eurovoc_concepts:
Japan
anti-dumping duty
anti-dumping legislation
bearing
import
originating product

text: • * * * ** •ft * * -if KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 26. 03. 1997 KOM(97)134 endelig udg. wwi RÅDETS FORORDNING (EF^ om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af Forslag til kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm med oprindelse i Japan og om ophævelse af antidumpingforanstaltningerne Ijjrtj «fe på denne import (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE 1. Vedlagt et forelægges forordning om afslutning af til Rådets antidumpingproceduren vedrørende importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm med oprindelse i Japan og om ophævelse af antidumpingforanstaltningerne på denne import. forslag 2. Vedlagte forslag gældende en antidumpingforanstaltninger vedrørende den pågældende import, som EF-industrien havde anmodet om, og som Kommissionen iværksatte i marts 1995. interimsundersøgelse resultatet af er af 3. Som følge af en undersøgelse foretaget af Kommissionens tjenestegrene blev det fastslået, at selvom EF-industrien endnu ikke var kommet sig helt efter den tidligere prekære situation, havde den pågældende import taget for sig selv nogen materielt skadelig virkning på forholdene i EF-industrien. Påstanden i anmodningen fra EF- industrien om en interimsundersøgelse om, at de gældende foranstaltninger var utilstrækkelige til at opveje den øgede skade, afvises derfor. Kommissionens tjenestegrene er nemlig af den opfattelse, at den prekære situation for EF-industrien snarere har sit udspring i import fra andre tredjelande og japansk produktion i Fællesskabet. 4. Desuden fastslog Kommissionens tjenestegrene, at det ikke var sandsynligt, at en ophævelse af de i øjeblikket gældende antidumpingforanstaltninger ville skabe en situation, hvor denne import igen ville give anledning til materiel skade. til 5. Under henvisning ovenstående har man af interimsundersøgelsen af de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende i Japan må være, at importen af det pågældende produkt med oprindelse antidumpingproceduren vedrørende ovennævnte import bør afsluttes, og at de gældende antidumpingforanstaltninger bør ophæves. resultatet skønnet, at A Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm med oprindelse i Japan og om ophævelse af antidumpingforanstaltningerne på denne import RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab1, særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 3, under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af Det Rådgivende Udvalg, og i EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1, senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2331/96, EFT nr. L 317 af 6. 12. 1996, s. 1. AlsLo ud fra følgende betragtninger: A. PROCEDURE (1) I juni 1994 modtog Kommissionen en anmodning om fornyet undersøgelse af de endelige antidumpingforanstaltninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 2849/922 om ændring af den endelige antidumpingtold på importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm (i det følgende benævnt "kuglelejer"), med oprindelse i Japan, som indførtes ved forordning (EØF) nr. 1739/853. Denne anmodning blev indgivet af FEBMA (Federation of European Bearing Manufacturers' Association) på vegne af producenter i Fællesskabet, hvis samlede produktion angiveligt udgjorde en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet af kuglelejer. (2) I anmodningen anførtes det, at gældende antidumpingforanstaltninger ikke er, eller ikke længere er, tilstrækkelige til at modvirke den dumpingimport, som forvolder skade, idet dumpingimportens omfang og den deraf følgende skade angiveligt er tiltaget. 2 EFT nr. L 286 af 1. 10. 1992, s. 2. 3 EFT nr. L 167 af 27. 6. 1985, s. 3. (3) I betragtning af, at der forelå tilstrækkelige beviser til at begrunde indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 3283/94 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab4, offentliggjorde Kommissionen den 23. marts 19955 en meddelelse om indledning af en fornyet undersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af kuglelejer med oprindelse i Japan. (4) Kommissionen underrettede officielt de EF-producenter, importører og japanske producenter, som den vidste var berørt af proceduren, samt repræsentanterne for Japan om indledningen af undersøgelsen, og den gav de berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt. 4 EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 1, afløst af Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. 12. 1995. 5 EFT nr. C 71 af 23. 3. 1995, s. 3. 3 (5) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe afgørelse i sagen. (6) Undersøgelsen i forbindelse med den foreliggende procedure omfattede perioden fra den 1. januar til den 31. december 1994. Undersøgelsen af udviklingstendenserne for de faktorer, der lå til grund for at fastslå, om der påførtes den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet skade som følge af den af undersøgelsen omfattede import, omfattede perioden fra den 1. januar 1991 til den 31. december 1994. (7) Med henblik på undersøgelsen af den forvoldte skade benyttedes for at sikre sammenligneligheden af de data, der indhentedes for den i betragtning 6 anførte periode, oplysninger omfattende Fællesskabet bestående af femten medlemmer, også for perioden forud for udvidelsen af Fællesskabet med Sverige, Finland og Østrig. (8) Undersøgelsen kunne ikke afsluttes inden for den normale frist på grund af de komplicerede forhold, der kendetegnede behandlingen af de aspekter af proceduren, der vedrørte spørgsmålet om den forvoldte skade og •i årsagssammenhængen, og dette skyldtes hovedsagelig det store antal forskellige typer af den vare, der er omfattet af undersøgelsen. (9) EF-erhvervsgrenen, på hvis vegne anmodningen om en fornyet undersøgelse er indgivet, består af følgende producenter: SKF France S. A. (Frankrig); SKF Industrie SpA (Italien); SKF Espanola S. A. (Spanien); SKF Deutschland GmbH (Tyskland); SKF (UK) Ltd (Det Forenede Kongerige); FAG Kugelfischer (Tyskland); FAG Cuscinetti SpA (Italien); Umbra Cuscinetti SpA (FAG) (Italien); ROL Rolamentos Portugueses SARL (Portugal) og SNR Roulements (Frankrig). (10) I undersøgelsesperioden eksporterede følgende selskaber kuglelejer fra Japan til Det Europæiske Fællesskab og samarbejdede med Kommissionen om gennemførelse af den fornyede undersøgelse: Sapporo Precision Ltd; NTN Corporation Ltd. ; Nankai Seiko Co. Ltd. ; Nachi-Fujikoshi Corp. ; Koyo Seiko Co. Ltd. ; NSKLtd. ; Inoue Jikuuke Kogyo Ltd; Izumoto Seiko Co. Ltd. ; Nakai Bearings Co. Ltd. ; Tottori Yamakei Bearing Seisakusho Ltd. ; Wada Seiko Ltd. ; Fujino Iron Works Ltd. ;. og NSK Micro Precision Ltd (11) Den uafhængige importør, I. S. O. Import Standard Office (Frankrig), samarbejdede med Kommissionen om gennemførelse af undersøgelsen. (12) Endvidere fremsatte et stort antal endelige brugere bemærkninger, som blev taget i betragtning i det omfang, der blev fremlagt tilfredsstillende dokumentation herfor. B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE (13) De varer, der er omfattet af proceduren, er kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm, henhørende under KN-kode 8482 10 90 og med oprindelse i Japan. Disse kuglelejer anvendes hovedsagelig som halvfabrikata ved samling af varer, såsom motorkøretøjer, elektrisk udstyr, værktøjsmaskiner og udstyr til byggeri, luftfart, landbrug og militær. (14) I Japan og i Fællesskabet sælges kuglelejer hovedsagelig til to kategorier af kunder, nemlig industrielle brugere og forhandlere. (15) Det konstateredes, at kuglelejer, der fremstilles i Japan, og som sælges på det japanske hjemmemarked og til eksport til Fællesskabet, og kuglelejer, der fremstilles af producenterne i Fællesskabet og sælges på EF-markedet, er identiske i henseende til fysiske egenskaber og anvendelsesformål. De ansås derfor for at være samme vare i overensstemmelse med artikel 1, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96. C. DEFINITION AF ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET (16) Som det var tilfældet i den forordning, der er omfattet af den fornyede undersøgelse6, anses de japanske selskaber, der udøver produktionsvirksomhed i Fællesskabet, ikke for at være en del af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, jf. definitionen i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 384/96. Denne fremgangsmåde ansås for berettiget, fordi disse selskaber er 6 Jf. betragtning 24-25. forretningsmæssigt forbundet med de japanske eksportører af den pågældende vare. Selskaberne sælger hele deres produktion til salgsdatterselskaberne i Fællesskabet, som ligeledes er forbundet med de japanske eksportører, og som også sælger importerede kuglelejer med oprindelse i Japan. Under disse omstændigheder ml produktionsselskaberne i Fællesskabet formodes at opnå fordele af en eventuel uredelig handelspraksis. Nævnte producenter ansås følgelig ikke for at optræde som normale EF-producenter, men snarere som en supplerende forsyningskilde for eksportører, der angiveligt praktiserede dumping. (17) En af de EF-producenter, der er nævnt ovenfor, besvarede ikke Kommissionens spørgeskema inden for den af Kommissionen fastsatte frist. I betragtning af den manglende samarbejdsvilje fra det pågældende selskabs side blev det ikke medregnet til EF-erhvervsgrenen, som fastlagt i klagen, og indgik dermed ikke i Kommissionens fastlæggelse af den forvoldte skade som led i den foreliggende undersøgelse. I den resterende del af denne undersøgelse forstås ved erhvervsgren i Fællesskabet de samarbejdsvillige EF-producenter, der støttede klagen, og hvis samlede produktion af kuglelejer udgør en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet, jf. definitionen i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96. D. SKADE Forbrug (18) Mellem 1991 og 1994 steg forbruget af kuglelejer i Det Europæiske Fællesskab fra ca. 409 mio. stk. til ca. 513 mio. stk. , dvs. en stigning på ca. 25%. Denne udvidelse af markedet er en følge af de generelle konjunktursvingninger på markedet for kuglelejer, hvor dette markeds størrelse svinger i takt med brugervirksomhedernes generelle økonomiske aktivitet. 10 Importens omfang og markedsandel (19) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden faldt importen af kuglelejer med oprindelse i Japan fra 10 225 tons til 7 872 tons, dvs. med 23%. Salget i Fællesskabet af kuglelejer med oprindelse i Japan faldt fra 30,6 mio. stk. til 29,8 mio. stk. , altså en nedgang på 2,3% i samme periode. (20) I overensstemmelse med denne nedgang i salget og i modstrid med EF- erhvervsgrenens påstande, er markedsandelen for den pågældende import faldet støt. Den faldt således fra 7,7% i 1991 til 5,9% i 1994. 11 Importpriser (21) De priser, hvortil visse typer af den pågældende vare solgtes af et repræsentativt udsnit af de japanske producenter, som havde meddelt oplysninger om salgspriser, sammenlignedes med EF-producenternes priser for identiske typer for hver kundekategori i fire medlemsstater (Tyskland, Det Forenede Kongerige, Frankrig og Italien). I betragtning af disse markeders samlede størrelse og i overensstemmelse med tidligere undersøgelser vedrørende kuglelejer, ansås disse markeder for at være repræsentative for situationen i hele Fællesskabet. På grundlag af denne analyse konstateredes det, at der for importen fra Japan er tale om underbud i et vist omfang, således som det også fremgik af den af undersøgelsen omfattede forordning7. Det ansås imidlertid ikke for rimeligt at drage nogen konklusioner af denne analyse, fordi de involverede japanske selskaber kun sælger et begrænset antal typer, som er identiske eller direkte sammenlignelige med de af EF-producenterne fremstillede typer og i tilstrækkelige mængder til at sikre en meningsfyldt sammenligning med de europæiske producenter. Under disse omstændigheder er der, som det ligeledes var tilfældet med den af undersøgelsen omfattede forordning, ikke fastsat nogen individuelle prisunderbudsmargener for hver af de involverede selskaber. Jf. betragtning 28. 12 EF-erhvervserencns situation Salg og markedsandel (22) Salget af kuglelejer fremstillet i Fællesskabet af EF-erhvervsgrenen steg fra 190 mio. stk. i 1991 til 200 mio. stk. i undersøgelsesperioden, dvs. med 5,3%. EF- erhvervsgrenens dertil svarende markedsandel faldt i samme periode fra 46,6 til 39,1%, hvilket afspejlede den betydelige stigning i forbruget. Priser (23) EF-erhvervsgrenen har gjort gældende, at de japanske eksportørers prisunderbud eller lavere tilbudspriser har presset priserne på EF-markedet nedad og tvunget producenterne af kuglelejer i Fællesskabet til at følge den nedadgående prisbevægelse for at opretholde deres markedsandel, men med store finansielle omkostninger. Ifølge EF-erhvervsgrenen har nævnte underbud hindret den i at opnå prisforhøjelser i 1994, som var en opgangsperiode efter en periode med lavkonjunktur. 13 (24) Spørgsmålet om prisudviklingen i Det Europæiske Fællesskab mellem 1991 og udgangen af undersøgelsesperioden (1994) for så vidt angår kuglelejer, som solgtes af EF-producenterne, undersøgtes nærmere for hver kundekategori i Tyskland, Det Forenede Kongerige, Frankrig og Italien for typer, for hvilke omsætningen udgjorde 50% af den samlede omsætning i Det Europæiske Fællesskab. Det konstateredes på dette grundlag, at priserne mellem 1991 og 1994 i gennemsnit faldt (salg til alle kundekategorier) med 1,74%. Mellem 1993 og 1994 faldt priserne med 0,17%. Opgjort pr. kundekategori for salg til store industrielle producenter, som tegner sig for den største del af EF-producenternes omsætning, var der mellem 1991 og 1994 tale om en nedgang på 1,49% og mellem 1993 og 1994 en nedgang på 0,16%. Hvad angår salg til forhandlere registreredes der et prisfald på 2,33% mellem 1991 og 1994 og på 0,18% mellem 1993 og 1994. 14 (25) I betragtning af, at EF-erhvervsgrenens salg steg målt i mængde, hvorved produktionsomkostningerne mindskedes, begunstigede de forholdsvis stabile priser EF-erhvervsgrenen. Under alle omstændigheder anses de meget begrænsede prisunderbud ikke for at have medvirket til i væsentlig grad at presse EF- erhvervsgrenens priser nedad. Til støtte for denne konklusion fastslog Kommissionen, at den vejede gennemsnitspris for kuglelejer af japansk oprindelse, som solgtes i Fællesskabet, steg betydeligt i den periode, der er omfattet af undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade. Rentabilitet (26) Ifølge EF-erhvervsgrenen havde ovennævnte prisunderbud og den deraf følgende prisudvikling en betydelig indvirkning på dens finansielle resultater. Det fremgår imidlertid af en analyse af de data, der er fremlagt af EF-producenterne i forbindelse med den foreliggende fornyede undersøgelse, at rentabiliteten for så vidt specifikt angår den af undersøgelsen omfattede vare efter hensyntagen til alle ekstraordinære indtægts- eller omkostningsposter, tværtimod udviklede sig fra et tab på 12% i 1991 til en fortjeneste på 4% i 1994, således at der altså var tale om fremgang. 15 Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse (27) Mellem 1991 og 1994 øgedes EF-erhvervsgrenens produktion fra 216 mio. stk. til 262 mio. stk. , dvs. med 20%. I samme periode faldt EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet udtrykt i tons med 4,6% og kapacitetsudnyttelsen, ligeledes udtrykt i tons, faldt fra 76,9% til 76,2%. Beskæftigelse (28) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden faldt beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen fra 9 238 til 6 482, dvs. med 30%. Det skal bemærkes, at det som led i undersøgelsen konstateredes, at de fleste EF-producenter i løbet af den betragtede periode havde udfoldet betydelige omstruktureringsbestræbelser for at øge produktiviteten i almindelighed. I overensstemmelse med offentlige udtalelser fra større EF-producenter må denne omstrukturering endvidere anses for at have været nødvendig for at overvinde strukturelle mangler og øge produktiviteten på lang sigt. Sammenlignes udviklingen i kapacitet, kapacitetsudnyttelse og produktion fremgår det, at sidstnævnte lykkedes - et forhold, som afspejles i den forbedrede rentabilitet. 16 Konklusion vedrørende skade (29) En analyse af ovennævnte faktorer viser, at der for så vidt angår EF- erhvervsgrenens rentabilitet, produktion og salg har været tale om en positiv udvikling, medens sådanne faktorer som beskæftigelse, kapacitet og kapacitetsudnyttelse har udvist en negativ udviklingstendens. Hvad angår rentabiliteten har der været tale om en vis fremgang for EF-erhvervsgrenen. Det fremgår imidlertid, at EF-erhvervsgrenen ikke i fuldt omfang har overvundet tidligere vanskeligheder. E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG (30) EF-erhvervsgrenen gjorde gældende, at importen fra Japan har haft negative følger for erhvervsgrenens resultater, dvs. at resultaterne ville have været bedre, hvis EF-producenterne ikke havde været tvunget til at justere deres priser i nedadgående retning for at imødegå konkurrencen fra de japanske eksportører. 17 (31) Kommissionen undersøgte derfor i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 384/96, om EF-erhvervsgrenens situation kunne tilskrives omfanget af importen og priserne på de importerede varer, og om de skadelige virkninger heraf havde et sådant omfang, at de kunne betegnes som væsentlige i henhold til artikel 3, stk. 6, i forordning (EF) nr. 384/96. 1 forbindelse med denne undersøgelse sikredes det, at andre faktorers indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation ikke blev tilskrevet den pågældende import. (32) I den forbindelse fremgår det for det første af den detaljerede analyse af EF- producenternes priser i den betragtede periode, jf. ovenfor, at den pågældende import ikke havde væsentlige følgevirkninger for EF-producenternes priser og dermed ikke for deres finansielle resultater, og heller ikke for nogen af de øvrige faktorer, der er omhandlet i det foregående. 18 (33) For det andet skal det erindres, at importen fra Japan er faldet både målt i absolutte tal og i markedsandel i løbet af den af undersøgelsen omfattede periode. Det erkendes, at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt, men nedgangen i markedsandelen for importen fra Japan var større udtrykt procentuelt end nedgangen i EF-erhvervsgrenens andel. Det fastslås derfor, at EF-erhvervsgrenen i modsætning til, hvad den påstår, ikke måtte afgive markedsandele til de japanske eksportører. (34) For det tredje kendetegnedes hele den af undersøgelsen omfattede periode ved en betydelig import fra andre lande end Japan, og disse andre landes markedsandel steg fra 25% i 1991 til 33,4% i 1994. (35) For det fjerde tegnede de japanske selskaber, som har produktion i Fællesskabet, og som er tilsluttet de eksportører, der er omfattet af denne procedure, sig for en betydelig andel i hele perioden, hvor den steg fra 19% i 1991 til 20,9% i 1994 og var væsentligt højere end den pågældende imports andel. 19 (36) For det femte gjorde EF-erhvervsgrenen gældende, at den, fordi den var svækket af tidligere dumping, ikke var i stand til i en økonomisk opgangsperiode at tilfredsstille kundernes efterspørgsel, og at den for at kunne investere i ny kapacitet måtte have en betydeligt højere indtjening end den, som registreredes i undersøgelsesperioden. Det anses imidlertid for at være normal forretningspraksis at reducere omkostningerne, og så meget desto mere i en periode med økonomisk lavkonjunktur. På den anden side kan det også være normal praksis i en periode med højkonjunktur at øge kapaciteten og finansiere investeringen ved normale finansielle ressourcer. Den manglende kapacitet bør derfor ikke tilskrives den pågældende import, og dette så meget mere som importen faldt mere end indskrænkningen af EF-erhvervsgrenens kapacitet. (37) Endelig skal det med hensyn til tilbagegangen i beskæftigelsen bemærkes, at det af undersøgelsen fremgik, at de fleste EF-producenter i løbet af den betragtede periode havde udfoldet betydelige omstruktureringsbestræbelser for at øge produktiviteten i almindelighed. I overensstemmelse med offentlige udtalelser fra større EF-producenter må denne omstrukturering endvidere anses for at have været nødvendig for at overvinde strukturelle mangler og øge produktiviteten på lang sigt. Sammenlignes udviklingen i kapacitet, kapacitetsudnyttelse og produktion fremgår det, at sidstnævnte lykkedes - et forhold, som afspejles i den forbedrede rentabilitet. 20 Konklusion vedrørende årsagssammenhæng (38) På grundlag af ovenstående undersøgelsesresultater konkluderes det, at den pågældende import særskilt betragtet ikke har haft væsentlig indvirkning på EF- erhvervsgrenens situation, og de påstande, der er fremført i EF-erhvervsgrenens anmodning om en fornyet undersøgelse, nemlig at gældende foranstaltninger er utilstrækkelige til at afhjælpe de skadelige virkninger, gendrives derfor. Den vanskelige situation, som EF-erhvervsgrenen befinder sig i, kan snarere tilskrives import fra andre tredjelande og japansk produktion i Fællesskabet. F. SANDSYNLIGE VIRKNINGER AF GÆLDENDE FORANSTALTNINGERS OPHÆVELSE (39) Som det fremgår af fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder, jf. ovenstående, har de foranstaltninger, der er omfattet af den fornyede undersøgelse, mindsket de skadelige virkninger af den pågældende import, således at de ikke kan betegnes som væsentlige i henhold til definitionen i artikel 3, stk. 6, i forordning (EF) nr. 384/96. 21 (40) EF-erhvervsgrenen har anført, at hvis gældende foranstaltninger ophæves, er det sandsynligt, at der igen vil blive forvoldt væsentlig skade som følge af den pågældende import. EF-erhvervsgrenen begrunder sine påstande med følgende: For det første, at importen fra Japan er steget målt i absolutte tal efter undersøgelsesperioden, og at dette har trykket priserne yderligere eller hindret prisforhøjelser. På trods af de data, som EF-erhvervsgrenen har fremlagt, kan det ikke på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger konkluderes, at en eventuel stigning i de importerede mængder vil påvirke udviklingstendensen for EF-erhvervsgrenens markedsandel og priser i væsentligt omfang. For det andet, at den pågældende import fortsat vil forvolde skade uanset den forholdsvis beskedne markedsandel, den tegner sig for, og den betydelige markedsandel for de japanske producenter med produktion i Fællesskabet. Det skal i den forbindelse påpeges, at markedsandelen for importen fra Japan er faldende, at der er tale om en stigende import fra andre lande end Japan og endelig, at japanske produktionsfaciliter i Fællesskabet tegner sig for en betydelig og stabil markedsandel. 22 (41) I betragtning af udviklingstendensen for de økonomiske faktorer og ovennævnte konklusion, nemlig at følgevirkningerne for EF-erhvervsgrenen af importen fra Japan i den af undersøgelsen omfattede periode ikke var væsentlige, og at EF- erhvervsgrenen har kunnet opvise en vis fremgang i sine finansielle resultater, er det Kommissionens opfattelse, at det ikke er sandsynligt, at ophævelsen af gældende antidumpingforanstaltninger vil skabe en situation, hvor den pågældende import igen vil medføre, at der forvoldes væsentlig skade. (42) Hvad angår eksportørernes situation fremgår det af de officielle statistikker, at produktionskapaciteten for kuglelejer i Japan har ligget på et uændret niveau i perioden fra 1990 til 1994, hvorefter den steg i forbindelse med stigningen i efterspørgslen på verdensmarkedet og således understøtter ovenstående konklusion. 23 (43) Hvad angår markedsvilkårene skal det gentages, at EF-erhvervsgrenens situation forbedredes betydeligt i 1994 som følge af den gunstige udvikling på markedet for kuglelejer. Dette førte til en forbedring af rentabiliteten. Denne udvikling fortsatte, og der indtraf en yderligere forbedring efter undersøgelsesperioden, som det fremgår af de større EF-producenters generelle resultater, der er offentliggjort for 1995. Det anses ikke for sandsynligt, at denne situation vil ændre sig som følge af gældende foranstaltningers bortfald. G. DUMPING (44) I betragtning af ovenstående konklusion ansås det ikke for påkrævet at undersøge, om den pågældende import kunne betragtes som dumpingimport, og i bekræftende fald, om dumpingmargenen var steget eller ej, idet en sådan undersøgelse ikke ville have nogen relevans for ovenstående analyse og følgelig ikke ændre konklusionerne. 24 H. KONKLUSION (45) På baggrund af ovenstående resultater af den fornyede undersøgelse af gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af kuglelejer med oprindelse i Japan fastslås det, at antidumpingproceduren vedrørende ovennævnte import bør afsluttes, og at gældende antidumpingforanstaltninger bør ophæves. (46) Kommissionen underrettede de berørte parter, herunder EF-erhvervsgrenen, om sine undersøgelsesresultater. Efter at være blevet underrettet af Kommissionen om ovenstående faktiske omstændigheder, undersøgelsesresultater og konklusioner, fremsatte repræsentanter for EF-erhvervsgrenen yderligere bemærkninger, både skriftlige og mundtlige, om følgevirkningerne for EF- erhvervsgrenen af den pågældende import fra Japan. Disse indvendinger anses imidlertid ikke for at kunne begrunde en ændring af ovenstående konklusioner. Nogle medlemsstater rejste indvendinger mod denne fremgangsmåde - 25 UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Antidumpingproceduren vedrørende importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm, henhørende under KN-kode 8482 10 90, med oprindelse i Japan, afsluttes, og de antidumpingforanstaltninger, der ved forordning (EØF) nr. 2849/92 er pålagt denne import, ophæves. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 26 ISSN 0254-1459 KOM(97) 134 endelig udg. DOKUMENTER DA 02 11 Katalognummer : CB-CO-97-122-DA-C ISBN 92-78-17511-0 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg s&


title: COMMISSION REGULATION (EC) No 558/97 of 26 March 1997 fixing the export refunds on milk and milk products

eurovoc_concepts:
export refund
milk
milk product


title: Règles relatives à l'accès du public aux documents adoptées par le comité de direction de la Banque le 26 mars 1997

eurovoc_concepts:
European Investment Bank
access to information
document
personal data
protection of privacy

formats: html pdfa1b print


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 572/97 της Επιτροπής της 26ης Μαρτίου 1997 για τροποποίηση των κανονισμών (ΕΟΚ) αριθ. 3478/92 και (ΕΚ) αριθ. 1066/95 στον τομέα του ακατέργαστου καπνού όσον αφορά τον καθορισμό ορισμένων προθεσμιών

eurovoc_concepts:
Greece
agricultural guidance
contract
product quality
production quota
tobacco


title: Commission Regulation (EC) No 561/97 of 26 March 1997 amending Regulation (EC) No 1685/95 on arrangements for issuing export licences for wine-sector products

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
fruit juice
grape
quantitative restriction
wine


title: Sklep Skupnega odbora EGP št. 16/97 z dne 26. marca 1997 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP

eurovoc_concepts:
European Economic Area
derogation from EU law
exchange of information
free movement of goods
marketing
technical specification
trade restriction

formats: html pdf print

text: 11/Zv. 2 SL Uradni list Evropske unije 259 21997D0710(15) 10. 7. 1997 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 182/49 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP št. 16/97 z dne 26. marca 1997 o spremembi Priloge II (Tehnični predpisi, standardi, preskušanje in certificiranje) k Sporazumu EGP SKUPNI ODBOR EGP JE – ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, spremenjenega s Protokolom o prilago- ditvi Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, v nadaljnjem besedilu „Sporazum“, in zlasti člena 98 Sporazuma, ker je bila Priloga II k Sporazumu spremenjena s Sklepom št. 4/97 Skupnega odbora EGP z dne 14. marca 1997 (1); ker je treba Odločbo št. 3052/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta št. 3052/95/ES z dne 13. decembra 1995 o vzpostavitvi postopka izmenjave informacij o nacionalnih ukrepih, ki odstopajo od načela prostega pretoka blaga v Skupnosti (2), vključiti v Sporazum – SKLENIL: Člen 1 Za točko 3e (Direktiva 94/11/EGS Evropskega parlamenta in Sveta) v poglavju XIX Priloge II k Sporazumu se doda naslednja točka: „3f. 395 D 3052: Odločba št. 3052/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta št. 3052/95/ES z dne 13. decembra 1995 o vzpostavitvi postopka izmenjave informacij o nacionalnih ukrepih, ki odstopajo od načela prostega pretoka blaga v Skupnosti (UL L 321, 30. 12. 1995, str. 1). “. Člen 2 Besedili Odločbe 3052/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta v islandskem in norveškem jeziku, ki sta pri- loženi ustrezni jezikovni različici tega sklepa, sta verodostojni. Ta sklep začne veljati 1. aprila 1997 pod pogojem, da so bila Skupnemu odboru EGP predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma. Člen 3 Ta sklep se objavi v sklopu EGP in v Dopolnilu EGP Uradnega lista Evropskih skupnosti. Člen 4 V Bruslju, 26. marca 1997 (1) UL L 182, 10. 7. 1997, str. 32. (2) UL L 321, 30. 12. 1995, str. 1. Za Skupni odbor EGP Predsednik C. DAY


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1214/97 του Gary TITLEY προς την Επ τροπή. Φορολόγηση αυτοκινήτων που ανήκουν σε πολίτες οι οποίοι κυκλοφορούν μεταξύ των κρατών μελών

eurovoc_concepts:
EU national
VAT
free movement of goods
motor car
residence
single market
tax system
tax-free allowance
vehicle registration

formats: html print


title: Decisión del Comité mixto del EEE nº 16/97 de 26 de marzo de 1997 por el que se modifica el Anexo II (Reglamentaciones técnicas, normalizaciones, ensayos y certificación) del Acuerdo EEE


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 1152/97 dell'on. Florus WIJSENBEEK alla Commissione. Utilizzo di pallini di piombo e di piattelli nei politgoni di tiro

eurovoc_concepts:
Netherlands
hunting
lead
soil pollution


title: MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN - Miljøafgifter i det indre marked

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
EU law
economic instrument for the environment
environmental tax
single market

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 2 6. 0 3. 1 9 97 KOM(97) 9 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN Miljøafgifter i det indre marked t ;tø, *. 1. * * • * •: v". I '"*' -' '-'«is 1 >?rii 'i*. - K. •tø* INDLEDNING Kommissionen har ofte støttet en øget anvendelse af finanspolitiske instrumenter for at give miljøpolitik mere gennemslagskraft og gøre den mere omkostningseffektiv. De fleste af disse instrumenter gennemføres på medlemsstatsniveau. Denne meddelelse skal tjene til at støtte disse aktiviteter og sikre, at miljøafgifter anvendes på en måde, der er forenelig med fællesskabslovgivningen. Meddelelsen skal være et første skridt i Kommissionens behandling af medlemsstaternes anvendelse af miljøafgifter. Den skal tjene til at forklare den eksisterende retlige ramme herfor i relation til det indre marked. Det er også hensigten at gøre det klart, hvilke muligheder og hindringer medlemsstaterne står overfor på dette område. Meddelelsen drøfter ikke fordele og ulemper i form af økonomisk og miljømæssig effektivitet ved anvendelsen af miljøafgifter på medlemsstatsniveau. Den indeholder dog et overblik over de retlige forpligtelser, som må tages i betragtning ved udarbejdelsen af miljøafgifter. Den viser, at medlemsstaterne har betydelig handlingsfrihed til at gennemføre finanspolitiske instrumenter samtidig med, at traktatens forpligtelser overholdes. Miljøafgifter anvendes i stigende grad i medlemsstaterne. Der skabes hermed mulighed for en mere omkostningseffektiv miljøpolitik. Miljøafgifter kan være den rigtige måde, hvorpå "forureneren betaler"-princippet gennemføres ved at inkludere miljøomkostninger i prisen for varer og tjenesteydelser. Finanspolitiske instrumenter betragtes som incitamenter for producenter og forbrugere, idet valgene ledes hen mod mere miljøvenlige aktiviteter. Den eksisterende anvendelse af miljøafgifter i medlemsstaterne vises i et bilag til denne meddelelse. Disse instrumenter skal selvfølgelig anvendes på en måde, der er forenelig med fællesskabsretten. Hvorledes miljøafgifter og indtægterne herfra kan anvendes bestemmes i høj grad af politikkerne forbundet med konkurrence, det indre marked og afgifter. Den retlige ramme skal hovedsagelig sikre, at medlemsstaterne ikke forvrider konkurrencen ved at diskriminere varer/tjenesteydelser fra andre medlemsstater. Den mere detaljerede retlige ramme er dog ganske kompliceret, og dette er grunden til at Kommissionen mener, det er /« vigtigt at gøre rede herfor i denne meddelelse. Dokumentet specificerer også de kontrolforanstaltninger, der findes i Fællesskabet, og som kaldes anmeldelsesbestemmelser. I samarbejde med alle interesserede parter agter Kommissionen fortsat at udforske anvendelsesmulighederne for miljøafgifter ved hjælp af følgende midler: (i) Systematisk indsamling af medlemsstaternes erfaring med eksisterende afgifter. (ii) Systematisk analyse af betydningen for miljøet af anvendelsen af miljøafgifter i medlemsstaterne. (iii) Systematisk analyse af, hvorledes miljøafgifter påvirker det indre marked og den europæiske industris konkurrenceevne. Resultaterne af dette arbejde vil blive anvendt til at drage politiske konklusioner om yderligere anvendelse af disse instrumenter på fællesskabsniveau og på medlemsstatsniveau. 4i INDHOLDSFORTEGNELSE I. MEDDELELSENS MÅL OG INDHOLD II. DEFINITIONER OG RETLIG KONTEKST a. b. c. Definitioner Forskellige typer miljøafgifter Retsgrundlag III. RETNINGSLINJER s. 1 s. 3 s. 3 s. 4 s. 5 s. 5 A. RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE AF MILJØAFGIFTER s. 5 a. b. c. d. e. Formålet med miljøafgifter Told og afgifter med tilsvarende virkning Interne afgifter Afledt ret om indirekte afgifter Statsstøtte Støtte Støttens forenelighed for EF-bestemmelser om statsstøtte f. Kvantitative indførselsrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkninger B. RETNINGSLINJER FOR FÆLLESSKABETS a. b. KONTROLMEKANISMER Forpligtelse til at meddele statsstøtte Meddelelseskrav i henhold til direktiv 83/189/EØF og afledt EF-ret på miljøområdet c. Meddelelse om nationale foranstaltninger til gennemførelse af EF-direktiver d. Klager og Kommissionens egne undersøgelser IV. KONKLUSION BILAG Overblik over miljørelaterede afgifter i EU's og EØS's medlemslande s. 5 s. 6 s. 7 s. 9 s. 11 i s. 15 s. 18 s. 18 *\ s. 19 s. 20 s. 20 s. 20 AL I. MEDDELELSENS MÅL OG INDHOLD 1. Fællesskabets femte miljøhandlingsprogram1* og revisionen heraf i 19962) behandler udvidelse af miljøpolitiske instrumenter som en af dets nøgleprioriteter. Fællesskabets institutioner har mange gange anmodet Kommissionen og medlemsstaterne om i højere grad at undersøge betydningen af nye miljøpolitiske instrumenter, navnlig afgifter. Man konkluderede på topmødet i december 1995 i Madrid at miljøpolitikker - for at udnytte miljøbeskyttelsens jobskabende potentiale i højere grad end på nuværende tidspunkt - burde bygge på markedsrelaterede instrumenter, herunder finanspolitiske instrumenter. På topmødet i Florens i juni 1996 nåede man en lignende konklusion3*. 2. Miljømålsætninger fastsættes i stadig højere grad i forbindelse med rammelovgivning på EU-niveau, og medlemsstaterne har udover harmoniserede foranstaltninger på fællesskabsniveau en lang række økonomiske, tekniske og frivillige instrumenter til deres rådighed. Miljøafgifter er et af disse miljøinstrumenter og kan være den rigtige måde, til at gennemføre forureneren betaler-princippet ved at inkludere de miljømæssige omkostninger i prisen for en vare eller en tjenesteydelse. Disse instrumenter kan medvirke $il, at forbrugere og producenter udviser en mere miljøvenlig adfærd. 3. Et af formålene med miljøafgifter er at nå et miljømål, og de skal derfor kunne påvirke markedet. Det er derfor vigtigt, at satsen for en miljøafgift fastsættes på det rigtige niveau: en afgift, der er for lav, kan ikke fuldt ud korrigere en markedsforvridning, mens en afgift, der er for høj, blot træder i stedet for en anden markedsforvridning. 4. Indtægter fra miljøafgifter kan anvendes til at finansiere miljøbeskyttelsesforanstaltninger. Disse instrumenter kan også i nogle tilfælde give store og stabile indtægter. De kan da anvendes til at nedskære andre afgifter, som synes at fordreje økonomien, feks. afgifter på arbejdskraft. Man foreslog i Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og 1 2 3 EFTnr. C 138 af 17. 5. 1993, s. 1. KOM (95) 647 af 24. 01. 1996. Man anmodede Rådet om at forelægge en rapport om udvikling af afgiftssystemerne i EU under ensyntagen til behovet for at skabe et afgiftsmiljø, der stimulerer initiativ og jobskabelse og fremmer en mere effektiv miljøpolitik. \Å beskæftigelse4) medlemsstaterne at anvende denne fremgangsmåde. Dette blev støttet af topmødet i Bruxelles i december 1993. Dette spørgsmål behandles også i Kommissionens beretning5* "Beskatning i Den Europæiske Union. Rapport om udviklingen i skatte- og afgiftssystemerne", som blev udarbejdet med henblik på topmødet i Dublin i december 1996. 5. Miljøafgifter anvendes i alle EF's og EØS' medlemsstater6) og de spiller også en stadig større rolle i miljøpolitik i de central- og østeuropæiske lande, der har ansøgt om medlemsskab i EU. Hvor det har været hensigtsmæssigt, har man vedtaget EF-bestemmelser, således at sådanne afgifter kan anvendes i det indre marked (f. eks. afgifter på mineralolier, se pkt. 23). I henhold til nærhedsprincippet træffes der dog stadig flere nationale initiativer i form af afgifter til løsning af lokale miljøproblemer, som ofte kan behandles mere effektivt på dette niveau. 6. Anvendelse af miljøafgifter og indtægterne herfra kolliderer direkte eller indirekte med mange andre områder inden for EF-ret udover miljøpolitik, navnlig konkurrence, det indre marked og afgiftspolitikker. Mange konkrete tilfælde har vist, at det er vigtigt at forbedre integreringen mellem disse forskellige politiske områder. I landbrugssektoren skal der tages hensyn til mange faktorer på grund af Fællesskabets landbrugspolitik. Miljøafgifter kan også påvirke forpligtelserne overfor tredjelande, f. eks. i forbindelse med WTO. Medlemsstaterne må tage hensyn til alle disse faktorer for at sikre, at nationale miljøafgifter gennemføres på en måde, der er forenelig med deres forpligtelser overfor WTO og traktaten7). 7. Kommissionen mener derfor, at det er vigtigt at klargøre den retlige ramme, der gælder for de medlemsstater, der ønsker at indføre miljøafgifter. Rammen defineres af traktaten, afledt fællesskabsret, Domstolens retspraksis samt de afgørelser og retlige skridt, Kommissionen har taget for at føre alt dette ud i praksis. Kommissionen mener også, at det er vigtigt at understrege andre elementer, som kan komme i betragtning, når nationale miljøafgifter skal KOM (93) 700 endelig udg. KOM (96) 546 af 22. 10. 1996. Se endvidere bilag 1. Dette dokument behandler aspekter forbundet med det indre marked, men medlemsstaterne bør dog være klar over, at der kan opstå mange konflikter i forhold til EU's og WTO's bestemmelser, navnlig inden for grænseafgiftstilpasninger. Se også Kommissionens meddelelse om handel og miljø, KOM (96) 54 (EFT nr. C af 28. 02. 1996). vurderes. Formålet med dette dokument er dog ikke at analyse fordele og ulemper i form af den økonomiske og miljømæssige effektivitet ved anvendelsen af miljøafgifter på medlemsstatsniveau. De hermed givne oplysninger skal tjene som nyttige retningslinjer for medlemsstaterne, når de udformer, gennemfører og vurderer sådanne instrumenter. Det er hensigten at sikre en afbalanceret og effektiv anvendelse af disse instrumenter på medlemsstatsniveau, på regionalt niveau og lokalt niveau samtidig med at det er muligt for Kommissionen at foretage en gennemskuelig vurdering. 8. Kommissionen vil til stadighed holde øje med miljøafgifter på nationalt niveau på grund af disse foranstaltningers betydning for miljøpolitik, det indre marked og europæisk konkurrenceevne samt andre relevante politikker, f. eks. energipolitik. Hvis der forekommer mange forskellige nationale løsninger af sammenlignelige problemer, eller hvis miljømål kan nås på en mere omkostningseffektiv måde, fremsætter Kommissionen nye forslag på EF- niveau trods vanskelighederne forbundet med det nuværende krav om enstemmighed, ved vedtagelse af finanspolitiske foranstaltninger. 9. Kapitel II i denne meddelelse behandler definitioner og beskriver den almindelige retlige kontekst, og detaljerede retningslinjer findes i kapitel III. Det bør understreges, at meddelelsen ikke indeholder definitive svar om fremtidige tilfælde og de enkelte tilfælde må derfor vurderes hver for sig. II. DEFINITIONER OG RETLIG KONTEKST a. Definitioner 10. Når det drejer sig om miljøafgifter tillægges begreber, der ligner hinanden, ofte forskellig betydning i forskellige medlemsstater, og EF-lovgivningen indeholder ikke præcise definitioner. Det er dog vigtigt at understrege, at det er foranstaltningens kendetegn og virkninger der bestemmer, hvorledes den bedømmes i forhold til EF-ret og ikke de betegnelser, der anvendes i medlemsstaterne. Denne meddelelse forsøger derfor ikke at definere de forskellige typer instrumenter, der anvendes i medlemsstaterne. Udtrykket "afgifter" skal forstås således, at det omfatter alle obligatoriske betalinger uden modydelser, hvadenten indtægterne herfra går direkte ind i statsbudgettet eller til bestemte formål (f. eks. øremærkning). Afgifter, der omfattes af en mere specifik bestemmelse i EF-direktiver, falder ind under det pågældende direktivs retlige anvendelsesområde. 11. Noget af det der er vigtigt, for at en afgift kan betragtes som værende en miljøafgift er nok, at afgiftsgrundlaget har en klar negativ miljøpåvirkning. Man kan dog også kalde en afgift for en miljøafgift, hvis den har en mindre klar, men dog påviselig positiv miljøpåvirkning. For eksempel forskellige afgiftssatser for blyfri benzin og benzin med bly. Almindeligvis må medlemsstaten bevise afgiftens betydning for miljøet, hvis dette er nødvendigt for at vurdere foreneligheden med fællesskabsret. i. b. Forskellige typer miljøafgifter 12. Erfaringen viser, at miljøafgifter er særdeles forskelligartede, men dog kan opdeles i to 8) hovedkategorier. Emissions afgifter er afgifter, der er direkte forbundet med reel eller anslået forurening af luft, vand eller jord, eller som skyldes støj. Eksisterende eksempler er afgifter på Nox-emissioner fra store forbrændingsanlæg og afgifter på vandforurening, som hidrører fra spildevandsbehandlingsanlæg. Afgifter på støjemission findes inden for luftfart. Da disse afgifter oftest pålægges fastliggende kilder (f. eks. industrivirksomheder) falder de for de flestes vedkommende uden for denne meddelelses emne, da afgifterne kun vedrører nationale producenter. Afgifter på produkter pålægges råmaterialer og mellemprodukter som f. eks. gødning, pesticider, naturgrus og grundvand og endelige forbrugsgoder som batterier, engangsemballage, bildæk og plastikposer. Nogle afgifter på produkter har eksisteret i mange år, hovedsagelig inden for energi, og man betragter dem mere og mere som et bidrag til Se f. eks. "Environmental Taxes; Implementaion og Environmental Effectiveness", Det Europæiske Miljøagentur, 1996, og "Environmental Taxes in OECD Countries", OECD, 1995. Undtagelse fra emissionsafgifter og anvendelsen af indtægterne fra disse afgifter kan komme ind under statsstøttebestemmelser (se senere). integreringen mellem miljøpolitik og energipolitik. Typiske eksempler er afgifter på benzin, diesel, fyringsolie og elektricitet. c. Retsgrundlag 13. Den retlige vurdering af miljøafgifter er kompliceret, da dette instrument er forholdsvis nyt og under udvikling, og da traktaten ikke blev udarbejdet med denne type miljøpolitiske instrument for øje. Det grundlæggende retsgrundlag for miljøafgifter er følgende: - told på handel inden for Fællesskabets grænser, eller afgifter med lignende virkning (artikel 9 til 12); - kvantitative restriktioner på import og eksport af varer mellem medlemsstaterne eller forstaltninger med lignende virkning (artikel 30 til 36); - bestemmelser om transportpolitik, der er mindre gunstige for transportvirksomheder fra andre medlemsstater end for indenlandske transportvirksomheder (artikel 76); - statsstøtte, der skaber konkurrenceforvridning, som påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne (artikel 92 og 93); - interne afgifter, der betyder en forskelsbehandling mod varer fra andre medlemsstater eller i øvrigt beskytter nationale produkter'(artikel 95) og lovgivning om told og andre former for indirekte afgifter, som bygger på artikel 99; - artikel 130 R der fastsætter målene for Fællesskabets miljøpolitik. III. RETNINGSLINJER A. RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE AF MILJØAFGIFTER a. Formålet med miljøafgifter 14. EF-traktatens artikel 2 fastsætter at "en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, som respekterer miljøet" er et af Fællesskabets hovedmål. Artikel 130 R fastsætter, at Fællesskabets politik på miljøområdet skal bidrage til bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, til beskyttelse af menneskers sundhed og en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne. Det forebyggende aspekt er et nøgleprincip, og det gælder også forureneren betaler-princippet samt det forebyggende princip. Det fastslås endvidere, at miljøbeskyttelseskrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker på andre områder. Når medlemsstaterne indfører miljøafgifter, skal dette begrundes med behovet for at løse miljøproblemer. Man bør særlig være opmærksom på forholdet mellem disse foranstaltninger og følgende elementer i EF-traktatens 130 R, Fællesskabets miljølovgivning og den dermed forbundne retspraksis, det femte miljøhandlingsprogram1^ samt internationale aftaler, som Det Europæiske Fællesskab har tiltrådt. b. Told og afgifter med tilsvarende virkning 15. I henhold til EF-traktatens artikel 9 til 12 må medlemsstaterne ikke indføre ny told eller afgifter med tilsvarende virkning på import eller eksport. Told, i ordets strengeste betydning, eksisterer ikke længere mellem medlemsstaterne. Domstolen har dog besluttet, at enhver afgift, der pålægges varer, udelukkende fordi de passerer en grænse, har samme virkning som told. Hvis kun en udenlandsk vare pålægges en afgift, betragtes denne derfor som svarende til told. Hvis en sådan afgift indgår i en generel afgiftsordning for varer i henhold til objektive kriterier uden hensyntagen til varernes oprindelse, må den undersøges på grundlag af artikel 95. 16. En generel afgiftsordning, i henhold til hvilket en meget stor del af den nationale produktion er undtaget, kan stadig betragtes som en afgift, der har tilsvarende virkning som told. Domstolen har i denne forbindelse gjort det klart, at det kan være nødvendigt at se på anvendelsen af indtægten fra afgiften. En afgift, der gælder for varer fra andre medlemsstater og for indenlandske varer i henhold til de samme kriterier kan derfor udgøre en afgift med samme virkning som told, hvis indtægten anvendes til en fuldstændig kompensation til indenlandske producenter af de afgiftspligtige varer. Hvis indtægten anvendes til at støtte forbrugerne af de afgiftspligtige varer, falder den ikke i denne kategori, men må bedømmes i henhold til statsstøttebestemmelser (se pkt. 33 og 34). En afgift kan betragtes både som havende en virkning tilsvarende told og som ulovlig statsstøtte, da den kan falde ind under bestemmelserne både i artikel 9 til 12 og artikel 92. EFTnr. C 138 af 17. 5. 1993, s. 1. c. Interne afgifter 17. Artikel 95 skal garantere interne afgifters neutralitet ved at forbyde forskelsbehandling af varer fra andre medlemsstater og beskyttelse af indenlandske varer. Domstolens relevante domspraksis bygger på tre hovedprincipper: 1) Det står principielt medlemsstaterne frit - med visse begrænsninger - at vælge den afgiftsordning, de finder mest hensigtsmæssigt 2) Den ordning, der anvendes i forbindelse med indenlandske varer er sammenligningsgrundlaget for at afgøre, om varer fra andre medlemsstater pålægges større afgifter end indenlandske varer 3) Hvis en vare fra en anden medlemsstat er pålagt større afgifter end en indenlandsk vare, har man overtrådt artikel 95. 18. Med hensyn til punkt 1 har Domstolen altid haft den holdning1 !)' at medlemsstaterne kan pålægge forskellige varer forskellige afgifter, selvom de er "sammenlignelige". For at være lovlig skal sådanne forskelle 1) bygge på objektive kriterier, f. eks. de anvendte råmaterialer eller de anvendte produktionsmetoder 2) følge en økonomisk politik, som i sig selv er forenelig med traktatens og den afledte rets krav 3) de detaljerede bestemmelser skal være af en sådan art, at direkte eller indirekte forskelsbehandling af varer fra andre medlemsstater og beskyttelse af konkurrerende indenlandske produkter undgås. Domstolen har påpeget, at en afgift ikke kan kaldes diskriminerende, blot fordi det kun er andre medlemsstaters varer, der bliver belagt med de største afgifter, hvis dette skyldes anvendelsen af objektive og ikke-forskelsbehandlende kriterier1. Men hvis varer fra andre medlemsstater på grundlag af tilfældige og/eller forskelsbehandlende bestemmelser på 11 12 13 Domstolens afgørelse af 4. marts 1986, sag C-106/84, Kommissionen mod Danmark [1986] sml. 833 og afgørelse af 7. april 1987 sag C-196/85 Kommissionen mod Frankrig [1987] sml. 1597. Afgørelse af 14. januar 1981, sag nr. 46/80, SA Vinal mod Orbat [1981] sml. 97. Afgørelse af 30. november 1995, sag nr. C-l 13/94, Casarin [1995] sml. 4203. forhånd og/eller ved definition udelukkes fra at nyde godt af en lavere afgift, udgør dette brud på artikel 9514). 19. Med hensyn til punkt 2 skal afgiftsordningen være gennemskuelig, i hvert fald således, at det er muligt objektivt at fastslå, om afgifterne på varer fra andre medlemsstater er større end på lignende indenlandske varer15). Ordningen skal også gælde for både indenlandske varer og varer fra andre medlemsstater. For at vurdere om artikel 95 er blevet overtrådt, skal man navnlig overveje følgende: - afgiftssatsen - bestemmelserne om afgiftsgrundlaget - kontrolsystemerne for afgiftspålæggeise - de detaljerede bestemmelser for opkrævning af afgiften. Domstolens retspraksis påpeger også, at det faktum alene, at afgiften fortrinsvis pålægges importvarer ikke nødvendigvis gør denne forskelsbehandlende16). Det afgørende kriterium er den faktiske økonomiske byrde som den enkelte afgift udgør for indenlandske varer på den ene side og varer fra andre medlemsstater på den anden side. 20. Artikel 95 giver ikke Kommissionen ret til at bedømme, hvorvidt en afgift i en medlemsstat er urimelig høj i forhold til miljømålsætningen \ Retspraksis for artikel 95 har bekræftet, at anvendelsen af proportionalitetskriteriet, som indebærer afbalancering af fordelene for miljøet mod den eventuelle betydning for det indre marked, kun gælder for administrative kontrolforanstaltninger forbundet med afgiften '. 21. Med hensyn til punkt 3 må man, for at fastslå, om artikel 95, stk. 1, er overtrådt, vurdere, hvorvidt indenlandske og udenlandske varer er "sammenlignelige". Domstolen har den holdning, at "sammenlignelige varer" er varer, der har sammenlignelige karakteristika og Afgørelse af 27. maj 1981, sagnr. 142 og 143/80, Salengo, [1981] sml. 1413 og afgørelse af 3. juli 1995, sag nr. 277/83, Kommissionen mod Italien [1985] sml. 2049. Afgørelse af 26. juni 1991, sag nr. C-152/89, Kommissionen mod Luxembourg [1991] sml. 3141 og sag nr. C-153/89, Kommissionen mod Belgien, [1991] sml. 3171. Afgørelse af 16. december 1986, sag 200/85, Kommissionen mod Italien, [1986] sml. 3953. Afgørelse af 5. april 1990, sag C-132/88, Kommissionen mod Grækenland [1990] sml. 1567. Afgørelse af 7. april 1987, sag 196/85, Kommissionen mod Frankrig [1987] sml. 1597. opfylder de samme behov set fra forbrugerens synspunkt19). I denne forbindelse bør det også overvejes, varer med samme funktion men med forskellige miljømæssige egenskaber på grund af indhold eller forskel i produktionsmetoder bør betragtes som værende forskellige 20). varer 22. Hvis varerne ikke er "sammenlignelige", men dog konkurrerer med eller kan komme til at konkurrere med udenlandske varer, kræver stykke 2 i artikel 95, at afgiften ikke må kunne beskytte indenlandske varer ]). Når dette aspekt vurderes, må man betragte ikke blot den aktuelle situation, men også det kommende marked for udenlandske varer, hvis der ikke fandtes beskyttelsesforanstaltninger. Det er også nødvendigt at tage hensyn til, hvorledes indtægterne fra afgiften anvendes. Domstolen afgjorde, at når indtægten fra en afgift anvendes til delvis at kompensere for den byrde, de indenlandske varer bærer, er afgiften medvirkende til forskelsbehandling i henhold til traktatens artikel 95 \ Afgiften kan også betragtes som værende både forskelsbehandlende og ulovlig statsstøtte da både artikel 95, stk. 1, og artikel 23) 92 kan være gældende (se punkt 26). d. Afledt ret om indirekte afgifter 23. Fællesskabsret, som er vedtaget i henhold tir artikel 99 indeholder a) harmoniserede bestemmelser om afgiftsstruktur og minimumssatser for afgifter på mineralolier, tobak og alkohol b) andre generelle bestemmelser i direktiv 92/12/EØF, som tillader medlemsstaterne at indføre indirekte afgifter på varer, forudsat disse afgifter ikke giver anledning til formaliteter ved grænserne ved handel mellem medlemsstaterne. Afgørelse af 7. maj 1987, Kommissionen mod Italien, sag 184/85 [1987] sml. 2013. Med henblik på at vurdere, om der er tale om "sammenlignelige varer", vurderede Domstolen, hvorvidt varer opfylder de samme forbrugerbehov og både juridiske og faktiske omstændigheder er relevante. 1 henhold til Rådets forordning om en EF-ordning for tildeling af et miljømærke (EØF nr. 880/92 af 23. 3. 1992, EFT nr. L 89 af 11. 4. 1992, s. 1) kan økomærker tildeles varer (f. eks. papir) med samme funktion men med forskellige miljømæssige egenskaber. Afgørelse af 7. maj 1987, sag 184/85, Kommissionen mod Italien [1987] sml. 2013 og sag 193/85, Cofrutta [1987] sml. 2085. Afgørelse af 16. december 1992, sag C-17/91, Georges Lornoy [1992] sml. 6523. Afgørelse af 21. maj 1980, sag 73/79, Kommissionen mod Italien [1980] sml. 1533. En vigtig bestemmelse i direktiv 92/81 /EØF24) er at man generelt kun kan anvende en afgiftssats pr. vare. Direktiv 92/12/EØF2S) giver medlemsstaterne mulighed for, med nogle begrænsninger, at indføre andre nationale afgifter på mineralolie. Sådanne afgifter skal være i overensstemmelse med bestemmelserne for told og moms26). Medlemsstaterne kan anmode om godkendelse fra Rådet til at anvende reducerede afgiftssatser eller undtagelser, f. eks. af hensyn til miljøet27). Medlemsstaterne har endvidere ret til at anvende reducerede afgiftssatser eller afgiftsundtagelser for mineralolie, der anvendes til særlige formål, f. eks. til offentlig transport og i landbruget. 24. Direktiv 93/89/EØF fastsætter rammerne for anvendelse af vejafgifter og brugsafgifter (Eurovignette) for lastbiler i medlemsstaterne. Kommissionen forelagde i juni 1996 et forslag , som bygger på artikel 75 til at erstatte dette direktiv '. Forslaget gør det muligt at differentiere vejafgifter (årsafgifter på køretøjer, vejafgifter og brugsafgifter generelt, navnlig på sårbare veje) således, at der tages hensyn til eksterne omkostninger. Mere generelt har Kommissionen iværksat en debat om anvendelse af økonomiske instrumenter inden for transportsektoren i sin grønbog "Mod en fair og effektiv prissætning på transportområdet. Politiske muligheder for at internalisere de eksterne omkostninger ved transport inden for Den Europæiske Union. Kommissionen vil følge grønbogen op senere i år. 25. Direktiv 91/542/EØF32), 93/59/EØF33) og 94/12/EF34), som blev vedtaget i henhold til artikel 100A, vedrører forurenende emissioner fra motorkøretøjer og indeholder specifikke Rådets direktiv 92/81/BØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturer for mineralolier (EIT nr. L 316 af 31. 10. 1992, s. 12). Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT nr. L 76 af 23. 12. 1992, s. 1). Fastlagt i direktiv 92/81 /EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturer for mineralolier (EFT nr. L 316 af 31. 10. 1992, s. 12) og 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier (EFT nr. L 316 af 31. 10. 1992, s. 19). Indtil nu er ca. 70 undtagelser blevet godkendt. Nogle undtagelser vedrører afgiftsforskelle efter brændstoffernes miljøkriterier, f. eks. reducerede satser for miljømæssigt forbedret diesel og omformuleret benzin med og uden bly. Den fastsatte forskel i afgifter i hele Fællesskabet mellem blyfri benzin og benzin er blevet skabt ved at behandle de to forskellige brændstoffer som forskellige varer. Direktiv 93/89/EØF (EFT nr. L 279 af 12. 11. 1993). Forslag til Rådets direktiv om opkrævning af brugsafgifter for lastbiler for anvendelse af visse infrastrukturer, KOM (96) 331 af 10. 7. 1996. Domstolen annullerede direktivet den 5. juli 1995 på grund af procedurefejl. Direktivets virkning gælder dog, til man har vedtaget lovgivning til erstatning af direktivet. KOM (95) 691 endelig udg. EFT nr. L 295 af 25. 10. 1991, s. I. rammer for afgiftsmæssige incitamenter ved køb af nye køretøjer. Ordningen sigter på at sætte medlemsstaterne i stand til at støtte markedsføring af nye, renere køretøjer, samtidig med at man undgår afgiftsforanstaltninger som i virkeligheden udgør andre tekniske krav end de krav, der er harmoniseret på fællesskabsniveau. Disse afgiftsmæssige incitamenter er godkendt, hvis de overholder følgende principper: de skal gælde for alle nye køretøjer, der er i overensstemmelse med de emissionsgrænser, der i direktiverne er fastsat for fremtiden de skal afvikles, når de nye emissionsgrænser bliver obligatoriske de skal være lavere end de ekstra omkostninger, der er nødvendige for at opfylde de fremtidige emissionskrav de skal meddeles Kommissionen. e. Statsstøtte 26. 1 henhold til traktatens artikel 92 er enhver støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene uforenelig med det fælles marked. Normalt kan et støtteelement, som indgår i en afgiftsordning, ikke godkendes af Kommissionen, hvis andre bestemmelser i traktaten overskrides. Man skal derfor først være sikker på, at en miljøafgift ikke er i modstrid med disse andre bestemmelser, navnlig artikel 9, 12, 30-36 og 95. Hvis et støtteelement ikke er i modstrid med disse bestemmelser, er støtten forenelig med det fælles marked som beskrevet i det følgende. a) Støtte 27. Før Kommissionen kan træffe beslutning om, hvorvidt støtte er forenelig med EF- bestemmelserne om statsstøtte, må den konstatere, om det drejer sig om støtte. Indtægter fra miljøafgifter er "statsmidler". Hvis disse indtægter indgår i det almindelige statsbudget, vedrører anvendelsen heraf ikke denne meddelelse. Hvis derimod indtægten er bestemt til et særligt formål, kan det dreje sig om statsstøtte, hvis den favoriserer bestemte virksomheder 33 34 EFTnr. L 186 af 28. 07. 1993, s. 21. EFTnr. L 100 af 19. 04. 1994, s. 42. 11 eller produktioner. Undtagelser fra vareafgifter eller emissionsafgifter er også statsstøtte, selvom disse undtagelser er nødvendige, for at indenlandske virksomheder ikke kommer til at stå ugunstigt sammenlignet med deres konkurrenter i lande, der ikke har sådanne afgifter. b) Støttens forenelighed med EF-bestemmelser om statsstøtte. Anvendelse af indtægterne 28. Artikel 92, stk. 2, fastsætter støttekategorier, som er forenelige med det fælles marked, mens stk. 3 fastsætter kategorier, som muligvis er forenelige med det indre marked. Artikel 93 fastsætter bestemmelser for en procedure, hvorved Kommissionen kan vurdere statsstøtte i lyset af artikel 92. De principper, som Kommissionen skal anvende til at vurdere støtteprogrammer forbundet med miljømålsætninger, beskrives i Kommissionens retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse. Vurderingen foretages normalt ved at afveje de negative virkninger for konkurrencen mod fordelene for miljøet. 29. Når Kommissionen vurderer statsstøttesager, tager den hensyn til både oprindelsen og anvendelsen af indtægten for at få et fuldstændigt billede af situationen. En analyse alene af anvendelsen af indtægterne uden hensyntagen til oprindelsen giver et ufuldstændigt billede, da det simpelthen ser ud, som om det drejer sig om en uddeling af offentlige midler. Domstolen har erklæret, at Kommissionen skal tage hensyn til alle direkte og indirekte faktorer, inklusive indirekte støtte, finansiering af støtten og forbindelsen mellem finansieringen og det beløb, der tildeles som støtte. 30. Medlemsstaterne tilskyndes til klart at vise, hvorledes indtægterne fra miljøafgifter anvendes for at støtte Kommissionens arbejde. Det er under alle omstændigheder ønskeligt, at de anvendte kriterier er åbne, gennemskuelige, uden modsætninger og tilskynder til en ønskelig adfærd. Indtægterne anvendes oftest således: 35 36 EFTnr. C 72 af 10. 3. 1994, s. 3. Afgørelse af 25. juni 1970, sag 47/89, Frankrig mod Kommissionen [1970]. 12 1) Støtte til miljøinvesteringer eller miljøaktiviteter 31. Eksempler på faktorer, Kommissionen inddrager, når den vurderer om støtte til miljøinvesteringer er forenelig med EF-bestemmelserne for statsstøtte: om indtægten anvendes i samme økonomiske sektor som den, hvori den blev opkrævet, eller om den anvendes i en anden sektor, dvs. , er der en sektor, der har fået et nettoudbytte om de aktiviteter, der finansieres af afgiftsindtægterne kan fungere på et normalt, kommercielt grundlag med tilfredsstillende resultater, eller om der er behov for støtte om midler, der udbetales til virksomheder, kan betragtes som kompensation for aktiviter, som virksomheder ellers ikke ville foretage, og som kommer offentligheden til gode foranstaltningens planlagte varighed om det er hensigten, at reducere støtten gradvist. 2) Afgifter til finansiering af indsamling og bortskaffelse af farlige varer eller stoffer 32. Der skabes flere og flere ordninger til indsamling og bortskaffelse af varer eller stoffer, som er miljøskadelige. Disse ordninger indebærer normalt, at medlemsstaterne pålægger de pågældende varer eller stoffer en salgsafgift, og indtægterne anvendes til at betale virksomheder for indsamling og bortskaffelse af varerne efter brug3 \ Bestemmelser for støtte til landbrugsaktiviteter foreligger i forordning (EØF) nr. 2. 078/92, EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 85. Kommissionen har vurderet og godkendt tre sådanne tilfælde: et dansk program til indsamling af miljøskadelige batterier (statsstøttesag N 539/95), et dansk program til indsamling og bortskaffelse af brugte bildæk (statsstøttesag N 684/93, EFT nr. C 390 af 31. 12. 1994, s. 15) og et hollandsk program til indsamling og bortskaffelse af bilvrag (statsstøttesag N 93/95 (tidligere N 182/95)). Nøgleelementerne i Kommissionens vurdering var: 1) den afgift, som finansierer programmet, pålægges uden forskelsbehandling alle importører/producenter af de pågældende varer 2) betaling af indsamlingsvirksomhederne bygger på et normalt kommercielt grundlag 3) programmerne tillader ikke, hverken direkte eller indirekte, at de virksomheder, der foretager indsamlingen, sælger de indsamlede produkter under markedsprisen 4) programmerne skal være åbne og gennemskuelige samt økonomisk effektive. Disse krav var opfyldt, og Kommissionen konkluderede således, at støtten var forenelig med statsstøttebestemmelserne og godkendte derfor disse indsamlings- og bortskaffelsesprogrammer. 13 3) Omfordeling til den gruppe, der betaler afgiften 33. Omfordeling af indtægterne fra emissionsafgifter, som kun kræves af indenlandske virksomheder, til den gruppe, der betaler den, giver normalt ikke anledning til problemer, sålænge systemet opfylder de generelle krav om gennemskuelighed og uvilkårlighed. Disse systemer må dog undgå at stille en særlig indenlandsk sektor særlig gunstigt. 34. Afgifter på varer kan påvirke både indenlandske varer og andre medlemsstaters varer. Hvis indtægter fra vareafgifter anvendes til fuldt ud at modsvare den byrde, indenlandske producenter bærer, kan afgiften betragtes som havende samme virkning som told. Den kan da, som tidligere nævnt, forbydes i henhold til traktatens artikel 12 (se punkt 15 og 16). Hvis indtægterne delvis modsvarer den byrde, der bæres af indenlandske producenter, må afgiften undersøges med henblik på forskelsbehandling i henhold til artikel 95 (se punkt 22). Kommissionen har ikke - forudsat ovennævnte problemer ikke forelå - gjort indsigelser mod vareafgifter, hvis indtægten er blevet anvendt til at løse de miljøproblemer som afgiften var forbundet med. Undtagelsesbestemmelser, der favoriserer indenlandske virksomheder 35. Fritagelse fra afgifter på emissioner eller varer kan udgøre statsstøtte i henhold til, artikel 91, stk. 1, i traktaten, som tidligere nævnt. Midlertidig undtagelse fra nye emissionsafgifiQX kan godkendes, hvis det er nødvendigt for at modsvare nedsat konkurrenceevne, da emissionsafgifter normalt kun pålægges indenlandske virksomheder. For at sikre, at disse undtagelser ikke fordrejer konkurrencen og for at tilskynde støttemodtagerne til at gennemføre foranstaltninger med henblik på at reducere forureningen, kræver Kommissionen, at undtagelse eller kompensation for afgifter er midlertidig I to statsstøttesager - frøkontrol i Frankrig (statsstøttesag N 693/91) og afgift på pesticider i Danmark (statsstøttesag N 416/95) - besluttede Kommissionen, at indtægterne fra afgifter både på indenlandske varer og andre medlemsstaters varer kan anvendes til at løse de indenlandske miljøproblemer, som afgiften vedrører. Det kræves dog, at indtægten fordeles på grundlag af objektive kriterier og ikke støtter indenlandske producenter af de afgiftspligtige varer. 14 ikke giver sektoren et nettoudbytte principielt reduceres gradvis40). 36. Undtagelsesbestemmelser om vareafgifter er mere sensitive, da sådanne afgifter påvirker producenter i andre medlemsstater. Disse afgifter skal først undersøges med henblik på bestemmelser om forskelsbehandling og det indre marked, og hvis de godkendes, skal dette ske i henhold til statsstøttebestemmelserne. Generelt opfordres medlemsstaterne til at sikre at undtagelsesbestemmelserne beskrives på en klar, åben og gennemskuelig måde systemets forventede tidsramme beskrives virkningerne for den pågældende sektor analyseres undtagelserne giver ikke indenlandske virksomheder en uretmæssig fordel de forventede virkninger for både indenlandske producenter og importører af de pågældende varer og lignende varer analyseres. f. Kvantitative indførselsrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkninger 37. Under bestemte betingelser, som beskrives i det følgende, kan en afgift, eller aspekter af afgiften, vurderes i lyset af artikel 30, som forbyder alle kvantitative indførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning. En foranstaltning med en sådan virkning kan dog tillades i henhold til artikel 30-36, hvis den vurderes nødvendig for at nå en miljømålsætning, og hvis virkningerne på det indre marked står i forhold til den miljømæssige vinding. Det må understreges, at det er midlerne til beskyttelse af miljøet og ikke miljømålsætningen som sådan, der vurderes i henhold til artikel 30. Anvendelse af artikel 30 38. Traktatens artikel 30 finder normalt ikke anvendelse, hvis en afgift falder ind under artikel 9, 12, 16 eller 95 i EF-traktaten. Den kan dog finde anvendelse under disse forhold: 40 Kommissionen har af disse grunde for eksempel accepteret de hollandske (statsstøttesag N 760/95) og danske C02/energiafgifts-programmer (statsstøttesag N 459/95, EFT nr. C 324 af 5. 12. 1995, s. 9) som værende forenelige med statsstøttebestemmelserne. 15 hvis en afgift pålægges en vare, for hvilken der ikke findes en tilsvarende eller konkurrerende national produktion, og afgiften er af en sådan størrelsesorden, at varens fri bevægelighed ændres. Domstolen har f. eks. angivet, at hvis nye motorkøretøjer i en medlemsstat, hvor sådanne motorkøretøjer ikke fremstilles, pålægges en registreringsafgift, må dette vurderes i henhold til artikel 304l), eller hvis en afgift er forbundet med bestemte betingelser eller faktorer, som kan adskilles fra de betingelser eller faktorer, der definerer afgiftssystemets funktion, kan disse krav betragtes som henhørende under artikel 30. Sådanne betingelser eller faktorer kan f. eks. være mærkning af varen eller præsentation af varen. Hvis f. eks. afgiftsbestemmelsen kræver, at en økonomisk operatør skal ændre form, størrelse eller betegnelse på varen, eller det mærke, hvorunder varen markedsføres lovligt i en anden medlemsstat42)' og hvis denne ændring ikke er nødvendig for at afgiften kan fungere efter hensigten, kan denne ændring vurderes ihenhold til artikel 3043). I henhold til Domstolens retspraksis om tekniske krav forholder det sig endvidere således, at ovennævnte betingelser eller faktorer ikke må kanalisere handelen på en sådan måde, at kun bestemte handlende kan importere de pågældende varer, mens andre hindres i at gøre dette \ 39. Domstolen har afgjort, at en foranstaltning som depositum for flasker, der indgår i et genbrugssystem for flasker, ikke i sig selv udgør en finanspolitisk foranstaltning og den kan derfor vurderes i henhold til artikel 3045. Vurderingskriterier i forbindelse med artikel 30 40. Der foreligger mange eksempler på retspraksis ved anvendelse af artikel 30 i forbindelse med ikke-finanspolitiske foranstaltninger, men Domstolen har endnu ikke vurderet en finanspolitisk foranstaltning på grundlag af denne bestemmelse. Man kan dog finde en nyttig rettesnor om afgørelser vedrørende nødvendighed og proportionalitet i Domstolens Sag 47/88, Kommissionen mod Danmark [1990] sml. 4509. Se f. eks. sag nr. 27/80Fietje [1980] sml. 3839 og sag nr. 94/82 Kikvorsch [1983] sml. 947. Domstolen fulgte denne argumentation i sag nr. 74/76 Ianelli & Volpi [1977] sml. 557 om forholdet mellem artikel 30 og artikel 92. Sag nr. 104/75, de Peijper [1976] sml. 613. Afgørelse af 20. september 1988, sag nr. 302/86, Kommissionen mod Kongeriget Danmark, fri varebevægelse - beholdere til øl og ikke alkoholiske drikke, "den danske flaskesag" [1988] sml. 4607. 16 retspraksis46* på området for ikke-finanspolitiske foranstaltninger, selv om afgifter og tekniske bestemmelser, som tidligere nævnt, i nogen grad spiller forskellige roller inden for miljøpolitik. 41. Hvis artikel 30 gælder for den nationale foranstaltning, erkendes miljøbeskyttelse som et "obligatorisk krav" som kan berettige foranstaltningén47) selv om den hindrer varernes frie bevægelighed. Følgende betingelser skal, i henhold til retspraksis, opfyldes hvis foranstaltningen skal berettiges med henvisning til miljøbeskyttelse: der må ikke være tale om forskelsbehandling, dvs. at foranstaltningen skal gælde for både indenlandske varer og varer fra andre medlemsstater det skal kunne bevises, at den er nødvendig for at opnå miljømålsætningen ved hjælp af blandt andet videnskabelige beviser , den byrde, som foranstaltningen pålægger skal stå i forhold til det mål, i form af miljøbeskyttelse, der skal opnås , hvilket indebærer, at den ikke må skabe flere handelshindringer end nødvendigt er for at opfylde miljømålsætningen, og at der ikke er nogen anden foranstaltning til rådighed, som er mindre restriktiv for handelen. 42. Vurdering af, hvorvidt en miljøafgift er nødvendig og står i forhold til opfyldelsen af formålet, dvs. at beskytte miljøet, skal foretages i hvert enkelt tilfælde. I praksis afhænger en sådan vurdering ofte af faktorer som afgiftens størrelse, de forventede fordele for miljøet som følge af foranstaltningen og mængden af administrative omkostninger samt andre relevante omkostninger, forbundet med den aktivitet, der pålægges afgift. Vurdering af nødvendigheds- og proportionalitetsaspektet kan også afhænge af faktorer som kultur og forbrugeradfærd. Se også artikel 3 i Kommissionens direktiv 70/50/EØF af 22. december 1969. 1 sag 155/82 Kommissionen mod Belgien [1983] ECR 531, s. 543, §12 osv. og i sag 62/90, Kommissionen mod Tyskland [1992] sml. 2575, s. 2605, § 11 osv. anvendte Domstolen også betingelserne nødvendighed og proportionalitet og afgjorde, at nationale restriktioner af varers frie bevægelighed ikke var berettiget med henvisning til beskyttelse af menneskers sundhed og liv. Sagen Cassis de Dijon og den danske flaskesag. Sag 304/84, Muller [1986] sml. 1511 og sag 178/84, Kommissionen mod Tyskland, [1987] sml. 1227. Sag 227/82, Van Bennekom [1983] sml. 3883. 17 B. RETNINGSLINJER FOR FÆLLESSKABETS KONTROLMEKANISMER a. Forpligtelse til at meddele statsstøtte 43. Medlemsstaterne skal - hvis de har planer om at give eller ændre støtte - informere Kommissionen så betids, at den har tid til at fremsætte kommentarer. Støtte, der falder under de minimisbestemmelsen, skal dog ikke meddeles5 \ Kommissionen har normalt behov for et tidsrum på to måneder for at vurdere en sag. Hvis Kommissionen imidlertid mener, at en sådan plan ikke er forenelig med det indre marked under hensyntagen til artikel 92, iværksætter den proceduren i artikel 93, stk. 2. Denne fuldstændige undersøgelsésprocedure giver både medlemsstaten, andre medlemsstater og andre interesserede parter mulighed for at fremsætte deres bemærkninger om den planlagte støtte. Den pågældende medlemsstat kan ikke iværksætte de foreslåede foranstaltninger, før denne procedure har ført til en endelig beslutning (artikel 93, stk. 3 i EF-traktaten). 44. Den fulde undersøgelsésprocedure giver Kommissionen beføjelse til at træffe en endelig beslutning om støttens forenelighed. Hvis Kommissionen træffer negativ beslutning, delvis negativ beslutning eller en beslutning forbundet med betingelser, pålægger Kommissionen den pågældende medlemsstat at rette sig efter beslutningen inden for en bestemt tidsfrist51\ 45. Et statsstøtteprogram der iværksættes uden at meddelelseskravene er overholdt er ulovlig. Kommissionen kan pålægge medlemsstaten at suspendere udbetaling af støtten afhængig af undersøgelsens resultat. Hvis støtte er blevet iværksat før Kommissionens beslutning, og Kommissionen erklærer støtten for uforenelig, pålægger Kommissionen i sin endelige beslutning normalt den pågældende medlemsstat at opkræve den ulovligt udbetalte støtte, med renter, fra modtagerne. Hvis Kommissionens beslutning ikke overholdes, kan Kommissionen henvise sagen til Domstolen. Medlemsstatens pligt til ikke at iværksætte de foreslåede foranstaltninger indtil Kommissionens endelige beslutning er truffet har direkte virkning, hvilket betyder, at en konkurrent til den virksomhed, der nyder godt af støtten, kan anmode en Se Kommissionens meddelelse om de minimis-støtteordninger, EFT nr. C 68 af 6. 3. 1996, s. 9. En detaljeret beskrivelse af proceduren findes i Procedureregler i statsstøttesager. Afsnit BI i konkurrencereglerne i De Europæiske Fællesskaber, Del IIA. national domstol om at træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger i henhold til national lov, herunder suspendering af yderligere udbetalinger i henhold til planen, til Kommissionen har besluttet, om støtten er forenelig med traktaten. En national domstol kan også i sin endelige afgørelse beordre den ulovligt udbetalte støtte tilbagebetalt52) eller pålægge bøder53). b. Meddelelseskrav i henhold til direktiv 83/189/EØF og afledt EF-ret på miljøområdet 46. Direktiv 83/189/EØF fastsætter en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter. Den kræver, at medlemsstaterne forud skal meddele tekniske forskrifter, herunder forskrifter, "til hvilke der er knyttet skattemæssige eller finansielle foranstaltninger, som påvirker forbruget af produkterne ved at tilskynde til overholdelse af disse tekniske specifikationer eller andre krav". Notifikationen skal sendes til Kommissionen og via Kommissionen til de andre medlemsstater som kan fremsætte bemærkninger eller en udførlig udtalelse. Den normale tremåneders standstill periode, som fastsættes af dette direktiv, vedrører ikke tekniske bestemmelser forbundet med finanspolitiske foranstaltninger og bemærkningerne eller de udførlige udtalelser fra Kommissionen eller medlemsstaterne "kun kan vedrøre aspekter, som måtte være til hinder for samhandelen, men ikke en foranstaltnings skattemæssige eller finansielle aspekter. " '. Meddelelseskravet påvirker ikke resultatet af vurderingen i henhold til artikel 30 eller artikel 95. 47. Hvad angår anden afledt EF-ret på miljøområdet fastsætter artikel 16 i direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald samme notifikationsprocedure som direktiv 83/189/EØF. Denne artikel dækker de foranstaltninger, som medlemsstaterne har til hensigt at vedtage med henblik på at gennemføre direktiv 94/62/EF og fastsætter, at en medlemsstat kan erklære, at meddelelsen også gælder for direktiv 83/189/EØF, hvis den foreslåede foranstaltning også er et teknisk anliggende i henhold til dette direktiv. Dette såkaldte "one shop-system" gør det Se sag C-39/94 Syndicat français de l'Express international (SFEI) og andre mod La Poste og andre (endnu ikke rapporteret), afsnit 71. Se f. eks. sag C-6/90 og C-9/90, Andrea Francovich m. fl. mod Italien, [1990] sml. 5357, afsnit 35. Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, ændret ved direktiv 88/182/EØF af 22. 3. 1988, EFT nr. L 81 af 26. 3. 1988 og direktiv 94/10/EF af 23. 3. 1994, EFT nr. L 100 af 19. 4. 1994. Direktivets artikel 8, stk. 1. 19 muligt for medlemsstaterne kun at sende en meddelelse, som dækker begge direktiver, til Kommissionen. 48. Hvis en foranstaltning som er notifikationspligtig i henhold til disse foranstaltninger ikke meddeles, kan Kommissionen indlede traktatkrankelsessag i henhold til EF-traktatens artikel 169 og sende en formel åbningsskrivelse til medlemsstaten. I sådanne tilfælde anmodes medlemsstaten om at eliminere foranstaltningen fra sin interne retsorden; hvis medlemsstaten ønsker at anvende en sådan foranstaltning, skal den sende et nyt forslag til Kommissionen og vedtage det i henhold til notifikationsproceduren. c. Meddelelse om nationale foranstaltninger til gennemførelse af EF- ' direktiver 49. Alle direktiver indeholder en bestemmelse, som fastsætter, at medlemsstaterne skal meddele de foranstaltninger de har vedtaget for at gennemføre direktivet. Dette gælder også afgifter eller andre økonomiske instrumenter, når direktivet indeholder bestemmelser om økonomiske instrumenter, som artikel 15 i direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald. Hvis en lov om gennemførelse af et direktiv ikke meddeles Kommissionen, indledes en traktatkrankelsessag i henhold til artikel 169 i EF-traktaten. d. Klager og Kommissionens egne undersøgelser 50. Kommissionen informeres ofte om aspekter forbundet med miljøafgifter gennem klager fra virksomheder, som påvirkes heraf, eller fra andre medlemsstater. Kommissionen er i sådanne tilfælde forpligtet til at undersøge sagen, da det er dens opgave som institution at sikre, at traktaten og afledt ret gennemføres korrekt. Den har derfor ret til at tage initiativet til en undersøgelse og til at anmode om oplysninger fra medlemsstaterne om deres anvendelse af miljøafgifter. IV. KONKLUSION 51. Anvendelsen af miljøafgifter er stigende i medlemsstaterne i tråd med det femte miljøhandlingsprogram og den nylige revision heraf. Kommissionen støtter denne udvikling, 20 da den giver mulighed for en mere omkostningseffektiv miljøpolitik. Denne praksis indebærer dog også eventuelle konflikter med andre aspekter inden for EF-politik, navnlig i forbindelse med det indre marked. Denne meddelelse skal tjene til at vejlede medlemsstaterne, når det drejer sig om at sikre, at nationale initiativer forbundet med miljøafgifter er forenelige med den eksisterende EF-ramme. 52. Denne meddelelse er et første skridt fra Kommissionens side i behandlingen af miljøafgifter. Den viser, at et stort område står åbent for medlemsstaterne ved gennemførelsen af sådanne instrumenter, som har vist sig at være særdeles attraktive, når det gælder om at opnå en bedre og mere effektiv miljøpolitik. Meddelelsen understreger dog også, at det er vigtigt at respektere den juridiske ramme forbundet med det indre markeds funktion, når medlemsstaterne indfører miljøafgifter. Kommissionen vil overveje, om man i fremtiden ved undersøgelser af miljøafgifter bør være mere opmærksom på at analysere artikel 30. 53. Kommissionens erfaring med vurdering af miljøafgifter vokser i takt med den voksende praktiske erfaring med disse instrumenter i medlemslandene. På grundlag af disse erfaringer agter Kommissionen at undersøge behovet for politiske initiativer for at sikre, at EF's væsentlige målsætninger opnås. 54. Kommissionen har til hensigt at udføre en vurdering af disse instrumenters økonomiske og miljømæssige betydning samt deres betydning for det indre marked, for miljøpolitik og de deraf følgende politiske konklusioner. 21 BILAG Overblik over miljørelaterede afgifter i EU's og EØS's medlemslande1 Miljøafgift Østrig Bel gien Dan mark Fin land Fran krig Tysk land Oktober 1996 Island Irland Italien Græ ken land Liech ten stein Lu xem bourg NL Norge Portu gal Spa nien Sve rige UK Motorbrændstof By/blyfri (sats efter indhold) Diesel (sats efter kvalitet) C02/energi Svovl Forbrugsafgifter (excl. moms) Benzin (sats efter kvalitet) Andre energivarer Forbrugsafgifter C02/energi Svovl NOx-afgift Køretøjsafgifter Anskaffelses/registre ringsafgift (biler) Vej/registreringsafgift (biler) Landbrugsinput Gødning Pesticider • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Overblik over miljørelaterede afgifter i EU's og EØS's medlemslande (fortsat) Oktober 1996 I Miljøafgifter Østrig Bel gien Dan mark Fin land Fran krig Tysk land Græ ken land Island Irland Italien Liech ten stein Lu xem bourg NL Norge Portu gal Spa nien Sve rige UK « Andre varer Batterier Plastikbæreposer Engangsbeholdere Dæk CFC og/eller haloner Engangsbarberhøvl Engangsfotografi- apparater Smøreolie 1 Olieforureningafgift Opløsningsmidler Direkte afgifter Miljøinvesteringer/de gressiv afskrivning Arbejdsgivers del af befordringsudgift af skattepligtig indkomst Lufttransport Støjafgift j Andre afgifter • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Overblik over miljørelaterede afgifter i EU's og EØS's medlemslande (fortsat) Miljøafgifter Østri g Bel gien Dan mark Fin land Fran krig Tysk -land Vandafgifter Vand Kloak Spildevand Udvindelse af grundvand Mødding Affaldsbortskaffelse og-håndtering Husholdningsaffald Affaldsbortskaffelse Farligt affald Deponiafgifter • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Oktober 1996 Islan Græ d ken land Irlan d Italie n Liec li- ten- stein Lu- xem- bour g • • • • • • • • • • • NL Norg e Portu -gal Spa nien Sve rige UK • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • • Kilde: OECD (Implementation Strategies for Environmental Taxes) 1996, ajourført. 1 Formålet med denne tabel er at give en skematisk oversigt over anvendelsen af miljøafgifter i de forskellige lande. Udformning, struktur, satser osv. varierer fra land til land. s- ISSN 0254-1459 KOM(97) 9 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 14 10 Katalognummer : CB-CO-97-033-DA-C ISBN 92-78-15309-5 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: EU-publikationer och dokument mottagna av biblioteket : supplement 1991-1995. Vol. II.,EU-publikationer og -dokumenter modtaget af Biblioteket : supplement 1991-1995. Vol. II.,EU:n julkaisut ja dokumentit saapuneet kirjastoon : supplement 1991-1995. Vol. II.,Pubblicazioni e documenti dell'UE ricevuti dalla Biblioteca : supplement 1991-1995. Vol. II.,Publicaciones y documentos de la UE recebidos por la Biblioteca : supplement 1991-1995. Bind II.,Publications and documents of the EU received by the Library : supplement 1991-1995. Vol. II.,Publications et documents de l'UE reçus par la bibliothèque : supplement 1991-1995. Vol. II.,Publicações e documentos da UE recebidos pela Biblioteca : supplement 1991-1995. Vol. II.,Publikaties en documenten van de EU ontvangen door de Bibliotheek : supplement 1991-1995. Vol. II.,Veröffentlichungen und Dokumente der EU eingegangen in der Bibliothek : supplement 1991-1995. Band II.,Εκδόσεις και έγγραφα της EE που έχουν παραληφθεί οπό τη Βιβλιοθήκη : supplement 1991-1995. Τόμος II.

eurovoc_concepts:
EU publication
European Commission
classification
document


title: Verordening (EG) nr. 572/97 van de Commissie van 26 maart 1997 tot wijziging van de Verordeningen (EEG) nr. 3478/92 en (EG) nr. 1066/95 ten aanzien van de vaststelling van bepaalde termijnen in de sector ruwe tabak


title: Kommissionens Forordning (EF) nr. 571/97 af 26. marts 1997 om gennemførelsesbestemmelser til den ordning, der er fastsat i interimsaftalen om handel og handelsanliggender mellem Det Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Republikken Slovenien på den anden side, for så vidt angår svinekød

eurovoc_concepts:
Slovenia
import (EU)
import licence
pigmeat
tariff quota


title: PERGUNTA ESCRITA n. 1226/97 do Deputado Josu IMAZ SAN MIGUEL à Comissão. Contribuição do País Basco para o orçamento comunitário

eurovoc_concepts:
Basque Country
Community budget
EU expenditure
EU regional policy
Member States' contribution
economic and social cohesion
income
net contributor


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 558/97, annettu 26 päivänä maaliskuuta 1997, maito- ja maitotuotealan vientitukien vahvistamisesta


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 1152/97 του Florus WIJSENBEEK προς την Επ τροπή. Χρησιμοποίηση μολύβδινων σκαγιών και κεραμικών περιστερών σε σκοπευτήρια


title: REGLAMENTO (CE) N° 566/97 DE LA COMISIÓN de 26 de marzo de 1997 por el que se fijan los derechos de importación en el sector del arroz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
product quality
rice
third country


title: VERORDENING (EG) Nr. 555/97 VAN DE COMMISSIE van 26 maart 1997 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer in ongewijzigde staat voor stropen en bepaalde andere producten van de suikersector

eurovoc_concepts:
export refund
sugar product
syrup


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 1211/97 van John TOMLINSON aan de Commissie. Douaneregelingen en BTW-voorschriften

eurovoc_concepts: action for failure to fulfil an obligation


title: REGOLAMENTO (CE) N. 557/97 DELLA COMMISSIONE del 26 marzo 1997 che fissa i dazi all'importazione nel settore dei cereali

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
import licence


title: Normas sobre acceso del público a documentación adoptadas por el Comité de Dirección del Banco en fecha de 26 de marzo de 1997


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 1195/97 dell'on. Ernesto CACCAVALE alla Commissione. Fondi strutturali: quali rischi per la Campania

eurovoc_concepts:
Structural Funds
administrative formalities
regions of Italy
use of aid


title: REGOLAMENTO (CE) N. 564/97 DELLA COMMISSIONE del 26 marzo 1997 che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione di olio d'oliva

eurovoc_concepts:
export refund
olive oil


title: Komission asetus (EY) N:o 562/97, annettu 26 päivänä maaliskuuta 1997, tiettyjen Venäjän federaatiosta peräisin olevien tekstiilituotteiden tuonnista annetun komission asetuksen (EY) N:o 2446/96 muuttamisesta

eurovoc_concepts:
Russia
import
originating product
outward processing
quantitative restriction
textile product