title: Komission tiedonanto Sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen ja kohentaminen Euroopan unionissa

eurovoc_concepts:
European social policy
employment policy
social change
social security
social-security harmonisation

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 12. 03. 1997 KOM(97) 102 lopull. KOMISSION TIEDONANTO SOSIAALISEN SUOJELUN NYKYAIKAISTAMINEN JA KOHENTAMINEN UROOPAN UNIONISSA SISÄLLYSLUETTELO TIIVISTELMÄ 1. EUROOPPALAINEN TULEVAISUUDESTA KESKUSTELU SOSIAALITURVAN 1. 1. Keskustelussa esitetyt kannanotot 1. 2. Haaste: Euroopan sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistaminen ja kohentaminen 1. 2. 1. Työn luonteen muuttuminen 1. 2. 2. Euroopan väestön ikääntyminen 1. 2. 3. Uudenlainen sukupuolijakauma 3 6 6 7 8 9 10 1. 2. 4. Tarve uudistaa kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia. 11 2. NYKYAIKAISTAMISEN AVAINKYSYMYKSET 2. 1. Sosiaalinen suojelu tuottavana tekijänä 2. 2. Työllisyyden kannalta myönteisempään sosiaaliseen suojeluun 11 11 12 2. 2. 1. Työllisyyden kannalta myönteisemmät verotus- ja sosiaalietuusjärjestelmät 2. 2. 2. Työttömyysvakuutuksesta työllistettävyy svakuutus 13 14 2. 2. 3. Sosiaalisen suojelun rahoitusjärjestelyihin saatava tuore näkökulma 15 2. 2. 4. Joustavat työstä eläkkeelle siirtymisen hallintajärjestelmät 2. 2. 5. Sosiaalinen suojelu yhteiskunnallisen sopeuttamisen edistäjänä 17 18 2. 3. Sosiaalisen suojelun sopeuttaminen eurooppalaisten yhteiskuntien väestön ikääntymiseen 2. 3. 1. Kestäviin julkisiin eläkejärjestelmiin 2. 3. 2. Varma toimintaympäristö lisäeläkejärjestelmille 2. 3. 3. Ikääntyneiden uusiin hoitotarpeisiin vastaaminen 2. 3. 4. Terveyspalvelujen kohentaminen 20 20 23 24 25 2. 4. Sosiaalisen suojelun sopeuttaminen uudenlaiseen sukupuolijakaumaan: kohti oikeuksien yksilöllistämistä 2. 5. Unionin alueella liikkuvien sosiaalisen suojelun parantaminen 3. SOPEUTUMISEN TUKEMINEN EUROOPAN TASON TOIMILLA 27 29 31 LIITE TIIVISTELMÄ Julkisin varoin rahoitetut sosiaalisen suojelun (social protection) järjestelmät nielaisevat suurimman osan sosiaaliseen tukeen, terveydenhuoltoon ja eläkkeisiin käytetyistä varoista tulojen Euroopan unionin uudelleenjaon taloudellisen kehityksen varmistajana koko unionin olemassaolon ajan. jäsenvaltioissa. Järjestelmillä on ollut perustava merkitys ja yhtenäisyyden sekä poliittisen vakauden ja Näiden järjestelmien osuus EU:n koko bruttokansantuotteesta on tällä hetkellä 28 prosenttia. Osuus kuitenkin vaihtelee jäsenvaltioittain - 16 prosentista 35 prosenttiin - tuen laajuuden sekä julkisen ja yksityisen rahoituksen jakautumisen erojen mukaan. Useimpien järjestelmien luotiin tavoitteet samoin kuin rahoitus- ja vuosikymmeniä sitten. Ne perustarpeet, joihin järjestelmät vastaavat, ovat edelleen olemassa, mutta järjestelmien taloudelliset ja yhteiskunnalliset toimintaolosuhteet ovat muuttuneet ja muuttuvat yhä. Jotta järjestelmät voitaisiin pitää tehokkaina ja jotta voitaisiin vastata muuttuviin tarpeisiin, järjestelmiä on nykyaikaistettava. Sosiaalisen suojelun järjestelmiä on mukautettava erityisesti seuraavien seikkojen osalta: toimintarakenteet • työn luonteen muuttuminen, minkä myötä tavoitteiltaan joustavuutta lisäävän ja toisaalta turvaa tarjoavan politiikan vuorovaikutusta on uudistettava • sukupuolten tasapainon muuttuminen työelämässä, jolloin yhtäläisistä mahdollisuuksista syntyy sosiaaliturvalle uusia kysymyksiä ja vaatimuksia • Euroopan väestön ikääntyminen: huollettavan väestönosan nopea kasvaminen luo uusia tarpeita ja pakottaa nopeuttamaan eläkejärjestelmien uudistamista • EU:n alueella liikkuviin kansalaisiin sovellettavien kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamistarve. Tukeakseen jäsenvaltioita näitten tavoitteitten saavuttamisessa komissio antoi vuoden 1995 lopulla eurooppalaiselle keskustelulle. Seurauksena syntynyt keskustelu oli vilkasta. Asiaa on nyt aika tarkastella. Tällä tiedonannolla on kaksi tavoitetta: tulevaisuudesta tiedonannon sosiaalisen taustaksi suojelun • osoittaa mahdolliset modernisointiväylät • esittää joitakin täsmällisiä ehdotuksia Euroopan tason tueksi. Lähestymistavan perustana on yksimielisyys seuraavista seikoista: Kukin jäsenvaltio vastaa oman sosiaalisen suojelun järjestelmänsä organisoinnista rahoituksesta. ja EU vastaa kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta, kun kyse on tapauksista, joissa kansalaiset käyttävät oikeuttaan liikkua vapaasti unionin alueella. EU toimii lisäksi fooaimina, joka edistää yhteisymmärrystä laajoista tulevaisuudennäkymistä ja auttaa määrittämään jäsenvaltioiden yhteisiä haasteita. Tämän perusteella komissio ehdottaa, että seuraavia kysymyksiä analysoidaan edelleen ja että niihin pohjautuvaa keskustelua ja toimintaa jatketaan. 1. 2. 3. Sosiaalinen suojelu tuottavana tekijänä. Komissio tutkii vuonna 1997 sosiaalisen suojelun järjestelmien yleisiä kustannuksia ja hyötyjä - erityisesti niiden vaikutuksia yhteiskunnalliseen yhtenäisyyteen, poliittisten olojen vakauteen sekä taloudelliseen kehitykseen. Perustana ovat keskustelut Alankomaiden puheenjohtajakaudella tammikuussa 1997 pidetyssä sosiaalipolitiikkaa ja taloudellista kehitystä käsitelleessä konferenssissa. Työllisyyden kannalta myönteisemmät järjestelmät. Dublinissa kokoontuneelta Eurooppa-neuvostolta saamansa toimeksiannon mukaisesti komissio keskittyy osuudessaan vuoden 1997 yhteiseen työllisyyskertomukseen siihen, miten sosiaalisen suojelun uudistamista ja verotusta voidaan kehittää kiinteänä osana aktiivista työllisyyspolitiikkaa. Pohjatyönä tarkastellaan aktiivisen politiikan parhaita käytäntöjä. sosiaalisen suojelun Komissio työttömyysvakuutuksesta saadaan ennakoiva asioihin kuinka tutkii, niiden tapahduttua työllistettävyysvakuutus. reagoivasta ja toimenpiteitä liittää analyysin Amsterdamissa kesäkuussa vähentämiseen Komissio analysoi perusteellisemmin välillisten työvoimakustannusten tähtääviä 1997 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle esittämäänsä välikertomukseen samoin kuin yhteiseen työllisyyskertomukseen, joka esitetään Eurooppa-neuvoston Luxemburgin- kokouksessa tärkeä joulukuussa 1997. Verotuksen keskustelunaihe myös uudelle veropolitiikkaa käsittelevälle työryhmälle Dublinin Eurooppa-neuvoston hyväksynnän mukaisesti. työllisyysvaikutukset ovat Komissio tarkastelee vähittäin tapahtuvan eläkkeelle siirtymisen mahdollisuuksia ja ongelmia työllisyyttä Euroopassa käsittelevässä vuoden 1997 kertomuksessaan, joka julkaistaan vuoden 1997 aikana. Komissio pohtii lisäksi sopivia seurantatoimia. antaa vuoden Komissio yhteiskunnallisen sopeuttamisen edistämisestä sekä vuoden 1997 jälkipuoliskolla kertomuksen, jossa sosiaalisen arvioidaan vähimmäistoimeentulotakuun mekanismeja suojelun järjestelmissä. jäsenvaltioiden tiedonannon alkupuolella 1997 suojelun Sosiaalisen sopeuttaminen eurooppalaisten yhteiskuntien väestön ikääntymiseen. Jäsenvaltioiden väestön ikääntyminen aiheuttaa eläkejärjestelmille huomattavia paineita. Komissio kehittää menetelmiä ennalta- arvioimiseksi ja arvioi uudistusten niitä osia, jotka näyttävät parhaiten pystyvän varmistamaan kestävien julkisten eläkejärjestelmien aikaansaamisen siten, että niiden ytimenä oleva solidaarisuus säilyy. eläkemenojen Komissio julkaisee vuoden 1997 alkupuoliskolla lisäksi lisäeläkkeitä käsittelevän tason vihreän kirjan. Sen tavoitteena on määritellä, mitkä ovat sellaisen Euroopan mallin pääpiirteet, jolla taattaisiin lisäeläkejärjestelmille varma toimintaympäristö. vastaamaan Pystyäkseen pitkäaikaistarpeisiin meneillään olevia uudistuksia ja esittää niistä katsauksen jäsenvaltioille. jäsenvaltiot ovat riippuvien iäkkäitten hoidosta toteuttamassa uudistuksia. Komissio henkilöitten tutkii kannalta komissio terveydenhuoltojärjestelmien tehostaminen niin yleisesti kuin Tavoitteenaan kustannustenkin ennaltaehkäisyn mahdollisuuksia terveydenhuollon kustannusten vähentämisessä. Komissio selvittää lisäksi, missä määrin tuominen terveydenhuoltojärjestelmiin voi auttaa säästämään, kun samalla pyritään kuitenkin edistämään palvelujen laadun kohottamista ja varmistamaan terveydenhoidon saatavuus kaikille. ehdoilla markkinavoimien ja millä vuonna arvioi 1997 4. 5. suojelun työelämän mukauttaminen Sosiaalisen uudenlaiseen sukupuolijakaumaan. Muuttuva sukupuolijakauma edellyttää sekä työ- ja perhe- elämän yhteensovittamiseen tähtääviä uusia järjestelyjä että uusia aloitteita yksilöllisten oikeuksien lujittamiseksi. Komissio tekee vuoden 1997 lopulla aloitteita, joilla pyritään kohottamaan laatua. Vuoden 1997 kertomuksessa yhtäläisistä mahdollisuuksista arvioidaan jäsenvaltioiden pyrkimyksiä siirtyä kohti sosiaaliturvaoikeuksien yksilöllistämistä vaarantamatta kuitenkaan naisten taloudellista hyvinvointia. lasten ja muiden elätettävien hoidon Unionin alueella liikkuvien ihmisten sosiaaliturvan kohentaminen. Komissio laatii strategian, jolla uudistetaan ja yksinkertaistetaan siirtotyöläisten sosiaaliturvan koordinointia sekä pyritään löytämään yksityiskohtaisia ratkaisuja työeläkejärjestelmiin liittyviin raja-alueiden ongelmiin. Ensiaskeleena tehdään vuoden 1997 aikana ehdotus direktiiviksi, jolla puututaan joihinkin puheena olevista ongelmista. Komissio kehottaa kaikkia jäsenvaltioita ja yhteisön toimielimiä osallistumaan jatkuvaan tässä keskusteluun sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamisstrategioista, tiedonannossa esitellään. Hyvä tilaisuus tarkastella strategiaa avautuu joulukuussa 1997 Luxemburgissa pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, jossa neuvostolle esitetään yhteinen työllisyyskertomus. joita Komissio kutsuu myös työmarkkinaosapuolet kaikilta tasoilta osallistumaan tähän työhön. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun komiteaa samoin kuin pysyvää työllisyyskomiteaa kehotetaan näkyvään toimintaan. Komissio aikoo antaa sosiaalisen suojelun uudistamiselle merkittävän aseman niiden aiheiden joukossa, joita käsitellään vuoden 1998 Euroopan sosiaalifoorumin kansalaiskeskustelussa. työmarkkinaosapuolet, kansalaisjärjestöt sekä yhteisön toimielimet. jäsenvaltiot, osallistuvat Siihen Vuoden 1997 lopulla kertomukseen kootaan Kertomus on osa yhteistä pohdintaprosessia. julkaistavaan sosiaalista suojelua Euroopassa käsittelevään tuoreesta kehityksestä jäsenvaltioissa. lisätietoja ja -analyyseja 1. EUROOPPALAINEN KESKUSTELU SOSIAALITURVAN TULEVAISUUDESTA Korkean työllisyysasteen ja korkeatasoisen sosiaaliturvan säilyttäminen on yksi yhteisön perustavoitteista, ja se on yksiselitteisesti kirjattu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa lueteltujen tehtävien joukkoon. Sosiaaliturva on eurooppalaisen yhteiskuntamallin perusosa ja erityispiirre. Neuvosto antoi heinäkuussa 1992 suosituksen sosiaalisen suojelun tavoitteitten ja politiikkojen lähentymisestä1. Lähentymisstrategian päämääränä oli asettaa yhteiset tavoitteet ohjaamaan jäsenvaltioiden politiikkaa siten, että sallittaisiin rinnakkaiset ja erilaiset kansalliset sosiaalisen suojelun järjestelmät ja mahdollistettaisiin niiden yhtenäinen kehittäminen kohti yhteisön perustavoitteita. Eri maiden politiikkaa lähentävä ja samalla järjestelmien autonomisuutta kunnioittava strategia on esimerkki toissijaisuusperiaatteen suorasta soveltamisesta. Kukin jäsenvaltio vastaa oman sosiaalisen suojelun ja rahoituksesta. Koska jäsenvaltiot kohtaavat tällä alalla yhteisiä haasteita, tällaisten kysymysten tarkastelu Euroopan tasolla on kuitenkin huomattavan arvokasta. Sosiaalisen suojelun järjestelmien tuntuvaa uudistamista harkitaan koko Euroopan unionin alueella, ja joissakin tapauksissa uudistuksilla vastataan tarpeeseen sopeutua nopeasti muuttuviin yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin oloihin2. järjestelmänsä organisoinnista Edellisen vuoksi komissio antoi vuoden 1995 lopussa tiedonannon sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta taustaksi eurooppalaiselle keskustelulle3. Komissio ehdotti, että yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot tutkivat yhdessä, mihin toimiin olisi ryhdyttävä, jotta sosiaaliturva saataisiin kannalta. Työmarkkinaosapuolia ja kaikkia asiaankuuluvia tahoja on pyydetty osallistumaan työhön. Myös Euroopan parlamentti samoin kuin talous- ja sosiaalikomitea ovat osallistuneet pohdintaan ja esittäneet kantansa. Työllisyyttä koskevassa luottamussopimuksessa korostettiin tämän keskustelun merkitystä4. entistä myönteisemmäksi tehokkaammaksi työllisyyden ja LL Keskustelussa esitetyt kannanotot Keskustelun taustaksi tarkoitettu tiedonanto5 sai aikaan erittäin vilkkaan keskustelun, jota käytiin koko vuoden 1996 ajan kirjallisesti, konferensseissa sekä tieteellisten asiantuntijoiden ja Neuvoston suositus 92/442/ETY, annettu 27 päivänä heinäkuuta 1992, sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentymisestä. EYVL N:o L 245, 26. 8. 1992. Ks. kertomus sosiaalisesta suojelusta Euroopassa 1993 (KOM(93) 531) ja kertomus sosiaalisesta suojelusta Euroopassa 1995 (KOM(95) 457). Komission tiedonanto KOM(95) 466 sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta taustaksi eurooppalaiselle keskustelulle. 31. lokakuuta 1995. "Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa: luottamussopimus", SEC(96)1()93, 6. 5. 1996. erityisesti kohdat 3. 11. ja 3. 16. Ranskan edustajat toimittivat neuvostolle marraskuussa 1996 nimenomaisesti tätä aloitetta tukevan lausunnon. Kyse on Eurooppa-neuvoston Torinon-kokouksen ja eurooppalaista yhteiskuntamallia koskevan Ranskan muistion seurantatoimista. politiikantekijöiden toimielinten sekä tapaamisissa. Tiivistelmä jäsenvaltioiden, yhteisön työmarkkinaosapuolten esittämistä näkökohdista esitetään erikseen julkaistavassa komission yksiköiden työasiakirjassa. Näissä on paljon yhteisiä piirteitä: • Eurooppalaista yhteiskuntamallia pidetään arvossa, ja sitä pitäisi vahvistaa. Malli perustuu sekä yhteisiin arvoihin että yhteisymmärrykseen siitä, etteivät sosiaalipolitiikka ja talouden toimivuus ole vastakkaisia vaan toisiaan vahvistavia tekijöitä. Pitkälle kehitetyt sosiaalisen suojelun järjestelmät ovat yhteiskuntamallin keskeinen osa. • Sosiaaliturvan säilyttäminen merkitsee muodoltaan erilaisten eurooppalaisten järjestelmien sopeuttamista, sillä olot ovat niiden luomisesta muuttuneet. Haasteena on saattaa sosiaaliturva vastaamaan uutta tilannetta kuitenkaan hylkäämättä sen ydinarvoja - solidaarisuutta ja yhtenäisyyttä. • Tehtävä on monimutkainen, eikä tavoitteen saavuttamisen keinoista ole varmuutta. Kunkin jäsenvaltion on itse löydettävä ratkaisut omaa järjestelmäänsä varten. Jäsenvaltioiden on syytä edelleen noudattaa sitä lähentymisstrategiaa, joka esitettiin vuoden 1992 neuvoston suosituksessa. • Sosiaalisen suojelun järjestelmien mukauttamiskeinojen on sovittava yhteen Euroopan intregraatioprosessin ja erityisesti sisämarkkinoiden, talous-ja rahaliittoa kohti etenemisen ja eurooppalaisen kansalaisuuden päämäärän kanssa. • Kyky oppia muilta ja sopeutua nopeasti ovat menestyksen avaimia. Euroopan unionin on toimittava katalysaattorina, jonka avulla jäsenvaltiot voivat oppia toistensa kokemuksista ja sopeutua muuttuneisiin oloihin. Yhteisen pohdinnan pohjalta komissio otti asiakseen tutkia virittämänsä keskustelun saamaa vastaanottoa ja esittää sopivia seurantatoimia. Tämän tiedonannon tarkoitus on kahtalainen. • joidenkin keinojen hahmottelu eurooppalaisten järjestelmien kehittämiseksi keskustelussa ilmi tulleiden seikkojen perusteella sekä tärkeimpien toimien määrittäminen kullakin alalla sosiaalisen suojelun • ehdotusten esittäminen kaikkien osapuolten saamiseksi sopeuttamistyöhön mukaan. 1. 2. Haaste: Euroopan sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistaminen ja kohentaminen Sosiaalisen suojelun järjestelmien menot vastaavat tällä hetkellä 28:aa prosenttia Euroopan unionin bruttokansantuotteesta. Osuus vaihtelee kansallisesti 16:sta 35 prosenttiin. Järjestelmillä on merkittävä asema tulonjaon ja sosiaalisen yhtenäisyyden samoin kuin poliittisen vakauden ja taloudellisen kehityksen kannalta. Mitä joustavammaksi työelämä muuttuu, sitä useampi kansalainen suojaa. Hyvä sosiaalinen suojelu ja menestyvä liiketoiminta tukevat siten toisiaan. tarvitsee sosiaaliturvajärjestelmänsä Kansainvälinen vertailu tukee tällaista käsitystä sosiaalisesta suojelusta. Vertailun perusteella näyttäisi siltä, että kun otetaan huomioon sekä yksityinen että julkinen rahoitus, sosiaalisesta suojelusta, terveydenhuollosta ja eläkkeistä aiheutuu useissa kehittyneissä teollisuusmaissa talouksille kutakuinkin saman verran menoja6. Lisäksi turvaverkoltaan voimakkaat jäsenvaltiot jäsenvaltioita menestyvät BKT per capita -arvolla mitattuna usein heikon paremmin. Korkeatasoisen toisaalta vain taloudeltaan terveet maat. Sen vuoksi on yhä tärkeämpää saattaa Euroopan sisämarkkinat valmiiksi ja vahvistaa niitä. suojelun ylläpitämiseen pystyvät turvaverkon sosiaalisen On tärkeää huomata, että sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamisen syynä ei ole kolmansista maista tuleva kilpailu. Vapaata kauppaa ja maailmanlaajuistumista ei tule pitää uhkana eurooppalaiselle yhteiskuntamallille. syyt ovat sisäisiä. Todellisena Uudelleenjärjestelyjen eurooppalaiselle yhteiskuntamallille voidaan pitää kyvyttömyyttä käsitellä olemassa olevia ongelmia. Ensinnäkin on kiireesti lujitettava useimpien jäsenvaltioiden julkista taloutta, jotta tulevaisuudessa voidaan välttää yhä kasvavat budjettivajeet ja raskaat velanhoitornenot, jotka asettuvat sosiaalisen suojelun rahoituksen edelle. Tämä ei ole ristiriidassa korkealuokkaisen sosiaalisen suojelun kanssa eikä murenna solidaarisuusperiaatetta. Se pikemminkin vahvistaa sukupolvien välistä solidaarisuutta, sillä tulevien sukupolvien kannettavaksi jäävä taakka kevenee. uhkana Toiseksi, järjestelmää on uudistettava taloudellisen ja sosiaalisen integraation tukemiseksi. Sosiaalisen suojelun järjestelmien avaintehtäviä on tarjota jonkinlainen toimeentulotakuu niille, joilla ei ole mahdollisuutta työntekoon. Tämä toiminta on kuitenkin samaan aikaan usein jarruttanut taloudellista integraatiota Sosiaalisen suojelun järjestelmät ovat sekä menestyneet (köyhyyden lievittäjinä) että epäonnistuneet (täysipainoisen yhteiskunnallisen osallistumisen aikaansaajina). Työelämän ulkopuolella olevien toimeentulon takaamiseen tarvittavat tulonsiirrot kasvavat nopeasti. Työntekijöiden tuloistaan maksamien maksujen määrä kasvaa, kun ilman työtä olevat taas haluaisivat mieluiten uusia mahdollisuuksia osallistua aktiivisesti taloudelliseen toimintaan. Juuri nämä ongelmat - julkisen talouden mittavat vajeet ja yhteiskunnallisen integraation todellinen uhka eurooppalaiselle yhteiskuntamallille. Tilanteen epäonnistuminen - ovat vakavuutta voidaan paljolti selittää sosiaalisen suojelun perusedellytysten muuttumisella. Sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamista tukee neljä määräävää tekijää, työn luonteen muuttuminen, Euroopan väestön ikääntyminen, työelämän uudenlainen sukupuolijakauma sekä tarve uudistaa kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia EU. n sisällä liikkuvien ihmisten osalta. 1. 2. 1. Työn luonteen muuttuminen perustana olevat työpaikkoja syntyy palvelualalle, kun ovat muuttumassa Toimeentuloturvaohjelmien tuotantoteollisuudessa perusteellisesti. Uusia vähän yksinkertaiset, työpaikat ammattitaitoa vaativat työtehtävät korvautuvat uusia, laajoja ja korkeatasoisempia taitoja vaativilla tehtävillä. Työllisyyden luonne muuttuu: osa- ja määräaikaiset työsuhteet ovat yleisempiä kuin koskaan. Lisäksi työssäoloaika lyhenee: koulutukseen käytetään yhä enemmän työelämän muodot taas vähenevät. Ammattitaito muuttuu rakenteellisesti: Ks. esimerkiksi G. Esping-Andersen: The Double Problem of Co-ordination in Contemporary Welfare States. Esitelmä Amsterdamissa 23. -25. tammikuuta 1997 pidetyssä sosiaalipolitiikkaa ja taloudellista suorituskykyä käsitelleessä konferenssissa. aikaa ja työnteko aloitetaan yhä myöhemmin - ja työelämästä jäädään pois entistä aiemmin siten, että todellinen eläkkeellesiirtymisikä on alle 60 vuotta. Työn organisointiin on syntymässä uusia malleja. 1900-luvun suoraviivaisen urakäsityksen sijalle on vähitellen tulossa uusi, monentyyppisen ja muuttuvan työelämän malli. Sen mukaan yksilöllä voi samalla hetkellä olla useita palkattuja tehtäviä. Useimpien työelämään sisältyy jaksoja, jolloin he eivät tee työtä. Nämä jaksot ovat osa säännöllistä siirtymistä tehtävästä toiseen, ja niiden aikana sopeutetaan taitoja tai valmistaudutaan uusiin tehtäviin7. takaa riittävää Viimeksi kuluneiden 20 vuoden antamista opetuksista keskeisin on se, etteivät turvaa. Etuusjärjestelmiin käytettävät valtavat toimeentuloturvaohjelmat voimavarat on suunnattava entistä työllistävämmin. Työttömyysturvajärjestelmien on muututtava tehokkaammiksi: työttömiä on kannustettava työn hakuun entistä tehokkaammin (ks. 2. 2. 1. ) tarjoamalla heille mahdollisuuksia kohentaa taitojaan. Näin voidaan vähitellen saada aikaan todellinen työllistettävyysvakuutus pelkän työttömyyskorvausjärjestelmän sijaan (ks. 2. 2. 2). Sosiaalisen suojelun järjestelmien rahoitusrakennetta on mahdollisuuksien mukaan uudistettava siten, että välillisiä työvoimakustannuksia voidaan alentaa tehokkaasti erityisesti pienten palkkojen osalta (ks. 2. 2. 3). On tuettava vähittäistä ja joustavaa eläkkeelle siirtymistä, jotta iäkkäitten työntekijöiden mahdollisuudet pysyä työmarkkinoilla säilytetään (ks. 2. 2. 4). Samalla on säilytettävä sosiaalisen suojelun sosiaalista yhteenkuuluvuutta tukeva vaikutus. Lisäksi jäsenvaltiot etsivät keinoja, joilla jokainen saadaan yhteiskunnan täysipainoiseksi jäseneksi - tämä koskee myös niitä ryhmiä, jotka ovat vaarassa syrjäytyä (ks. 2. 2. 5). 1. 2. 2. Euroopan väestön ikääntyminen Sosiaaliturvan on vastattava myös eurooppalaisten yhteiskuntien ikääntymisen asettamaan haasteeseen. 60-vuotiaitten ja sitä vanhempien määrä, joka vuonna 1995 oli 77 miljoonaa, kasvaa vuosien 1995 ja 2025 välillä eli seuraavina 30 vuotena vähimmillään 29 ja enimmillään 44 miljoonalla. Iäkkäitten osuus kokonaisväestöstä kasvaa 21 %:sta noin 30%:iin. Työntekijöiltä eläkeläisille valtiollisten eläkejärjestelmien kautta tehtävät tulonsiirrot ovat niin suuria, että niiden perustan kestävyys on vaarassa. Jotkin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet uudistamaan eläkejärjestelmiään (ks. 2. 3. 1 ja 2. 3. 2). Hyvin iäkkäitten ihmisten määrän jatkuva kasvu merkitsee kasvavaa terveys- ja sosiaalipalvelujen tarvetta, ja jäsenvaltioiden on vaikeata rahoittaa lisääntyviä terveydenhoitomenoja. Terveydenhoitojärjestelmien tehostamisesta tulee ensisijaisen tärkeää (ks. 2. 3. 4). Huollosta riippuvien ikääntyneiden hoitotarve (ks. 2. 3. 3) kasvaa samaan aikaan, mikä merkitsee uudenlaisia vaatimuksia sosiaalisen suojelun järjestelmille. Tästä puolestaan avautuu runsaasti työllistämismahdollisuuksia. On voitava yhdistää uusien tarpeitten tyydyttäminen ja pakko pitää vastaavat hoitokustannukset kurissa. Väestönkasvu Euroopan unionissa (EU 15) 1995-2025 kolmen ikäryhmän osalta Näitä muutoksia analysoidaan valkoisessa kirjassa koulutuksesta "Opettaminen ja oppiminen - Kohti kognitiivista yhteiskuntaa" KOM(95) 590, jossa käsiteltiin elinikäistä oppimista. Elinikäinen oppiminen oli myös vuonna 1996 järjestetyn eurooppalaisen teemavuoden aihe. Muutoksia esitellään myös vihreässä kirjassa "Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa - ihmisläheisyys etusijalle" (KOM(96) 389). Euroopan unionin tiedote - täydennysosa 3/96. Komissio valmistelee lisäksi vihreää kirjaa työn uudenlaiseen organisointiin tähtäävästä yhteistyöstä. Se on määrä julkaista vuoden 1997 kuluessa. Henkeä imilioonaaj 0-19 20-59 60+ Lähde: EUROSTAT 1. 2. 3. Uudenlainen sukupuolijakauma Pyrkimys kohti naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia on vaikuttanut voimakkaasti työelämään ja koko yhteiskuntaan. Viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana työllisten naisten määrä on unionin alueella lisääntynyt 46:sta 61 miljoonaan, kun taas työllisten miesten määrä on pysynyt huomattavan vakaana (86 miljoonana). Naisten osallistuminen työelämään lisääntyy tulevinakin vuosina, ja se on merkittävä tekijä vastattaessa työvoiman ikääntymisen asettamaan haasteeseen. Naisten ja miesten toimeliaisuus Euroopan unionissa (EU 15) 1970-1995 Osuus 15-64-vuotiaisla sukupuolittain j%) Miehiä Naisia 2 S 2 S S S Lähde: EUROSTAT Sukupuolijakauman muuttumisen vuoksi perinteinen, tulonhankkijamiehen ja ansiotyötä tekemättömän vaimon muodostamaan perheeseen perustuva käsitys sosiaaliturvasta vanhenee. Uusi sukupuolijakauma on ristiriidassa sellaisen perinteisen perhepolitiikan kanssa, joka odottaa naisen ottavan täyden vastuun kotitöistä sekä lasten ja vanhusten hoitamisesta kotona. Monien jäsenvaltioiden alhainen ja vähenevä syntyvyys on vahva merkki tarpeesta tarkastella sosiaalisen suojelun järjestelmiä uudelleen. Sosiaalisen suojelun haasteena on paitsi saavuttaa naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu myös löytää keinot, joilla voidaan siirtyä yksilöllisiin oikeuksiin rankaisematta niitä naisia, jotka voidakseen huolehtia perheestään eivät ole ryhtyneet palkkatyöhön. Lisäksi tarvitaan uusia järjestelyjä lasten ja vanhusten hoidon helpottamiseksi (ks. 2. 4). Kokonaissyntyvyys Euroopan unionissa (EU 15) 1960-1995 to 1980 198$ 1970 197S 1I80 1885 199Q 1995 Lähde: EUROSTAT 1. 2. 4. Tarve uudistaa kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia Unionissa on vuodesta 19598 ollut käytössä jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä koordinoiva Euroopan laajuinen järjestelmä, jolla suojellaan unionin alueella liikkuvia. Tämä merkitsee sitä, että suuren ihmisjoukon sosiaaliturva riippuu - kokonaan tai osittain - hyvin toimivasta koordinointijärjestelmästä9. Koordinointi on dynaaminen prosessi, joka kuvastaa kansallisten sosiaalisen suojelun järjestelmien kehittymistä ja muuttuvia vaatimuksia. Koordinointijärjestelmää on nyt yksinkertaistettava ja uudistettava, jotta se vastaa uudenlaisesta sosiaalisesta suojelusta ja tarpeita. Siirtolaisuudessa on yhä enemmän kyse erittäin siirtolaisuudesta syntyviä täysin ammattitaitoisista koordinoimattomat - sosiaaliturvan lisäjärjestelmät ovat erityisen tärkeitä (ks. 2. 5). työntekijöistä10, - Euroopan kannalta tasolla joiden NYKYAIKAISTAMISEN AVAINKYSYMYKSET 2. 1. Sosiaalinen suojelu tuottavana tekijänä Sosiaalisen suojelun järjestelmien kestävyyden kannalta on olennaista, että pystytään luomaan työpaikkoja yhä suuremmalle niitä tarvitsevalle työvoiman osalle ja siten vähentämään tuesta riippuvaisten osuutta. Työpaikkojen luominen ja taistelu työttömyyttä vastaan ovat Euroopan Asetukset N:o 3 ja 4, joilla sovitettiin yhteen silloisten kuuden jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmät, tulivat voimaan 1. tammikuuta 1959. Ne korvattiin 1. lokakuuta 1972 asetuksilla N:o 1408/71 ja 574/72, jotka ovat edelleen voimassa ja joita on sittemmin muutettu monta kertaa. Asetusten ajantasaistettu versio on 30. tammikuuta 1997 ilmestyneessä EYVL:n numerossa L 28. Koordinointijärjestelmä määrittelee itse asiassa paitsi niiden 2,8 miljoonan muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan työskentelevän EU-kansalaisen myös niiden miljoonien eurooppalaisten sosiaaliturvan, jotka ovat aiemmin jossakin vaiheessa työuraansa työskennelleet useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa tai tekevät näin tulevaisuudessa. Unionin toisiaan seuranneiden laajentumisten myötä tällaisten ihmisten määrä on kasvanut huomattavasti, ja näin tapahtuu myös mahdollisten tulevien laajentumisten vaikutuksesta. (Eurostatin työvoimatutkimus 1995. ) K) "Social Security in Europe - Equality between nationals and non-nationals" - Siirtotyöläisten sosiaaliturvaa käsittelevä ensimmäinen eurooppalainen konferenssi, Porto; marraskuussa 1994. unionin ensisijaisia tehtäviä, kuten Dublinissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto äskettäin korosti. suojelun järjestelmiin Sosiaalisen tehtävät uudistukset on asetettava eurooppalaisen työllisyysstrategian yhteyteen. Eurooppa-neuvoston Firenzen-kokouksessa hyväksyttyjen yleisten talouspoliittisten suuntaviivojen mukaan julkisten menojen rakennetta olisi muutettava siten, että voidaan enemmän rahoittaa työllisyyttä edistävää toimintaa. Tähän liittyvät siirtyminen passiivisesta aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan sekä investoinnit inhimillisiin voimavaroihin. Keskeinen sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamispyrkimyksien herättämä kysymys on, kuinka velvoitteet ja mahdollisuudet yhdistetään. Yksilön työhönpääsy- tai työhönpaluumahdollisuuksien lisääminen on edellytyksenä kaikille toimenpiteille, joilla yksilön vastuuta lisätään leikkaamalla sosiaaliturvaa. Puheenjohtajamaa Alankomaat korosti sosiaalipolitiikan ja taloudellisen suorituskyvyn yhteyttä hiljattain Amsterdamissa pidetyssä konferenssissa. 11. Komissio on kerännyt tietoja sosiaali- ja talouspolitiikan yhteydestä ja käynnistänyt lisätutkimuksia aiheesta. Käynnissä olevia toimia tarkastellaan yhdessä ja pyritään näin virittämään keskustelua hyvän sosiaali- ja talouspolitiikan toisiaan vahvistavista vaikutuksista. Tavote: Lisätään tietoisuutta sosiaalipolitiikasta tuottavana tekijänä. Avmntvimet: Komissio tutkii vuonna 1997 sosiaalisen suojelun Järjestelmien yleisiä kustannuksia ja hyötyjä ~ erityisesti niiden vaikutuksia yhteiskunnalliseen yhtenäisyyteen, poliittisten olojen vakauteen sekä taloudelliseen kehitykseen. Perustana ovat keskustelut Alankomaiden puheenjohtajakaudella tammikuussa 1997 pidetyssä sosiaalipolitiikkaa ja taloudellista kehitystä käsitelleessä konferenssissa 2. 2. Työllisyyden kannalta myönteisempään sosiaaliseen suojeluun Työllisyys on tällä hetkellä Euroopan unionille tärkein käsiteltävä asia ja suurin haaste, perustuvassa Dublinin työllisyysjulistuksessa, jonka Eurooppa-neuvosto antoi kokouksessaan 13. -14. joulukuuta 1996 ja joka perustuu työllisyyttä koskevaan luottamussopimukseen ja erityisesti kehotukseen nopeuttaa työllisyysjärjestelmien uudistamista, neuvosto korosti tarvetta muuttaa verotuksen ja sosiaalisen suojelun järjestelmiä työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan. Sosiaalisen suojelun järjestelmien asemasta työttömyyden vastaisessa taistelussa 2. joulukuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa12 määritettiin keinot tuon tavoitteen saavuttamiseksi sekä kehotettiin komissiota ja jäsenvaltioita yhteistyössä vahvistamaan tietojen 11 12 Alankomaiden puheenjohtajakauden konferenssi sosiaalipolitiikasta ja taloudellisesta suorituskyvystä, työllisyydestä, hyvinvointivaltion aktivoimisesta ja taloudellisesta kilpailukyvystä. Amsterdam, 23. -25. tammikuuta 1997. Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden edustajien päätöslauselma, annettu 2 päivänä joulukuuta 1996, sosiaalisen suojelun järjestelmien osuudesta työttömyyden vastaisessa taistelussa. EYVL N:o C 386, 20. 12. 1996. 12 ja kokemusten vaihtoa. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi tarkasteltava keskenään syvällisemmin sellaista tekniikkaa ja politiikkaa, jolla sosiaalisen suojelun keinoin edistettäisiin työllisyyttä. entistä enemmän On yhä selvempää, että sosiaalisen suojelun järjestelmien on työn luonteen muuttuessa tarjottava työelämässä joustavuuden ja turvallisuuden välisen suhteen yhteydessä on tunnustettava uudenlaiset työsuhteet ja säädeltävä niitä. Samalla on kuitenkin taattava turva, mihin voidaan päästä lisäämällä mahdollisuuksia vaikuttaa omaan työhön sekä tarjoamalla mahdollisuudet taitojen ja työllistettävyyden kehittämiseen. turvallisuutta. Tulevaisuuden vakautta ja Työllisyyden kannalta myönteisempään sosiaaliseen suojeluun pääsemiseksi on käsiteltävä seuraavassa lueteltuja seikkoja. 2. 2. 1. Työllisyyden kannalta myönteisemmät verotus- ja sosiaalietuusjärjestelmät ja sosiaalisen suojelun suuntaan. Tähän pyritään varmistamalla, järjestelmiä on muokattava että työllisyyden kannalta Verotuksen selkeästi järjestelmät myönteisempään kannustavat työllisyyttä työnhakijoita ottamaan työtä vastaan tai osallistumaan muuhun tehostavaan toimintaan - kuitenkin niin, että ne edelleen tarjoavat työttömille suojaverkon. On toisiinsa. Riippuvuus siksi olennaista nivoa vero- ja sosiaalietuusjärjestelmät paremmin sosiaalisesta suojelusta kasvanee niin kauan kuin työhön palaamisesta odotettavissa oleva nettohyöty on pieni. On mahdollista, että työttömälle jää sosiaalietuuksista verojen jälkeen käyttöönsä suurempi summa kuin mitä hän voisi työhön palaamisesta odottaa. Vaikka ihmiset saattavat hallinnollisen valvonnan työtä työttömyyskorvauksen suuresta houkuttelevuudesta huolimatta, tilanne ei pitemmän päälle edistä työllisyyttä. Työnteon kannustimia vahvistamaan tarvitaan taloudellisia kannustimia. vaikutuksesta sosiaalisten aktiivisesti paineitten hakea ja Työnhakumotivaatio alentuu eniten työttömyysloukkuun joutuneilla. Etuuksien menettäminen yhdessä verotusvaikutusten kanssa saattaa syödä kaiken sen hyödyn, jota perhe ansioista odotti. Etuuksien saajat ovat joutuneet todelliseen loukkuun, josta pois pyrkimiseen heillä ei ole taloudellista motivaatiota. Sosiaalisessa suojelussa on erityisesti pyrittävä suhtautumaan mahdollisimman neutraalisti pariskunnan toisen osapuolen mahdolliseen palkattuun toimintaan ja jopa kannustettava siihen. On yhä harvinaisempaa, että sosiaaliseen suojeluun sisältyviä etuuksia - etenkään perhe- etuuksia - myönnettäessä edellytettäisiin, ettei jollakulla perheenjäsenistä ole ansiotuloja. Joissakin jäsenvaltioissa on kuitenkin edelleen lisäetuuksia - varsinkin työttömyyskorvaukseen liittyviä lisäetuuksia -, jotka myönnetään vain, jos työttömän asuinkumppani ei ole ansiotyössä. Näiden toimenpit 'den lannistava vaikutus on selvä. Toinen ongelma on tulokattojen määrittäminen etuusoikeuksille. Kaikissa jäsenvaltioissa Espanjaa lukuun ottamatta perhe-etuuksia myönnetään kaikille perheille. Saksassa, Italiassa ja Kreikassa etuuksien määrää tosin vähennetään perheen tulojen ylittäessä määrätyn summan. Mikäli käytössä on muunlaisia perhe- ja asumisetuuksia, niihin sovelletaan taas tarveharkintaa. Tällaisessa tilanteessa on tärkeää välttää köyhyysloukku. Vaara voidaan välttää kahdella tavalla: etuuden määrää vähennetään vain osittain talouden tulojen kasvaessa, tai sitten käytetään erityisiä korotettuja enimmäistulomääriä, kun taloudessa on kaksi palkansaajaa. Useimmissa jäsenvaltioissa ei ole erityisiä tätä ongelmaa koskevia määräyksiä. 13 suojelua voidaan muokata työllistävämmäksi myös välillisen, palkasta Sosiaalista riippumattoman tuen avulla. Monet ohjelmat eivät ole onnistuneet tarjoamaan kannustimia huollosta pitkäaikaisesti riippuville ihmisille, erityisesti lasten hoidosta vastuussa oleville naisille. Tämä johtunee osittain siitä, että ei ole pystytty riittävällä tavalla hyvittämään niitä vaikeuksia, joita etenkin kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevat ihmiset kohtaavat yrittäessään yhdistää perheen asettamat vaatimukset ja työn. Yksinhuoltajataloudet ja taloudet, joiden jäsenistä vain yksi on - matalapalkkaisessa - ansiotyössä, ovat erityisen haavoittuvia suurelti siksi, ettei työn ja lastenhoidon yhdistäminen onnistu. Julkisen tai tuetun lastenhoidon toimeentulotuella voidaan siten vaikuttaa merkittävästi kautta annettavalla välillisellä työvoiman tarjontaan. Tavoite: Muokataan sosiaalista suojelua työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan nivomalla verotus- ja etuusjärjestelmät yhteen ja saattamalla ne ajan tasalle sekä kannustetaan näin työllistymistä. Avaintoimet; Komissio arvioi Dublinin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti, ovatko politiikkaan lisänneet järjestelmiin viime aikoina työntekijöiden motivaatiota ottaa vastaan työtä, ja tutkii, mitä esteitä näiden tavoitteiden saavuttamiselle on. tehdyt muutokset ja 2. 2. 2. Työttömyysvakuutuksesta työllistettävyysvakuutus on kannustettava. Kannustimia Työnhakua parantamalla työnsaantimahdollisuuksia. Koko unionin tasolla tällä hetkellä vain 7 %:lle työttömistä tarjotaan mahdollisuus kouluttautua uudelleen. Työttömien valtaosan odotetaan usein vanhentuneine taitoineen löytävän uuden työpaikan entistä enemmän tietoon perustuvassa taloudessa. on kuitenkin tuettava Useimmat työttömyysjärjestelmät suunniteltiin alun perin tarjoamaan korvaava toimeentulo ihmisille, jotka jäivät väliaikaisesti ilman työtä mutta otaksuivat pian löytävänsä uutta. Useimmiten myös uudessa työpaikassa edellytettiin samantapaisia tai samoja taitoja kuin edellisessä. Kun työmarkkinat nykyään kehittyvät nopeasti vastatakseen muuttuviin tarpeisiin ja vaatimuksiin sekä perustuvat entistä enemmän taitoihin, työnhakijoiden on kuitenkin oltava valmiit hankkimaan uusia ja erilaisia taitoja. Elinikäisestä oppimisesta on tullut kiinteä osa täysipainoista ja menestyksekästä työmarkkinoille osallistumista. Taloudellisen tuen lisäksi osa työttömistä tarvitsee nyt mittojen mukaan suunniteltuja toimenpiteitä ja ohjelmia, joiden avulla he voivat kehittää työtaitojaan ja hankkia uusia, kouluttautua tai lisätä työllistettävyyttään. Muutoin heillä ei välttämättä ole realistisia mahdollisuuksia löytää uutta työtä. Tilastot osoittavat, että mitä pitempään työttömyys kestää, sitä vaikeampaa työttömän on saada uudelleen jalansija työmarkkinoilla. Rahoitusvaikeudet ovat saaneet eräät jäsenvaltiot lyhentämään työttömyysvakuutusetuuksien keskimääräistä myöntämistä siten, että aiempi työhistoria vaikuttaa ajan pituuteen. Yhä useampi työtön huomaa joutuneensa tilanteeseen, jossa työttömyysvakuutusoikeuksien päätyttyä he saattavat lopulta joutua työmarkkinoiden ulkopuolelle ja heidän työtaitonsa saattavat rapistua. Etuuksia rajallisen ajan tarjoavien tai työttömyysvakuutus- vähimmäistoimeentulotakuun osasta - yhteisvaikutus saattaa tällaisessa tilanteessa sopia huonosti nykyisiin työmarkkinaoloihin. ja avustusjärjestelmien - olipa niissä kyse työttömyydestä 14 entistä enemmän kiinnitettävä Edellisen vuoksi työttömiä on autettava hankkimaan uusia ja kehittämään jo olemassa olevia taitoja. Tämän on tapahduttava sellaisessa sosiaalisen suojelun ympäristössä, jossa estetään työttömän suistuminen köyhyyteen sekä työmarkkinoitten ja koko yhteiskunnan ulkopuolelle. On työttömyysavustusjärjestelmien uudelleenarviointiin siten, että työttömiä autetaan ja ohjataan pääsemään ulos työttömyydestä tarvitaan sellaisten työmarkkinoille sijoittautumiseen ja palaamiseen. Sosiaalisen suojelun on tuettava uudistuksia, joilla pyritään parantamaan ammatillisen ja yleissivistävän koulutuksen järjestämistä. Eräät jäsenvaltiot ovat uudistaneet työttömyysetuusjärjestelmiään siten, että tavoitteena on tarjota työttömälle aktiivista tukea jo työttömyyden alkuvaiheessa ja poistaa aktiivista työnhakua jarruttavat tekijät. On siirryttävä passiivisesta politiikasta aktiiviseen. Sen osa-alueita ovat koulutus sekä työkokemuksen hankkimiseen tähtäävien järjestelmien rahoituksen avustaminen. ja sellaisen ammattipätevyyden hankkimisen kautta, joita huomiota taitojen Tavoite: Sosiaalisen suojelun muokkaaminen työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan työttömyyskorvausjärjestelmät työllistettävyysvakuutukseksi. Tämä on yhdenmukaista elinikäisen oppimisen tavoittelun kanssa, muuttamalla Avaîntmmet; Komissio selvittää, mitä muutoksia työttömyyskorvausjärjestelmien nykyiseen rakenteeseen ja organisointiin on tehtävä, jotta voidaan sovitulla tavalla siirtyä passiivisesta politiikasta aktiiviseen, 2. 2. 3. Sosiaalisen suojelun rahoitusjärjestelyihin saatava tuore näkökulma Työttömyyttä vastaan ei voida entistä lisäämällä työnsaantimahdollisuuksia. Myös sosiaalisen suojelun houkuttelevammaksi ja rahoitusjärjestelyt vaikuttavat työllisyyteen - erityisesti vähän koulutettujen työntekijöiden palkkaamiseen -, sillä niillä on vaikutusta työvoiman kokonaiskustannuksiin. taistella pelkästään tekemällä työnhaku Vuonna 1993 julkaistussa valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä13 suositeltiin välillisten työvoimakustannusten vähentämistä 1-2 %:lla BKT:sta koko EU:n tasolla. Suositusta korostettiin edelleen Essenin Eurooppa-neuvostossa vuonna 1994: siellä määritellyistä työttömyyden vastaisen taistelun viidestä painopistealueesta yksi oli juuri välillisten nimenomaan vähentäminen, kouluttamattomaan työvoimaan. Kustannusten vähentämiseen ei ole vielä täysin päästy. Pääsyynä siihen ovat jäsenvaltioiden vaikeudet löytää talousarvioissaan sopivia ja riittäviä korvaavia varoja verotulojen vähentymisen tilalle. työvoimakustannusten kohdistuisi joka Verotuksen pitkä i aikavälin kehitys on ollut työvoiman kannalta kielteistä. Vuosina 1980- 1994 työllisen työvoiman laskennallinen veroaste nousi jäsenvaltioissa vakaasti keskimäärin itsenäinen (pääoma, 34,7 %:sta 40,5 %:iin Samaan aikaan muitten ammatinharjoittaminen, energia, luonnonvarat) veroaste laski 44,1 %:sta 35,2 %:iin. tuotantotekijöitten 13 Valkoinen kirja kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä, KOM(93) 700, joulukuussa 1993. 15 Useat jäsenvaltiot ovat monin toimenpitein vähentäneet välillisiä työvoimakustannuksia. Eräiden tutkimusten mukaan toimenpiteet eivät ole vaikuttaneet merkittävästi työllisyyden yleiseen tasoon, sillä ne aiheuttavat tuetun ja tukemattoman työn välisiä korvausvaikutuksia sekä puhtaita tappioita14. Tutkimusten mukaan myönteiset vaikutukset kasvavat, mikäli toimenpiteet suunnitellaan huolellisesti ja yhdistetään työpaikkojen luomiseen. Jos tällainen välillisten työvoimakustannusten eriytetty vähentäminen säilyy vakaana riittävän kauan, voidaan tarjota uusia työmahdollisuuksia niille ryhmille, joiden pääsy työmarkkinoille on vaikeinta. Yleisesti ottaen olisi annettava selvä signaali siitä, että työvoiman verotuksen pitkään jatkuneesta kiristämisestä siirrytään vastakkaiseen suuntaan. Olennaista on pienentää palkan kokonaiskustannusten ja toisaalta vähän koulutetun työvoiman käteen saaman palkan eroa. Kehitys on tässä suhteessa ollut viime vuosina niukkaa. Umpikujaan on jouduttu eri syistä. Sosiaalisen suojelun rahoitusta on usein vaikea muuttaa niin, että ihmisten oikeudet säilyvät - erityisesti, kun etuudet korvaavat palkan. Joissakin maissa on kuitenkin jonkin verran työvoiman verottamisesta muiden tuotantokustannusten suuntaan saatetaan pystyä muuttamaan välillisten työvoimakustannusten ja siten keventää alhaisiin palkkoihin kohdistuvaa verotaakkaa. Valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä mainitaankin ympäristö- ja energiaverot yhtenä keinona työvoiman verottamisesta saamatta jäävien verotulojen korvaamiseksi. liikkumatilaa: siirtymällä verotuksessa rakennetta Muutoksen aikaansaamiseksi jäsenvaltioiden yhteistyötä olisi hyvä lähentää, kuten komissio tuoreissa tiedonannoissaan korostaa15. Verotuksen koordinointi auttaisi paitsi välttämään vääristymät sisämarkkinoilla myös muuttamaan verorakenteiden pitkäaikaisen kehityksen suuntaa työllisyyden kannalta myönteisemmäksi. Välttääkseen verojen kuluttavuutta muuttuvien verokantojen osalta jäsenvaltiot ovat jossain määrin ajautuneet vähentämään pääoman verotusta ja korvaamaan tämän liian tiukalla työn verottamisella. Tämä on puolestaan vaikuttanut epäsuotuisalla tavalla työllisyyteen ja tulonjakoon. 14 15 Ks. esim. "L'allégement des charges sociales sur les bas salaires", rapport au premier ministre, Conseil supérieur de l'emploi, des revenus et des coûts, Pariisi, kesäkuu 1996 sekä talouspoliittiselle komitealle syyskuussa 1996 annettu tiedonanto työvoimakuluista, palkoista ja työllisyydestä EU:ssa. SEC(96) 487, 20. 3. 96. Verotus EU:ssa, ja tiedonanto KOM(96) 546, 22. 10. 96, Verotus Euroopan unionissa: kertomus verotusjärjestelmien kehityksestä. 16 Tavoite: Sosiaalisen suojelun muokkaaminen työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan pienentämällä kokonaïspalkkakuîujen ja vähän koulutetuille työntekijöille käteen jäävän palkan eroa. Avaintoimet: Komissio analysoi välillisten joulukuussa syvällisemmin työvoimakustannusten vahentämistoimia ja käyttää analyysia osuudessaan Amsterdamin Eurooppa- neuvostolle kesäkuussa 1997 esitettävään välikertomukseen sekä Luxemburgin yhteiseen Burooppa-neuvostoile työllisyyskertomukseen. Komissio työhön kohdistettavien maksujen lisääminen saadaan käännettyä laskuun ja mitä verotuksen käytännön koordinointia se edellyttää jäsenvaltioiden välillä. Lisäksi Dublinin Eurooppa-neuvoston asettama pysyvä veropolitiikkaa käsittelevä korkean tason työryhmä tutkii muun muassa keinoja uudistaa verotusjärjestelmien rakennetta. Tähart liittyvät myös sosiaaliturvamaksut ja työn verottaminen tutkii muun muassa, kuinka esitettävään 1997 2. 2. 4. Joustavat työstä eläkkeelle siirtymisen hallintajärjestelmät Iäkkäitten työntekijöitten tilanne on muuttunut voimakkaasti viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana. Yritykset ovat pyrkineet joustavoittamaan työllistämistä niin määrällisesti kuin laadullisestikin. Ulkoista joustavuutta, jolla pyritään mukauttamaan työnteko välittömiin tarpeisiin, on pidetty yhtä tärkeänä kuin sisäistä joustavuutta. Yhtenä tuloksena tästä iäkkäitten työntekijöiden työllisyys on tasaisesti vähentynyt. Työttömyyttä vähentääkseen ja erityisesti nuorten työmahdollisuuksia parantaakseen monet Euroopan maat ovat yrittäneet saada ikääntyneen työvoiman jättämään työelämän entistä aikaisemmin. Käytössä on järjestelyjä työnteon lopettamiseksi jo paljon ennen eläkeikää, ja keinoina on käytetty työkyvyttömyyseläkejärjestelmiä, iäkkäitten työntekijöiden erityisetuuksia, varhaiseläkejärjestelmiä tai varhennetun eläkkeen myöntämistä työttömille. Työssäoloajan lyhentämisestä vallitsi laaja, sanaton yksimielisyys työnantajien, työntekijöiden ja valtion kesken. Yli 55-vuotiaiden työllisyysaste on laskenut viimeisten 20 vuoden aikana hyvin voimakkaasti. Ajatus eläkkeelle siirtymisestä tiettynä etukäteen määrättynä päivänä on nopeasti haihtumassa. Koska eliniänodote kasvaa jatkuvasti ja koska monissa jäsenvaltioissa ollaan tekemässä uudistuksia eläkeiän nostamiseksi, jotta julkisten eläkejärjestelmien paineita voitaisiin lieventää (ks. 2. 3. 1), on olennaisen tärkeää kehityskulku kohti varhaista eläkkeelle siirtymistä kääntää vastakkaiseen suuntaan. Eläkkeelle siirtymisestä on, paradoksaalista kyllä, tullut entistä jäykempi prosessi. Työntekijöiden odotukset ovat muuttuneet varhaiseläkemahdollisuuksien lisäännyttyä huimasti. Mikäli yritykset investoivat iäkkäitten työntekijöittensä koulutukseen tai työntekijät menettävät edistävät heidän urakehitystään yhä haluttomammin, motivaatiotaan ja pitävät usein varhennettua eläkkeelle siirtymistä parhaana - tai ainoana - vaihtoehtonaan. tällaiset Varhaiseen eläkkeelle siirtymiseen seuraavina kymmenenä vuotena liittyvät haasteet tunnustetaan huonosti. Yrityksissä tällä hetkellä tapahtuvat muutokset, kuten vanhojen työntekijöiden korvaaminen nuorilla, ovat ajan myötä kestämättömiä. Näyttää jopa siltä, että jatkuu nykyisellään - eli jos 50-55-vuotiaiden palkkaamista pidetään jos kehitys 17 mahdottomana -, monilla alueilla voidaan joutua kärsimään vakavasta työvoimapulasta. Jos halutaan välttää vakavat häiriöt ja jos työllisyyttä halutaan kohentaa Euroopassa, iäkkäitten työntekijöitten pitämiseen työmarkkinoilla on pyrittävä entistä tarmokkaimmin toimin. tämänhetkistä enemmän16. Mainittakoon erityisesti, että komissio jotka Tavoitteen saavuttamiseksi on iäkkäitten työntekijöitten elinikäiseen koulutukseen investoitava huomattavasti tutkii mahdollisia uusia verotuksellisia keinoja, inhimillisiin voimavaroihin. Lisäksi tarvitaan selkeää siirtymistä kohti joustavia eläkkeellesiirtymisen hallintajärjestelmiä ja kohti iäkkäitten työntekijöitten osa-aikatyötä. Vaikka neuvosto antoi tätä asiaa koskevan suosituksen jo vuonna 198217, joustavien järjestelmien vaatimia järjestelyjä ei suurelta osin ole vielä määritelty. Olennaista on selvittää, missä määrin iäkkäitä työntekijöitä työelämässä pysymiseen kannustavia toimia voidaan tukea luomalla heidän tarpeitansa vastaavia työpaikkoja. Eräiden jäsenvaltioiden tuoreita toimia on syytä tarkastella. investointeja lisäisivät Tavvite: Sosiaalisen suojelun muokkaaminen työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan kannustamalla voimakkaammin iäkkäitten työntekijöitten työllistämistä ja lisäämällä heidän työnsaantimahdollisuuksiaan. Avaintoimet: Komissio käsittelee asteittaisen eläkkeellesiirtymisen mahdollisuuksia 1997 ja kertomuksessa Euroopan ongelmia työllisyystilanteesta. Komissio pohtii lisäksi sopivia seurantatoimia sekä kehottaa työmarkkinaosapuolia syventämään yhteiskunnallista vuoropuhelua ikääntymisen vaikutuksista. julkaistavassa syyskuussa 2. 2. 5. Sosiaalinen suojelu yhteiskunnallisen sopeuttamisen edistäjänä Ajatus nykyisentyyppisistä sosiaalisen suojelun järjestelmistä syntyi Euroopassa toisen maailmansodan päätyttyä. Järjestelmillä oli tarkoitus tarjota työntekijöille korvaava toimeentulo työn keskeytyessä joko väliaikaisesti (sairaus tai pysyvästi (pysyvä työkyvyttömyys tai eläkkeelle siirtyminen). Köyhyyden lievittäjinä järjestelmät olivat varsin tehokkaita. Sosiaalinen suojelu on nyt kuitenkin kohdannut uuden ilmiön, syrjäytymisen. työttömyys) tai Syrjäytyminen on köyhyyttä monisyisempi ilmiö. Se syntyy monentyyppisen puutteen kasautumana ja yhdistelmänä. Näitä ovat koulutuksen puute, heikkenevä terveydentila, asunnottomuus, perheen elämän ulkopuolelle jääminen, työmahdollisuuksien puuttuminen. Kukin näistä ruokkii muuntyyppistä puutetta. Tuloksena on noidankehä, joka johtaa pitkäaikaistyöttömyydestä perhesuhteiden katkeamiseen ja lopulta marginaalistumiseen ja rikollisuuteen. säännöllisen yhteiskunnallisen tuen menettäminen, Sosiaalinen suojelu ei voi yksinään olla lääke kaikkeen syrjäytymiseen. Sen on paitsi tarjottava syrjäytyneille sellainen toimeentulo, että he voivat elää ihmisarvoista elämää, myös autettava 16 17 Ks. Valkoinen kirja koulutuksesta "Opettaminen ja oppiminen: kohti kognitiivista yhteiskuntaa", KOM(95) 590. Neuvoston suositus 82/857/ETY, annettu 10 päivänä joulukuuta, 1982 eläkeikää koskevan yhteisön politiikan periaatteista. EYVL N:o L 357, 18. 12. 1982. 18 syrjäytyneitä pääsemään uudelleen yhteiskunnan osaksi. Lisäksi sekä työttömyyskorvaus- että ja erityisesti maan kaikkien asukkaitten vähimmäistoimeenlulon sosicUiliaviistusjärjestelmät takaamiseksi rakennetut suojaverkot on otettava aktiivisen syrjäytymisenvastaisen politiikan välineiksi Onkin yhä selvempää, että vuonna 1992 annetussa neuvoston asetuksessalx määritellyt vähimmäistoimeentulojärjestelmät on otettava kiinteäksi osaksi syrjäytymisen vastaista politiikkaa. Vähimmäistoimeentulojärjestelmien asema on samalla muuttunut. Kun edunsaajien määrä on kasvanut, järjestelmät ovat vaarassa muuttua eräänlaiseksi syrjäytymiskorvaukseksi, joka nopeasti pysyvöittää sosiaalisen maailman luhistumisen, mikäli järjestelmiä ei liitetä osaksi aktiivista jättää perinteinen sosiaaliavun leimaama lähestymistapa. integrointipolitiikkaa. Yhä yleisemmin tunnustetaan tarve Kuinka osoittaa syrjäytyneelle paikka yhteiskunnassa? Syrjäytyneillä on ensinnäkin suuria vaikeuksia löytää työtä, koska he eivät pysty vastaamaan yritysten taito-, tuottavuus- ja joustovaatimuksiin. Marginalisoituneelta samaa yhteiskunnan tuottavuutta täysipainoiselta jäseneltä. Jotta syrjäytynyt voisi koota elämänsä uudelleen, hänelle on tarjottava integroitumismahdollisuuksia ja samalla takeet tilanteen ainakin jonkinasteisesta jatkuvuudesta. Jatkuvuuden vähimmäistasoa ei helposti saavuteta talouden yksityisellä, voittoa tavoittelevalla puolella. ihmiseltä on hyvin vaikea edellyttää ammattitaitoiselta työmarkkinoilla joustavuutta kuin ja on joita tarpeita, toisaalta tarpeisiin, paikallisviranomaisten ja keskushallinnon, Olemassa kansalaisjärjestöjen tarjoamat ei-kaupalliset palvelut eivät tyydytä. Useat jäsenvaltiot ovat päättäneet lähestyä asiaa uudella tavalla: ne pyrkivät saamaan sosiaaliavustukseen käytettävät varat aktiiviseen käyttöön ja samalla tuomaan syrjäytyneet pysyvästi yhteiskunnan osaksi vastaamalla sellaisiin sosiaalisiin rahoittamaan. Samantapaisia pyrkimyksiä on sekä niissä maissa, joissa aktiivinen työmarkkinapolitiikka on edistyneintä, että niissä, jotka pyrkivät kehittämään yhteiskunnalliseen integrointiin liittyvää puolta vähimmäistulojärjestelmissään. Näiden kohdistama passiivinen ja horjuva solidaarisuus on muutettava sopimukseksi, jossa syrjäytyneille tarjotaan ja todellisia yhteiskunnallisen edellytetään heidän toiminnan tehostamista on kuitenkin valvottava tehokkaasti, ja sen on oltava jollakin tavalla yhteydessä kaupalliseen toimintaan, jotteivät työmarkkinat jakaudu entisestään ja jotkut jää pysyvästi kiinni tuettuihin työpaikkoihin. taloudellisen uudelleensopeutumisen mahdollisuuksia todella pyrkivän muuttamaan tilannettaan. Ei-kaupallisen tätä nykyä ei pystytä syrjäytyneisiin järjestelmien joita ja 18 Neuvoston suositus 92/441/ETY, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1992, sosiaaliturvajärjestelmien riittäviä varoja ja korvauksia koskevista yhteisistä perusteista. EYVL N:o L 245, 26. 8. 1992. 19 Tavoite: Sosiaalisen suojelun muokkaaminen työllisyyden kannalta myönteisempään liittyvää suuntaan sopeuttamispolitiikkaa, vähimmäisetuuksiin aktivoimalla sosiaalisiin Avaintoimet: Komissio 1997 antaa kertomuksen, alkupuoliskolla vuoden sopeutumisen tiedonannon vuoden 1997 yhteiskunnallisen jäsenvaltioiden jälkipuoliskolla vähimmäistulotakuujärjestelmien sosiaaliturvaiärjestelmiin yksityiskohtaisesti mekanismeja. Näissä integromtiSQpimuksia (kesto, säännölliseen työhön siirtymisen ehdot jne. ) ja sitä, kuinka tällainen politiikka saadaan julkisen varainhoidon kannalta kestäväksi. edistämisestä jossa sisältyvien asiakirjoissa ja arvioidaan tarkastellaan 2. 3. Sosiaalisen suojelun sopeuttaminen eurooppalaisten yhteiskuntien väestön ikääntymiseen 2. 3. 1. Kestäviin julkisiin eläkejärjestelmiin Euroopan maiden väestörakenne muuttuu huomattavasti19. Huollettavien iäkkäitten henkilöitten osuus (iäkkäitten määrä suhteessa työikäiseen väestöön) kasvaa useimmissa maissa ja on pian suurempi kuin koskaan. Vaikka ikääntymisen pitkäaikaisvaikutuksista julkisiin menoihin ei juurikaan ole varmuutta ja vaikutukset riippuvat siitä, miten talous tähän kehitykseen sopeutuu, julkisiin menoihin kohdistuu tulevina vuosikymmeninä todennäköisesti merkittäviä korotuspaineita. Suuri osa paineesta kohdistuu julkisiin eläkejärjestelmiin, sillä niiden edellyttämien menojen määrä riippuu voimakkaasti väestön ikärakenteesta. Tuoreessa tutkimuksessa tarkasteltiin kansallisia ennusteita EU:n viidentoista jäsenvaltion eläkemenoista vuosina 1995-203020. Ennusteet perustuvat poliittisten näkymien säilymiseen ennallaan mutta ottavat huomioon jäsenvaltioissa 1980-luvun puolivälistä lähtien tehdyt merkittävät muutokset. Vuosina 1995-2030 eläkemenojen osuus BKT:sta noussee EU:ssa keskimäärin 3-4 prosenttiyksikköä (12%:sta 15 tai 16%:iin). Vuoteen 2030 mennessä eläkemenojen osuus BKT:sta saattaa eräissä jäsenvaltioissa (Alankomaat, Belgia, Italia, Ranska, Saksa ja Suomi) olla 15-20 %:n luokkaa. Menojen ennustetaan olevan alhaisemmat Espanjassa, Ruotsissa ja Tanskassa (10-15%) samoin kuin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (alle 10 %). 19 20 Euroopan unionin väestötilannetta käsittelevässä kertomuksessa (1996) käsiteltiin yksityiskohtaisesti keskipitkän ja pitkän aikavälin väestöllisiä näkymiä EU. n jäsenvaltioissa. Tämän tiedonannon liitteessä olevista kaavioista käy ilmi väestönkasvu EU:n eri jäsenvaltioissa vuosina 1995-2015 kolmen ikäryhmän osalta. D. Franco ja T. Munzi: Public Pension Expenditure Prospects in the European Union: A Survey of National Projections. European Economy, Reports and Studies' N°3, 1996. 20 Ikääntymisen vaikutusten korvaamiseen Euroopan unionissa (EU 15) vuosittain tarvittava työvoiman tuottavuuden kasvu. ** >~ *- ^ w « ^ fs N N Ö O = , O S 3 O3 rt. *M n rv r* ?v rs rv L ä Ä^. EUROSTAT ikääntyminen on saanut aikaan keskustelun nykyisten Euroopan väestön julkisten eläkejärjestelmien toimintamahdollisuuksista ja vaihtoehdoista, joilla eläkejärjestelmien toiminta saadaan kestävälle perustalle. Eläkejärjestelmien rahoitusmalleja on periaatteessa kaksi. Yksi mahdollisuus on sopia järjestelmästä, jossa määritellään, kuinka tällä hetkellä työssä oleville tehdään näiden siirryttyä eläkkeelle tulonsiirtoja vastikkeeksi niistä maksuista, joita he tällä hetkellä maksavat nykyisten eläkeläisten hyväksi. Tätä kutsutaan jakojärjestelmäksi (pay-as- you-go). Eläke-etuudet lasketaan ennalta määriteltävän laskentakaavan perusteella, ja yleensä etuuksien määrä riippuu palveluvuosien määrästä ja keskimääräisestä loppupalkasta. Eläkkeet rahoitetaan työntekijöiltä ja työnantajilta perittävin maksuin sekä talousarvioissa tehtävin määrärahasiirroin. Tällaisten järjestelmien toiminta riippuu rahoittajien maksuhalusta, jota puolestaan säätelee heidän uskonsa riittävien tulonsiirtojen vastaiseen jatkumiseen. tulonsiirrot perustuvat niiden vastaisesta Toisen keinon (rahastointi) mukaan samat jatkumisesta annetun lupauksen asemesta kiinteään tai rahalliseen omaisuuteen. Nämä järjestelmät rahoitetaan pääsääntöisesti säännöllisin maksuosuuksin, ja niiden tarjoamat etuudet riippuvat ainoastaan sijoitetun pääoman tuotosta. Näin ollen eläketuloon vaikuttavat inflaatio sekä investoinnin riskit. rahoitusvaihtoehdoista käydystä keskustelusta Eläkejärjestelmien ja niitä koskevasta tutkimuksesta on voitu tehdä joitakin merkittäviä päätelmiä. Väistämätön tosiasia on ensinnäkin, että tämänhetkinen BKT jaetaan vuosittain yhtäältä suoraan taloudelliseen toimintaan osallistumisestaan toimeentulonsa saavien ja toisaalta siihen osallistumattomien kesken. Tämä koskee niin jako- kuin rahastointiperusteisiakin järjestelmiä. Toiseksi, järjestelmien radikaali uudistaminen siirtymällä jakojärjestelmästä rahastointiin ei ole realistinen vaihtoehto, sillä se merkitsisi huomattavia siirtymäkuluja. Yhtäkkisen muutoksen yhteydessä kaikki eläkejärjestelmien piiriin kuuluvat siirtyisivät heti vastuineen rahastojärjestelmiin. Kaikki nykyisten järjestelmien vastuut realisoituisivat eli valtionvelka kasvaisi yhtäkkisesti. Rahavirtojen osalta kävisi niin, että menot olisi hoidettava jatkossakin mutta ilman maksuosuuksista saatavia varoja. Mikäli maksettavat eläkkeet rahoitettaisiin kokonaan valtion velanottoa lisäämällä, siirtymäkauden aiheuttamat kustannukset jaettaisiin tulevien sukupolvien kannettavaksi. Jos eläkkeet rahoitettaisiin vain osittain lisäämällä valtion velkaa ja osittain verotusta kiristämällä, rahoitusvastuu lankeaisi nykyiselle sukupolvelle, joka joutuisi maksamaan maksut kahteen kertaan, kun taas tulevat sukupolvet olisivat hyötyjiä. Vähittäin tapahtuva siirtyminen (rahastointi)ärjestelmän piiriin vain ensi 21 kertaa työmarkkinoille tulevat työntekijät) kohdistaisi jatkuvaa painetta perusjäämään koko siirtymäajan. Molemmat vaihtoehdot ovat nykyisessä rahoitustilanteessa ongelmallisia. Koska kertakaikkinen siirtyminen rahastointijärjesteimiin ei vaikuta realistiselta, useimmat jäsenvaltiot keskittyvät varmistamaan, että julkisten maksunjakoon perustuvien järjestelmien rahoitus on kestävällä pohjalla. Siihen tarvitaan merkittäviä uudistuksia. Tärkein uudistus on sellaisten järjestelyjen luominen, että ihmiset voivat jatkaa työntekoaan eläkkeelle siirtymisen asemesta. Todellista eläkkeellesiirtymisikää toisin sanoen nostettaisiin nykyisestä alle 60 vuodesta (ja koko ajan vähemmästä), mutta muodollisesti se säilyisi ennallaan eli yleisesti 65 vuotena. Näin sekä lisättäisiin eläkemaksujen määrää että vähennettäisiin eläkesuoritusten määrää. Jollei tämä ole mahdollista, käytettävissä olevia mahdollisuuksia ovat teoriassa eläkemaksujen korottaminen, budjetin sisäisten määrärahasiirtojen lisääminen, eläke-etuuksien pienentäminen tai näiden yhdistelmä. toteutetuissa Useimmat Euroopan maat ovat luopuneet tulojen tai palkan kasvusta eläkkeitten indeksoinnin perusteena ja siirtyneet käyttämään hintaindeksiä. Joissakin jäsenvaltioissa (Belgia, Italia, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi) viime vuosina tätä perusteellisemmissa uudistuksissa on tiettyjä yhteisiä piirteitä. Eläkkeelle siirtymisen hetki ei enää määräydy pelkästään lainsäädännöllisen eläkeiän mukaan, vaan yhtä tärkeänä perusteena on täyteen eläkkeeseen edellytettävien työvuosien eli eläkemaksuvuosien määrä. Joissakin jäsenvaltioissa käytössä olevan joustavan järjestelmän mukaan eläkkeellesiirtymishetken voi valita tietyn ajanjakson puitteissa. Tällainen kehitys on tasapuolisuuden kannalta myönteistä. Eurooppalaisia eläkejärjestelmiä on aika ajoin syytetty siitä, että ne käytännössä ehkäisisivät tulonsiirtoja (toisin sanoen suosisivat rikkaita köyhien kustannuksella), sillä elinajanodote kasvaa tulojen kasvaessa. joustaviin eläkkeellesiirtymisjärjestelyihin - siinä määrin kuin työnteon aloittaminen vanhempana sinänsä vastaa korkeampaa tulotasoa. Tulonsiirtoja siirryttäessä ehkäisevä vaikutus lievenee Toinen yleinen suuntaus on läheisemmän yhteyden luominen eläkkeen määrän ja työelämän aikana suoritettujen eläkemaksujen kokonaissumman välille. Keskittyminen eläkejärjestelmiä kartuttaviin maksuihin vaikuttaa järkevältä aikana, jolloin korostetaan työnteon tehokkasta kannustamista. Tällöin on kuitenkin tehtävä selväksi, mikä kuhunkin eläkejärjestelmään sisältyvän solidaarisuusvaatimuksen asema on: kuinka paljon työn väliaikaisen keskeytymisen - työttömyyden, sairauden tai lasten- ja vanhustenhoidon vuoksi - pitäisi pienentää eläkettä? On olemassa vaara, että tilanteen muuttuminen tähän suuntaan rankaisee naisia, joiden työura ei ole niin yhtäjaksoinen kuin miehillä. Suuntaus saattaa ajan myötä myös ehkäistä työelämän luonteessa tapahtuvia muutoksia, kuten työnteon keskeyttämistä aika ajoin ammattitaidon kohentamisen vuoksi. Tavoite: Edistetään julkisten eläkejärjestelmien sopeutumista Euroopan väestön ikään tymiseenH Avaintoimet: Tehdään ennusteita eläkemenojen vertailukelpoisia kehityksestä käyttämällä yhteisiä ennustusmenetelmiä sekä yhtenäisiä oletuksia taloudellisesta ja väestöllisestä kehityksestä. Arvioidaan niitä uudistuksen osia, jotka tuntuvat parhaiten varmistavan julkisten eläkejärjestelmien perustan kestävyyden siten, että samalla säilytetään niiden ytimenä oleva solidaarisuuden vaatimus. Tehdyt päätelmät esitetään vuoden 1997 lopulla suojelua julkaistavassa kertomuksessa, Euroopassa. jossa käsitellään sosiaalista 22 2. 3. 2. Varma toimintaympäristö lisäeläkejärjestelmille Sen ohella, että varmistetaan julkisten eläkejärjestelmien toimivan kestävällä pohjalla, on yhä tärkeämpää taata, että tämän päivän työntekijät eli tulevat eläkeläiset pystyvät säilyttämään tulonsa eläkkeelle siirtymisen jälkeen sellaisella tasolla, ettei heidän elintasonsa laske. Tähän päästään esimerkiksi tukemalla sellaisten lisäeläkejärjestelmien luomista, joiden toiminta perustuu kokonaan rahastoihin. Odottaa sopii, että eläkerahastot toimivat rinta rinnan julkisten jakoperusteisten järjestelmien kanssa niissä jäsenvaltioissa, joissa rahastojärjestelmät saavat jalansijaa. Saavuttavatko järjestelmät jalansijaa, onjäsenvaltioitten itsensä päätettävä. Kun lisäeläkejärjestelmien merkitys kasvaa, valtion on yhä tärkeämpää varmistaa rahastoitujen lisäjärjestelmien tehokkuuden takaava varma toimintaympäristö. Kaikissa jäsenvaltioissa on määrätty vakavaraisuuteen pyrkivästä hallinnoinnista. Yhteisön tasolla turvataan varat direktiiveillä 80/987/ETY ja 77/187/ETY21 erityisesti työnantajan maksukyvyttömyyden tai yrityksen siirron yhteydessä. Jos työntekijät voivat vapaasti valita eläkkeistään vastaavan rahoituslaitoksen, heidän on saatava ymmärrettävässä muodossa olevaa tietoa, jonka avulla he voivat tehdä oikean valinnan ja välttää eläkkeen jäämisen odotettua pienemmäksi. liikkuminen Yhtenäismarkkinoiden yhteydessä on mahdollisuus tehostaa rahastoitujen työeläkejärjestelmien kehittämistä, mistä koituu hyötyä järjestelmän piirissä oleville työntekijöille sekä taloudelle kokonaisuudessaan. Tämä voidaan saavuttaa perustamissopimuksessa olevien pääoman vapaata liikkumista ja palvelujen vapaata tarjoamista koskevien oikeuksien avulla. Pääoman vapaa sen perusteella taataan perustamissopimuksen 73 b artiklassa, eläkerahastot voivat kaikissa jäsenvaltioissa monipuolistaa omaisuuttaan sekä kotimaassa että talouden kansainvälisesti. suhdannevaihteluista syntyviä riskejä sekä pienentänee omaisuuden arvoon kohdistuvaa negatiivista vaikutusta, kun pääoma pienenee iäkkään väestönosan realisoidessa varojaan ja investoinnit siten lakkaavat. Pääoman vapaa liikkuvuus voi kuitenkin kaventua vakavasti jäsenvaltioiden investointeihin vakavaraisuussyistä soveltamien varojen vastaavuussääntöjen vuoksi. kasvattanee vähentänee kotimaan tuottoja, Tämä ja Sääntelymekanismin on lisäksi noudatettava miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatetta. Ohjeet periaatteen toteuttamisesta sisältyvät vuonna 1996 annettuun Barberin tuomion jälkeiseen direktiiviin22, jossa otetaan huomioon useat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamat eläkerahastojen hallinnoinnissa ei saa heikentää naisten asemaa, sillä heitä ei ole syytä rangaista keskimääräistä suuremmasta elinajanodotteestaan. Näin voi käydä, jos esimerkiksi nettopalkka pienenee ylimääräisten eläkemaksujen vuoksi tai työnantajat ovat haluttomia palkkaamaan naisia, koska näistä aiheutuu suurempien maksujen vuoksi enemmän työvoimakuluja kuin samaa työtä tekevistä miehistä. tuomiot. Ohjeiden käytännön soveltaminen 21 22 työntekijöiden oikeuksien taikka Direktiivi 77/187/ETY liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL N:o L 61, 5. 3. 77) työnantajan maksukyvyttömyystifanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL N:oL 283,20. 10. 80). ja direktiivi 80/987/ETY turvaamista yrityksen työntekijöiden liikkeen suojaa tai Neuvoston direktiivi 96/97/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta. EYVL N:o L 46, 17. 2. 97. 23 Tasa-arvoisen kohtelun toteutumisen vaikeus osoittaa, että lisäeläkejärjestelmien toimintaa on säänneltävä. Sosiaalinen suojelu - toisin kuin yksityiset vakuutukset - pyrkii laajamittaisen riskinjakojärjestelmän avulla tekemään eron kunkin vakuutetun henkilökohtaisen riskin ja yksittäisten vakuutettujen tai heidän työnantajansa suorittamien maksujen suuruuden välille. Näin koetetaan välttää tilannetta, jossa kohonneesta riskistä rangaistaisiin joko nettopalkan pienenemisellä tai korkeammilla työllistämiskustannuksilla. Riskinjako on vaikeampaa toteuttaa suppeahkoissa kiinteään etuustasoon perustuvissa järjestelmissä, ja kiinteitten eläkemaksujen järjestelmissä sitä ei tavata lainkaan. Vaikka rahastoidut lisäeläkejärjestelmät eivät perustukaan yhteisvastuu seen, on tärkeää varmistaa järjestelmien kaikkien jäsenten oikeudenmukainen kohtelu - myös osa-aikatyötä tekevien tai työnteon tilapäisesti keskeyttävien osalta. Näin on erityisesti siksi, että tällaisten järjestelmien merkityksen odotetaan kasvavan. Lisäeläkejärjestelmiä on lähestyttävä innovatiivisella tavalla, mikäli niiden merkityksen kasvun ei haluta romuttavan solidaarisuusperiaatetta. Erityisesti epätavanomaisissa tai epävarmoissa työsuhteissa (osa-aikatyö, työnteon tilapäinen keskeyttäminen) olevien asemaa heikentäisi se, että he jäisivät ilman kohtuullista työeläkejärjestelmän tarjoamaa suojaa. Tavoite: Suojatun toimintaympäristön tarjoaminen lisäeiäkejärjestelmille. Päätoimet: Komissio antaa vuoden 1997 alkupuoliskolla lisäeläkkeitä käsittelevän vihreän kirjan, kanssa, työmarkkinaosapuolet mukaan lukien, määrittämään, mitkä ovat sellaisen Euroopan tason toimintakehyksen keskeiset piirteet, jolla taataan lisäeläke- järjestelmille tehokkaan toiminnan mahdollistava ympäristö. osapuolten kaikkien pyritään yhdessä jossa 2. 3. 3. Ikääntyneiden uusiin hoitotarpeisiin vastaaminen Yhteiskuntamme muuttuvat ja sosiaaliseen suojeluun kohdistuvat tarpeet niiden mukana. Elinajanodote on kohonnut sodanjälkeisistä vuosista huomattavasti, eikä vanhuusaikaa yleisesti ottaen enää voida pitää taloudellisesti vaikeana aikana. Syntymässä on kuitenkin uusia, elämän ehtoopuolen elintasoon liittyviä tarpeita. Lisäksi Euroopan ikääntymisellä on erityisen suuri vaikutus hoitotyöhön liittyviin tarpeisiin. Akuuttien sairauksien hoidon kehittyminen sekä elinajanodotteen yleinen kasvaminen merkitsee sitä, että yhä useammat ihmiset joutuvat viimeisinä elinvuosinaan tukeutumaan muihin tällaisesta hoidosta vastasivat epävirallisesti arkielämänsä perusaskareissa. Aiemmin perheenjäsenet. Perheen sisäinen solidaarisuus on tällaisessa muodossa kuitenkin käymässä yhä vaikeammaksi toteuttaa, kun yhä useampi nainen käy työssä kodin ulkopuolella ja kun aikuiset lapset asuvat entistä kauempana vanhemmistaan. Kaikki Euroopan maat pitävät tavoitteena sitä, että ikääntyneet voisivat - mikäli suinkin mahdollista - elää kotonaan mieluummin kuin siirtyä hoitolaitokseen. Tämä on selvästi myös ikääntyneiden toive. Jotta hoidosta riippuvat ikääntyneet voisivat elää kotonaan, heillä on muun muassa oltava käytettävissään lääketieteellistä ja avustavaa hoitoa samoin kuin päivittäisistä tarpeista huolehtivaa kodinhoitoapua. Näistä palveluista vuosien mittaan kertyvät kustannukset voivat olla hyvinkin suuria. Useissa maissa on voimakas pelko siitä, että puheena olevan kaltaisen johtaa riippuvuuden epäoikeudenmukaiseen valikoitumiseen ja moraaliseen arpapeliin. Kustannusten arviointi - ja vapaaehtoisten vakuutusten hoitaminen saattaa kautta 24 siten vakuutusmaksujen määrittäminen - on sen vuoksi hyvin vaikeaa. Lopputulos saattaisi olla riskialtis, ja sen vuoksi se tuskin kiinnostaisi yksityisiä vakuutusyhtiöitä Vapaaehtoisiin vakuutuksiin liittyy lisäksi pelko siitä, että suuri osa väestöstä aliarvioi kohdalleen osuvan riskin eikä tule ottaneeksi tarvittavaa vakuutusta ajoissa. Silmiemme edessä on siis kehittymässä uusi sosiaalisen suojelun haara. Pakollinen suoja väestölle riippuvuusriskiä vastaan vaikuttaa perustellusti taloudellisten ja yhteiskunnallisten etujen mukaiselta. Ei ole kuitenkaan helppoa yhdistää uusiin hoitotarpeisiin vastaamista ja vaatimusta pitää vastaavat hoitokustannukset kurissa. Tärkeimmät avoimet kysymykset koskevat pakollisen vakuutusjärjestelmän tarjoaman suojan tyyppiä: tarjotaanko palveluja vai rahaa, joista jälkimmäinen antaa edunsaajalle laajemman valinnanvaran. Avoimia kysymyksiä liittyy myös siihen, miten hoitotarve arvioidaan ja kuinka etujen myöntäminen tarpeiden mukaan voidaan järjestää. Lisäksi on mietittävä kohdennettujen etuuksien etuja ja haittoja sekä edunsaajien valintaa näiden tulojen perusteella. Sosiaalipalveluja tarvitaan joka tapauksessa entistä enemmän. Tämän tarpeen tyydyttäminen toimintatapojen huolellista avaa huomattavia suunnittelua. Erityistä huomiota on kiinnitettävä yhtäläisiin mahdollisuuksiin luotaessa uusia hoitoalan työpaikkoja, jottei sukupuolten edustuksen tasapaino alalla vääristy. Lisäksi itse palvelut on järjestettävä laadukkaasti. työllisyysmahdollisuuksia ja edellyttää Tavoite: Sosiaalisen suojelun riippuvaisessa asemassa olevien iäkkäitten tarpeisiin voidaan vastata. tarkasteleminen uudelleen siten, että järjestelmien Päätoimet: Analysoidaan vuoden 1997 kertomuksessa sosiaalisesta suojelusta Euroopassa niiden jäsenvaltioiden kokemuksia, jotka ovat jo panneet toimeen hoitoalan säännöksiä, Tällä pyritään määrittämään tehokkaimmat pitkäaikaishoitoon liittyvän vakuutusjärjestelmän muodot 2. 3. 4. Terveyspalvelujen kohentaminen Terveyspalvelujärjestelmät ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa, sillä ne kuvastavat maalle ominaista historiallista ja kulttuurista kehitystä. Euroopan unionin alueella käytössä olevat järjestelmät voidaan kuitenkin jakaa kahteen perustyyppiin: sekä yksityisten että julkisten organisaatioiden palveluja hyödyntävät sekajärjestelmät ja toisaalta kansalliset terveydenhoitojärjestelmät, joiden tarjonta ja rahoitus on pääasiassa julkisviranomaisten vastuulla. Jäsenvaltioiden terveysmenojen kokonaismäärä vaihtelee hieman yli viidestä prosentista lähes kymmeneen pror nttiin bruttokansantuotteesta. Reaalimenot ovat kasvaneet monia vuosia, ja terveyspalveluihin kohdistuu kaikissa jäsenvaltioissa yhä voimakkaampia paineita. Esimerkiksi kaikkein iäkkäimpien terveydenhoidon aiheuttamat kustannukset ovat asukasta kohti viisi kertaa niin suuret kuin työikäisten osalta. Kun 75-vuotiaitten ja sitä vanhempien määrä kasvanee noin 50 prosentilla seuraavien 20 vuoden kuluessa, vaikutukset terveydenhuollon kokonaismenoihin ovat huomattavia. Syynä ovat paitsi väestölliset muutokset myös kasvavat odotukset siitä, mitä terveydenhuoltojärjestelmät voivat ja mitä niiden pitäisi tarjota. Terveydenhuoltojärjestelmiin kohdistuvat paineet ovat saaneet jäsenvaltiot panemaan alulle tarjontaa eräitä uudistuksia, joilla ne pyrkivät tehostamaan yleisesti terveyspalvelujen 25 ja entistä torjuntaa terveyden edistämistä tehokkuuden osalta. Terveydentilaa Euroopan yhteisössä terveyshyötyjen ja palvelujen käsitelleessä vuonna 1995 annetussa kertomuksessa23 luonnehdittiin joitakin tekeillä olevia uudistuksia. Lisäksi kertomuksessa vahvistettiin käsitys siitä, että jäsenvaltiot pitävät sairauksien toimintana. Vaatimattomienkin näille aloille tehtyjen investointien uskotaan näet vaikuttavan tehokkaasti tärkeimpiä kuoleman ja sairastuvuuden syitä sääteleviin voimakkaisiin osatekijöihin. Kun yritykset pitää julkisten terveydenhuoltojärjestelmien kustannukset kurissa esimerkiksi terveydenhoidon maksullisuutta lisäämällä ovat epäonnistuneet, jotkin jäsenvaltiot yrittävät nyt toimintamekanismeja. Erityisen soveltaa mainittava uudistus on palvelujen ostamisen erottaminen niiden tarjoamisesta. Sairaalat ja muut palvelujen tarjoajat tekevät paikallisten terveysviranomaisten kanssa sopimuksia tiettyjen palvelujen tarjoamisesta. Viranomaisten on siten määriteltävä vaatimuksensa entistä selvemmin ja etsittävä kustannuksiltaan tehokkaimpia keinoja niihin vastaamiseksi. Tämä edistää palvelujen tarjoajien välistä kilpailua. terveydenhuoltojärjestelmiinsä markkinatalouden tärkeämpänä Asiaan liittyy selvästi vaara, että säästöjä tavoitellessaan niin palvelujen tarjoajat kuin viranomaisetkin saattavat tuntea houkutusta valita parhaimman sijasta halvin vaihtoehto. Lisäksi on tehty sopimuksia, joissa sovittavat palvelut ja niiden laatu on määritelty epäselvästi. On kuitenkin vielä aivan liian varhaista arvioida lopullisesti puheena olevien ja muiden toimenpiteiden seurauksia. Pyrkiessään tehostamaan terveydenhoitojärjestelmäänsä monet jäsenvaltiot ovat koettaneet kilpailuttaa terveysalan - yksityisiä ja julkisia - vakuutuslaitoksia ja luoda samalla kunnollisen sääntely- ja takuujärjestelmän. On tärkeää jättää järjestelmän ulkopuolelle sellaiset osa-alueet kuin riskien valikoiminen, jottei osa ihmisistä jäisi vaille riittävää suojaa. Kunhan ehdot eivät vääristä kilpailua, vakuutuslaitosten on sellaisen palveluntarjoajan kanssa, joka tarjoaa parhaat palvelut käytettävissä olevien varojen kannalta asianmukaisella hinnalla. Nämä tekijät voivat yhdessä hyvinkin alentaa kustannuksia. Suurimmat niinkään edut vakuutustoiminnan itsensä osalta. terveydenhuoltomenojen toisaalta voitava saavutettaneen sopimus kylläkin tehdä eikä tuetaan myyntiä sisämarkkinoilla Näissä olosuhteissa on ratkaisevaa, että terveyspalvelujen vapaata tarjontaa ja alan tuotteitten vapaata hyödyttää terveydenhoitojärjestelmiä ja jonka tuloksena terveydenhoidon jatkuvuus taataan maksettavissa olevin kustannuksin koko yhteisön alueella. Mekanismi voidaan rakentaa helpottamalla toimenpiteitten suhteellisiin etuihin sekä uuden teknologian yleiseen ja kustannustehokkuuteen liittyvien, oikeaksi osoitettujen tietojen oikea-aikaista vaihtoa, tukemalla palveluorganisaatioita koskevan tietämyksen välittämistä, edistämällä olemassa olevien voimavarojen tehokkainta käyttöä erityisesti rajaseuduilla sekä minimoimalla niiden hallinnollisten lisäjärjestelyjen määrää ja laajuutta, joita sovelletaan toisista jäsenvaltioista tuleviin palvelujen käyttäjiin. mekanismilla, joka 23 KOM(95) 357, 19. 7. 1995. 26 Tavoite: Parannetaan terveydenhuoltojärjestelmien tehokkuutta yleisesti ja kustannusten osalta samoin kuin niiden laatua, jotta voidaan vastata ikääntyvän väestön ja muiden tekijöiden luomaan lisääntyvään hoitotarpeeseen. Päätoimet: ~ Arvioidaan mahdollisuuksia vähentää terveydenhuoltomenoja ennaltaehkäisyn avulla. -Selvitetään, missä määrin ja millä ehdoin markkinavoimien tuomisella terveydenhuoltojärjestelmim voidaan saada säästöjä, kun samalla edistetään palvelujen laadun kohottamista ja varmistetaan terveydenhoidon, saatavuus kaikille, ja -Komissio kustannustehokkuuteen toimia sekä arvioi, millä yhteisön tason toimilla voitaisiin auttaa jäsenvaltioita vähentämään kustannuksia ja samalla pääsemään parhaisiin terveysvaikutuksiin, terveydenhuoltojärjestelmien liittyviä jäsenvaltioiden tarkastelee yleiseen 2. 4. Sosiaalisen suojelun sopeuttaminen uudenlaiseen sukupuolijakaumaan: kohti oikeuksien yksilöllistämistä tulevina vuosina. Jotta näin avautuvat Naisten osuus kasvaa mahdollisuudet voitaisiin parhaiten hyödyntää, on olennaista sopeuttaa sosiaalinen suojelu uudenlaiseen sukupuolijakaumaan. Tämä merkitsee työmarkkinoilla myös i) ii) uusien järjestelyjen kehittämistä työ- ja perhe-elämän yhdistämiseksi oikeuksien vähittäinen yksilöllistämistä. ja perhetyyppien muuttuminen Kotitalouksien kokoonpanon edellyttää uudenlaista lähestymistapaa. On luotava innovatiivisia ja toteuttamiskelpoisia järjestelmiä, joiden avulla työ- ja perhe-elämä voidaan yhdistää. Naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan neljänteen toimintaohjelmaan (1996-2000)24 sisältyvien sitoumusten mukaisesti komissio tarkastelee eräitä käytännön aloitteita ja poliittisia vaihtoehtoja. Tässä yhteydessä tutkitaan toimenpiteitä, joilla pyritään tasokkaampaan lasten ja muiden huollettavien hoitoon. Komission aloitteesta työmarkkinaosapuolet neuvottelivat sopimuksen vanhempainlomasta. Sen mukaan sekä miehellä että naisella on yksilöllinen oikeus vanhempainlomaan siten, että heille taataan oikeus palata työpaikkaansa loman päätyttyä. Neuvosto antoi sopimuksen pohjalta direktiivin 3. kesäkuuta 199625. Käytännössä kaikkien jäsenvaltioiden sosiaalisen suojelun järjestelmissä on osia, joilla yksilön sosiaalinen suoje'j kytketään hänen perhetilanteeseensa (naimaton, naimisissa, avoliitossa jne). Tällaisilla johdetuilla oikeuksilla on takavuosina pystytty pelastamaan monet eurooppalaiset köyhyydeltä. Oikeuksissa otetaan huomioon perhesiteet sekä koti- ja hoivatyön arvo samoin kuin turvataan tulonhankkijan kuoltua niiden perheenjäsenten toimeentulo, jotka eivät ole 24 25 KOM(95) 381, 19. heinäkuuta 1995. EYVL N:o C 306, 17. 11. 1995. Neuvoston direktiivi 96/34/ETY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 1996, UNlCE:n, CEEP:n ja EAY. n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta. EYVL N:o L 145, 19. 6. 96, s. 4. 27 pysyväisluonteisesi olleet palkkatyössä vaan hoitaneet perhettään. Jakamalla kertyneet eläke- etuudet puolisoiden kesken avioeron yhteydessä tunnustettaisiin tässä mielessä palkkatyötä tekemättömän tai pienipalkkaisen puolison välillinen osuus perheen toimeentuloon. on jolla suora oikeus Johdettuihin oikeuksiin liittyy kuitenkin eräitä ongelmia. Ne saavat aikaan riippuvuutta siitä henkilöstä, oikeudet sosiaaliturvaetuuksiin syntyvät useimmiten palkkatyön kautta, naisten miehiä vähäisemmästä osallistumisesta työelämään seuraa, että naisilla on suoria oikeuksia miehiä vähemmän. Naiset ovat sen vuoksi suhteen rikkoutuessa esimerkiksi avioeroon miehiä heikommassa asemassa. Johdettuja oikeuksia myönnetään lisäksi useimmissa maissa vain puolisolle ja lapsille. Niiden yhteydessä ei aina oteta huomioon muita, yleistyviä yhdessä asumisen muotoja. sosiaaliturvaetuihin. Koska suorat Johdetut oikeudet saattavat lisäksi jarruttaa naisten pyrkimistä työmarkkinoille ja sen sijaan kannustaa heitä työskentelemään epävirallisen, suojaamattoman talouden piirissä. Vähäinen osa-aikatyö ei joissakin maissa oikeuta minkäänlaiseen sosiaaliturvaan. Tilannetta siedetään tekevät voivat yleensä käyttää hyväkseen vain sen vuoksi, että vähäistä osa-aikatyötä johdettuja oikeuksia eikä heidän työtään pidetä itsenäisenä toimeentulon hankkimisena vaan pikemminkin lisätulojen lähteenä perheelle. Näin ollen tällaista työtä tekevä jää kumppaninsa sosiaaliturvan varaan. Mainittakoon vielä perhe-eläkkeet, joiden kautta jälkeenjäänyt puoliso voi saada eläkettä lisämaksuja kuolleen puolisonsa eläkemaksujen perusteella, vaikkei itse olisikaan joutunut suorittamaan. Tämä koskaan työskentelemätön puoliso voi saada puolisonsa täysien työvuosien ja hyvien tulojen perusteella suurempaa eläkettä kuin koko elämänsä työtä tehnyt pienituloinen. Johdetut oikeudet voivat siis saada aikaan sosiaaliturvaetuuksina tapahtuvia tulonsiirtoja keskivertopalkanansaitsijoilta suurituloisten elätettäville ja jälkeenjääneille. ulkopuolella tilanteeseen, johtaa kodin jossa voi Oikeuksien yksilöllistämisellä pyrittäisiin keskeyttämään käytäntö, jonka mukaan yksilön sosiaaliturvassa otetaan huomioon hänen henkilökohtaiset siteensä. Yksilöllistäminen tekisi työsopimuslainsäädännön kanssa; siinähän osaltaan sosiaalisen suojelun yhtenäisemmäksi työntekijöitä kohdellaan yksilöinä. Yleisesti ottaen yksilöllistäminen noudattaa yleistä kehitystä kohti yksilön itsemääräämisoikeuden lisääntymistä. Tässä mielessä yksilöllistämisessä on kyse muustakin kuin sukupuoleen liittyvistä seikoista, nimittäin myös vanhempien ja lasten suhteesta tilanteessa, jossa perhetyyppejä on tullut lisää. Oikeuksien yksilöllistämisestä saattaa kieltämättä syntyä vaikeuksia. Johdetut oikeudet voivat esimerkiksi antaa työttömälle välillisen oikeuden elätettävistä lapsista myönnettäviin etuuksiin. Yksilöllistämisen myötä saatetaan lisäksi joutua soveltamaan etuusoikeuksiin ikävaatimuksia. Kaikesta huolimatta on jolla rohkaistaan kaikkien potentiaalisten työntekijöiden itsenäistä osallistumista työmarkkinoille tämän turhaan kiristämättä perheen budjettia. laadittava strategia, Oikeuksien yksilöllistäminen vaikuttaisi yksilöön ja julkiseen talouteen eri tavoilla sosiaalisen suojelun eri alojen mukaan. Terveydenhuoltoon ja työttömyyskorvaukseen liittyvien oikeuksien yksilöllistäminen vaikuttaa varsin suoraviivaiselta toteuttaa, sillä sen budjettivaikutukset olisivat todennäköisesti lienee vanhuuseläkkeitten osalta, ja juuri niiden yhteydessä myönnetään suurin osa johdetuista oikeuksista. Yksilöllistäminen merkitsisi paitsi elätettävistä myönnettävien lisien poistamista myös sitä, että perhe-eläkkeen asemesta maksettaisiin jonkin muun tyyppistä korvaavaa tuloa. yksilöllistäminen Tärkeintä vaikeinta samalla pieniä. ja 28 Eläkeikää nuoremmille leskille voitaisiin myöntää erityistä siirtymäajan eläkettä eläkeiän saavuttamiseen tai työpaikan löytämiseen saakka. jos erittäin todennäköisesti huomattavia menetyksiä, Kun otetaan huomioon naisten tämänhetkinen asema työmarkkinoilla, naiset kärsisivät ryhmänä tarkasteltuna perhe-eläkkeet lakkautettaisiin. Monet saattaisivat jopa joutua köyhyysrajan alapuolelle. Mahdollinen ratkaisu tähän hyvin monitahoiseen ongelmaan saattaisi olla järjestelmä, jossa perustana olevaa vanhuuseläkettä täydentäisi työeläke. Vanhuuseläke takaisi, että kaikki eläkeiän saavuttaneet saisivat riittävän tulon tullakseen toimeen. Jäsenvaltioiden eläkeuudistuksissa ollaan kuitenkin menossa vastakkaiseen suuntaan. Toisin sanoen luodaan entistä lähempi yhteys työn kautta suoritettujen eläkemaksujen ja eläkkeitten määrän välille (ks. 2. 3. 1 edellä), jolloin ongelman ratkaisu vaikeutuu vaikutuksia eläkeoikeuksiin on pohdittava perinpohjaisesti, jotta siihen liittyvä ilmeinen tavoitteitten ristiriita voidaan sovittaa. Tässä suhteessa jäsenvaltioiden on syytä ottaa opikseen niistä lukuisista lähestymistavoista, joita unionin alueella on käytössä. entisestään. Työnteon väliaikaisen keskeyttämisen Tavoite: Päätoimet: Sosiaalisen sukupttoMjakaumaan ja perhetyyppien muutoksiin. sopeuttaminen suojehm työelämän uudenlaiseen - Komissio tekee aloitteita tasokkaamman lasten ja muiden elätettävien hoidon saavuttamiseksi. - Yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevässä vuoden 1997 vuosikertomuksessa arvioidaan ne pyrkivät oikeuksien yksilöllistämiseen vaarantamatta naisten taloudellista hyvinvointia. jäsenvaltioiden toimia, joilla 2. 5. Unionin alueella liikkuvien sosiaalisen suojelun parantaminen Unionin alueella liikkuvien sosiaaliturvajärjestelyjä koordinoidaan asetuksella N:o 1408/71, joka perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 51 ja 235 artiklaan. Se on työntekijöiden vapaan liikkuvuuden edellytys. Asetuksessa säädetään jäsenvaltioiden välillä liikkuvien ihmisten korkealuokkaisesta suojelusta. Asetuksen N:o 1408/71 tarjoamassa suojassa on kuitenkin edelleen aukkoja26. Nykymuotoinen koordinointijärjestelmä on lisäksi vaarassa vanhentua ja jäädä syrjään uudesta kehityksestä. Jäsenvaltioissa on viime aikoina otettu käyttöön uudentyyppisiä etuuksia, jotka liittyvät esimerkiksi yhä monilukuisemman iäkkään väestön pitkäaikaishoidon tarpeeseen ja joita ei ole helppo oikeudellisesti sovittaa asetuksen N:o 1408/71 piiriin. Tämä asetus perustuu sosiaaliturvan klassisiin osa-alueisiin. Uudentyyppisen sosiaalisen suojelun käyttöönottoa jäsenvaltioissa ei pidä jarruttaa sillä, että koordinointijärjestelmän mahdollisista vaikutuksista uusiin järjestelmiin ei ole varmuutta. Euroopan yhdentymisen alkuperäistä ulottuvuutta - työntekijöiden vapaan liikkumisen sallivat ja sitä edistävät yhtenäismarkkinat - on jalostettu tuomalla siihen uusi käsite, eurooppalainen 26 Aukkokohdista joitakin on käsitelty komissio vihreässä kirjassa "Koulutus - ammattikoulutus tutkimus: kansainvälisen liikkuvuuden esteet", KOM(96) 462. 29 kansalaisuus. Asetuksen N:o 1408/71 ihmisiä koskevia näkökohtia olisi muokattava tämän mukaisesti. Erilaisten kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien koordinointi on väistämättä monimutkaista. Turhaa monimutkaisuutta on kuitenkin syytä välttää, ja sääntöjä pitäisi yksinkertaistaa aina kun se on mahdollista. On pyrittävä tekemään säännöt sellaisiksi, että unionin alueella liikkuvat kansalaiset voivat niitä helpommin ymmärtää ja että päästäisiin asetuksen päivittäiseen soveltamiseen liittyvistä käytännön ongelmista ja jarruttavasta byrokratiasta, jotka saattavat jolla hämärtää koordinointijärjestelmää voidaan yksinkertaistaa ja uudistaa siten, että se vastaa nykyisiä ja tulevia vaatimuksia. Strategian läheisessä yhteydessä kansallisiin laadinnassa ollaan viranomaisiin ja laitoksiin, Euroopan parlamenttiin ja työmarkkinaosapuoliin. tavoitteena olevia hyötyjä. Komissio strategian, asetuksen laatii Keskustelun kuluessa on eri tahoilta esitetty näkökanta, jonka mukaan ei enää ole perusteltua sulkea jossakin jäsenvaltiossa vakuutettu ja siellä laillisesti asuva henkilö, joka siis kuuluu tarjoaman kansallisten sosiaaliturvajärjestelyjen piiriin, kokonaan koordinointijärjestelmän suojan ulkopuolelle vain, koska kyseinen henkilö ei ole jonkin EU-maan kansalainen. Komissio aikoo vuoden 1997 jälkipuoliskolla tehdä neuvostolle ehdotuksen, jolla pyritään laajentamaan koordinointisäännökset koskemaan kokonaan tai osittain myös sellaisia palkkatyöntekijöitä tai itsenäisiä ammatinharjoittajia, jotka eivät ole minkään EU-maan kansalaisia. Käydyn ajatustenvaihdon perusteella on lisäksi ilmeistä, että on käytävä perusteellinen keskustelu mahdollisuudesta käyttää toisen maan teiveydenhuoltopalveluja, erityisesti olemassa tehostamiseksi nimenomaan olevien palvelumahdollisuuksien käytön rajaseuduilla. On kuitenkin otettava huomioon vaikutukset jäsenvaltioiden sairausvakuutuksen rahoitustasapainoon. terveydenhuollon koordinointiasetusten säädöksiä. Deckerin ja Kohliin asioissa27 annettavien tuomioistuimen tuomioiden selvittyä komissio tekee ehdotuksen asetuksen N:o 1408/71 muuttamiseksi siten, että mahdollisuudet käyttää toisen maan terveydenhuoltopalveluja helpottuvat. tarkasteltava lisäämiseksi uudelleen Samoin on ja tilanteita. Esimerkiksi Verotusta ei toisin kuin sosiaaliturvaa koordinoida yhteisön tasolla, ja tämä saattaa aiheuttaa omituisia joutua maksamaan sosiaaliturvastaan kahteen kertaan: yhtäältä asuinvaltionsa korkean verotuksen kautta ja toisaalta työskentelyvaltionsa korkeiden vakuutusmaksujen kautta. Komissio aikoo tutkia näitä ongelmia vuoden 1997 aikana samoin kuin määritellä keinoja niiden ratkaisemiseksi sopivilla yhteisön tason toimilla. rajatyöntekijät saattavat jotkut Laajasti hyväksytyn käsityksen mukaan unionin sisällä liikkuville ihmisille aiheutuu todellisia ongelmia siitä, ettei Euroopan tasolla ole lisäeläkejärjestelmien koordinointijärjestelmää. työeläkejärjestelmien asema Tilanne on tämä erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa 27 toisen maan ainoastaan Tuomioistuin tutkii parhaillaan, missä määrin asetuksen N:o 1408/71 säännökset, joissa annetaan jäsenvaltion mahdollisuus kustannuksella yhteisön perustamissopimuksen 30 artiklan (tavaroiden, kuten farmasia-alan tuotteitten, vapaa liikkuminen) ja 59 artiklan (palvelujen, kuten terveydenhuoltopalvelujen, vapaa tarjoaminen) mukaisia. Asiat Decker (C-120/95) ja Kohll (C-158/96). toimivaltaisen ovat Euroopan käyttöön olosuhteissa, terveydenhuoltopalvelujen tiukasti määritellyissä 30 sosiaalisessa suojelussa on merkittävä. Heinäkuussa 1991 annetussa komission tiedonannossa28 määriteltiin tämän alueen kehitystä erityisesti haittaavat seikat. Monilla kyseisistä järjestelmistä ja ne ovat eri maissa hyvinkin erilaisia alkuperältään, on oma erityisluonteensa, ammattikattavuudeltaan ja soveltamisaloiltaan samin kuin juridiselta ja tekniseltä muodoltaan. Lakisääteisiä järjestelmiä varten luotu nykyinen koordinointijärjestelmä ei sen vuoksi vaikuta sopivalta keinolta lähestyä puheena olevia ongelmia. Tarvitaan joustavampaa lähestymistapaa. Simone Veilin johdolla työskennellyt, ihmisten vapaata liikkuvuutta käsitellyt korkean tason neuvoa-antava paneeli ehdottaa komissiolle kertomuksessaan29 suuntaviivoja alan tulevaksi toiminnaksi. Komissio tarkastelee kaikkia tällä alalla esiin tulevia vapaan liikkuvuuden esteitä lisäeläkkeitä käsittelevän vihreän kirjan yhteydessä. Kirja julkaistaan piakkoin. Komissio aikoo kuitenkin tehdä direktiiviehdotuksen, jossa korkean tason paneelin kertomuksessa esiin tuodut näkökohdat periaatteessa katettaisiin. askeleena puheena olevien esteiden voittamiseksi ensimmäisenä Tavoite: Koordinointijärjestelmän laatiminen sosiaalisen suojelun uusia muotoja ja alan uusia tarpeita varten. Turhan monimutkaisuuden väittäminen ja esteiden poistaminen maasta toiseen suuntautuvalta liikkumiselta, Päätoimet: sekä läheisessä ajantasaistamiseksi laatii strategian koordmoinajärjestelmän uudistamiseksi ja -Komissio yksinkertaistamiseksi yhteistyössä kansallisien viranomaisten, Euroopan parlamentin ja työmarkkinaosapuolten kanssa. Lisäksi pyritään löytämään täsmällisiä keinoja työeläkejärjestelmiin liittyvien rajatyötä koskevien ongelmien ratkaisemiseksi, - Komissio laatii vihreän kirjan lisäeläkkeistä, ja siinä käsitellään kaikkia tällä alalla esiin tulevia vapaan liikkuvuuden es*eitä< Komissio aikoo ensimmäisenä askeleena näiden esteiden voittamiseksi tehdä direktiiviehdotuksen, jossa korkean tason paneelin kertomuksessa esiin tuodut näkökohdat periaatteessa katettaisiin. 3. SOPEUTUMISEN TUKEMINEN EUROOPAN TASON TOIMILLA Tämä tiedonanto perustuu toissijaisuusperiaatteen noudattamiseen. Kukin jäsenvaltio on vastuussa oman sosiaalisen suojelun järjestelmänsä organisoinnista ja rahoituksesta, kun taas unioni vastaa sosiaaliturvajärjestelmien koordinoimisesta siltä osin kuin asia koskee vapaata liikkumisoikeuttaan unionin alueella käyttävien ihmisten suojelua. Sitä paitsi kokemusten vaihdosta jäsenvaltioiden välillä saadaan EU:n tasolla merkittävää lisäarvoa. Sosiaalista suojelua voidaan nykyaikaistaa ja kohentaa unionin alueella vain, jos kaikki osapuolet osallistuvat työhön aktiivisesti. Tämän tiedonannon II osassa komissio esittelee tavoitteitten joukkoa keskeisiä saavuttamiselle että esittämään konkreettisia toimia edelleen harkittavaksi. sekä antamaan joilla pyritään suuntaviivat toimia, 28 29 Komission tiedonanto neuvostolle "Sosiaaliturvan työntekijöiden sosiaaliturvassa ja niiden vaikutus vapaaseen liikkuvuuteen", SEC(91) 1332. lisäjärjestelmät: lisäeläkejärjestelmien asema Korkean tason paneelin kokouksessaan 28. -29. marraskuuta 1996 hyväksymä kertomus lisäeläkkeistä. 31 Komissio pyytää neuvostoa, Euroopan parlamenttia, talous- ja sosiaalikomiteaa, työllisyys- ja työmarkkinapoliittista komiteaa sekä talouspoliittista komiteaa antamaan lausuntonsa tässä tiedonannossa esitetyistä sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamista koskevista ajatuksista. Komissio pyytää kullakin asiaankuuluvalla tasolla toimivia työmarkkinaosapuolia osallistumaan keskusteluun erityisesti seuraavien kolmen seikan tiimoilta: • väestön ikääntymisen vaikutukset eläkkeelle siirtymiseen • sellaisen Euroopan tason sääntelymekanismin piirteet, jolla voidaan taata varma toimintaympäristö lisäeläkejärjestelmien tehokkaalle toiminnalle • uusien työskentelymallien syntymisen ja erityisesti työnteon väliaikaisen keskeyttämisen vaikutukset sosiaaliturvaoikeuksiin. Sosiaaliseen suojeluun liittyvät asiat on saatettava osaksi eurooppalaisen työllisyyspolitiikan kehittämistä. Työllisyys on tällä hetkellä Euroopan unionille ja jäsenvaltioille ensisijainen kysymys ja samalla suurin haaste. Tästä sitoumuksesta syntyy sekä tarve että mahdollisuuksia yhteisön tason lisätoimille. Komissio osallistuu tähän prosessiin yhtenäiskertomuksessaan, jonka se antaa Eurooppa-neuvostolle sen kokoontuessa Luxemburgissa joulukuussa 1997. Tässä yhteydessä analysoidaan jäsenvaltioiden jo toteuttamia uudistuksia, joilla ne pyrkivät muokkaamaan sosiaalista suojelua työllisyyden kannalta myönteisempään suuntaan sekä tehdään ehdotuksia lisätoimiksi. Sosiaaliturvasta vastaavien pääjohtajien työryhmää pyydetään osallistumaan mainitun kertomuksen laadintaan. Yhteisen pohdinnan osallistujakunnan on oltava entistä laajempi; kansalaisyhteiskunnan edustajien on oltava siinä mukana. Koko kysymys on tärkein vuoden 1998 Euroopan sosiaalipoliittisessa foorumissa käsiteltävistä asioista. Foorumin osallistujia ovat jäsenvaltiot, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt samoin kuin Euroopan unionin toimielimet. Foorumissa käsitellään sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistussuuntia ensi vuosikymmenellä. Keskustelun pääaiheita ovat tarkemmin sanottuna keinot, joilla sosiaalisen suojelun järjestelmät voidaan sopeuttaa edellä kuvattuihin uusiin tarpeisiin. Lopuksi mainittakoon vuoden 1997 lopulla julkaistavaksi aiottu kertomus sosiaalisesta suojelusta Euroopassa. Kertomukseen kootaan enemmän tietoja ja analyyseja tuoreesta kehityksestä jäsenvaltioissa, ja se on tarkoitettu osaksi yhteistä pohdintaa. Liite Väestönkasvu 1995-2015 kolmen ikäryhmän osalta Normaaliskenaario 32 Itävalta Belgia ~2Q% <M9 2fM9 60* <M9 20-59 60+ Tanska Saksa •20% Espanja Suomi mm Ranska Kreikka Q-19 20-59 60+ 33 Irlanti Italia 24. 6% Q-19 20-59 60+ 0-19 20-59 60+ Luxemburg Alankomaat w:m Portugali Ruotsi 40% : /i 20% k ! mmm my*'/ 20%^* : 0%K4 r -2Ö%^ 0-19 23,6% mm 20-59 60+ Yhdistynyt kuningaskunta Euroopan unionissa Lähde: EUROSTAT 34 ISSN 1024-4492 KOM(97) 102 lopullinen ASIAKIRJAT FI 05 04 Luettelonumero : CB-CO-97-104-FI-C ISBN 92-78-17139-5 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 3f


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1011/97 του Andre LAIGNEL προς την Επ τροπή. Πρόσκληση υποβολής προτάσεων της Επιτροπής αριθ. 96/ 284/10 "δράσεις καινοτομίας των αγροτισσών και των γυναικών γενικότερα στην καρδιά της υπαίθρου"

eurovoc_concepts:
competition (EU)
farmer
foreign language
rural habitat
tendering
woman farmer

formats: html print