesti korostunut14 l5 1997 Bolivia Burkina Faso Guyana Uganda Mosambik Norsunluurannikko 1998 Etiopia Guinea-Bissau Kamerun Nicaragua 1999 Kongo Madagaskar Niger Sambia Tansania Vuoden 1999 jälkeen Burma Burundi Ruanda Säo Tome ja Principe Zaire 14 Tämän liitteen tiedot ovat alustavia. Ne on esitetty tässä ainoastaan tilanteen havainnollistamiseksi. Päätöksiä tehdään myös niistä maista, jotka on tällä hetkellä luokiteltu kestämättömän velkataakan maiksi mutta joita ei esitetä tässä luettelossa Burkina Fasoa lukuun ottamatta. Eräät näistä maista, joiden velkataakan on alustavasti arvioitu olevan kestävällä tasolla saattavat aloitteessa osoittautua kestävän velkataakan maiksi. 15 Sudania ei ole liitetty aiemmin esitettyihin luetteloihin mutta se sijoittautuu todennäköisesti "vuoden 1999 jälkeen" laadittavaan luetteloon, jos se aloittaa ESAF-tukea saavan sopeutusohjelman. - 2 2- Ehdotus. NEUVOSTON PÄÄTÖS (EY) N:o poikkeuksellisesta avusta voimakkaasti velkaantuneille AKT-maille EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon 16 päivänä heinäkuuta 1990 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnasta neljännessä AKT»EY-yIeissopimuksessa, jäljempänä 'sisäinen sopimus', ja erityisesti sen 9 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo, että sisäisen sopimuksen 9 artiklan 1 kohdassa määrätään, että erityislainoja varten pankille suoritetut maksut sekä riskipääomatoimien tuotot ja tulot palautetaan jäsenvaltioille suhteessa niiden osuuksiin rahastossa ellei neuvosto päätä yksimielisesti komission ehdotuksesta laittaa varoja rahastoon tai sijoittaa niitä muihin toimenpiteisiin, ja että on aiheellista käyttää tätä mahdollisuutta näiden maksujen ohjaamiseksi rakennesopeutuksen ja velkahelpotusten tukemiseen voimakkaasti velkaantuneissa AKT-maissa, Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki esittelivät huhtikuussa 1996 pidetyissä kokouksissaan voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan velka- aloitteen, ja väliaikainen komitea ja kehityskomitea vahvistivat sen vuoden 1996 syksyllä pidetyissä Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin vuosikokouksissa, 'HIPC-aloite', jäljempänä tärkeyden sen varmistamisessa, että talouden neuvosto tunnustaa HIPC-aloitteen uudistusohjelmia toteuttavien voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden velkataakat alenevat kestävälle tasolle kaikkien luotonantajien yhteensovitettujen ja kattavien toimien avulla, ja neuvosto tunnustaa riittävän ulkopuolisen avun jatkamisen velkaantuneissa köyhissä maissa kehitysyhteistyökumppanina kyseisille maille, sekä Euroopan yhteisön tarpeen voimakkaasti tärkeänä roolin ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1*> 1 artikla Euroopan yhteisö osallistuu HIPC-aloitteeseen antamalla poikkeuksellista apua yhteisön luottoriskin nykyarvon vähentämiseksi tässä aloitteessa tukikelpoisiksi määriteltyjen AKT-maiden osalta. Tätä varten yhteisö antaa käyttöön avustusvaroja maksamattomia yhteisön saamisia koskevien velanhoitovelvoitteiden täyttämistä varten. Edunsaajamaat käyttävät nämä avustusvarat pääasiallisesti erityislainojen velanhoitovelvoitleiden täyttämiseen nykyarvoon perustuvan ennakolta maksamisen mahdollisuus mukaan lukien. Jos tällainen toimenpide ei riitä sovitun velkahelpotuksen saavuttamiseen, edunsaajamaa yhteisölle maksamattomien käyttää myönnettyjä riskipääomavelvoitteiden täyttäm iseksi. avustusvaroja 2 artikla Komissio tekee tapauskohtaisesti kunkin tukikelpoisen AKT-maan osalta erityiset päätökset avun määrästä sisäisen sopimuksen IV luvussa määriteltyjä sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. Komission päätöksiä annettavan avun määrästä kussakin tapauksessa ohjaa kyseisen maan velan yhteisölle nykyarvon vähentämiseen tarvittavien varojen määrä. Tämä apu yhdessä kaikkien monenvälisten luotonantajien myöntämien varojen kanssa mahdollistaa tukikelpoisen maan velan kestävyyttä koskevien tavoitteiden saavuttamisen ottaen huomioon aloitteen mukaiset Pariisin klubin luotonantajien myöntämän velkahelpotuksen ja vähintään vastaavat muiden julkisten kahdenvälisten ja kaupallisten luotonantajien toimet. Maakohtaisissa päätöksissä olisi lisäksi otettava huomioon maan yhteisöltä otetun velan rakenne, pyrkimys hallinnon yksinkertaisuuteen valituissa täyden tapauskohtaisissa ehdotuksissa, maksamattomien erityislainojen maksamisen varmistamisen tavoite sekä tarve varmistaa maiden oikeudenmukainen ja tasa-arvoinen kohtelu. Raha-asian komitealle tiedotetaan säännöllisesti tämän avun täytäntöönpanosta. 3 artikla AKT-maita, jotka voivat saada tätä poikkeuksellista apua, ovat maat, jotka on yksilöity sisäisen sopimuksen IV luvussa määriteltyjen menettelyjen mukaisesti. Edellä 1 artiklassa tarkoitettua apua maksetaan tätä tarkoitusta varten Euroopan investointi pankissa avattavalta korolliselta tililtä, jäljempänä 'velkahuojennustili'. 4 artikla Sisäisen sopimuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista maksuista, tuotoista ja tuloista myönnetään vuosina 1997, 1998, 1999 ja 2000 kunakin 25 miljoonaa ecua 1 artiklassa tarkoitetun avun rahoittamiseen. Nämä määrät siirretään 3 artiklassa mainitulle velkahuojennustilille. 5 artikla 1. Komissio raportoi neuvostolle säännöllisesti ja tiedottaa Euroopan parlamentille tämän päätöksen täytäntöönpanosta HIPC-aloitteen yhteydessä. 2. Edellä 4 artiklassa mainitun neljän vuoden jakson päätyttyä tai aikaisemmin, jos komissio katsoo aiheelliseksi, komissio toimittaa neuvostolle kertomuksen, joka sisältää mahdollista lisärahoituksen tarvetta koskevan tarkistuksen. u 3. Jos 4 artiklassa mainitun neljän vuoden jakson päätyttyä ei ole tehty päätöstä jatkaa tässä päätöksessä tarkoitettua rahoitusta pitempään, komissio voi päättää lopettaa 4 artiklassa mainitun tilin. Tilillä jäljellä olevat varat palautetaan jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä, Neuvoston puolesta Puheenjohtaja t< ISSN 1024-4492 KOM(97) 129 lopullinen ASIAKIRJAT FI n oi Luettelonumero : CB-C0-97-129-FI-C ISBN 92-78-17807-1 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: Guidelines for the application of life cycle assessment in the EU eco-label award scheme.

eurovoc_concepts:
consumer information
pollution control measures


title: COMMUNICATION DE LA COMMISSION AU CONSEIL ET AU PARLEMENT EUROPEEN CONCERNANT L'INITIATIVE EUROPÉENNE SUR LA RECHERCHE AGRONOMIQUE POUR LE DÉVELOPPEMENT-IERAD

eurovoc_concepts:
agricultural policy
agronomic research
food resources
management of resources
research body

text: COMMISSION DES COMMUNAUTES EUROPEENNES Bruxelles, le 25. 03. 1997 COM(97)126 final COMMUNICATION DE LA COMMISSION AU CONSEIL ET AU PARLEMENT EUROPEEN CONCERNANT L'INITIATIVE EUROPÉENNE SUR LA RECHERCHE AGRONOMIQUE POUR LE DÉVELOPPEMENT I E R AD RÉSUME L'Initiative européenne sur la recherche agronomique pour le développement (IERAD) a été présentée aux Conseils Recherche du 10 mars et du 9 juin 1995. La Commission avait annoncé qu'elle préparerait une communication y afférente dans le courant de l'année 1996. La présente communication présente l'historique, le contexte, les objectifs et le rôle de l'IERAD, ainsi que son organisation et sa gestion. L'IERAD regroupe actuellement les 15 Etats membres de l'Union, la Norvège, la Suisse et la Commission européenne. À l'échelle mondiale, les disponibilités alimentaires vont devoir plus que doubler du fait d'un accroissement de la population qui comptera plus de 8 milliards d'individus en 2025, contre 5,8 milliards actuellement, ce qui pose d'énormes problèmes de développement. Les grands objectifs sont de garantir la sécurité alimentaire et d'atténuer la pauvreté tout en préservant l'environnement. La recherche et la technologie dans les domaines de la production agricole et de la gestion durable des ressources naturelles ont un rôle capital à jouer pour aider à relever ces défis. Dans ce contexte, la valeur stratégique de la recherche agronomique pour le développement (RAD) est tout à fait reconnue. La RAD fait intervenir de nombreux acteurs, tant au niveau politique qu'au niveau institutionnel, dans les pays donateurs, les pays en développement et les organisations internationales, ayant chacun leurs objectifs et stratégies propres. Il est urgent d'améliorer la coordination et la collaboration, afin de renforcer la complémentarité, de développer les synergies et d'accroître la rentabilité. L'Europe joue un double rôle dans le domaine de la recherche agronomique pour le développement. Elle est tout d'abord donateur vis-à-vis des centres internationaux de recherche agronomique et des organismes agronomiques nationaux des pays en développement. En second lieu, l'Europe est un partenaire scientifique qui associe instituts européens et organismes des pays en développement. Elle participe aux négociations en cours pour mettre en place des tribunes régionales et sous-régionales ainsi qu'un Forum global de la recherche agronomique pour le développement, ce qui constitue un moyen original de rassembler à l'échelle régionale ou mondiale tous les acteurs intervenant aux niveaux politique et institutionnel. Cependant, comparativement à sa contribution financière et à son potentiel, l'Europe n'a qu'un rôle mineur dans le dialogue international, du fait du manque de concertation, et sa position doit être renforcée. Le but de l'IERAD est d'améliorer l'impact des investissements en recherche et développement grâce à une coordination plus efficace entre ses 18 partenaires, tant au A niveau politique qu'au niveau opérationnel. Cette initiative donnerait aussi un rôle plus actif à l'Europe, qui lui permettrait de mieux faire entendre sa voix pour toutes les questions internationales concernant la RAD. L'IERAD est un instrument qui favorise les partenariats permettant une collaboration entre tous les acteurs de la RAD. Son rôle est de promouvoir la coordination aux divers niveaux européens, notamment par l'échange d'informations, la concertation, les études exploratoires préalables à la formulation de la politique ou à la mise en oeuvre d'activités, et de renforcer les partenariats entre l'Europe et les pays en développement. La mise en place d'un système d'information (IERAD- InfoSys) est en cours. Une grande étude exploratoire a été réalisée récemment. Des ressources sont accordées pour permettre la concertation des groupes de recherche, ainsi que la coordination entre les donateurs européens des centres internationaux du Groupe consultatif pour la recherche agronomique internationale (GCRAI). L'IERAD est mise en oeuvre par un Groupe de coordination européenne (GCE) représentant les 18 partenaires. Il s'agit d'une plate-forme informelle de coordination au sein de laquelle sont examinées la politique de la recherche et celle du développement, et qui ne relève pas des comités communautaires existants concernés par la RAD. Les membres nationaux du GCE sont désignés par leurs gouvernements respectifs pour représenter ces derniers et agir de manière pro-active dans les deux domaines concernés. Le GCE doit rendre des comptes aux différents gouvernements européens (par l'intermédiaire de leurs représentants), ainsi qu'au Conseil de ministres de TUE et au Parlement européen, par l'intermédiaire de la Commission. Le GCE est assisté par un groupe de travail plus restreint (GT) et peut faire appel à des experts. Le GCE et le GT sont assistés par un secrétariat exécutif hébergé par la Commission. EN CONCLUSION, LE CONSEIL EST INVITE A : reconnaître la valeur de cette Initiative qui renforce la cohérence des positions défendues par l'Union dans les diverses tribunes internationales, relativement au rôle de la recherche sur la production agricole et la gestion des ressources naturelles dans le contexte de la sécurité alimentaire, du développement durable et du recul de la pauvreté dans les pays en développement; reconnaître l'importance d'un mécanisme de coordination pro-actif, volontariste et souple, et les conséquences qui en découlent quant au niveau le plus approprié des 15 membres; convenir que les recommandations résultant de la présente Initiative seront prises en considération pour la formulation et la mise en oeuvre des futures politiques et stratégies de l'Union européenne; approuver la poursuite de cette Initiative et la participation de la Commission, représentant les intérêts communautaires dans ce domaine, en tant que partenaire à part entière aux côtés des Etats membres et des autres membres européens; noter que la Commission fera, comme il se doit, rapport au Conseil sur les travaux accomplis. COMMUNICATION DE LA COMMISSION AU CONSEIL ET AU PARLEMENT EUROPÉEN CONCERNANT L'INITIATIVE EUROPEENNE SUR LA RECHERCHE AGRONOMIQUE POUR LE DÉVELOPPEMENT 1. HISTORIQUE I E R AD la internationale pour recherche agronomique Lors du Conseil Recherche du 29 septembre 1994, la France a présenté une proposition d'Initiative européenne sur le développement. Au cours d'une réunion au niveau ministériel du Groupe consultatif de la recherche agronomique internationale (GCRAI), tenue à Lucerne les 9 et 10 février 1995, la présidence française de l'Union a présenté une déclaration politique du Conseil et un mémorandum intitulé "L'Europe et la recherche agronomique pour le développement". Les résultats de la réunion de Lucerne ont été présentés au Conseil Recherche du 10 mars 1995; la Commission a été invitée à étudier un mécanisme permettant d'assurer le suivi de cette Initiative européenne et à présenter une proposition à ce sujet au Conseil. Le Conseil Développement du 1er juin 1995 a souligné l'importance de la recherche pour le développement et désigné comme domaines prioritaires la gestion des ressources naturelles renouvelables, la production agricole et la santé. La Commission a présenté un document de travail au Conseil Recherche du 9 juin 1995, portant sur la façon d'améliorer la coordination entre les Etats membres et la Commission et entre les politiques de la recherche et du développement. Ce document proposait un groupe de coordination européenne (GCE) chargé de mettre en oeuvre l'Initiative et d'assurer sa continuité; il indiquait que la Commission transmettrait au Conseil et au Parlement européen, en 1996, une communication concernant l'Initiative. Depuis le Conseil Recherche du 9 juin 1995, l'Initiative européenne sur la recherche agronomique pour le développement (IERAD) est mise en oeuvre sous l'égide du Groupe de coordination européenne qui a tenu sa première réunion à Vienne du 11 au 13 octobre 1995 et la seconde à Bonn, les 10 et 11 octobre 1996. Le Groupe de coordination européenne a été constitué à partir du groupe informel des donateurs européens dans le système du GCRAI, dont le mandat a été élargi et auquel se sont joints les autres Etats membres qui jusqu'alors ne contribuaient pas financièrement au GCRAI. La présente communication qui décrit le rôle et les activités de l'Initiative européenne s'inscrit dans le contexte de la communication de la Commission du 20 octobre 1995, concernant les perspectives de coopération internationale dans le domaine de la RDT et de la résolution du Conseil du 25 mars 1996 qui souligne l'objectif de promotion des activités de RDT2 adaptées aux besoins et aux priorités des pays en développement et insiste sur la nécessité Décision n° 94/807/CE du Conseil, arrêtant un programme spécifique de recherche et de développement technologique, y compris de démonstration, dans le domaine de la coopération avec les pays tiers et les organisations internationales (1994-1998) (JO n° L 126 du 18. 5. 1994, P-l). COM (95) 489. 3 d'une plus grande intégration régionale pour faciliter le développement durable de ces pays. 2. CONTEXTE ET OBJECTIF Contexte international relèvent de préoccupations Au cours des trente prochaines années, les disponibilités alimentaires mondiales devront avoir plus que doublé du fait d'un accroissement de la population qui passera des 5,8 milliards d'êtres humains actuels à plus de 8 milliards en 2025, et qui sera surtout sensible dans les pays en développement. Cela pose d'énormes problèmes de développement qui internationales. L'accroissement nécessaire de la production alimentaire et la diversification escomptée de la demande de denrées alimentaires et d'autres produits agricoles doivent tenir compte des pressions considérablement accrues qui pèsent sur l'environnement et sur des ressources naturelles rares. Parallèlement, il faut assurer la sécurité alimentaire en créant des revenus suffisants pour acheter de la nourriture et en garantissant un accès permanent à l'approvisionnement alimentaire. Les grands objectifs de développement sont donc de garantir la sécurité alimentaire et d'atténuer la pauvreté tout en préservant l'environnement. Ces dernières années, ces défis ont été reconnus dans les enceintes internationales telles que la Conférence de Rio en 1992 (Action 21) (et sa prochaine évaluation quinquennale), les négociations sur le commerce international, les Conventions sur la biodiversité et sur la désertification; ils ont encore été au premier plan au Sommet mondial de l'alimentation organisé par la FAO en 1996. On sait aussi très bien que dans la mesure où le secteur agricole (y compris l'utilisation connexe des ressources naturelles renouvelables) contribue de manière substantielle à l'économie globale des pays en développement, tant sur le plan des revenus que sur celui de l'emploi, la progression économique de ces pays dépend considérablement d'une amélioration continue de ce secteur. Il convient aussi de tenir particulièrement compte des nombreux changements qui interviennent dans diverses régions du monde et qui pourraient avoir une influence considérable sur les pays en développement. Il s'agit notamment de la mondialisation de la société de l'information, de l'émergence des nouvelles technologies, de l'évolution de la science et poids croissant du marché. Ces changements peuvent faciliter l'intégration des pays en développement au sein de la communauté mondiale, mais ils peuvent aussi entraîner une plus grande diversification entre les pays en développement et les régions géographiques et politiques. La recherche et la technologie ont un rôle essentiel à jouer pour aider à résoudre les problèmes cruciaux du développement. Cela implique une mobilisation globale et cohérente des compétences scientifiques, une plus grande harmonie entre les activités de recherche et les exigences de développement, ainsi qu'un renforcement des liens entre les capacités scientifiques et technologiques existantes. La recherche et la technologie ont d'énormes défis à relever, surtout en ce qui concerne les questions d'alimentation et d'environnement, par exemple, au niveau de la production agricole et de la gestion durable des ressources naturelles. Comme il est dit dans la déclaration politique de la réunion ministérielle de Lucerne de 1995 : "Ce qu'il nous faut en l'agriculture, c'est une révolution encore plus productive que la première révolution verte, et encore plus verte en termes de conservation des ressources naturelles et de l'environnement, et que certains qualifient de «révolution doublement verte». Cela nécessitera un renforcement considérable de la complémentarité et de la synergie des approches de recherche suivies par les pays riches et par les pays pauvres. Les avantages comparatifs en matière de recherche agronomique devront être mieux définis et mieux exploités. La rentabilité des diverses approches devra être, améliorée. La capacité à relever les défis auxquels la recherche agronomique va se trouver confrontée n'est pas seulement une question d'accroissement des ressources financières; il s'agit surtout de mieux cibler les capacités de recherche existantes, d'améliorer la programmation et la planification de la recherche dans le cadre d'un programme commun et de définir des objectifs communs". A cet égard, le rôle stratégique de la recherche agronomique pour le développement (RAD) est tout a fait reconnu, notamment dans la déclaration politique et le plan d'action pour le Sommet mondial de l'alimentation. interviennent dans la recherche agronomique pour De nombreux acteurs le développement (RAD), notamment les organismes nationaux de recherche agronomique des pays en développement (NARS), les organisations régionales du Tiers monde, les centres internationaux de recherche agronomique (CIRA) du Groupe consultatif de la recherche agronomique internationale (GCRAI) et les organismes de recherche agronomique (ORA) des pays industrialisés, notamment en Europe occidentale. Tous ces acteurs constituent une partie importante du Système global de recherche agronomique internationale qui est financé par les pays, la Commission européenne et d'autres organismes multilatéraux et internationaux (Banque mondiale, FAO, PNUD, etc. ). D'autres acteurs jouent également un rôle dans ce système global, à savoir le secteur privé, les organisations agricoles et les organisations non gouvernementales (ONG). Les choses évoluent rapidement au niveau international. Des discussions sont en cours pour mettre en place un Forum global de la recherche agronomique pour le développement, qui regrouperait tous les acteurs du Système global, tant au niveau politique qu'au niveau institutionnel. Ce Forum global constitue un moyen innovateur de rassembler, à l'échelle mondiale, tous les acteurs de la recherche agronomique. Le processus de mise en place du Forum global a débuté aux niveaux régional et sous- régional dans les pays en développement, par la constitution de tribunes de discussion axées sur les principales régions géographiques et politiques et faisant intervenir les NARS et les organisations régionales existantes. Des réunions de ces tribunes régionales et sous-régionales ont été organisées au Moyen-Orient et en Afrique du Nord (Aleppo, décembre 1995), dans les Caraïbes (Port of Spain, janvier 1996), en Asie (New Delhi, février 1996), en Afrique subsaharienne (Kampala, février 1996) et en Amérique latine (Bogota, février 1996). Les représentants de ces régions se sont réunis pour la première fois à Jakarta en mai 1996, à l'occasion d'une réunion préparatoire au Forum global. La première réunion du Forum global a eu lieu a Washington D. C. , les 30 et 31 octobre 1996. Y ont participé non seulement les représentants des régions susmentionnées, mais aussi les représentants d'ORA des pays donateurs, des représentants des donateurs La recherche agronomique pour le développement (RAD) fait référence à la recherche et à la technologie mises en oeuvre au profit des pays en développement (y compris les pays partenaires de la Méditerranée et les pays à économie émergente) dans tous les secteurs relatifs à l'agriculture (par exemple, production végétale et élevage, (agro)-foresterie, pêche et aquaculture), ainsi qu'à la gestion durable des ressources naturelles (par exemple, agro- biodiversité, sols, eau). 5 (notamment les deux réseaux actuels d'ORA en Europe, NATURA et ECART4), et le GCRAI. Les participants à cette première réunion du Forum global ont adopté une Déclaration de partenariat mondial pour la recherche agronomique et convenu d'un plan d'action qui déboucherait sur des actions concrètes. Un certain nombre de ces réunions ont été co-parrainées par plusieurs organismes dont la Commission, au titre de l'Initiative européenne (IERAD). La Commission européenne a été invitée à poursuivre ce rôle dans le future. Ces nouveaux développements témoignent de la vitesse à laquelle la situation a évolué depuis que les discussions internationales ont été engagées, il y a deux ans, à la suite de la réunion ministérielle de Lucerne. Toutes ces tribunes de discussion permettent l'instauration d'un dialogue international sur les questions cruciales, afin d'examiner les programmes de recherche, les priorités et les stratégies définies aux niveaux mondial, régional et sous-régional, et de promouvoir des partenariats opérationnels en vue d'une collaboration. Elles sont toutes axées sur la recherche agronomique pour le développement. Avec autant d'acteurs de différents niveaux, ayant chacun leurs priorités et leurs stratégies propres, il existe un besoin urgent de coordination pour renforcer la complémentarité, développer les synergies et accroître la rentabilité. Le rôle de l'Europe Au niveau mondial, l'Europe5 joue un double rôle dans le domaine de la recherche agronomique pour le développement. Tout d'abord, l'Europe est donateur à la fois pour le GCRAI et pour les SNRA (Systèmes Nationaux de Recherche Agronomique) des pays en développement. Le GCRAI est financé par environ 45 pays et organismes donateurs et co-parrainé par la Banque mondiale, la FAO, le PNUD et le PNUE. Le budget du GCIAR est d'environ 300 Millions de US dollars par an. En 1996 les principaux contributeurs étaient l'Europe (42%, l'Amérique du Nord (USA,Canada, 15%), les pays du Pacifique (Japon, Australie, 15%) et la Banque Mondiale (15%). Malgré cela l'Europe ne joue qu'un rôle mineur du fait d'un manque de coordination et de l'absence fréquente d'une position européenne concertée lors des réunions du GCRAI. Cela se traduit par une position comparativement forte des autres grands donateurs, en particulier les Etats-Unis et la Banque mondiale. L'Europe participe au dialogue, mais son rôle doit être renforcé. De grands progrès ont été accomplis concernant le renforcement des capacités matérielles et humaines des NARS des pays en développement et leur participation à la RAD, principalement grâce à leurs propres efforts et souvent grâce à l'aide au développement consentie par les pays donateurs dont les états européens et la CE. Toutefois, dans la mesure où les contraintes NATURA : Network of European Agriultural (Tropically and subtropically oriented) Universities and scientific complexes Related with Agricultural development (Réseau des universités agronomiques européennes à orientation tropicale et subtropicale en relation avec le développement agricole). ECART : European Consortium for Agricultural Research in the Tropics (Consortium européen de développement de la recherche agricole tropicale). Europe : le groupe de partenaires intervenant dans la RAD, à savoir les 15 Etats membres de l'Union européenne, la Norvège, la Suisse et la Commission européenne. Ce groupe s'est constitué à partir du groupe des donateurs européens du GCRAI (13 Etats membres, la Commission, la Norvège et la Suisse) 6 financières et autres limitent considérablement la production de nombreux NARS, une assistance permanente doit encore être fournie pour renforcer les différents NARS des pays en développement. Les tribunes sous-régionales et régionales mentionnées plus haut sont essentielles pour le renforcement des NARS proprement dits et ont besoin que l'Europe leur renouvelle son soutien au moment où elles se mettent véritablement en place. En second lieu, l'Europe est un partenaire scientifique qui permet une association entre les organismes européens et ceux des pays en développement, grâce à des activités de coopération bilatérale et multilatérale menées par les Etats membres et/ou la CE dans les domaines de la S&T et du développement, et en particulier par des actions visant à inciter les organismes publics et privés des pays en développement à s'impliquer davantage dans des partenariats de RAD. De nombreux organismes de recherche agronomique européens (ORA) participent directement à RAD, soit dans le cadre des programmes de coopération bilatérale des Etats membres dans les domaines de la S&T et du développement, soit dans le cadre de programmes concertés au niveau de l'Union européenne. Les ORA européens ont une longue tradition de recherche agronomique et écologique, tant en climat tropical que tempéré, qui leur a fait accumuler une grande richesse de connaissances. Ils disposent de bases de données et de savoir-faire concernant la gestion des réseaux d'informations qui facilitent la diffusion de ces connaissances. Leurs infrastructures de formation et de recherche au sein des universités ou d'autres instituts accueillent depuis longtemps des stagiaires des pays en développement et collaborent avec les NARS de ces derniers pour les aider à renforcer leurs capacités. La recherche menée en Europe et pour l'Europe est devenue plus pertinente pour les pays en développement. L'intérêt de la communauté scientifique européenne pour la RAD et les problèmes mondiaux s'est considérablement accru. Cela se traduit également par des liens plus étroits entre les chercheurs jusqu'ici concernés par la RAD et d'autres composantes de la communauté scientifique, dont le secteur privé, qui s'investissent aussi davantage. Les ORA européens ont beaucoup à offrir en termes d'approche pluridisciplinaire de la recherche. Ils apportent leur expérience dans des programmes de collaboration mis en place dans le monde entier, qu'il s'agisse de programmes locaux de R&D portant sur un seul produit de base ou de consortiums complexes au niveau écorégional. Les ORA européens contribuent au renforcement des capacités de recherche des NARS en participant à des projets communs de recherche et à des réseaux de coopération. Leurs compétences et leur expérience les placent, individuellement et collectivement, en très bonne position pour jouer un rôle clé dans les programmes de recherche conjoints au niveau mondial ou écorégional, ainsi que pour aider les NARS qui y participent à répondre à leurs besoins prioritaires, notamment en matière de formation à la gestion et aux aspects administratifs de la recherche, de définition des priorités, d'analyse des orientations, et de mise en place de réseaux de communication et d'information plus efficaces. De plus en plus, les organisations régionales et les nouvelles tribunes régionales et sous-régionales susmentionnées, guidées par les représentants des NARS, favorisent la créations de partenariats permettant une collaboration. Ces nouvelles formes de partenariats et de dialogue constructif, plus fortes et plus équitables, lancent de nouveaux défis qui appellent un engagement européen. Malgré l'importance de ces deux rôles, la coordination informelle qui s'est instaurée au niveau européen ne concernait, il y a encore peu de temps, qu'un seul aspect, celui de donateur du GCRAI, et se limitait à un échange d'informations. Etant donné le manque global de concertation concernant les autres aspects de la participation européenne à la RAD, il a été jugé souhaitable d'élargir le mandat du groupe de concertation et de faire intervenir tous les Etats membres intéressés, et pas seulement les donateurs du GCRAI. Ce nouveau système s'appuie sur le précédent, et sa nature informelle, ainsi que les principes de flexibilité, de subsidiarité et d'égalité de statut de tous les participants sont maintenus. De là est né le concept de l'Initiative européenne sur la recherche agronomique pour le développement (IERAD), lancée il y deux ans. 3. LE ROLE DE LTERAP Fondée sur la contribution conséquente de l'Europe, l'IERAD a pour objet d'améliorer l'impact des investissements en recherche et développement grâce à une meilleure coordination entre les 18 partenaires, ainsi qu'au sein des Etats et de la Commission, et ce tant au niveau politique qu'au niveau opérationnel. Cette initiative donnerait aussi un rôle plus actif à l'Europe, qui lui permettrait de mieux faire entendre sa voix pour toutes les questions internationales concernant la RAD. L'IERAD est un instrument qui favorise les partenariats permettant une collaboration entre tous les acteurs de la RAD, notamment les ORA européens, les NARS des pays en développement et leurs tribunes régionales et sous-régionales, ainsi que les centres internationaux (CIRA) du GCRAI, afin d'atteindre le niveau de cohérence nécessaire à la formulation d'objectifs communs, d'assurer la complémentarité, la synergie et la rentabilité des actions et d'optimiser leur impact opérationnel et politique. Pour atteindre ces objectifs, l'IERAD définira une stratégie européenne concertée pour les 17 Etats et la Commission. L'IERAD est un mécanisme qui permet une meilleure coordination entre les politiques pertinentes, principalement celles de la recherche et du développement, et qui vise à rendre plus cohérentes les diverses activités entreprises par la Commission et les Etats. Une meilleure coordination des services concernés de la Commission serait souhaitable pour que la Commission puisse jouer un rôle plus important dans cette Initiative. Ce rôle est totalement compatible avec les articles 130 G et 130 H du traité sur l'Union européenne en ce qui concerne la recherche, et avec les articles 130 U et 130 V pour ce qui est de la coopération au développement. Le rôle de l'IERAD est donc de promouvoir : A. La coordination aux divers niveaux européens : 1. Echange d'informations au sein de l'Europe, à savoir au sein de la CE, au sein des Etats, et entre la CE et les Etats. L'échange d'informations entre tous les acteurs est d'une importance capitale. Les technologies modernes de l'information et des communications offrent de nombreuses possibilités pour faciliter l'échange d'informations au sens le plus large possible. L'IERAD stimule l'échange d'informations et le recours aux outils modernes, ce qui aidera également à mobiliser la capacité de recherche 8 européenne en établissant des liens entre les NARS, avec les tribunes régionales et sous-régionales et avec les CIRA, contribuant ainsi au renforcement des capacités de recherche des pays en développement. La mise en place d'un système d'information (IERAD-InfoSys) qui exploitera de façon optimale les bases de données et les systèmes d'information existants est en cours. Une étude pilote a été réalisée pour examiner la faisabilité d'un tel système. Un atelier a été organisé à Bonn les 23 et 24 septembre 1996, au cours duquel a été défini le mandat pour la mise en oeuvre de IERAD-InfoSys qui démarrera par une phase pilote. 2. les organisations Concertation entre les pays en développement et les instances internationales, notamment le GCRAI, le Forum global, les tribunes régionales et sous-régionales, l'Action 21, et ce, aux niveaux politique et institutionnel. Les mécanismes de concertation seront développés et renforcés pour permettre une meilleure synergie avec d'autres politiques communautaires et une coopération avec les Etats membres, les pays en développement. Pour garantir une approche cohérente et complémentaire, il est nécessaire de promouvoir la concertation entre les ORA européens, les NARS, les tribunes et organisations régionales et sous-régionales et le GCRAI. Une contribution permanente et interactive de tous les partenaires concernés s'impose pour déterminer les priorités de recherche et répartir les maigres ressources financières. Ces mécanismes de concertation seront mis en place au moyen de consultations entre les européens et de discussions avec les autres acteurs. internationales concernées et La concertation entre les donateurs européens du GCRAI, concernant tant les orientations et la stratégie que l'attribution des fonds aux CIRA, se déroule de manière informelle à intervalles réguliers. Si nécessaire, elle peut donner lieu à des positions européennes communes lors des réunions du GCRAI. Coordination des activités : programmes, élaboration et formulation des politiques; coordination des diverses politiques de RAD au sein de la CE et des Etats et entre la CE et les Etats; il s'agit de faciliter la formulation de positions coordonnées, lorsque cela est possible, et d'exprimer le point de vue de tous les partenaires de l'IERAD s'il y a lieu; il faut améliorer l'efficacité et la rentabilité du savoir et de l'innovation européens par rapport aux questions globales axées sur le développement. L'IERAD soutient résolument l'approche régionale et sous-régionale qui permet d'une part d'aborder les questions nationales et locales de développement et de partenariat et contribue d'autre part, à la définition des priorités et des stratégies globales. Par ailleurs, l'IERAD met en jeu des mécanismes de mise en oeuvre appropriés et contribue au renforcement des NARS. Dans le cadre de la mise en place du nouveau Forum global, l'IERAD encourage la création d'un forum régional européen regroupant les décideurs européens et les ORA, afin de renforcer et de mieux coordonner leurs rôles respectifs dans la mise en oeuvre du programme global de recherche sur l'agriculture et la gestion des ressources naturelles. Des études exploratoires destinées à orienter la future politique et les activités de recherche ont débuté. Une étude importante a été effectuée sur les mécanismes de coopération régionale et sous-régionale dans le domaine de la recherche agronomique, sur la façon de les rendre opérationnels et d'assurer leur financement durable. Cette étude témoigne déjà d'un engagement des partenaires de l'IERAD sur une position coordonnée dans les discussions internationales relatives à l'établissement du Forum global et des tribunes régionales et sous-régionales pour la recherche agronomique. Formulation d'une politique européenne commune de RAD. Ce résultat pourrait découler de la coordination aux différents niveaux évoquée ci-dessus, en fonction de la bonne volonté des partenaires qui, elle, dépendra de l'expérience acquise. B. Des partenariats intensifiés avec les pays en développement 1. Partenariats directs entre l'Europe et les pays en développement (y compris dans le domaine de l'échange d'informations) Des activités ont été mises en place pour favoriser la concertation des groupes de recherche, tant en Europe (ORA) que dans les pays en développement (NARS). Les organisations européennes de type réseau existantes dans le domaine de la RAD, comme NATURA pour les universités et ECART pour les instituts de recherche, et qui représentent plusieurs ORA mais pas tous, ont été invitées à donner leur point de vue dans les discussions internationales concernant le Forum global. Des propositions sont en cours d'élaboration pour organiser un forum régional européen regroupant tous les ORA européens. Trois organisations sous-régionales d'Afrique, notamment CORAF (Afrique occidentale et centrale), ASARECA (Afrique de l'Est et du Sud) et SACCAR (Afrique du Sud), qui représentent les NARS de leurs régions, bénéficient d'un financement pour se constituer en tribune sous-régionale et participer au Forum global. 2. Partenariats dans le cadre du Forum global, des tribunes régionales et sous- régionales et du GCRAI. Dans le Forum global en cours de constitution, tous les acteurs concernés devront avoir leur place, ce qui nécessite de nouvelles modalités de partenariat. Un gros effort de concertation s'impose à l'échelle mondiale, qui fera appel aux ressources de toutes les parties concernées, en fonction de leurs avantages comparatifs. L'Europe apporte déjà son concours aux discussions qui se tiennent au sein des tribunes régionales et sous-régionales des pays en développement et soutient leur participation au Forum global. Mais dans ce contexte, elle devra également s'organiser en un forum européen (régional), aux niveaux politique et institutionnel, qui fera partie du Forum global. Il faut promouvoir les partenariats européens en matière de RAD en favorisant la concertation entre les universités et les autres établissements d'enseignement supérieur concernés, les instituts de recherche, les ONG et le secteur privé. L'importance de ces aspects découle de la coordination au niveau européen, laquelle constitue l'instrument permettant à l'IERAD d'atteindre son objectif. 10 Les expériences antérieures de l'Europe en matière de programmes, projets, études et réseaux de coopération Nord-Sud, Nord-Nord et Sud-Sud (coopération bilatérale et multilatérale) sont d'un grand intérêt. L'IERAD en tirera partie, étant entendu que son rôle est de promouvoir l'implication directe des communautés scientifiques, dans les pays tiers comme en Europe. 4. ORGANISATION ET GESTION DE L'IERAD Lors du Conseil Recherche du 9 juin 1995, la Commission a présenté un document de travail portant sur un mécanisme permettant d'atteindre les objectifs de l'IERAD. Un Groupe de coordination européenne (GCE) a été proposé pour mettre en oeuvre l'initiative et assurer sa continuité. Comme indiqué précédemment, ce groupe s'est constitué à partir du groupe existant des donateurs du GCRAI, composé des 13 Etats membres de l'Union, de la Commission européenne, de la Norvège et de la Suisse, auxquels se sont joints les autres Etats membres qui ne sont pas donateurs du GCRAI. Le GCE représente donc les 18 partenaires de informelle de l'Initiative européenne. Il s'agit d'une plate-forme coordination, au sein de laquelle sont examinées les politiques de tous les partenaires concernés de l'IERAD dans les domaines de la recherche et du développement, et qui ne relève pas des comités communautaires existants concernés par la RAD. Le GCE ne fonctionne pas selon les procédures communautaires normales de "comitologie" qui sont applicables aux programmes communautaires. La représentation des pays et l'aval du Conseil concernant le rôle que la Commission doit jouer garantissent l'efficacité du GCE. Il a été convenu, lors de la réunion de Vienne, que le GCE se composerait normalement de deux représentants de chaque pays (17 Etats) et de la Commission. Les membres du GCE sont nommés par leurs gouvernements respectifs et par la Commission européenne. Dans la mesure où l'IERAD porte à la fois sur la politique de recherche et sur la politique de coopération au développement, on attend des membres du GCE qu'ils agissent de manière pro-active, qu'ils expriment les points de vue de leurs pays dans les domaines susmentionnés et qu'ils soient chargés des dossiers correspondants. Dans la plupart des pays, différents ministères sont concernés; ils doivent donc être représentés. La même remarque vaut pour les différents services concernés au sein de la CE. Le GCE doit rendre des comptes à la fois aux différents gouvernements européens (par l'intermédiaire de leurs représentants) et au Conseil de ministres de l'UE et au Parlement européen, par l'intermédiaire de la Commission. La Commission fera régulièrement rapport aux comités existants concernés par la RAD sur l'état d'avancement de l'IERAD, et informera le Conseil et le Parlement européen, en particulier lorsque des éléments sont susceptibles de devoir être pris en compte dans les politiques de l'Union européenne. Le GCE ayant décidé de ne se réunir en principe qu'une fois par an, l'expérience acquise avec le groupe des donateurs européens du GCRAI a amené à constituer un Groupe de travail (GT) restreint, qui gère les activités en cours de l'Initiative européenne et qui fonctionne comme un "comité directeur". Ce groupe est totalement responsable devant le GCE. Il se réunit entre les réunions du GCE, environ quatre fois par an ou plus si nécessaire. 11 Les membres du GT sont désignés par le GCE pour une durée de deux ans. La composition du GT est revue tous les deux ans. Le GT se compose de membres de 6 pays partenaires (pour la première période de deux ans, la France, l'Allemagne, le Royaume-Uni, la Suède, l'Espagne et la Suisse) et la Commission. La plupart des frais de gestion de l'Initiative (frais de déplacement, etc. ) sont assumés par chacune des parties. La Commission héberge le secrétariat exécutif dont les services sont assurés pour une période initiale de trois ans par un Etat membre (NL), sur la base du détachement d'un expert. Un soutien ad hoc limité a été consenti dans le cadre des mesures d'accompagnement de le cofinancement avec l'Allemagne pour l'atelier IERAD-InfoSys. Selon les besoins, une aide supplémentaire ad hoc pourra également être accordée sur les fonds gérés par la DG VIII (Fonds Européen de Développement) pour des activités spécifiques, selon les procédures normales. INCO-DC, notamment En fonction des activités entreprises sous les auspices de l'IERAD, le GCE et le GT seront assistés de divers groupes d'experts. Cette "fonction consultative" servira à étudier les questions que le GCE/GT souhaiterait voir examinées ou à préparer des avis sur des sujets donnés. Le GCE et le GT sont assistés par un secrétariat exécutif hébergé par la Commission européenne (DG XII). Ce secrétariat exécutif est responsable de la gestion courante de l'Initiative européenne. EN CONCLUSION, LE CONSEIL EST INVITÉ À : reconnaître la valeur de cette Initiative qui renforce la cohérence des positions défendues par l'Union dans les diverses tribunes internationales, relativement au rôle de la recherche sur la production agricole et la gestion des ressources naturelles dans le contexte de la sécurité alimentaire, du développement durable et du recul de la pauvreté dans les pays en développement; reconnaître l'importance d'un mécanisme de coordination pro-actif, volontariste et souple, et les conséquences qui en découlent quant au niveau le plus appropriés de ses membres. convenir que les recommandations résultant de la présente Initiative seront prises en considération pour la formulation et la mise en oeuvre des futures politiques et stratégies de l'Union européenne; approuver la poursuite de cette Initiative et la participation de la Commission, représentant les intérêts communautaires dans ce domaine, en tant que partenaire à part entière aux côtés des Etats membres et des autres membres européens; noter que la Commission fera, comme il se doit, rapport au Conseil sur les travaux accomplis. 12 ISSN 0254-1491 COM(97) 126 final DOCUMENTS FR 03 01 15 11 N° de catalogue : CB-C0-97-121-FR-C ISBN 92-78-17504-8 Office des publications officielles des Communautés européennes L-2985 Luxembourg Ai


title: 97/250/CE: Décision de la Commission du 25 mars 1997 portant approbation du programme d'éradication de la rhinotrachéite infectieuse bovine en Autriche (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
Austria
action programme
animal disease
cattle
health control
veterinary inspection

formats: html pdfa1b print


title: Reglamento (CE) nº 593/97 de la Comisión de 25 de marzo de 1997 por el que se establece un derecho antidumping provisional sobre las importaciones de cinc en bruto sin alear originario de Polonia y de Rusia

eurovoc_concepts:
Poland
Russia
anti-dumping duty
complaint to the Commission
import
zinc