title: Direktiva Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 o spremembi Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje

eurovoc_concepts:
environmental protection
industrial project
private sector
project evaluation
public sector

formats: html pdf print

text: 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 151 31997L0011 L 73/5 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 14. 3. 1997 DIREKTIVA SVETA 97/11/ES z dne 3. marca 1997 o spremembi Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 130s(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (2), ob upoštevanju mnenja Odbora regij (3), v skladu s postopkom, določenim v členu 189c Pogodbe (4), ker je cilj Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (5) zagotoviti pristojnim organom ustrezne informacije, ki jim bodo omogočile sprejeti odlo- čitev o posameznem projektu ob popolnem poznavanju verjetnega pomembnega vpliva projekta na okolje; ker je postopek presoje temeljno sredstvo okoljske politike, kakor jo določata člen 130r Pogodbe in Peti program Skupnosti o politiki in ukrepanju v zvezi z okoljem in trajnostnim razvojem; ker okoljska politika Skupnosti, skladno s členom 130r(2) Pogodbe, temelji na previdnostnem načelu in na načelu, da bi se morali izvajati preventivni ukrepi, da bi morala biti okoljska škoda prednostno odpravljena pri izvoru in da bi moral onesnaževalec plačati; (1) (2) (3) ker bi se morala uskladiti glavna načela presoje vplivov na okolje in ker lahko države članice določijo strožja pravila za varstvo okolja; (10) (1) UL C 130, 12. 5. 1994, str. 8 in UL C 81, 19. 3. 1996, str. 14. (2) UL C 393, 31. 12. 1994, str. 1. (3) UL C 210, 14. 8. 1995, str. 78. (4) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 11. oktobra 1995 (UL C 287, 30. 10. 1995, str. 101), Skupno stališče Sveta z dne 25. junija 1996 (UL C 248, 26. 8. 1996, str. 75) in Sklep Evropskega parlamenta z dne 13. novembra 1996 (UL C 362, 2. 12. 1996, str. 103). (5) UL L 175, 5. 7. 1985, str. 40. Direktiva, kakor je bila nazadnje (4) (5) (6) (7) (8) (9) ker izkušnje, pridobljene pri presoji vplivov na okolje, kakor so zapisane v poročilu o izvajanju Direktive 85/337/EGS, ki jo je Komisija sprejela 2. aprila 1993, kažejo, da je treba uvesti določbe, ki bodo razjasnile, dopolnile in izboljšale pravila o postopku presoje, da bi zagotovili bolj usklajeno in učinkovito uporabo direktive; ker bi morali biti projekti, za katere se zahteva presoja, predmet zahteve po pridobitvi soglasja za izvedbo; ker je treba presojo opraviti, preden je izdano tako soglasje; ker je primerno, da se dopolnjuje seznam projektov, ki imajo pomemben vpliv na okolje in ki morajo biti zato praviloma predmet sistematične presoje; ker druge vrste projektov morda nimajo pomembnega vpliva na okolje prav v vsakem primeru; ker bi se morali takšni projekti presojati, kadar države članice menijo, da bodo verjetno pomembno vplivali na okolje; ker lahko države članice določijo pragove ali merila za namen odločanja o tem, kateri izmed takih projektov so predmet presoje na temelju pomembnosti njihovega vpliva na okolje; ker se od držav članic ne bi smelo zahtevati, da od primera do primera preverjajo projekte pod temi pragovi ali zunaj teh meril; ker bi morale države članice, ko postavljajo take pragove ali merila ali ko od primera do primera preverjajo projekte za namen odločanja o tem, kateri projekti morajo biti predmet presoje na temelju pomembnosti njihovega vpliva na okolje, upoštevati ustrezna izbirna merila, ki jih določa ta direktiva; ker so države članice skladno z načelom sub- sidiarnosti v najboljšem položaju, da uporabijo ta merila v posebnih primerih; ker iz obstoja lokacijskega kriterija, ki zadeva posebno zaščito področij, ki jih določijo države članice skladno z direktivama Sveta 79/409/EGS z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju divjih ptic (6) in 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (7) ni nujno razvidno, da morajo biti projekti na teh področjih samodejno presojani skladno s to direktivo; spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 1994. (7) UL L 206, 22. 7. 1992, str. 7. (6) UL L 103, 25. 4. 1979, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 1994. 152 (11) SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 ker je primerno uvesti postopek, ki bi nosilcu projekta omogočil pridobitev mnenja pristojnih organov o vsebini in obsegu informacij, ki jih je treba obdelati in priskrbeti za presojo; ker lahko države članice v okviru tega postopka zahtevajo, da nosilec projekta med drugim predloži dru- gačne rešitve za projekte, za katere namerava vložiti prošnjo; — ljudi, živalstvo in rastlinstvo; — tla, vodo, zrak, podnebje in krajino; — materialno lastnino in kulturno dediščino; — medsebojne vplive dejavnikov, navedenih v prvi, drugi in tretji alineji. “; (12) ker je zaželeno okrepiti določbe, ki zadevajo presojo čezmejnih vplivov na okolje, da bi na ta način upoštevali dogajanja na mednarodni ravni; 6. Člen 4 se nadomesti z naslednjim besedilom: „Člen 4 (13) ker je Skupnost podpisala Konvencijo o presoji čezmejnih vplivov na okolje dne 25. februarja 1991, 1. Ob upoštevanju člena 2(3) se projekte, ki so našteti v Pri- logi I, presoja skladno s členi 5 do 10. 2. Ob upoštevanju člena 2(3) države članice za projekte, ki so našteti v Prilogi II, s: SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: (a) preverjanjem za vsak primer posebej, Člen 1 Direktiva 85/337/EGS se spremeni, kakor sledi: 1. Člen 2(1) se nadomesti z naslednjim: „1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zago- tovitev, da so pred izdajo soglasja projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo in presojo njihovih vplivov. Ti projekti so opredeljeni v členu 4. “; 2. V člen 2 se vstavi naslednji odstavek: ali (b) pragovi ali merili, ki jih postavi država članica odločijo, ali se bo projekt presojal skladno s členi 5 do 10. Države članice se lahko odločijo za uporabo obeh postop- kov, navedenih v (a) in (b). 3. Med preverjanjem za vsak primer posebej ali postavlja- njem pragov ali meril za namen odstavka 2 se upoštevajo ustrezna izbirna merila, določena v Prilogi III. 4. Države članice zagotovijo, da je odločitev pristojnih organov v skladu z odstavkom 2 na razpolago javnosti. “; „2a. Države članice lahko določijo enotni postopek, da bi izpolnile zahteve te direktive in zahteve Direktive Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 o celovitem prepreče- vanju in nadzorovanju onesnaževanja okolja (1). 7. Člen 5 se nadomesti z naslednjim besedilom: „Člen 5 (1) UL L 257, 10. 10. 1996, str. 26. “; 3. Prvi pododstavek člena 2(3) se glasi, kakor sledi: „3. Brez poseganja v člen 7 lahko države članice v izjemnih primerih določen projekt v celoti ali delno izvzamejo iz določb v tej direktivi. “; 4. V členu 2(3)(c) se besede „kjer je primerno“ nadomestijo z besedami „kjer se lahko uporabi“; 5. Člen 3 se nadomesti z naslednjim besedilom: „Člen 3 Presoja vplivov na okolje na primeren način glede na vsak posamezni primer in skladno s členi 4 do 11 opredeli, opiše in presodi neposredne in posredne vplive projekta na naslednje dejavnike: 1. V primeru projektov, ki morajo biti skladno s členom 4 predmet presoje vplivov na okolje v skladu s členi 5 do 10, države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da nosilec projekta v primerni obliki priskrbi informacije, ki jih določa Priloga IV, v kolikor: (a) države članice menijo, da so informacije pomembne za dano fazo postopka pridobivanja soglasja in glede na posebne značilnosti posameznega projekta ali vrste pro- jekta in lastnosti okolja, ki bodo verjetno prizadete; (b) se lahko po mnenju držav članic od nosilca projekta upravičeno zahteva, da zbere te informacije, pri čemer med drugim upošteva tekoče poznavanje in metode pre- soje. 2. Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe za zagotovitev, da na zahtevo nosilca projekta pred vložitvijo prošnje za soglasje za izvedbo, pristojni organ poda mnenje o informa- cijah, ki jih mora nosilec projekta priskrbeti skladno z odstav- kom 1. Pristojni organ se posvetuje z nosilcem projekta in organi iz člena 6(1), preden poda svoje mnenje. Dejstvo, da 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 153 je pristojni organ podal mnenje po določbah tega odstavka, mu ne preprečuje, da ne bi naknadno zahteval od nosilca projekta predložitev dodatnih informacij. 9. Člen 7 se nadomesti z naslednjim besedilom: Države članice lahko zahtevajo od pristojnih organov tako mnenje, ne glede na to, ali tako zahteva nosilec projekta. „Člen 7 3. Informacije, ki skladno z odstavkom 1, vključujejo vsaj: jih mora zagotoviti nosilec projekta — opis projekta, ki obsega informacije o lokaciji, zasnovi in velikosti projekta, — opis načrtovanih ukrepov, da bi se izognili, zmanjšali in po možnosti odpravili pomembne škodljive vplive, — podatke za potrebe opredelitve in presojo glavnih verjet- nih vplivov projekta na okolje, — povzetek glavnih alternativ, ki jih je proučil nosilec pro- jekta in prikaz glavnih razlogov za njegovo odločitev, z upoštevanjem vplivov na okolje, — netehnični povzetek informacij, navedenih v prejšnjih alinejah. 4. Države članice po potrebi zagotovijo, da bo kateri koli organ, ki ima pomembne informacije, s posebnim ozirom na člen 3, dal te informacije na razpolago investitorju. “; 8. Člen 6(1) se nadomesti z naslednjim besedilom: „1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovi- tev, da imajo organi, ki se bodo verjetno ukvarjali s projektom zaradi svojih posebnih okoljskih odgovornosti, možnost izraziti svoje mnenje o informacijah, ki jih je priskrbel nosilec projekta, in o prošnji za soglasje za izvedbo. V ta namen države članice določijo organe, s katerimi se mora nosilec projekta posvetovati, bodisi na splošno ali pa za vsak primer posebej. Informacije, zbrane skladno s členom 5, se posredu- jejo tem organom. Podrobnejše ureditve posvetovanja določijo države članice. “; Člen 6(2) se nadomesti z naslednjim besedilom: „2. Države članice zagotovijo, da se vse zahteve za soglasje za izvedbo in vse informacije, zbrane skladno s členom 5, dajo na razpolago javnosti v razumnem času, da bi imela zadevna javnost možnost izraziti mnenje preden se izda soglasje za izvedbo. “; 1. Kadar se država članica zaveda, da bo projekt verjetno pomembno vplival na okolje v kakšni drugi državi članici, ali kadar država članica, ki bo verjetno pomembno prizadeta, tako zahteva, država članica, na ozemlju katere bo predvi- doma izveden projekt, prizadeti državi članici čim prej in ne kasneje kot takrat, ko obvesti lastno javnost, pošlje med dru- gim: (a) opis projekta skupaj z vsemi razpoložljivimi informaci- jami o njegovih možnih čezmejnih vplivih; (b) informacije o vrsti odločbe, ki naj bi bila sprejeta, in da drugi državi članici primeren rok, do katerega mora le-ta navesti, ali želi sodelovati v postopku presoje vplivov na okolje, pri čemer lahko doda informacije, na katere se nanaša odstavek 2. 2. Če država članica, ki prejme informacije skladno z odstav- kom 1, navede, da namerava sodelovati v postopku presoje vplivov na okolje, država članica, na katere ozemlju bo pred- vidoma izveden projekt, če tega ni že storila, pošlje prizadeti državi članici informacije, zbrane skladno s členom 5, in ustrezne informacije, ki zadevajo navedeni postopek, vključno z zahtevo nosilca projekta za soglasje za izvedbo. 3. Zadevni državi članici, vsaka v obsegu, kakor ga postopek zadeva, tudi: (a) poskrbita, da so informacije iz odstavka 1 in 2, v primer- nem času na razpolago organom iz člena 6(1) in zadevni javnosti na ozemlju države članice, ki bo verjetno pomembneje prizadeta; in (b) zagotovita tem organom in zadevni javnosti možnost, da pred izdajo soglasja za izvedbo projekta posredujeta svoje mnenje o predloženih informacijah v primernem času pristojnemu organu države članice, na katere ozem- lju bo predvidoma izveden projekt. 4. Zadevne države članice začnejo s posvetovanji, ki med drugim zadevajo možne čezmejne vplive projekta in predvi- dene ukrepe za zmanjšanje ali odpravo takih vplivov, in se sporazumejo glede razumnega trajanja obdobja posvetova- nja. 5. Zadevne države članice lahko sprejmejo podrobne dogo- vore za izvajanje določb tega člena. “; 154 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 10. Člen 8 se nadomesti z naslednjim besedilom: 14. Člen 13 se izbriše; „Člen 8 V postopku izdaje soglasja za izvedbo se morajo upoštevati rezultati posvetovanj in informacije, zbrane v skladu s členi 5, 6 in 7. “; 11. Člen 9 se nadomesti z naslednjim besedilom: „Člen 9 1. Ko je sprejeta odločitev za izdajo ali zavrnitev soglasja za izvedbo, pristojni organ ali organi o tem obvestijo zadevno javnost v skladu z ustreznimi postopki in ji dajo na razpo- lago naslednje informacije: — vsebino odločbe in vse z njo povezane pogoje, — glavne razloge in ozire, na katerih temelji odločba, — kjer je potrebno, opis glavnih ukrepov, da bi se izognili, zmanjšali in po možnosti kompenzirali večje škodljive vplive. 2. Pristojni organ ali organi obvestijo vse države članice, s katerimi so se posvetovali v skladu s členom 7, in jim posre- dujejo informacije iz odstavka 1. “; 12. Člen 10 se nadomesti z naslednjim besedilom: „Člen 10 Določbe te direktive ne vplivajo na obveznost pristojnih organov, da spoštujejo omejitve, ki jih postavljajo nacionalni predpisi in upravne odločbe, ter sprejete pravne prakse glede poslovne in industrijske tajnosti, vključno z intelektualno lastnino in varovanjem javnega interesa. Kjer se uporablja člen 7, veljajo za posredovanje informacij v drugo državo članico in sprejem informacij s strani druge države članice omejitve, ki veljajo v državi članici, v kateri je projekt predlagan. “; 15. Priloge I, II in III se nadomestijo s prilogami I, II, III in IV, kakor so zapisane v Prilogi. Člen 2 let po začetku veljavnosti te direktive Komisija pošlje Pet Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o uporabi in učinkovitosti Direktive 85/337/EGS, kakor je spremenjena s to direktivo. Poročilo temelji na izmenjavi informacij, ki jo določa člen 11(1) in (2). Na temelju tega poročila Komisija predloži Svetu, kjer je to primerno, dodatne predloge, da zagotovi nadaljnje usklajevanje pri uporabi te direktive. Člen 3 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 14. marca 1999. O tem takoj obvestijo Komisijo. Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklice- vanja določijo države članice. 2. Če se zahteva za soglasje za izvedbo predloži pristojnemu organu pred koncem roka, določenega v odstavku 1, se še naprej uporabljajo določbe Direktive 85/337/EGS, sprejete pred temi spremembami. Člen 4 Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Člen 5 Ta direktiva je naslovljena na države članice. 13. Člen 11(2) se nadomesti z naslednjim besedilom: V Bruslju, 3. marca 1997 „2. Države članice skladno s členom 4(2) zlasti obvestijo Komisijo o vseh merilih in/ali pragovih, sprejetih za izbiro zadevnih projektov. “; Za Svet Predsednik M. DE BOER 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 155 PRILOGA „PRILOGA I PROJEKTI, ZA KATERE VELJA ČLEN 4(1) 1. Rafinerije surove nafte (razen podjetij, ki proizvajajo le maziva iz surove nafte) in obrati za uplinjanje in utekočinjanje 500 ton ali več premoga ali bitumiziranegaskrilavca na dan. 2. — Termoelektrarne in druge kurilne naprave, ki proizvedejo 300 megavatov toplote ali več, in — jedrske elektrarne in drugi jedrski reaktorji, vključno z demontažo ali odstranitvijo takih elektrarn ali reaktorjev (*) (razen raziskovalnih obratov za izdelavo in pretvorbo cepljivih in obogatenih materialov, katerih največja moč ne presega 1 kilovata neprekinjene toplotne obremenitve). 3. (a) Obrati za ponovno predelavo radioaktivnega jedrskega goriva. (b) Obrati, namenjeni: — proizvodnji ali obogatitvi jedrskega goriva, — predelavi radioaktivnega jedrskega goriva ali visoko radioaktivnih odpadkov, — končnemu odlaganju radioaktivnega jedrskega goriva, — zgolj končnemu odlaganju radioaktivnih odpadkov, — zgolj skladiščenju (načrtovanemu za več kot 10 let) radioaktivnega jedrskega goriva ali radioaktivnih odpadkov na drugi lokaciji kakor tam, kjer poteka proizvodnja. 4. — Integrirani obrati za začetno taljenje surovega železa in jekla; — Obrati za proizvodnjo neželeznih neobdelanih kovin iz rude, koncentratov ali sekundarnih surovin z metalurškimi, kemičnimi ali elektrolitičnimi postopki. 5. 6. Obrati za pridobivanje azbesta ter za predelavo in transformacijo azbesta in proizvodov, ki vsebujejo azbest: za azbestno-cementne proizvode z letno proizvodnjo več kot 20 000 ton končnih proizvodov, za torne materiale z letno proizvodnjo več kot 50 ton končnih proizvodov, in za druge rabe azbesta pri porabi več kot 200 ton na leto. Integrirani kemični obrati, t. j. tisti obrati za industrijsko proizvodnjo snovi, ki uporabljajo kemijske postopke, pri katerih gre za več poleg postavljenih in medsebojno funkcionalno povezanih proizvodnih enot, ki so namenjene: (i) proizvodnji osnovnih organskih kemikalij; (ii) proizvodnji osnovnih anorganskih kemikalij; (iii) proizvodnji fosfatnih, dušičnih ali kalijevih gnojil (enostavnih ali sestavljenih gnojil); (iv) proizvodnji osnovnih fitofarmacevtskih proizvodov in biocidov; (v) proizvodnji osnovnih farmacevtskih proizvodov s kemijskimi ali biološkimi postopki; (vi) proizvodnji eksplozivov. 7. (a) Gradnja daljinskih železniških prog in letališč (1) z vzletno stezo osnovne dolžine 2 100 m ali več; (b) Gradnja avtocest in hitrih cest (2); (c) Gradnja nove ceste s štirimi ali več pasovi ali nova razvrstitev pasov na obstoječi cesti in/ali širitev obstoječe ceste z dvema pasovoma ali manj, da bo imela štiri ali več pasov, z dolžino take nove ceste ali dela ceste z novo razvrstitvijo pasov in/ali razširjenega dela ceste 10 km ali več neprekinjenega poteka. 8. (a) Celinske vodne poti in pristanišča za notranjo plovbo, ki dovoljujejo prehod plovil z več kot 1 350 tonami; (b) Trgovska pristanišča, pomoli za nakladanje in razkladanje, ki so povezani s kopnim, in zunanja pristanišča (razen pomolov za trajekte), ki lahko sprejmejo plovila z več kot 1 350 tonami. (*) Jedrske elektrarne in drugi jedrski reaktorji prenehajo biti taki obrati, ko je s proizvodne lokacije trajno odstranjeno vso jedrsko gorivo in drugi radioaktivno kontaminirani elementi. (1) V tej direktivi ‚letališče‘ pomeni letališča, ki se ujemajo z opredelitvijo v Čikaški konvenciji o ustanovitvi Mednarodne organizacije civilnega letalstva iz leta 1944 (Priloga 14). (2) V tej direktivi ‚hitra cesta‘ pomeni cesto, ki se ujema z opredelitvijo v Evropskem sporazumu o glavnih mednarodnih prometnih žilah, z dne 15. novembra 1975. 156 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 9. Obrati za sežiganje, obrati za kemično obdelavo, kakor je določeno v Prilogi IIA k Direktivi 75/442/EGS (1) v točki D9, ali odlagališče nevarnih odpadkov (t. j. odpadkov, na katere se nanaša Direktiva 91/689/EGS (2)). 10. Obrati za sežiganje ali obrati za kemično obdelavo, kakor jih določa Priloga IIA k Direktivi 75/442/EGS v točki D9 nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan. 11. Črpanje podtalnice ali sistemi za umetno obnavljanje podtalnice z letno količino načrpane ali obnovljene vode enaki ali večji od 10 milijonov kubičnih metrov. 12. (a) Prenos vodnih količin med porečji z namenom preprečevanja morebitnega pomanjkanja vode in kjer količina prenešene vode presega 100 milijonov kubičnih metrov na leto. (b) V vseh drugih primerih, prenos vodnih količin med porečji, kjer dolgoletni povprečni rečni pretok porečja, od koder se črpa, presega 2000 milijonov kubičnih metrov na leto, in kjer količina prenešene vode presega 5 % tega pretoka. V obeh primerih so izključeni prenosi pitne vode po vodovodu. 13. Čistilne naprave z zmogljivostjo, večjo od ekvivalenta 150 000 prebivalcev, kakor je določeno v členu 2 točka (6) Direktive 91/271/EGS (3). 14. Pridobivanje nafte in zemeljskega plina v komercialne namene, kjer načrpana količina presega 500 ton na dan v primeru nafte in 500 000 m3/dan v primeru plina. 15. Jezovi in drugi objekti za zadrževanje ali trajno zagotavljanje rezerv vode, kjer nova ali dodatna količina zadržane ali uskladiščene vode presega 10 milijonov kubičnih metrov. 16. Plinovodi, naftovodi in cevovodi za prenos kemikalij s premerom več kot 800 mm in dolžino več kot 40 km. 17. Obrati za intenzivno rejo perutnine ali prašičev z več kot: (a) 85 000 mesti za piščance, 60 000 mesti za kokoši; (b) 3 000 mesti za pitance (čez 30 kg); ali (c) 900 mesti za svinje. 18. Industrijski obrati za (a) proizvodnjo papirne kaše iz lesa ali podobnih vlaknatih snovi; (b) proizvodnjo papirja in kartona s proizvodno zmogljivostjo, ki presega 200 ton na dan. 19. Kamnolomi in dnevni kopi, kjer površina kopa presega 25 hektarov, ali izkopavanje šote, kjer površina kopa presega 150 hektarov. 20. Gradnja nadzemnih elektrovodov z napetostjo 220 kV ali več in dolžino več kot 15 km. 21. Skladišča nafte, petrokemičnih ali kemičnih izdelkov z zmogljivostjo 200 000 ton ali več. (1) UL L 194, 25. 7. 1975, str. 39. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Odločbo Komisije 94/3/ES (UL L 5, 7. 1. 1994, str. 15). (2) UL L 377, 31. 12. 1991, str. 20. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 94/31/ES (UL L 168, 2. 7. 1994, str. 28). (3) UL L 135, 30. 5. 1991, str. 40. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 1994. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 157 PRILOGA II PROJEKTI, ZA KATERE VELJA ČLEN 4(2) 1. Kmetijstvo, gozdarstvo in ribogojstvo (a) Projekti za preoblikovanje podeželskih zemljiških posestev; (b) Projekti za rabo neobdelanih zemljišč ali polnaravnih območij za intenzivnokmetijstvo; (c) Vodnogospodarski projekti za kmetijstvo, vključno z namakalnimi in izsuševalnimi projekti; (d) Začetno pogozdovanje in izsekavanje gozdov za namene spreminjanja v drugo vrsto rabe zemljišč; (e) Intenzivne živinske farme (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (f) Intenzivno ribogojništvo; (g) Pridobivanje zemljišč iz morja. 2. Pridobitvena industrija (a) Kamnolomi, površinski kopi in izkopavališča šote (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (b) Rudniki; (c) Pridobivanje mineralnih snovi pri čiščenju morskega ali rečnega dna; (d) Globinsko vrtanje, zlasti: — geotermalno vrtanje, — vrtanje za skladiščenje jedrskih odpadkov, — vrtanje za vodne zaloge, z izjemo vrtanj za raziskovanje trdnosti tal; (e) Obrati za površinsko pridobivanje premoga, nafte, zemeljskega plina in rud ter bituminiziranega skrilavca. 3. Energetika (a) Industrijski obrati za proizvodnjo elektrike, pare in tople vode (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (b) Industrijske naprave za prenos plina, pare in tople vode; prenos električne energije po nadzemnih vodih (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (c) Nadzemno skladiščenje zemeljskega plina; (d) Podzemno skladiščenje vnetljivih plinov; (e) Nadzemno skladiščenje fosilnih goriv; (f) Industrijsko briketiranje premoga in lignita; (g) Obrati za predelavo in skladiščenje radioaktivnih odpadkov (razen, če so vključeni v Prilogo I); (h) Hidroelektrarne; (i) Obrati za izkoriščanje energije vetra za proizvodnjo elektrike; 4. Proizvodnja in predelava kovin (a) Obrati za proizvodnjo surovega železa ali jekla (primarno ali sekundarno fuzijo), vključno z neprekinjenim litjem; (b) Obrati za predelavo železnih kovin: (i) obrati za vroče valjanje; (ii) kovačnice s kladivi; (iii) nanašanje zaščitnih kovinskih prevlek s kemijskimi postopki; (c) Livarne za železne kovine; 158 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 (d) Talilnice, vključno z obrati za legiranje neželeznih kovin, razen plemenitih kovin, vključno s taljenjem starih kovin (rafiniranje, vlivanje, itn. ); (e) Obrati za površinsko obdelavo kovin in plastičnih materialov z elektrolitskimi ali kemijskimi postopki; (f) Izdelava in sestavljanje motornih vozil in izdelava motorjev za motorna vozila; (g) Ladjedelnice; (h) Obrati za izdelavo in popravila zračnih plovil; (i) Izdelava železniške opreme; (j) Eksplozijsko litje; (k) Obrati za žganje in sintranje kovinskih rud. 5. Proizvodnja mineralnih surovin (a) Koksarne(suha destilacija premoga); (b) Cementarne; (c) Obrati za proizvodnjo azbesta in izdelkov iz azbesta (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (d) Steklarne, vključno z obrati za proizvodnjo steklenih vlaken; (e) Obrati za taljenje mineralnih surovin, vključno s proizvodnjo mineralnih vlaken; (f) Proizvodnja keramičnih izdelkov z žganjem, zlasti strešnikov, zidnih opek, ognjevarnih opek, keramičnih ploščic, keramike ali porcelana. 6. Kemijska industrija (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I) (a) Obdelava polizdelkov in proizvodnja kemikalij; (b) Proizvodnja pesticidov in farmacevtskih proizvodov, barv in lakov, elastomerov in peroksidov; (c) Skladišča nafte, petrokemičnih in kemičnih izdelkov. 7. Prehrambena industrija (a) Proizvodnja rastlinskih in živalskih olj in maščob; (b) Pakiranje in konzerviranje živalskih in rastlinskih proizvodov; (c) Proizvodnja mlečnih izdelkov; (d) Varjenje in slajenje; (e) Proizvodnja slaščic in sirupov; (f) Klavnice; (g) Obrati za proizvodnjo industrijskega škroba; (h) Tovarne ribjih jedi in ribjega olja; (i) Tovarne sladkorja. 8. Tekstilna, usnjarska, lesna in papirna industrija (a) Industrijski obrati za proizvodnjo papirja in kartona (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (b) Obrati za predobdelavo (postopki kot so pranje, beljenje, merceriziranje) ali barvanje vlaken ali tkanin; (c) Obrati za barvanje kož in krzna; (d) Obrati za predelavo in proizvodnjo celuloze. 9. Gumarska industrija Proizvodnja in obdelava izdelkov, ki temeljijo na elastomerih. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 159 10. Infrastrukturni projekti (a) Projekti za gradnjo industrijskih con; (b) Urbanistični projekti, vključno s projekti za gradnjo nakupovalnih središč in parkirišč; (c) Gradnja železnic in naprav ter terminalov za notranji pretovor blaga (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (d) Gradnja letališč (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (e) Gradnja cest, pristanišč in luk, vključno z ribiškimi pristanišči (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (f) Gradnja notranjih vodnih poti, ki niso vključene v Prilogo I, regulacije in objekti za zaščito pred poplavami; (g) Jezovi in drugi objekti, namenjeni dolgoročnemu zadrževanju ali zagotavljanju rezerv vode (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (h) Tramvajske proge, nadzemne in podzemne železnice, viseče ali podobne proge posebne vrste, namenjene izključno ali večinoma za prevoz potnikov; (i) Naftovodi in plinovodi (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (j) Daljinski vodovodi; (k) Protierozijski objekti na morski obali in obalni objekti, ki lahko spremenijo obalo, na primer, z gradnjo nasipov, valolomov, pomolov in drugih zaščitnih objektov, razen vzdrževanja in obnove takih objektov; (l) Črpanje podtalnice in sistemi za umetno obnavljanje podtalnice, ki niso vključeni v Prilogo I; (m) Prenos vodnih količin med porečji, ki niso vključeni v Prilogo I; 11. Drugi projekti (a) Stalne dirkalne ali testne proge za motorna vozila; (b) Odlagališča odpadkov (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (c) Čistilne naprave za odpadne vode (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I); (d) Odlagališča mulja; (e) Skladiščenje odpadnega železa, vključno s starimi vozili; (f) Testne mize za motorje, turbine ali reaktorje; (g) Obrati za proizvodnjo umetnih mineralnih vlaken; (h) Obrati za obnovo ali uničenje eksplozivnih snovi; (i) Odlagališča kosovnega materiala. 12. Turizem in prosti čas (a) Smučarske proge, žičnice in gondole ter z njimi povezani posegi; (b) Marine; (c) Počitniške vasi in hotelski kompleksi zunaj mestnih območij in z njimi povezni posegi; (d) Stalna območja za kampiranje in postavljanje počitniških prikolic; (e) Tematski parki. 13. — Vsaka sprememba ali razširitev projektov, naštetih v Prilogi I in Prilogi II, ki so že dovoljeni, izvedeni ali v izvedbi in lahko imajo pomembne škodljive vplive na okolje; — Projekti v Prilogi I, ki se izvajajo izključno ali večinoma za razvijanje in preizkušanja novih metod ali izdelkov in ki ne bodo obratovali več kot dve leti. 160 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 3 PRILOGA III IZBIRNA MERILA IZ ČLENA 4(3) 1. Značilnosti projektov Upoštevati je treba značilnosti projektov, zlasti: — velikost projekta, — kumulacijo z drugimi projekti, — rabo naravnih virov, — nastajanje odpadkov, — onesnaževanje in obremenjevanje, — tveganje nastanka nesreč, upoštevaje zlasti uporabljene snovi in tehnologije. 2. Lokacija projektov Upoštevati je treba okoljsko občutljivost določenih geografskih območij, ki jih bodo projekti verjetno prizadeli, zlasti ob upoštevanju: — obstoječe rabe zemljišč, — relativnega obilja, kakovosti in regenerativne sposobnosti naravnih virov na tem območju, — absorpcijske sposobnosti naravnega okolja s posebno pozornostjo naslednjim območjem: (a) močvirjem; (b) obalnim območjem; (c) gorskim in gozdnim območjem; (d) naravnim rezervatom in parkom; (e) območjem, opredeljenim ali zavarovanim v zakonodaji držav članic; posebna zavarovana območja, ki jih določijo države članice skladno z direktivama 79/409/EGS in 92/43/EGS; (f) območjem, kjer so standardi kakovosti okolja, določeni v zakonodaji Skupnosti, že prekoračeni; (g) gosto naseljenim območjem; (h) zgodovinsko, kulturno ali arheološko pomembnim krajinam. 3. Značilnosti možnega vpliva Upoštevati je treba možne pomembne vplive projektov v zvezi z merili, določenimi v zgoraj navedenih točkah 1 in 2, in zlasti ob upoštevanju: — obsega vpliva (geografskega območja in števila prizadetega prebivalstva), — čezmejne narave vpliva, — obsega in celovitosti vpliva, — verjetnosti pojava vpliva, — trajanja, pogostosti in povratnosti vpliva. 15/Zv. 3 SL Uradni list Evropske unije 161 PRILOGA IV INFORMACIJE IZ ČLENA 5(1) 1. Opis projekta, ki vključuje zlasti: — opis fizičnih značilnosti celotnega projekta in zahtev glede rabe zemljišča med gradnjo in obratovanjem, — opis glavnih značilnosti proizvodnih procesov, na primer lastnosti in količine uporabljenih materialov, — ocena vrste in količine pričakovanih ostankov in emisij (onesnaženje vode, zraka in tal, hrup, vibracije, osvetljevanje, toplota, sevanje, itn. ), izhajajočih iz obratovanja predlaganega projekta. 2. Povzetek glavnih alternativ, ki jih je proučil nosilec projekta, in navedba glavnih razlogov za izbiro ob upoštevanju vplivov na okolje. 3. Opis okoljskih pojavov, na katere bo predlagani projekt verjetno pomembno vplival, vključujoč zlasti prebivalstvo, živalstvo, rastlinstvo, tla, vodo, zrak, podnebne dejavnike, materialno premoženje, vključno z arhitekturno in arheološko dediščino, krajino in medsebojne odnose med zgornjimi dejavniki. 4. Opis (1) verjetnih pomembnih vplivov predlaganega projekta na okolje, ki izhajajo iz: — obstoja projekta, — rabe naravnih virov, — emisije onesnažil, ustvarjanja motenj in odstranjevanja odpadkov, in nosilec projekta opis metod napovedovanja, ki jih je uporabil za presojo vplivov na okolje. 5. Opis predvidenih ukrepov za preprečevanje, zmanjševanje in, kjer je mogoče, odpravljanje vseh pomembnih škodljivih vplivov na okolje. 6. Netehnični povzetek informacij, pripravljenih po zgornjih točkah. 7. Navedba morebitnih težav (tehničnih pomanjkljivosti ali pomanjkanja znanja), na katere je naletel nosilec projekta pri zbiranju zahtevanih informacij. “ (1) Ta opis mora zajemati neposredne vplive in vse posredne, sekundarne, kumulativne, kratko-, srednje- in dolgoročne, trajne in začasne, pozitivne in negativne vplive projekta


title: Regolamento (CE) n. 413/97 della Commissione del 3 marzo 1997 che stabilisce misure eccezionali di sostegno del mercato nel settore delle carni suine nei Paesi Bassi

eurovoc_concepts:
Netherlands
aid system
animal plague
production aid
slaughter of animals
swine

formats: html pdfa1b print


eurovoc_concepts:
aid system
cereals
developing countries
food aid
international convention

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 03. 03. 1997 KOM(97) 18 endelig udg. 97/ 0026 (CNS) Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om fordelingen af de mængder korn, der er fastsat i henhold til konventionen om fødevarehjælp af 1995 (forelagt af Kommissionen) Begrundelse 1. Den nye Rådets (EF) nr. 1292/96 af 27. 6. 1996 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden trådte i kraft den 8. 7. 1996. forordning Ifølge artikel 21, stk. 1, vedrørende fordelingen af de mængder korn, der skal ydes i henhold til konventionen om fødevarehjælp, fastsætter Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet: Fællesskabets andel af det samlede beløb for hjælp i form af korn i henhold til konventionen om fødevarehjælp som et samlet bidrag fra såvel Fællesskabet som medlemsstaterne. For så vidt angår leveringen af hjælpen i form af korn i henhold til konventionen om fødevarehjælp fastsætter artikel 21, stk. 2, at Kommissionen varetager koordineringen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne heraf, og den påser, at Fællesskabets og medlemsstaternes samlede bidrag mindst når op på de mængder, der er fastsat i nævnte konvention. Fødevarehjælpskonventionen af 1986 udløb den 30. juni 1995, og der har været ført forhandlinger mellem konventionens medlemmer med det formål at indgå en konvention for en ny periode. Disse forhandlinger afsluttedes på Fødevarehjælpskomitéens 69. møde, hvor den endelige tekst til de nye konvention om fødevarehjælp blev vedtaget. Ifølge den nye konvention, som finder midlertidig anvendelse i Fællesskabet i en treårig periode fra den 1. juli 1995, dvs. indtil den 30. juni 1998, og hvorom der er fremsat en erklæring om midlertidig anvendelse, forpligter Fællesskabet og dets medlemsstater sig til årligt at levere en fødevarehjælp på mindst 1 755 000 tons korn. Denne forpligtelse svarer til en forøgelse på 85 000 tons i forhold til Fællesskabets og dets medlemsstaters forpligtelse i medfør af den foregående konvention og fremkommer alene ved inkludering af bidragene fra Østrig (20 000 tons), Finland (25 000 tons) og Sverige (40 000 tons) under den foregående konvention. i betragtning af de synspunkter, som nogle af På den baggrund og medlemsstaterne, herunder Sverige, Finland, Østrig, Spanien og Italien, har tilkendegivet, mener Kommissionen, at medlemsstaternes bidrag bør forhøjes med 28 900 tons, og selve Fællesskabets bidrag med 56 100 tons. Det er Kommissionens opfattelse, at fællesskabsbudgettet kan dække disse supplerende mængder uden nogen forøgelse af rammebeløbet for de obligatoriske udgifter. 2. 3. 4. J Bidragene vil derefter fordele sig således: Tidligere bidrag (tons) Nyt bidrag (tons) Belgien ———————————————. • Danmark Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Irland Italien Luxembourg Nederlandene Østrig Portugal Finland Sverige 41 500 15 600 193 500 10 000 20 000 200 000 4 000 95 400 1 400 50 200 - - Det Forenede Kongerige 110 700 Medlemsstaterne i alt EF Tilsammen 742 300 927 700 1 670 000 41 500. ^_____—^_______—^_^_____ 15 600 193 500 10 000 8 900 200 000 4 000 87 000 1 400 50 200 8 400 40 000 110 700 771 200 983 800 1 755 000 Fordelingen mellem medlemsstaternes og Fællesskabets bidrag bliver dermed 43,94% for medlemsstaternes nationale aktioner og 56,06% for fællesskabsaktionerne. Ligesom tidligere skal forpligtelsen i henhold til konventionen betragtes som et minimum. For sit vedkommende vil Kommissionen formentlig, som den har gjort det i de seneste år, ved budgetproceduren foreslå bevillinger, der giver den mulighed for at stille fødevarehjælpsmængder til rådighed, der er beregnet ud fra udviklingslandenes reelle behov, og som vil overskride de forpligtelser, Fællesskabet som sådant har påtaget sig i henhold til konventionen om fødevarehjælp. Det er givet, at medlemsstaterne for deres vedkommende også vil tage hensyn til udviklingen i behovene i udviklingslandene og yde disse lande en bistand, der mængdemæssigt baseres på de reelle behov, og som overstiger deres forpligtelser i henhold til konventionen. Kommissionen foreslår følgelig Rådet at vedtage vedlagte forslag til forordning om fordelingen af den mængde, der er fastsat i henhold til konventionen om fødevarehjælp; forslaget indeholder i bilaget et udkast til fordeling af de nationale bidrag, for at disse samtidig kan træffes af medlemsstaternes vedtages ved en afgørelse, der repræsentanter forsamlet i Rådet. 7. 4 Forslag til Rådets forordning (EF) nr. / om fordelingen af de mængder korn, der er fastsat i henhold til konventionen om fødevarehjælp af 1995 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 af 27. juni 1996 om fødevarehjælpspolitik og fødevarehjælpsforvaltning og om særlige aktioner til støtte for fødevaresikkerheden1, særlig artikel 21, under henvisning til forslag fra Kommissionen2, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet3, og ud fra følgende betragtninger: Konventionen om fødevarehjælp af 1995 finder midlertidig anvendelse i Fællesskabet fra den 1. juli 1995; Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 trådte først i kraft den 8. juli 1996; ifølge artikel 21 i Rådets forordning (EF) nr. 1292/96 varetager Kommissionen koordineringen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne med henblik på anvendelse af nærværende forordning; til dette formål har den forelagt Rådet et udkast til fordeling af de nationale bidrag, der offentliggøres i bilaget; disse bidrag bør vedtages ved en afgørelse, der træffes af medlemsstaternes repræsentanter - forsamlet i Rådet - samtidig med udstedelsen af nærværende forordning - 1 2 3 EFTnr. L 166 af 5. 7. 1996, s. 8. EFTnr. Europa-Parlamentets udtalelse af. (EFT nr ) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Den mængde på 1 755 000 tons korn, der udgør det årlige rninimumsbidrag, som Fællesskabet og medlemsstaterne har forpligtet sig til at yde i henhold til konventionen om fødevarehjælp af 1995, fordeles for den periode, hvor konventionen forbliver i kraft i sin nuværende form, som følger: a) b) fællesskabsaktioner: 983 800 tons nationale aktioner: 771 200 tons. Artikel 2 For så vidt angår den i artikel 21, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1292/96, fastsatte fordeling af de mængder, der svarer til de nationale aktioner, offentliggøres der i bilaget et udkast til fordeling, der er forelagt af Kommissionen, og som skal vedtages ved en afgørelse, som træffes af medlemsstaternes repræsentanter forsamlet i Rådet samtidig med udstedelsen af nærværende forordning. Artikel 3 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i , den På Rådets vegne c BILAG UDKAST TIL FORDELING AF DE NATIONALE FØDEVAREHJÆLPS- AKTIONER I HENHOLD TIL KONVENTIONEN OM FØDEVAREHJÆLP Belgien Danmark Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Irland Italien Luxembourg Nederlandene Østrig Portugal Finland Sverige Det Forenede Kongerige (tons) 41 500 15 600 193 500 10 000 8 900 200 000 4 000 87 000 1 400 50 200 8 400 40 000 110 700 Q- ISSN 0254-1459 KOM(97) 18 endelig udg. DOKUMENTER DA 11 Katalognummer : CB-CO-97-013-DA-C ISBN 92-78-15052-5 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg f


title: Verbale concordato tra la Repubblica di Malta e la Comunità europea in materia di commercio dei tessili

eurovoc_concepts:
Malta
agreement (EU)
textile product
trade agreement (EU)


eurovoc_concepts:
approximation of laws
competition law
systems interconnection
telecommunications
trade licence

text: COMMISSE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 03. 03. 1997 COM(97) 100 def. 95/0282 (COD) ADVIES VAN DE COMMISSIE overeenkomstig artikel 189 B, lid 2, onder d) van het EG-verdrag, over de amendementen van het Europees Parlement op het gemeenschappelijk standpunt van de Raad inzake het voorstel voor een RICHTLIJN VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD betreffende een gemeenschappelijk kader voor algemene machtigingen en individuele vergunningen op het gebied van telecommunicatiediensten HOUDENDE WUZIGING VAN HET VOORSTEL VAN DE COMMISSIE overeenkomstig artikel 189 A, lid 2 van het EG-verdrag 1. ACHTERGROND Op 14 november 1995 heeft de Commissie een voorstel ingediend voor een richtlijn van het Europees Parlement en de Raad betreffende een gemeenschappelijk kader voor algemene machtigingen van telecommunicatiediensten (COM(95)545). vergunningen individuele op het gebied en Het Economisch en Sociaal Comité heeft op 24 april 1996 een positief advies uitgebracht over het voorstel van de Commissie. Op 22 mei 1996 heeft het Europees Parlement in eerste lezing zijn standpunt gegeven aan 37 amendementen op het voorstel voorgesteld. Op 31 juli 1996 heeft de Commissie overeenkomstig artikel 189 A, lid 2 van het Verdrag een gewijzigd voorstel aangenomen, waarin de meeste amendementen van het Europees Parlement zijn verwerkt (COM(96)342). Op 9 december 1996 heeft de Raad overeenkomstig artikel 189 B, lid 2 van het Verdrag een gemeenschappelijk standpunt inzake de voorgestelde richtlijn vastgesteld. In tweede lezing heeft het Europees Parlement op 20 februari 1997 zes amendementen op het gemeenschappelijk standpunt aangenomen. 2. DOEL VAN HET VOORSTEL VAN DE COMMISSIE Met ingang van 1 januari 1998 worden de telecommunicatiediensten en infrastructuur in de meeste Lid-Staten volledig geliberaliseerd. De voorgestelde richtlijn heeft tot doel de nationale voorwaarden en procedures voor algemene machtigingen en individuele vergunningen voor telecommunicatiediensten te harmoniseren en vormt als zodanig een belangrijk onderdeel van het nieuwe regelgevingskader voor de liberalisatie van de telecommunicatiesector. Hoewel de telecommunicatiesector wordt opengesteld voor meer concurrentie, blijft een stelsel van machtigingen noodzakelijk om te waarborgen dat bepaalde doelstellingen van algemeen belang, zoals de universele dienstverlening, wordt bereikt. Het nationale regelgevingsklimaat moet echter concurrentievriendelijk zijn en voorrang moet worden gegeven aan eenvoudige machtigingsstelsels. Tegen deze achtergrond definieert de richtlijn een gemeenschappelijk kader voor nationale stelsels van voorgestelde machtigingen en voorziet zij in mechanismen waarmee het aanbieden van grensoverschrijdende netwerken en diensten eenvoudiger moet worden gemaakt. 3. STANDPUNT VAN DE COMMISSIE INZAKE DE AMENDEMENTEN VAN HET EUROPEES PARLEMENT De Commissie kan de zes door het Parlement amendementen ongewijzigd aanvaarden. in tweede lezing aangenomen • Amendement 1 verduidelijkt artikel 10, lid 1 van het gemeenschappelijk standpunt. • De amendementen 2 en 5 zijn belangrijke punten van overweging en beginselen, waarmee rekening moet worden gehouden in verband met mogelijke initiatieven van de Gemeenschap in de toekomst, wanneer de richtlijn op 1 januari 2000 moet worden herzien. • Amendement 3 brengt twee nuttige verduidelijkingen aan op het punt van de individuele vergunningen. • Amendement 4 zal op het essentiële gebied van nieuwe diensten aanvullende waarborgen scheppen voor ondernemingen die een vergunning aanvragen. • Amendement 6 bevatten een nuttige verduidelijking van de bijlage. 4. GEWIJZIGD VOORSTEL Op 9 december 1996 heeft de Commissie haar advies inzake het gemeenschappelijk standpunt betreffende het voorstel voor een richtlijn van het Europese Parlement en de Raad betreffende een gemeenschappelijk kader voor algemene machtigingen en individuele vergunningen op het gebied van telecommunicatiediensten goedgekeurd, waarbij de herziene tekst van de voorgestelde richtlijn werd aanvaard. Ingevolge de tweede lezing van de ontwerprichtlijn door het Europese Parlement wijzigt de Commissie bij deze haar richtlijnvoorstel en neemt daarin alle amendementen zoals die door het Europese Parlement op 20 februari 1997 zijn aangenomen op. GEWIJZIGD VOORSTEL VOOR EEN RICHTLIJN VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD BETREFFENDE EEN GEMEENSCHAPPELIJK KADER VOOR ALGEMENE MACHTIGINGEN EN INDIVIDUELE VERGUNNINGEN OP HET GEBIED VAN TELECOMMUNICATIEDIENSTEN Derde overweging (ingevolge eerste amendement) voor voor dat en Overwegende algemene individuele machtigingen vergunningen die door de Lid-Staten op het gebied van telecommunicatiediensten worden verleend een gemeenschappelijk kader tot stand dient te worden gebracht; dat volgens de Gemeenschapswetgeving, en in het bijzonder Richtlijn 90/388/EEG van de Commissie van 28 juni 1990 betreffende de mededinging op de markten voor telecommunicatiediensten, de toegang tot de markt slechts mag worden beperkt op basis van objectieve, niet-discriminerende en evenredige selectiecriteria die verband houden met de beschikbaarheid van schaarse hulpbronnen, dan wel op basis van de tenuitvoerlegging door nationale regelgevende instanties van objectieve, transparante niet-discriminerende toewijzigingsprocedures; dat Richtlijn 90/388/EEG ook beginselen behelst inzake onder meer vergoedingen en het recht van overpad; dat deze regels door de onderhavige richtlijn dienen te worden aangevuld en uitgewerkt, teneinde dit gemeenschappelijk kader vast te stellen; transparante en voor voor dat en Overwegende algemene individuele machtigingen vergunningen die door de Lid-Staten op het gebied van telecommunicatiediensten worden verleend een gemeenschappelijk kader tot stand dient te worden gebracht; dat volgens de Gemeenschapswetgeving, en in het bijzonder Richtlijn 90/388/EEG van de Commissie van 28 juni 1990 betreffende de mededinging op de markten voor telecommunicatiediensten, de toegang tot de markt slechts mag worden beperkt op basis van objectieve, niet-discriminerende en evenredige selectiecriteria die verband houden met de beschikbaarheid van schaarse hulpbronnen, dan wel op basis van de tenuitvoerlegging door nationale regelgevende instanties van objectieve, transparante niet-discriminerende toewijzigingsprocedures; dat Richtlijn 90/388/EEG ook beginselen behelst inzake vergoedingen, nummers en het recht van overpad; dat deze regels door de onderhavige richtlijn en dienen dit uitgewerkt, gemeenschappelijk kader vast te stellen; onder meer te worden transparante aangevuld teneinde en Achttiende overweging, bis (nieuw) (ingevolge amendement 2) in de onderhavige Overwegende dat richtlijn reeds wordt voorzien in een zekere harmonisatie van de procedures; dat verdere harmonisatie wenselijk zou een meer zijn kunnen geïntegreerde tot stand te brengen; dat deze mogelijkheid in het door de Commissie op te stellen verslag zou moeten worden beoordeeld; communicatiemarkt teneinde Artikel 7 (ingevolge amendement 3) 1. De Lid-Staten kunnen alleen voor de individuele doeleinden volgende 1. De Lid-Staten kunnen alleen voor de individuele doeleinden volgende vergunningen afgeven: vergunningen afgeven: a) om de vergunninghouder toe tot radio te verlenen gang frequenties of nummers; a) om de vergunninghouder toe tot radio te verlenen gang frequenties of nummers; b) om de vergunninghouder bepaal de rechten te verlenen met betrekking tot de toegang tot tot particuliere openbare of grond; c) om de vergunninghouder ver plichtingen en voorwaarden op te leggen inzake de verplichte aanbieding van voor het publiek telecommunicatie beschikbare diensten openbare en/of telecommunicatienetwerken, met inbegrip van verplichtingen uit hoofde van de ONP-wetgeving en/of de vergunninghouder te verplichten algemene diensten aan te bieden; b) om de vergunninghouder bepaal de rechten te verlenen met betrekking tot de toegang tot tot particuliere openbare of grond; c) om de vergunninghouder ver plichtingen en voorwaarden op te leggen inzake de verplichte aanbieding van voor het publiek telecommunicatie beschikbare diensten openbare en/of telecommunicatienetwerken, met inbegrip van de verplichting voor de om vergunninghouder algemene diensten aan te bieden en andere verplichtingen uit hoofde van de ONP-wetgeving; d) om de vergunninghouder, over eenkomstig de communautaire mededingingsvoorschriften, spe cifieke verplichtingen op te leggen indien deze bij de aan tele bieding van communicatienetwerken en de verstrekking algemeen telecommunicatie beschikbare aanmerkelijke diensten macht op de markt heeft, als omschreven lid 3, van de interconnectierichtlijn. in artikel 4, openbare van een van d) om de vergunninghouder, over eenkomstig de communautaire mededingingsvoorschriften, spe cifieke verplichtingen op te leggen indien deze bij de aan tele bieding communicatienetwerken en de verstrekking algemeen telecommunicatie beschikbare aanmerkelijke diensten macht op de markt heeft, als omschreven lid 3, van de interconnectierichtlijn. in artikel 4, openbare van een verplicht In weerwil van het bepaalde in individuele ver lid 1 kunnen worden gunningen gesteld voor het verstrekken van spraaktelefoniediensten, het tot stand brengen en versterken van telecommunicatie openbare andere alsmede netwerken netwerken radio waarbij frequenties worden gebruikt. Artikel 19 verplicht In weerwil van het bepaalde in individuele ver lid 1 kunnen worden gunningen gesteld voor het verstrekken van voor het publiek beschikbare spraaktelefoniediensten, het tot stand brengen en versterken van telecommunicatie openbare andere netwerken radio netwerken frequenties worden gebruikt. alsmede waarbij (ingevolge amendement 4) Onverminderd de bepalingen van de Hoofdstukken II III nemen de en Lid-Staten, indien de verstrekking van een telecommunicatiedienst nog niet door een algemene machtiging wordt bestreken en indien die dienst en/of het netwerk niet zonder machtiging mag worden verstrekt, uiterlijk zes weken na ontvangst van een aanvraag voorlopige voorwaarden aan of verwerpen zij de aanvraag en delen de redenen onderneming de betrokken daarvan mee. Zo spoedig mogelijk daarna nemen definitieve voorwaarden aan, of staan zij toe dat de zonder machtiging betrokken dienst wordt verleend, of vermelden zij de redenen waarom zij zulks weigeren. Lid-Staten de Onverminderd de bepalingen van de Hoofdstukken II III nemen de en Lid-Staten, indien de verstrekking van een telecommunicatiedienst nog niet door een algemene machtiging wordt bestreken en indien die dienst en/of het netwerk niet zonder machtiging mag worden verstrekt, uiterlijk zes weken na ontvangst van een aanvraag voorlopige voorwaarden aan die de onderneming in staat stellen met de dienstverlening te beginnen of verwerpen zij de aanvraag en delen de betrokken onderneming de redenen daarvan mee. Zo spoedig mogelijk daarna nemen de Lid-Staten definitieve voorwaarden aan, of staan zij toe dat de betrokken dienst zonder machtiging wordt verleend, of vermelden zij de redenen waarom zij zulks weigeren. De Lid-Staten stellen een passende procedure vast voor het instellen van beroep bij een van de instantie regelgevende nationale onafhankelijk orgaan tegen weigeringen om voorlopige of definitieve voorwaarden vast van om de of weigeringen aanvragen verlening van betrokken dienst zonder machtiging toe te staan. verwerpingen stellen, te Artikel 23 (ingevolge amendement 5) van ontwikkeling De Commissie stelt vóór 1 januari 2000 een verslag op dat aan het Europees Parlement en de Raad moet worden verstrekt. Dit verslag behelst tevens een beoordeling, aan de hand van de opgedane ervaring, van de noodzaak van verdere de regelgevingsstructuren met betrekking tot machtigingen, met het toepassingsgebied individuele vergunningen, harmonisatie en Trans- Europese diensten en netwerken betreft. Alle wijzigingen die nodig zijn om de inhoud van de bijlagen aan nieuwe en technologische geëigende praktische procedures aan te passen komen in dit verslag eveneens aan de orde. ontwikkelingen name van op de De Commissie stelt vóór 1 januari 2000 een verslag op dat aan het Europees Parlement en de Raad moet worden verstrekt en dat zo nodig vergezeld gaat van nieuwe wetgevingsvoorstellen. Dit verslag behelst tevens een beoordeling, aan de hand van de opgedane ervaring, verdere van regelgevings ontwikkeling tot structuren machtigingen, met de harmonisatie van de procedures en het toepassingsgebied individuele vergunningen, andere aspecten van de harmonisatie en Trans-Europese diensten en netwerken betreft. Het verslag zal tevens voorstellen bevatten om de diverse comités voor communautaire wetgeving de betrekking name wat noodzaak van met van van op telecommunicatiegebied te consolideren. Alle wijzigingen die nodig zijn om de inhoud van de bijlagen aan nieuwe technologische ontwikkelingen en geëigende praktische procedures aan te passen komen in dit verslag eveneens aan de orde. Bijlage (ingevolge amendement 6) lijst Deze onverminderd: van voorwaarden geldt lijst Deze onverminderd: van voorwaarden geldt alle andere voorwaarden die niet tele voor de specifiek communicatiesector, en zijn die door maatregelen de genomen worden Lid-Staten overeenkomstig door het openbaar belang ingegeven vereisten welke zijn erkend bij het EG-Verdrag, de artikelen 36 en 56, meer specifiek wat betreft openbare zedelijkheid, openbare veiligheid, inclusief onderzoek naar criminele activiteiten, en openbare orde. inzonderheid alle andere wettelijke voor waarden die niet specifiek zijn voor de telecommunicatiesector, en die door maatregelen de genomen worden Lid-Staten overeenkomstig door het openbaar belang ingegeven vereisten welke zijn erkend bij het EG-Verdrag, de artikelen 36 en 56, meer specifiek wat betreft openbare zedelijkheid, openbare veiligheid, onderzoek naar criminele activiteiten, en openbare orde. inzonderheid inclusief Z ISSN 0254-1513 COM(97) 100 def. DOCUMENTEN NL 15 06 10 Catalogusnummer : CB-CO-97-084-NL-C ISBN 92-78-16608-1 Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 414/97 της Επιτροπής της 3ης Μαρτίου 1997 για τη θέσπιση έκτακτων μέτρων στήριξης της αγοράς στον τομέα του χοιρείου κρέατος στη Γερμανία

eurovoc_concepts:
Germany
aid system
animal plague
production aid
slaughter of animals
swine


title: 1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų

eurovoc_concepts:
banking
branch
credit guarantee
investment aid
investment loan
investment protection

text: 06/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 311 31997L0009 L 84/22 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1997 3 26 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 97/9/EB 1997 m. kovo 3 d. dėl investuotojų kompensavimo sistemų EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, investuotojams, jeigu kartais investicinė įmonė negalėtų įvykdyti įsipareigojimų savo investuojantiems klientams; atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdami nuomonę (2), į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto atsižvelgdami į Europos pinigų instituto nuomonę (3), laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos (4) ir atsižvelgdami į 1996 m. gruodžio 18 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrą tekstą, (5) (6) kadangi 1993 m. gegužės 10 d. Taryba priėmė Direktyvą 93/22/EEB dėl investicinių paslaugų vertybinių popierių srityje (5); kadangi ta direktyva yra svarbiausia priemonė, siekiant sukurti vidaus rinką investicinėms įmonėms; kadangi dėl tos priežasties smulkieji investuotojai gali pirkti investicines paslaugas iš Bendrijos investicinių įmo- nių filialų arba užsienyje teikiamas paslaugas taip pat pasitikėdami kaip ir iš savo šalies investicinių įmonių, žino- dami, kad jeigu investicinė įmonė negalės įvykdyti įsiparei- gojimų savo investuojantiems klientams, jie galės gauti Bendrijos mastu suderintą apsaugos minimumą; kadangi, jeigu tai nė kiek nesuderinta, priimančioji valstybė narė galėtų laikytis nuomonės, kad investuotojų apsaugos sumetimais tikslinga reikalauti, kad Bendrijos investicinė įmonė, teikianti paslaugas per filialus ar besinaudojanti laisve teikti paslaugas ir savo buveinės valstybėje narėje nepriklausanti jokiai investuotojų kompensavimo sistemai arba priklausanti sistemai, kuri, priimančiosios valstybės narės nuomone, nesuteikia lygiavertės apsaugos, priklau- sytų priimančiosios valstybės narės kompensavimo siste- mai; kadangi toks reikalavimas gali pažeisti vidaus rinkos funkcionavimą; kadangi Direktyvoje 93/22/EEB išdėstytos riziką ribojan- čios priežiūros taisyklės, kurių investicinės įmonės privalo nuolatos laikytis, įskaitant taisykles, kurių tikslas — apsau- goti, kiek įmanoma, investuotojų teises dėl jiems priklau- sančių pinigų ar finansinių priemonių; (7) kadangi, nors šiuo metu daugumoje valstybių narių jau yra investuotojų kompensavimo sistemos, tačiau apskritai jų taikymo sritis neapima visų investicinių įmonių, turinčių vieną leidimą, nustatytą Direktyva 93/22/EEB; kadangi vis dėlto jokia priežiūros sistema negali visiškai užtikrinti apsaugos, ypač sukčiavimo atvejais; (8) kadangi investuotojų apsauga ir pasitikėjimo finansų sis- tema palaikymas — svarbūs vidaus rinkos užbaigtumo ir netrikdomo funkcionavimo šioje srityje aspektai; kadangi dėl to yra svarbu, kad kiekvienoje valstybėje narėje būtų investuotojų kompensavimo sistema, garantuojanti sude- jau smulkiesiems rintą apsaugos minimumą, bent kadangi dėl to turėtų būti pareikalauta, kad kiekviena vals- tybė narė turėtų investuotojų kompensavimo sistemą ar sistemas, kurioms priklausytų kiekviena tokia įmonė; kadangi kiekviena sistema turi apimti investicinės įmonės dėl investuotojų investicinės veiklos turimas pinigines lėšas ir vertybinius popierius, kurių tais atvejais, kai investicinė įmonė nesugeba įvykdyti savo įsipareigojimų investuojan- čiam klientui, įmonė negali grąžinti investuotojui; kadangi tai visiškai netaikoma kiekvienoje valstybėje narėje galio- tvarkai, priimant sprendimus jančioms taisyklėms ir investicinės įmonės nemokumo arba likvidavimo atveju; (1) OL C 321, 1993 11 27, p. 15 ir OL C 382, 1994 12 31, p. 27. (2) OL C 127, 1994 5 7, p. 1. (3) Nuomonė, pareikšta 1995 m. liepos 28 d. (4) 1994 m. balandžio 19 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 128, 1994 5 9, p. 85), 1995 m. spalio 23 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 320, 1995 11 30, p. 9) ir 1996 m. kovo 12 d. Europos Parla- mento sprendimas (OL C 96, 1996 4 1, p. 28). 1997 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimas ir 1997 m. vasario 19 d. Europos Parlamento sprendimas (OL C 85, 1997 3 17). (5) OL L 141, 1993 6 11, p. 27. (9) kadangi investicinės įmonės apibrėžimas apima ir kredito įstaigas, kurioms išduotas leidimas teikti investicines paslaugas; kadangi turi būti reikalaujama, kad kiekviena tokia kredito įstaiga irgi priklausytų investuotojų kompen- savimo sistemai jų investiciniam verslui apsaugoti; tačiau kadangi neturėtų būti reikalaujama, kad tokia kredito (1) (2) (3) (4) 312 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/2 t. jeigu įstaiga priklausytų dviem skirtingoms sistemoms, viena iš jų atitinka ir šios direktyvos, ir 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų (1) reikalavimus; kadangi tais atvejais, kai investicinė įmonė yra ir kredito įstaiga, gali indėlius, kuriuos apima Direktyva būti sunku atskirti 94/19/EB, ir pinigus, laikomus dėl investicinės veiklos; kadangi valstybėms narėms turi būti suteikta galimybė pačioms spręsti, kokią direktyvą taikyti tokiems reikalavi- mams; (10) (11) kadangi Direktyva 94/19/EB leidžia valstybėms narėms atleisti kredito įstaigą nuo prievolės priklausyti indėlių garantijų sistemai, jeigu kredito įstaiga priklauso sistemai, apsaugančiai pačią kredito įstaigą, ypač užtikrinančiai jos mokumą; kadangi kredito įstaigai, priklausančiai tokiai sis- temai, kartu esant ir investicine įmone, valstybei narei, esant tam tikroms sąlygoms, turėtų būti leidžiama atleisti tokią kredito įstaigą nuo prievolės priklausyti investuotojų kompensavimo sistemai; kadangi suderintas 20 000 ekiu kiekvienam investuotojui kompensacijos minimumas turėtų būti pakankamas smulkiųjų investuotojų interesams apsaugoti, jeigu inves- ticinė įmonė negalėtų įvykdyti įsipareigojimų savo inves- tuojantiems klientams; kadangi dėl tos priežasties, atrodo, būtų tikslinga nustatyti suderintą 20 000 ekiu dydžio kom- pensacijos minimumą; kadangi, kaip ir Direktyvoje 94/19/EB, gali prireikti ribojamųjų pereinamojo laikotar- pio nuostatų, kad kompensavimo sistemos galėtų atitikti tą dydį, nes jis vienodai taikomas ir valstybėms narėms, kuriose šios direktyvos priėmimo metu nėra nė vienos tokios sistemos; (12) kadangi toks pats dydis nustatytas Direktyvoje 94/19/EB; (15) (16) minimumas; kadangi nebūtų tikslinga reikalauti, kad šiuo atžvilgiu jos keistų tas sistemas; kadangi paliekant Bendrijoje sistemas, kurios toje pačioje teritorijoje investuotojams suteikia didesnes kompensaci- jas negu suderintas minimumas, gali susidaryti kompensa- vimo dydžio netolygumų bei nevienodos konkurencijos sąlygos tarp šalies investicinių įmonių ir kitų valstybių narių įmonių filialų; kadangi, siekiant pašalinti šias nema- lonias pasekmes, reikėtų leisti, kad filialai dalyvautų juos priimančiosios šalies sistemose, kad jie galėtų savo inves- tuotojams suteikti tokias pačias garantijas, kokios suteikia- mos pagal juos priimančios šalies kompensavimo sistemas; kadangi tikslinga, kad savo ataskaitoje apie šios direktyvos taikymą Komisija nurodytų, kokiu mastu filialai pasinau- dojo tokia galimybe ir su kokiais sunkumais jie arba inves- tuotojų kompensavimo sistemos susidūrė, įgyvendinant šias nuostatas; kadangi tuo neatmetama galimybė buveinės valstybės narės sistemoms pačioms teikti tokį papildomą kompensavimą pagal nustatytas tokių sistemų sąlygas; kadangi rinką gali sutrikdyti kitoje valstybėje narėje įsteigtų investicinių įmonių filialai, siūlantys didesnes kompensaci- jas nei tos, kurias suteikia investicinės įmonės, gavę leidimą veiklai priimančiojoje valstybėje narėje; kadangi kompen- savimo sistemų siūlomų garantijų dydis ir apimtis neturėtų tapti konkurencijos įrankiu; kadangi dėl šios priežasties bent jau pradiniu laikotarpiu būtina nustatyti, kad pagal buveinės valstybės narės sistemą kitoje valstybėje narėje esančių filialų investuotojams teikiamų garantijų dydis ir apimtis neviršytų priimančiosios valstybės narės atitinka- mos sistemos teikiamų garantijų maksimalaus dydžio ir apimties; kadangi galimi rinkos trikdymai turėtų būti nedelsiant išnagrinėti, remiantis įgyta patirtimi ir atsižvel- giant į finansų sektoriaus plėtrą; (13) kadangi, siekiant paskatinti investuotojus rūpestingai pasi- rinkti investicinę įmonę, tikslinga leisti valstybėms narėms reikalauti, kad galimų nuostolių dalį prisiimtų ir investuo- tojai; tačiau kadangi investuotojui turi būti kompensuota bent 90 % bet kokio nuostolio sumos, jeigu išmokama kompensacija yra mažesnė nei nustatytas Bendrijos mini- mumas; (17) jeigu, valstybės narės nuomone, tam tikroms kadangi investicijų kategorijoms arba investuotojams, kurie privalo būti aiškiai įvardyti, nebūtina speciali apsauga, tai ta vals- tybė turi turėti galimybę jiems netaikyti investuotojų kom- pensavimo sistemų teikiamų garantijų; (14) kadangi kai kurių valstybių narių sistemos kompensuoja suderintas didesnę sumą nei pagal šią direktyvą (1) OL L 135, 1994 5 31, p. 5. (18) kadangi kai kuriose valstybėse narėse investuotojų kom- pensavimo sistemos yra pavaldžios profesinėms organiza- cijoms; kadangi kitose valstybėse narėse sistemos yra įsteig- tokia jų tos ir reglamentuojamos įstatymais; kadangi statuso įvairovė kelia tik privalomos narystės ir šalinimo iš 06/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 313 sistemų problemų; kadangi todėl būtina imtis priemonių šiuo atžvilgiu apriboti sistemų įgaliojimus; iš esmės privalo padengti pačios investicinės įmonės, o kita vertus, šių sistemų finansinis pajėgumas turi būti propor- cingas tai neturi kelti pavojaus atitinkamos valstybės narės finansų sistemos stabilumui; jų įsipareigojimams; kadangi (19) kadangi investuotojui kompensacija turi būti išmokama nedelsiant, kai tik nustatomas jo reikalavimo pagrįstumas; kadangi pačiai kompensavimo sistemai turi būti suteikta teisė nustatyti tinkamą laikotarpį reikalavimams pateikti; kadangi tai, kad šis laikotarpis pasibaigė, negali būti panau- dota prieš investuotoją, kuris dėl pateisinamų priežasčių negalėjo laiku pareikšti savo reikalavimų; (24) kadangi ši direktyva nenumato valstybės narės ar jos kom- petentingų institucijų atsakomybės investuotojų atžvilgiu, jeigu jos yra užtikrinusios vienos ar daugiau sistemų, garan- tuojančių kompensacijų mokėjimą investuotojams arba investuotojų apsaugos pagal šią direktyvą įdiegimą ir ofi- cialų pripažinimą; (20) kadangi investuotojų informavimas apie kompensavimo priemones — svarbiausias investuotojų apsaugos elemen- tas; kadangi Direktyvos 93/22/EEB 12 straipsniu nustatyta, kad investicinės įmonės, prieš užmegzdamos verslo santy- kius su investuotojais, privalo juos informuoti apie galimą kompensavimo sistemos taikymą; kadangi dėl to šia direk- tyva turėtų būti nustatytos taisyklės dėl potencialių inves- tuotojų informavimo apie kompensavimo sistemas, apsau- gančias jų investicijas; (25) (21) kadangi nekontroliuojama reklama, nurodant kompensa- vimo sistemos kompensuojamą sumą ir apimtį, galėtų neigiamai paveikti finansų sistemos stabilumą arba inves- tuotojų pasitikėjimą; kadangi dėl šios priežasties valstybės narės turėtų nustatyti taisykles, apribojančias tokių nuo- rodų panaudojimą; kadangi galiausiai, baigiant kurti vidaus rinką investicinėms įmonėms, reikalinga minimaliai suderinti investuotojų kompensavimo taisykles, nes tai leistų padidinti investuo- tojų pasitikėjimą, sudarant sandorius su šiomis įmonėmis, ypač su įmonėmis iš kitų valstybių narių, ir išvengti sunkumų, kurie galėtų kilti, jei priimančioji valstybė narė taikytų nacionalines investuotojų apsaugos taisykles, nesu- derintas Bendrijos mastu; kadangi, atsižvelgiant į tai, kad apskritai nėra investuotojų kompensavimo taisyklių, atitin- kančių Direktyvos 93/22/EEB taikymo sritį, pageidaujamas tikslas gali būti pasiektas tik priimant privalomą Europos Bendrijos direktyvą; kadangi šia direktyva nustatomas tik būtinas suderinimo minimumas ir valstybėms narėms suteikiama galimybė nustatyti didesnio dydžio garantijas, jei jos to pageidauja, be to, joms suteikiama būtina veiksmų laisvė organizuojant ir finansuojant investuotojų kompen- savimo sistemas, (22) kadangi iš esmės ši direktyva reikalauja, kad kiekviena investicinė įmonė dalyvautų kokioje nors investuotojų kompensavimo sistemoje; kadangi direktyvos, reglamen- tuojančios investicinių įmonių, kurių pagrindinė būstinė yra ne valstybėje narėje, filialų steigimą, o ypač Direktyva 93/22/EEB, leidžia valstybėms narėms pačioms spręsti, ar išduoti ir kokiomis sąlygomis išduoti leidimus tokių inves- ticinių įmonių filialų veiklai savo teritorijoje; kadangi tokiems filialams nesuteikiama laisvė teikti paslaugas pagal Steigimo sutarties 59 straipsnio antrą dalį, be to, nesutei- kiama teisė laisvai steigtis kitose valstybėse narėse nei ta, kurioje jie įsteigti; kadangi valstybė narė, leidžianti steigti tokius filialus, turi nuspręsti, kaip taikyti šios direktyvos principus į Direktyvos 93/22/EEB 5 straipsnį ir į būtinumą apsaugoti investuoto- jus bei palaikyti finansų sistemos vientisumą; kadangi labai svarbu, kad tokių filialų investuotojai gerai žinotų jiems taikomas kompensavimo priemones; filialams, atsižvelgiant šiems PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Šioje direktyvoje: 1. „investicinė įmonė“ — tai Direktyvos 93/22/EEB 1 straipsnio 2 dalyje apibrėžta įmonė, kuriai: — išduotas leidimas veiklai pagal Direktyvos 93/22/EEB (23) kadangi šia direktyva nebūtina suderinti, kokiais būdais turi būti finansuojamos investuotojų kompensavimo siste- mos, nes, viena vertus, tokių sistemų finansavimo išlaidas 3 straipsnį arba 314 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/2 t. — išduotas leidimas veikti kaip kredito įstaigai pagal Tarybos direktyvą 77/780/EEB (1) ir Direktyvą 89/646/EEB (2), suteikiantis teisę teikti vieną ar daugiau investicinių paslaugų, nurodytų Direktyvos 93/22/EEB priedo A skirsnyje; kompensavimo sistema. Nė viena investicinė įmonė, kuriai valstybėje narėje išduotas leidimas veiklai, neturi teisės vykdyti investicinės veiklos, jei ji nepriklauso tokiai sistemai, išskyrus atvejus, numatytus kitoje pastraipoje ir 5 straipsnio 3 dalyje. 2. „investicinė veikla“ — tai bet kokia investavimo paslauga, apibrėžta Direktyvos 93/22/EEB 1 straipsnio 1 dalyje, ir tos direktyvos priedo C skirsnio paslaugos, nurodytos 1 punkte; 3. „finansinės priemonės“ — tai Direktyvos 93/22/EEB priedo B skirsnyje išvardytos priemonės; 4. „investuotojas“ — tai asmuo, patikėjęs pinigus ar finansines priemones investicinei įmonei ryšium su investicine veikla; 5. „filialas“ — tai verslo vykdymo vieta, kuri sudaro investicinės įmonės dalį, neturinčią juridinio asmens teisių ir teikiančią investicines paslaugas, kurioms teikti investicinė įmonė turi leidimą; visos verslo vykdymo vietos, kurias įsteigė toje pačioje valstybėje narėje investicinė įmonė, turinti pagrindinę buveinę kitoje valstybėje narėje, yra laikomos vienu filialu; Tačiau valstybė narė gali atleisti kredito įstaigą, kuriai taikytina ši direktyva, nuo prievolės priklausyti investuotojų kompensavimo sistemai, jei ši kredito įstaiga pagal Direktyvos 94/19/EB 3 straips- nio 1 dalį jau atleista nuo prievolės priklausyti indėlių garantijų sistemai su sąlyga, kad indėlininkams suteikta apsauga bei jų informavimas tokiomis pat sąlygomis taikomas ir investuotojams ir tuo būdu investuotojams suteikiama apsauga yra bent jau lygia- vertė tai, kurią garantuoja investuotojų kompensavimo sistema. Valstybė narė, kuri naudojasi šia atleidimo galimybe, informuoja apie tai Komisiją; ji smulkiai apibūdina Komisijai šios apsaugos sistemos ypatybes ir nurodo joje dalyvaujančias kredito įstaigas, kurioms taikoma ši direktyva, be to, praneša apie vėlesnius jau pateiktos informacijos pasikeitimus. Apie tai Komisija informuoja Tarybą. 2. Sistema 4 straipsnį, jeigu: suteikia investuotojams kompensaciją pagal 6. „bendra investicija“ — tai investicija, padaryta dviejų ar dau- giau asmenų sąskaita arba į kurią du ar daugiau asmenų turi teises, kurios gali būti įgyvendintos, pasirašant mažiausiai vie- nam iš šių asmenų; — kompetentingos institucijos nustato, kad, jų nuomone, inves- ticinė įmonė dėl tiesiogiai su jos finansine padėtimi susijusių priežasčių dabar nepajėgi įvykdyti savo įsipareigojimų, kylan- čių iš investuotojų reikalavimų, ir paskutiniu metu nematyti, kad šie įsipareigojimai bus įvykdyti vėliau, 7. „kompetentingos institucijos“ — tai valdžios institucijos, apibrėžtos Direktyvos 93/22/EEB 22 straipsnyje; šiomis val- džios institucijomis pagal aplinkybes gali būti laikomos val- džios institucijos, apibrėžtos 1992 m. balandžio 6 d. Tarybos direktyvos 92/30/EEB dėl kredito įstaigų konsoliduotos prie- žiūros (3) 1 straipsnyje. 2 straipsnis 1. Kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad jos teritorijoje būtų investuotojų įdiegta ir oficialiai pripažinta viena bent (1) 1977 m. gruodžio 12 d. Pirmoji Tarybos direktyva 77/780/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo (OL L 322, 1977 12 17, p. 30). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/646/EEB (OL L 386, 1989 12 30, p. 1). (2) 1989 m. gruodžio 15 d. Antroji Tarybos direktyva 89/646/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo, iš dalies keičianti Direktyvą 77/780/EEB (OL L 386, 1989 12 30, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/30/EEB (OL L 110, 1992 4 28, p. 52). (3) OL L 110, 1992 4 28, p. 52. arba — dėl tiesiogiai su investicinės įmonės finansine padėtimi susiju- sių priežasčių teismas priėmė sprendimą, dėl kurio stabdoma investuotojų galimybė kelti jai savo reikalavimus, atsižvelgiant į tai, kuri iš šių sąlyga yra ankstesnė. Kompensacija turi būti mokama pagal tuos reikalavimus, kurie kilo dėl investicinės įmonės nepajėgumo: — grąžinti pinigus, priklausančius investuotojams ir laikomus jų vardu ryšium su investicine veikla, arba — grąžinti investuotojams jiems priklausančias finansines prie- mones, kurios laikomos, tvarkomos ar valdomos investuotojų vardu ryšium su investicine veikla, remiantis taikytinais teisiniais reikalavimais ir sutarčių sąlygomis. 06/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 315 3. Bet koks reikalavimas pagal šio straipsnio 2 dalį kredito įstai- gai, kuriai valstybėje narėje taikoma ši direktyva ir Direktyva 94/19/EB, nukreipiamas į vieną iš šiose direktyvose numatytų sis- temų, kurią valstybė narė laikys tinkama. Joks reikalavimas dėl kompensacijos pagal šias abi direktyvas negali būti tenkinamas daugiau nei vieną kartą. mažesnis nei 90 % nuo reikalavimų sumos, jei pagal kompensa- vimo sistemą išmokama suma nėra didesnė nei 20 000 ekiu 5 straipsnis 4. Investuotojų reikalaujama suma turi būti apskaičiuojama pagal teisines ir sutarties sąlygas (ypač susijusias su įskaitymais ir prie- šieškiniais), taikomas šio straipsnio 2 dalyje nurodyto nutarimo ar sprendimo priėmimo dieną, nustatant pinigų sumą arba investuo- tojui priklausančių finansinių priemonių, kurių investicinė įmonė yra nepajėgi sumokėti ar grąžinti, vertę, atsižvelgiant, kai įmanoma, į rinkos vertę. 1. Jei investicinė įmonė, pagal 2 straipsnio 1 dalį turinti priklau- syti investuotojų kompensavimo sistemai, nevykdo savo įsiparei- gojimų, taikomų kompensavimo sistemos nariams, apie tai infor- muojamos kompetentingos institucijos, išdavusios leidimą veiklai, kurios, veikdamos kartu su kompensavimo sistema, imasi visų būtinų priemonių, įskaitant ir sankcijų taikymą, kad užtikrintų, kad investicinė įmonė vykdytų savo įsipareigojimus. 3 straipsnis Reikalavimams, kylantiems iš sandorių, dėl kurių buvo iškeltos baudžiamosios bylos dėl pinigų plovimo, kaip apibrėžta 1991 m. birželio 10 d. Tarybos direktyvos 91/308/EEB dėl finansinės prevencijos (1) sistemos pinigų 1 straipsnyje, investuotojų kompensavimo sistemas netaikomos. panaudojimo jokios kompensacijos pagal plovimui 4 straipsnis 1. Valstybės narės užtikrina, kad kompensavimo sistemos numa- tytų ne mažesnę kaip 20 000 ekiu kompensaciją kiekvienam investuotojui pagal reikalavimus, nurodytus 2 straipsnio 2 dalyje. Iki 1999 m. gruodžio 31 d. valstybės narės, kuriose šios direkty- vos priėmimo metu kompensacija yra mažesnė nei 20 000 ekiu, gali ir toliau taikyti mažesnę kompensaciją su sąlyga, kad ji bus ne mažesnė nei 15 000 ekiu. Šią galimybę turi ir valstybės narės, kurioms pagal Direktyvos 94/19/EB 7 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą taikomos pereinamojo laikotarpio priemonės. 2. Valstybė narė gali nustatyti, kad kai kuriems investuotojams nebūtų taikoma kompensacija pagal kompensavimo sistemas arba jiems būtų nustatyta mažesnė kompensuojama suma. Šios išimtys išvardytos I priede. 3. Šis straipsnis netrukdo naudoti ar priimti tvarką, suteikiančią investuotojams didesnes arba palankesnes garantijas. 4. Valstybė narė gali apriboti kompensacijas, numatytas šio straipsnio 1 ar 3 dalyse, nustatydama tam tikrą procentą nuo investuotojų reikalavimų sumos. Tačiau tas procentas turi būti ne (1) OL L 166, 1991 6 28, p. 77. 2. Jei nepaisant šių priemonių investicinė įmonė nesilaiko savo įsipareigojimų, sistema gali, kai nacionaliniai įstatymai leidžia pašalinti iš narių, kompetentingoms institucijoms sutinkant, ne mažiau kaip prieš 12 mėnesių pranešti apie ketinimą pašalinti investicinę įmonę iš sistemos narių. Sistema ir toliau pagal 2 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą garantuoja investicinės veik- los sandorius, vykdomus šiuo laikotarpiu. Jeigu pasibaigus įspėjimo laikotarpiui investicinė įmonė neįvykdo savo įsipareigo- jimų, kompensavimo sistema, pakartotinai gavusi kompetentingų institucijų sutikimą, gali pašalinti įmonę iš sistemos narių. 3. Tais atvejais, kai nacionalinė teisė leidžia, o kompetentingos institucijos, išdavusios investicinei įmonei leidimą veiklai, sutin- ka, iš investuotojų kompensavimo sistemos pašalinta įmonė gali ir toliau teikti investicines paslaugas, jeigu prieš pašalinant ji ėmėsi alternatyvių kompensavimo priemonių, užtikrinančių, kad inves- tuotojams suteikiamos garantijos yra bent jau lygiavertės kom- pensacijoms toje oficialiai pripažintoje sistemoje ir joms taikomos lygiavertės sąlygos. 4. Jei investicinė įmonė, kurios pašalinimas yra numatytas šio straipsnio 2 dalyje, yra nepajėgi imtis alternatyvių priemonių, kurios atitiktų 3 dalyje nustatytus reikalavimus, kompetentingos institucijos, išdavusios tai įmonei leidimą veiklai, nedelsdamos jį panaikina. 6 straipsnis Panaikinus investicinės įmonės leidimą veiklai, garantijos pagal 2 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą ir toliau teikiamos dėl investicinės veiklos leidimo veiklai panaikinimo. sudarytų iki sandorių, 7 straipsnis 1. Investuotojų kompensavimo sistemos, įsteigtos ir oficialiai pri- pažintos valstybėje narėje pagal 2 straipsnio 1 dalį, taip pat teikia kompensacijas investuotojams investicinių įmonių filialuose, įkur- tuose kitose valstybėse narėse. 316 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/2 t. Iki 1999 m. gruodžio 31 d. nei numatytos kompensacijos dydis, nei apimtis, nei procentinė dalis negali viršyti atitinkamų maksi- malių kompensacijų sistemos dydžių, nustatytų priimančiosios valstybės narės kompensavimo sistemoje jos teritorijoje. Iki to laiko Komisija, remdamasi įgyta patirtimi, parengia ataskaitą, tai- kydama šią pastraipą ir Direktyvos 94/19/EB 4 straipsnio 1 dalį, ir apsvarsto poreikį toliau taikyti šias nuostatas. Reikalui esant, Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai svarstyti pasiū- lymus dėl šių nuostatų galiojimo pratęsimo. Jeigu kompensacijos dydis ir (arba) apimtis, įskaitant procentinę dalį, nustatyta priimančiosios valstybės narės kompensavimo sis- temoje, viršija kompensacijos dydį ir (arba) apimtį, numatytą valstybėje narėje, kurioje investicinei įmonei išduotas leidimas veiklai, priimančioji valstybė narė užtikrina, kad jos teritorijoje būtų oficialiai pripažinta kompensavimo sistema, kurioje filialas gali savanoriškai dalyvauti, kad jo investuotojai turėtų papildomų garantijų dėl investicijų kompensavimo greta tų, kurias jiems suteikia įmonės dalyvavimas savo buveinės valstybės narės inves- tuotojų kompensavimo sistemoje. Jei filialas prisideda prie tokios sistemos, turėtų būti sistema, api- manti tokias institucijas, kurioms filialas priklauso arba kurias pagal savo pobūdį geriausiai atitinka priimančiojoje valstybėje narėje. Valstybės narės užtikrina, kad filialams būtų sukurtos objektyvios, bendrai taikomos sąlygos dalyvauti visose investuotojų kompen- savimo sistemose. Priėmimas į sistemą priklauso tik nuo atitin- kamų filialo nario įsipareigojimų vykdymo, įskaitant visų įnašų ir kitų mokesčių sumokėjimą. Įgyvendindamos šią dalį, valstybės narės vadovaujasi pagrindiniais principais, nurodytais II priede. 2. Jei filialas, pasinaudojęs galimybe savanoriškai pasirinkti kom- pensavimo sistemą pagal šio straipsnio 1 dalį, nevykdo įsiparei- gojimų, taikomų kompensavimo sistemos nariams, apie tai infor- muojamos kompetentingos institucijos, išdavusios leidimą veiklai, kurios, veikdamos kartu su kompensavimo sistema, imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, kad filialas vykdytų savo įsipa- reigojimus. Jei, nepaisant šių priemonių, filialas nesilaiko šiame straipsnyje nustatytų įsipareigojimų, sistema gali, kompetentingoms institu- išdavusioms leidimą veiklai, sutinkant, po atitinkamo cijoms, įspėjamojo laikotarpio, ne trumpesnio kaip 12 mėnesių, pašalinti filialą iš sistemos narių. Investicinės veiklos sandoriams, sudary- tiems iki pašalinimo dienos, ir toliau taikomos kompensavimo sistemos, kurių nariu savanoriškai buvo filialas, garantijos. Inves- tuotojams turi būti pranešta apie papildomo kompensavimo nutraukimą ir nurodoma, nuo kurios dienos tai įsigalioja. 8 straipsnis 1. Kompensacijos, numatytos 4 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse, taiko- mos bendrai investuotojo reikalavimų sumai tai pačiai investici- nei įmonei pagal šią direktyvą, nepaisant sąskaitų skaičiaus, valiu- tos ir geografinės padėties Bendrijoje. Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad piniginės lėšos ne valstybės narės valiuta arba ekiu nekompensuojamos arba taiko- mos mažesnės kompensacijos. Tokia nuostata netaikoma finansinėms priemonėms. 2. Skaičiuojant 4 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatytą kompen- saciją, atsižvelgiama į kiekvieno investuotojo dalį bendroje inves- ticijoje. Nesant specialių nuostatų, reikalavimai investuotojams padalijami po lygiai. Valstybės narės gali numatyti, kad reikalavimai, susiję su bendra investicija, kuria gali disponuoti du ar daugiau asmenų, kaip bend- rijos, asociacijos ar panašaus juridinio asmens teisių neturinčio susivienijimo nariai, skaičiuojant 4 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatytas kompensacijas gali būti sujungti ir traktuojami kaip vieno investuotojo investicija. 3. Jeigu investuotojas negali neribotai disponuoti turima suma ar vertybiniais popieriais, tai kompensaciją gauna asmuo, turintis neriboto disponavimo teisę, su sąlyga, kad tas asmuo yra žinomas arba gali būti identifikuojamas iki sprendimo ar nutarimo, numa- tyto 2 straipsnio 2 dalyje, priėmimo dienos. Jeigu du ar daugiau asmenų turi neriboto disponavimo teisę, skai- čiuojant 4 straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse numatytą kompensaciją rei- kia atsižvelgti į kiekvieno asmens galiojančią dalį pagal nuostatas, kurių pagrindu tos sumos ar vertybiniai popieriai yra valdomi. Ši nuostata netaikoma kolektyvinio investavimo įmonėms. 9 straipsnis 1. Kompensavimo sistema turi imtis tinkamų priemonių infor- muoti investuotojus apie sprendimus ar nutarimus, priimtus pagal 2 straipsnio 2 dalį ir, jei jiems priklauso kompensacija, kuo grei- čiau ją išmokėti. Sistema gali nustatyti laikotarpį, per kurį inves- tuotojai privalo pateikti savo reikalavimus. Tas laikotarpis negali būti trumpesnis nei 5 mėnesiai nuo pirmiau minėto sprendimo ar nutarimo priėmimo dienos arba nuo to sprendimo ar nutarimo viešo paskelbimo dienos. Tačiau kompensavimo sistema negali atsisakyti suteikti kompen- saciją investuotojui, kuris negalėjo laiku patvirtinti savo teisių į kompensaciją, remdamasi tuo, kad nustatytas laikotarpis pasi- baigė. 06/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 317 2. Sistema turi būti pasirengusi apmokėti investuotojų reikalavi- mus kuo greičiau, vėliausiai per 3 mėnesius nuo teisės į kompen- saciją ir reikalavimo dydžio nustatymo momento. 11 straipsnis Visiškai išimtinomis sąlygomis ir ypatingais atvejais kompensa- vimo sistemos gali prašyti kompetentingų institucijų pratęsti šį terminą. Toks pratęsimas negali viršyti 3 mėnesių. 3. Nepaisant šio straipsnio 2 dalyje nurodyto laiko apribojimo, jeigu investuotojas ar bet kuris kitas asmuo, turintis reikalavimą į investiciją arba joje dalyvaujantis, kaltinamas nusižengimu, susi- jusiu su pinigų plovimu, kaip nustatyta Direktyvos 91/308/EEB 1 straipsnyje, kompensavimo sistema gali sustabdyti bet kokį išmokėjimą ir laukti teismo sprendimo. 1. Kiekviena valstybė narė patikrina, ar investicinės įmonės, kurios buveinė yra už Bendrijos ribų, įkurti filialai numato kom- pensacijas, lygiavertes nustatytoms šioje direktyvoje. Jeigu tokios kompensacijos nėra numatytos, valstybė narė, laikydamasi Direk- tyvos 93/22/EEB 5 straipsnio, gali reikalauti, kad investicinės įmonės, kurios buveinė yra už Bendrijos ribų, filialai prisijungtų prie investuotojų kompensavimo sistemų, veikiančių jos teritori- joje. 2. Investicinė įmonė, kurios buveinė yra už Bendrijos ribų, savo įkurtų filialų esamiems ir potencialiems investuotojams turi suteikti visą reikalingą informaciją apie jų investicijas apsaugan- čias kompensavimo priemones. 3. Informacija, numatyta šio straipsnio 2 dalyje, turi būti patei- kiama nacionaliniuose įstatymuose numatytu būdu valstybės narės, kurioje įkurtas filialas, oficialia kalba ar kalbomis ir patei- kiama aiškia bei suprantama forma. 10 straipsnis 12 straipsnis 1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekviena investicinė įmonė imtųsi tinkamų priemonių, kad esami ir potencialūs investuotojai gautų reikalingą informaciją apie investuotojų kompensavimo sis- temas, kurių narėmis yra investicinė įmonė ir jos filialai Bendrijo- je, arba apie alternatyvias priemones, nustatytas 2 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje arba 5 straipsnio 3 dalyje. Investuo- tojai turi būti informuojami apie kompensavimo sistemų nuosta- tas arba kitas taikomas alternatyvias priemones, įskaitant apie garantijų dydį ir apimtį, kurią suteikia ta kompensavimo sistema, o taip pat apie kitas valstybių narių nustatytas taisykles pagal 2 straipsnio 3 dalį. Ši informacija turi būti pateikiama lengvai suprantama forma. Nepažeidžiant jokių kitų teisių, kurias jos turi pagal nacionalinius įstatymus, kompensavimo sistemos, išmokančios kompensacijas investuotojams, turi perėmimo teisę tų investuotojų reikalavimų atžvilgiu likvidavimo procesuose tai sumai, kurią jos yra sumokėjusios. 13 straipsnis Valstybės narės užtikrina, kad investuotojas galėtų pareikšti ieškinį kompensavimo sistemai dėl kompensacijos išmokėjimo. Be to, investuotojui pageidaujant, turi būti teikiama informacija apie kompensavimo sąlygas ir formalumus, kuriuos reikia atlikti kompensacijai gauti. 14 straipsnis 2. Informacija, nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, turi būti priei- nama tokia forma, kokia nurodyta nacionaliniuose įstatymuose, valstybės narės, kurioje yra filialas, oficialia kalba ar kalbomis. Ne vėliau kaip 1999 m gruodžio 31 d. Komisija pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl šios direktyvos taikymo kartu, jeigu reikia, su pasiūlymais ją peržiūrėti. 3. Valstybės narės parengia taisykles, ribojančias informacijos, nurodytos šio straipsnio 1 dalyje, panaudojimą reklamai, kad toks informacijos panaudojimas neigiamai nepaveiktų finansų siste- mos stabilumo ir investuotojų pasitikėjimo. Valstybė narė gali leisti reklamoje nurodyti tik kompensavimo sistemą, kuriai pri- klauso ta investicinė įmonė. 15 straipsnis 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję ne vėliau kaip 1998 m. rugsėjo 26 d. , įgyvendina šią direk- tyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. 318 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/2 t. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 17 straipsnis Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus. 16 straipsnis Direktyvos 93/22/EEB 12 straipsnis panaikinamas nuo 15 straipsnio 1 dalyje nurodytos dienos. 18 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento vardu Pirmininkas J. M. GIL-ROBLES Tarybos vardu Pirmininkas M. DE BOER 06/2 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 319 I PRIEDAS 4 STRAIPSNIO 2 DALYJE NUMATYTŲ IŠIMČIŲ SĄRAŠAS 1. Profesionalūs ir instituciniai investuotojai, įskaitant: — investicines įmones, apibrėžtas Direktyvos 93/22/EEB 1 straipsnio 2 dalyje, — kredito įstaigas, apibrėžtas Direktyvos 77/780/EEB 1 straipsnio pirmoje įtraukoje, — finansų įstaigas, apibrėžtas Direktyvos 89/646/EEB 1 straipsnio 6 dalyje, — draudimo įmones, — kolektyvinio investavimo įmones, — pensijų fondus. Kiti profesionalūs ir instituciniai investuotojai. 2. Aukščiausios nacionalinės institucijos, Vyriausybinės ir centrinės administravimo institucijos. 3. Provincijos, regiono, vietinės ir savivaldybių institucijos. 4. Administracinių tarybų nariai, direktoriai ir asmeniškai atsakantys investicinių įmonių bendrasavininkiai, asme- nys, valdantys 5 % ar daugiau tokios įmonės kapitalo, asmenys, pagal įstatymus atsakingi už investicinių įmonių finansinės atskaitomybės dokumentų auditą, bei investuotojai, užimantys panašias pareigas tos pačios grupės kaip ir investicinė įmonė įmonėse. 5. Artimi giminės ir trečiosios šalys, veikiantys investuotojų, nurodytų 4 punkte, sąskaita. 6. Kitos tos pačios įmonių grupės investicinės įmonės. 7. Investuotojai, atsakingi už tam tikrus veiksmus ar kurie pasinaudojo tam tikrais su investicine įmone susijusiais dalykais, kurie sąlygojo įmonės finansinius sunkumus arba kurie prisidėjo prie jos finansinės padėties pablogėjimo. 8. Bendrovės, kurioms dėl jų dydžio neleidžiama sudaryti sutrumpinto balanso pagal 1978 m. liepos 25 d. Ketvir- tosios Tarybos direktyvos 78/660/EEB, pagrįstos Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl tam tikrų rūšių bendrovių metinės finansinės atskaitomybės (1), 11 straipsnį. (1) OL L 222, 1978 8 14, p. 11. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 94/8/EB (OL L 82, 1994 3 25, p. 33). 320 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/2 t. II PRIEDAS PAGRINDINIAI PRINCIPAI (kaip nurodyta 7 straipsnio 1 dalies penktojoje pastraipoje) Jei filialas kreipiasi dėl įstojimo į priimančiosios valstybės narės sistemą papildomam kompensavimui, priimančio- sios valstybės narės sistema kartu su buveinės valstybės narės sistema parengia atitinkamas kompensacijų išmokėjimo to filialo investuotojams taisykles ir tvarką. Tiek rengiant šią tvarką, tiek nustatant tokiam filialui taikytinas dalyva- vimo sistemoje sąlygas, vadovaujamasi šiais principais (kaip nurodyta 7 straipsnio 1 dalyje): a) priimančiosios valstybės narės sistema turi neribotas teises taikyti savo objektyvias, bendrai galiojančias taisykles sistemoje dalyvaujančioms investicinėms įmonėms; ji gali reikalauti suteikti svarbią informaciją bei turi teisę patik- rinti tokią informaciją buveinės valstybės narės kompetentingose institucijose; b) priimančiosios valstybės narės sistema tenkina reikalavimus dėl papildomo kompensavimo po to, kai buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos praneša apie sprendimą, minėtą 2 straipsnio 2 dalyje. Priimančiosios valstybės narės sistema, prieš išmokėdama papildomą kompensaciją, turi neribotą teisę patikrinti, ar investuoto- jas turi teisę į kompensaciją pagal savo taisykles ir tvarką; c) priimančiosios valstybės narės ir buveinės valstybės narės sistemos glaudžiai bendradarbiauja tarpusavyje, siek- damos užtikrinti, kad investuotojai iš karto gautų teisingai apskaičiuotą kompensaciją. Jos susitaria, kaip kom- pensacijų išmokėjimą abiejų sistemų investuotojams paveiks priešieškiniai, kurie pagal vienos ar kitos sistemos taisykles gali sukurti prielaidas tarpusavio reikalavimų užskaitai; d) priimančiosios valstybės narės sistema turi teisę reikalauti iš filialų pagrįstų papildomų kompensacijų, atsižvel- giant į kompensacijas, kurias užtikrina buveinės valstybės narės sistema. Siekdama supaprastinti papildomos kompensacijos apskaičiavimą, priimančiosios valstybės narės sistema gali laikyti, kad jos įsipareigojimai visais atvejais apsiriboja ta kompensacijos dalimi, kuri viršija filialo buveinės valstybės narės sistemos teikiamas garan- tijas, nepaisant to, ar buveinės valstybė narė iš tikrųjų moka kompensacijas pagal priimančiosios valstybės narės teritorijoje atsiradusius investuotojų reikalavimus


title: REGLAMENTO (CE) N° 415/97 DE LA COMISIÓN de 3 de marzo de 1997 por el que se modifican los precios representativos y los derechos adicionales de importación de determinados productos del sector del azúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
raw sugar
representative price
sugar product
white sugar


title: Verordnung (EG) Nr. 413/97 der Kommission vom 3. März 1997 mit Sondermaßnahmen zur Stützung des Schweinemarkts in den Niederlanden


title: Règlement (CE) nº 434/97 du Conseil du 3 mars 1997 modifiant le règlement (CEE) nº 2377/90 établissant une procédure communautaire pour la fixation des limites maximales de résidus de médicaments vétérinaires dans les aliments d'origine animale

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
health control
veterinary drug
veterinary medicinal product
waste


title: 97/560/EG: Rådets beslut av den 3 mars 1997 om att anta ett godkänt protokoll mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Malta om textilhandel