title: Meddelande från kommissionen - Stöd för strukturanpassning och skuldlättnad i kraftigt skuldtyngda AVS-länder - Gemenskapens svar på Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder

eurovoc_concepts:
ACP countries
Community loan
EU initiative
European Investment Bank
debt reduction

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 25. 03. 1997 K0M(97) 129 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN STÖD FÖR STRUKTURANPASSNING OCH SKULDLÄTTNAD I KRAFTIGT SKULDTYNGDA AVS-LÄNDER GEMENSKAPENS SVAR PÅ INITIATIVET FÖR SKULDLÄTTNAD FÖR KRAFTIGT SKULDTYNGDA FATTIGA LÄNDER Förslag till RÅDETS BESLUT om extraordinärt stöd till förmån för kraftigt skuldtyngda AVS-stater (framlagt av kommissionen) EUROPEISKA KOMMISSIONEN Vf 1-C u -u MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN STÖD FÖR STRUKTURANPASSNING OCH SKULDLÄTTNAD I KRAFTIGT SKULDTYNGDA AVS-LÄNDER GEMENSKAPENS SVAR PÅ INITIATIVET FÖR SKULDLÄTTNAD FÖR KRAFTIGT SKULDTYNGDA FATTIGA LÄNDER 1. Inledning INNEHÅLL 2. 3. Initiativet (HIPC-initiativet) för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder Fordringar på gemenskapsnivå gentemot kraftigt skuldtyngda fattiga länder och möjliga kostnader för gemenskapen 4. Riktlinjer för gemenskapens bidrag till HIPC-initiativet 5. Ökat stöd från gemenskapen till de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna - förslag till hur gemenskapen kan agera i egenskap av biståndsgivare 5. 1 Ytterligare strukturanpassningsstöd 5. 2 Stöd till skuldlättnad vad gäller skulder till kommersiella fordringsägare 5. 3 Tekniskt stöd till skuldförvaltning 6. Stöd till skuldlättnad - förslag till hur gemenskapen kan agera i egenskap av fordringsägare 6. 1 Tillvägagångssätt för skuldlättnad a) b) c) Skuldavskrivning eller refinansiering Koncentration av skuldlällnadsålgärderna på speciallån Landbeslut 6. 2 Finansiering av gemenskapens deltagande Finansiering via återflöden Praktiska mekanismer a) b) 7. Slutsatser 3 6 7 7 7 8 9 9 l) / 0 11 12 12 13 13 1. Inledning För en grupp låginkomstländer, främst i Afrika söder om Sahara, är skuldbördan fortfarande betungande, och detta trots att dessa länder gjort ansträngningar att genomföra ekonomiska reformer och föra en sund makroekonomisk politik. Under senare år har fordringsägare och biståndsgivare genomfört en rad åtgärder för att lindra skuldbördan för de fattigaste länderna, men för en grupp kraftigt skuldtyngda fattiga länder (Heavily Indebted Poor Countries, HIPCs) har dessa åtgärder inte varit tillräckliga för att la ned skuldbördan till en hållbar nivå. Till följd av detta har den internationella debatten i skuldfrågan allt mer kommit att fokuseras på mer långsiktiga och heltäckande lösningar på de kraftigt skuldtyngda fattiga ländernas skuldproblem. Ett viktigt steg i denna riktning var Parisklubbens beslut att bevilja skuldlättnader avseende hela skulden, i syfte att öppna en väg för dessa länder bort från upprepade omförhandlingar. Mera nyligen har Internationella valutafonden och Världsbanken vid sina möten under våren 1996 lagt fram ett omfattande åtgärdsprogram för att lindra skuldbördan för de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna - HIPC-initiativet. Vid IMFs och Världsbankens årliga möten under hösten 1996 godkände interims- och utvecklingskommittéerna initiativet. I detta initiativ inbegrips samordnade åtgärder av alla fordringsägare för att minska skuldbördan till en hållbar nivå. Ett nytt viktigt element i detta initiativ är att man erkänner behovet av att även ta itu med den multilaterala skuldbördan som del av ett lands totala skuldbörda. Europeiska gemenskapen berörs av detta utvecklingspartner för de berörda länderna och som fordringsägare till dessa länder. initiativ både som en betydande Som biståndsgivare stödjer gemenskapen dessa inom ramen för Lomé konventionen - de totala anslagsramarna för det andra finansiella protokollet uppgår till 14,6 miljarder ecu för de 70 AVS-staterna. Gemenskapen bidrar framförallt med till de AVS-stater som genomför avsevärda finansiella och strukturanpassningsprogram. tekniska resurser länder Som fordringsägare uppgår gemenskapens sammanlagda fordringar gentemot de 11 AVS- stater, som troligtvis kommer att vara i mest behov av åtgärder inom ramen för initiativet, till cirka 600 miljoner ecu i nominella termer. Skuldfrågan har varit av största vikt för AVS-staterna vid förhandlingarna om de olika Lomé-konventionerna. Gemenskapen har vidtagit ett flertal åtgärder för att undvika att AVS-staternas skuld till gemenskapen ökas på ytterligare. Alltsedan den fjärde Lomé konventionen förmedlas alla resurser ur EUF, utom riskkapital, i form av gåvobistånd, eftersom det inte längre finns varken speciallån eller krav på att de länder som erhåller Stabex-överföringar skall bidra till systemets påfyllnad. Dessutom beslutade rådet 1991 att avskaffa skyldigheten att bidra till återbetalningen av Stabex-medel som beviljats inom ramen för tidigare konventioner, och inom ramen för halvtidsöversynen av den fjärde Lomékonventionen 1995 kom gemenskapen överens om att omvandla alla speciallån, som beviljats under tidigare konventioner, men som ännu inte hade utbetalats, till gåvobistånd. Inom ramen för initiativet föreslår kommissionen ytterligare åtgärder för alt lindia skuldbördan för de kraftigast skuldtyngda AVS-staterna. Målet för det förslag som presenteras i detta meddelande är att stärka anpassningsprocessen i dessa länder i syfte alt underlätta hållbar tillväxt och minskad fattigdom. För att nå detta mål kommer dessa länder även fortsättningsvis att behöva tillräckligt med bistånd, även efter att de erhållit skuldlättnadsåtgärder inom ramen för HIPC-initiativet. I detta sammanhang bör det påpekas att gemenskapens roll i förhållande till dessa länder även fortsättningsvis huvudsakligen kommer att vara biståndsgivarens, vars funktion är att ge finansiellt och tekniskt stöd till dessa länders reform- och utvecklingsansträngningar. Stöd av detta slag är och förblir av grundläggande betydelse för de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna. Det föreslås att gemenskapen, i dess roll som biståndsgivare, säkerställer och stärker sitt stöd till kraftigt skuldtyngda fattiga AVS-stater genom följande åtgärder: i) ii) genom att, från fall till fall, bevilja ytterligare stöd till strukturanpassning; genom att, från fall till fall, överväga stöd till skuldminskning avseende kommersiella skulder; iii) genom att stärka stödet till skuldförvaltning. Det föreslås att gemenskapen, i dess roll som fordringsägare, iv) vidtar åtgärder för att minska nettonuvärdet av de stödberättigade ländernas skuld till gemenskapen. 2. Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder Den huvudsakliga målsättningen för skuldinitiativet är att säkerställa att anpassnings- och reformansträngningarna i de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna inte hindras av fortsatt stora skuld- och skuldtjänstbördor. Av de analyser som gjorts av IMF och Världsbanken framgår att skuldbördan för ett antal kraftigt skuldtyngda fattiga länder, på medellång sikt, kommer att ligga kvar på nivåer över vad som är hållbart, även efter att alla nuvarande skuldlättnadsmekanismer tillämpats och trots dessa länders ansträngningar alt bedriva en tillväxtorienterad politik. HIPC-initiativet bygger på att det internationella finanssamfundet åtar sig att vidta åtgärder för att sänka dessa länders skuldbördor till hållbara nivåer, under förutsättning att länderna genomgår en period med en sund ekonomisk politik. En viktig del av initiativet är målsättningen att ta itu med de kraftigt skuldtyngda fattiga ländernas skuldproblem på ett heltäckande sätt, vilket inbegriper samordnade åtgärder av bilaterala, kommersiella och multilaterala fordringsägare. En annan viktig del är den nya ansatsen för bedömning av vad som är en hållbar skuldbörda. ' Interims- och utvecklingskommittéerna gav initiativet sitt stöd vid Internationella valutafondens och Världsbankens årliga möten under hösten 1996, då det bekräftades att båda Bretton-Woods-institutionerna skulle delta i initiativet. I sina kommunikéer lade Interims- och utvecklingskommittéerna särskild vikt vid initiativets bredd och uppmanade andra fordringsägare att delta i initiativet på likvärdiga grunder och uppmanade de fordringsägare som ännu inte fastställt sitt deltagande att göra detta så snart som möjligt. Vad gäller bilaterala fordringsägare har Parisklubben sagt sig vara villig att, frän fall till fall, gå utöver Neapelvillkoren och bevilja upp till 80 % skuldlättnad i nuvärdestermer till de länder som är berättigade till ytterligare skuldlättnad inom ramen för HIPC-initiativet. Dessutom skulle länder som erhåller stöd inom ramen för initiativet, i enlighet med nuvarande praxis, vara tvungna att försöka få till stånd en likvärdig behandling av de skulder man har till andra bilaterala och kommersiella fordringsägare. Initiativet är öppet för alla kraftigt skuldtyngda fattiga länder som genomför eller antar strukturanpassningsprogram med stöd från IMF och Världsbanken och som har en ohållbar skuldbörda även efter att existerande skuldlättnadsmekanismer tillämpats. För att komma ifråga för skuldlättnadsåtgärder utöver nuvarande metoder måste de berättigade länderna uppvisa en period av gott genomförande av ett reformprogram baserat pä ekonomiska, strukturella och sociala reformer. Utöver en sund makroekonomisk politik, läggs inom initiativet särskild vikt vid att förbättra de offentliga utgifternas kvalitet, att stärka den institutionella kapaciteten och att förbättra tillhandahållandet av sociala tjänster. I bilaga 5 finns en beskrivning av huvuddragen och de olika etapperna i initiativet. Världsbanken och IMF har gjort bedömningen att 13 länder skulle vara i behov av åtgärder utöver nuvarande skuldlättnadsmekanismer. Av dessa är 11 AVS-stater2. Denna lista över länder är endast preliminär. Det kan komma att visa sig att andra länder också är stödberättigade när det är dags att fatta ett beslut om dem. Det är troligt att en handfull länder är aktuella för beslut under 1997 när fordringsägarna måste komma överens om omfattningen av de åtgärder som skall vidtas, med utgångspunkt från särskilt framtagna analyser av hållbara skuldnivåer. Vid tidpunkten för beslut för vart och ett av länderna kommer de berörda fordringsägarna att uppmanas att åta sig att vidta åtgärder för att minska nettonuvärdet av sina fordringar gentemot det berörda landet, efter det att landet har uppvisat ännu en period med sund ekonomisk politik. Det land för vilket det troligtvis först krävs att gemenskapen vidtar åtgärder är Uganda, för vilket ett beslut om huruvida 1 Vad som är en hållbar skuld kommer, utifrån varje enskilt fall, att fastställas till mellan 200 % och 250 % av exporten vad gäller den sammanlagda skuldens nuvärde och till mellan 20 % och 25 % av exporten vad gäller räntor och amorteringar. 2 Dessa 13 länder är Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagaskar, Moçambique, Myanmar, Nicaragua, Niger, Rwanda, Säo Tomé och Principe, Uganda, Zaire och Zambia. Gemenskapen har inga fordringar gentemot Myanmar och Nicaragua. landet är berättigat till skuldlättnad och om omfattningen av skuldlättnadsbehovet kommer att krävas i början av våren 1997. 3. Fordringar på gemenskapsnivå gentemot de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna och möjliga kostnader för gemenskapen Gemenskapens fordringar gentemot de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna faller inom ramen för Lomé-samarbetet. De kraftigt skuldtyngda fattiga länder som har skulder till gemenskapen är alla AVS-stater och skulderna har uppstått inom ramen för de olika Lomé-konventionerna och dessförinnan Yaoundé-konventionerna. Gemenskapens fordringar gentemot de kraftigt skuldtyngda fattiga länder som eventuellt kan vara stödberättigade har uppstått genom följande instrument: speciallån, riskkapital och lån frän europeiska Investcringsbanken frän bankens egna resurser. Europeiska gemenskapen är en ganska liten fordringsägare inom HIPC-initiativet. Gemenskapens sammanlagda fordringar gentemot de 11 AVS-stater som för närvarande förväntas vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet uppgår till 595 miljoner ecu i nominellt värde3. Speciallån står för 69 % av detta belopp, riskkapital för 30 % och lån från Europeiska Investeringsbanken från bankens egna resurser för 1 % av gemenskapens sammanlagda fordringar. Kommissionen uppskattar att nettonuvärdet av dessa fordringar uppgår till cirka 300 miljoner ecu. I bilagorna 2 och 3 ges en beskrivning av dessa tre instrument och storleken på fordringarna avseende de olika instrumenten gentemot vart och ett av länderna. Vad gäller de kostnader som initiativet medför för gemenskapen bör två aspekter särskilt betonas. För det första innehåller alla kostnadsberäkningar ett stort mått av osäkerhet, eftersom kostnaderna endast kommer att fastställas land för land, i takt med att länderna når sina beslutstillfallen i initiativet. Besluten för de enskilda länderna kommer att spridas ut över ett antal år. Det kommer därför att förbli osäkert vilka länder som verkligen kommer att behöva ytterligare skuldlättnad inom ramen för initiativet, hur myckel nettonuvärdet av de enskilda ländernas skulder behöver minskas för att komma ner till en hållbar nivå och vilka länder som kvalificerar sig på basis av en god ekonomisk politik. Det är inte säkert att alla de 11 länder som man tror kommer att behöva skuldlättnadsåtgärder kommer att kvalificera sig för initiativet, eftersom vissa av de potentiellt berättigade länderna kanske inte påbörjar anpässningsprogram eller genomgår en tillräckligt lång period av sund ekonomisk politik. Vidare kan det i detta skede inte uteslutas att andra länder kan komma i fråga för åtgärder. För det andra kommer besluten om och genomförandet av åtaganden om skuldlättnad att spridas över flera år och således kommer fordringsägarnas faktiska kostnader också att fördelas på motsvarande sätt (se bilaga 7 för en preliminär tidsplan för beslut gällande berörda länder. 3 I överensstämmelse med riktlinjerna för detta initiativ gäller uppgifterna i detta meddelande endast län som beviljats till eller garanteras av den offentliga sektorn. Uppgifterna gäller endast för belopp som redan utbetalats (om inget annat anges). Sammanfattningsvis kan sägas att det är svårl att göra en tillförlitlig beräkning av de kostnader som initiativet innebär för gemenskapen och alla kostnadsberäkningar som görs i detta skede kan endast betraktas som preliminära. Enligt de beräkningar som gjorts av Världsbanken/IMF skulle gemenskapens kostnader kunna komma att uppgå till 150 miljoner ecu i 1996 års penningvärde, förutsatt att de 11 AVS-stater som nämns ovan deltar i initiativet4. Detta skulle motsvara cirka 5 % av den totala kostnad som de multilaterala fordringsägarna har att bära. De årliga kostnaderna förväntas inte överstiga några tiotal miljoner ecu per år i genomsnitt. Eftersom det i denna beräkning finns ett antal osäkerhetsfaktorer bör det påpekas att de faktiska kostnaderna kan komma att avsevärt avvika från de belopp som anges här. 4. Riktlinjer for gemenskapens deltagande i initiativet Följande grundsatser är tänkta som riktlinjer för gemenskapens agerande inom ramen for HIPC-initiativet: i) ii) Målsättningen för gemenskapens deltagande i detta initiativ bör vara att stärka anpassningsprocessen i de berörda länderna, genom att länderna ges incitament till djupgående reformer, och att göra anpassningsprocessen hållbar på lång sikt genom att gemenskapen ger sitt stöd till breda reformprogram baserade pä makroekonomiska, strukturella och sociala reformer. Gemenskapen bör även fortsättningsvis ha en framträdande roll vad gäller stöd till kraftigt skuldtyngda fattiga länder och tillhandahålla finansiellt och tekniskt stöd till strukturanpassning och fattigdomsbekämpning. iii) Gemenskapen bör bekräfta sitt åtagande att delta i HIPC-initiativet vad gäller fordringar på gemenskapsnivå genom att vidta åtgärder där så krävs för att minska nettonuvärdet av gemenskapens fordringar gentemot de berörda länderna. Detta bör ske parallellt med de åtgärder som vidtas av andra fordringsägare. iv) Gemenskapens agerande bör vara i överensstämmelse med HIPC-initiativet och åtgärder vidtas, fall för fall, inom en allmän ram. 4. Här är det nödvändigt att göra två distinktioner: För det första bygger kostnadsberäkningarna på antaganden om den ekonomiska utvecklingen i de berörda länderna. De faktiska kostnaderna för en viss grupp länder kan komma att skilja sig från beräkningarna, om de faktorer som antagandena bygger på ändras, till exempel om exporttillväxten eller nivån för biståndet till landet blir högre eller lägre än väntat. För det andra bygger denna kostnadsberäkning på uppgifter som lämnats in till Världsbanken inom ramen för gäldenärsrapporteringssystemet (Debtor Reporting System) och inte direkt på uppgifter från gemenskapen. Därför kan det förekomma felaktigheter i de data som använts. En jämförelse av dessa data pågår för närvarande och förhandsuppgifter tyder på att de preliminära uppskattningar av kostnaderna för gemenskapen som gjorts av Världsbanken och IMF skulle kunna vara i överkant. v) vi) vii) 5. Åtgärder inkluderande skuldlättnad beträffande gemenskapens fordringar bör vidtas på ett sådant sätt att de deltagande gemenskapsinstitutionernas ställning som prioriterade fordringsägare inte påverkas negativt. Det till skuldlättnad berättigade landet får inte befinna sig i en situation där utvecklingssamarbetet med gemenskapen har avbrutits. Gemenskapens åtgärder för skuldlättnad får inte avse betalningseftersläpningar. Dessa bör i princip vara avbetalade innan det berättigade landet kan komma i fråga för skuldlättnadsåtgärder. Ytterligare stöd från gemenskapen till de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna i egenskap av biståndsgivare till hur gemenskapen kan agera - förslag Det föreslås att gemenskapen, i dess roll som viktig biståndsgivare, vidtar tre åtgärder inom ramen för befintliga EUF-medel, för att förbättra sitt stöd till de kraftigt skuldtyngda fattiga AVS-staterna. 5. 1 Ytterligare strukturanpassningsstöd inom Även om de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna kontinuerligt har erhållit positiva nettotransfereringar pä förmånliga villkor gör deras biståndsberoende dem särskilt sårbara. Kommissionen har i sin roll som stor biståndsgivare vad gäller stöd till strukturanpassning alltid betonat vikten av att strukturanpassningsprocessen i kraftigt skuldtyngda länder ges tillräcklig finansiering. För de länder som är berättigade till skuldlättnad tillräckliga nivåer på biståndsflödena att vara av avgörande betydelse för dessa länders utveckling, även efter att de deltagit i initiativet. Ett antal andra kraftigt skuldtyngda fattiga länder kommer även fortsättningsvis att ha stora finansieringsbehov, i synnerhet de länder vars skuldbörda ligger strax under de kritiska tröskelvärden som fastställs inom ramen för initiativet, och som därför inte är berättigade till ytterligare skuldlättnad. Det är viktigt att även dessa sina strukturanpassnings länder erhåller ansträngningar. för HIPC-initiativet, kommer tillräckligt med bistånd till stöd ramen för Kommissionen anser att det finns ett behov av att säkerställa att de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna erhåller tillräckligt ekonomiskt stöd. Kommissionen föreslår därför all gemenskapen, inom ramen för de befintliga resurserna för strukturanpassning, beviljar ytterligare stöd till kraftigt skuldtyngda fattiga länder, från fall till fall, och med utgångspunkt från det enskilda landets finansieringsbehov och ekonomiska resultat. 5. 2 Stöd till skuldlättnad vad gäller skulder till kommersiella fordringsägare För huvuddelen av de fattigaste länderna är skulden till kommersiella fordringsägare relativt liten. Men även om andelen kommersiella skulder är förhållandevis liten i dessa länder, kan det finnas påtagliga vinster av att skulderna undanröjs. Således bör varje form av omfattande åtgärd för att komma tillrätta med de kraftigt skuldtyngda fattiga ländernas skuldproblem innehålla åtgärder för att minska skuldbördan gentemot kommersiella fordringsägare. Detta sker genom åtgärder för att hjälpa dessa länder att köpa tillbaka sina kommersiella skulder på andrahandsmarknaden till kraftigt nedsatta priser. Ett antal av de kraftigt skuldtyngda fattiga länder som kan vara berättigade till skuldlättnad inom ramen for initiativet har redan företagit skuldäterköpsaktioner med ekonomiskt stöd frän IMF och bilaterala biståndsgivare och ytterligare operationer planeras. Följaktligen förväntas behovet av stöd av delta slag alt kvarstå, även om del kommer att minska i takt med att antalet länder som behöver genomföra skuldåterköp blir färre. Gemenskapen kan tillsammans med andra biståndsgivare bidra till dessa ansträngningar. Kommissionen föreslår att gemenskapen, från fall till fall, och om det stödmottagande landet begär stöd av detta slag, bör kunna bidra till internationellt samordnade och understödda skuldåterköpsoperationer avseende kraftigt skuldtyngda A VS-staters skulder till kommersiella fordringsägare. Dessa åtgärder förslås finansieras genom det berörda landets nationella indikativa program. 5 5. 3 Tekniskt stöd till skuldförvaltning Brister i de skuldsatta ländernas kapacitet att förvalta sina skulder har ofta medfört alt skuldbetalningarna blivit dyrare och mer resurskrävande. Förbättrad förvaltning av utlandsskulden kan därför få påtagliga effekter vad gäller minskning av det kredittagande landets administrativa börda och ibland också skuldens kostnader. Under senare år har mänga kraftigt skuldtyngda fattiga länder infört datoriserade system lor skuldförvaltning och genomfört utbildningsprogram med stöd från biståndsgivare. Enligt artikel 240 i Lomékonventionen kan gemenskapen, på begäran av en AVS-stat, ge stöd för utredning av och sökande efter praktiska lösningar på skuldsättning och svårigheter att sköta skuldtjänsten, utbildning i skuldhantering och i internationella finansieringsförhandlingar samt ge bistånd till AVS-staterna för utveckling av flexibla metoder och instrument för skuldförvaltning. Kommissionen anser att det finns anledning att stärka detta stöd och föreslår all gemenskapen, från fall tillfall, bör undersöka vilka möjligheter det finns att utöka stödet till skuldförvaltning, i samverkan med det stöd som ges av andra biståndsgivare och organisationer. - Det bör påpekas att det faktum att det ges gåyobistånd för aktioner för att köpa tillbaka skulder inte innebär att kommersiella kreditgivare befrias från sin del av bördan inom HIPC-initiativet för skuldlättnad. Kommersiella fordringsägare förväntas fortfarande bevilja skuldlättnad i minst den omfattning som beslutas av Parisklubben. 6. Stöd till skuldlättnad - Förslag till hur gemenskapen kan agera i egenskap av fordringsägare Initiativet bygger på att alla fordringsägare deltar - bilaterala, multilaterala och kommersiella - vilka uppmanas att bistå med extraordinärt stöd och skuldlättnader utöver nuvarande villkor, sä all de deltagande länderna kan uppnii en hållbar skuldbörda. Kommissionen föreslår att gemenskapen i dess roll som fordringsägare ansluter sig till dessa ansträngningar och vidtar åtgärder för att minska nettonuvärdet av gemenskapens fordringar på de berörda länderna. 6. 1 Tillvägagångssätt för skuldlättnad a) Skuldavskrivning eller refinansiering Inom initiativet har varje enskild fordringsägare nästan obegränsat utrymme att själv utforma sina metoder för deltagande i initiativet. Olika internationella finansiella institutioner förväntas delta i detta initiativ på olika sätt, i enlighet med vars och ens statuter och finanspolicy. Vad gäller gemenskapens agerande bör behandlingen av fordringar på gemenskapsnivå vara i överensstämmelse med målsättningarna för HIPC- initiativet och de riktlinjer som föreslagits i avsnitt 4 ovan. Vid behandlingen av fordringar på gemenskapsnivå väcks i synnerhet viktiga principiella frågor avseende de medverkande gemenskapsinstitutionernas ställning som prioriterade fordringsägare. för att åstadkomma skuldlättnad: Vad gäller på vilka sätt gemenskapen kan delta i initiativet, finns det i princip tvä tillvägagångssätt skuldavskrivning (efterskänkning av skulden) eller ii) refinansiering på gåvovillkor av utestående fordringar. I det senare fallet kan gåvobistånd beviljas för att hjälpa det berörda landet att, helt eller delvis, antingen återbetala skulden i förskott eller betala räntor och amorteringar i takt med att dessa förfaller till betalning. i) direkt Det kan förefalla som om skuldavskrivning vore den mest okomplicerade metoden för att uppnå initiativets målsättningar. Emellertid bör denna möjlighet uteslutas vad gäller län från EIB från bankens egna resurser och vad gäller riskkapital, om EIB skall behandlas pä samma sätt som övriga multilaterala finansiella institutioner, vilka har tillbakavisat möjligheten att göra en direkt avskrivning av fordringar av den orsaken att en sådan åtgärd skulle kunna skada deras ställning som prioriterade fordringsägare. 6 Situationen skulle kunna vara annorlunda för speciallån, där det skulle kunna anföras att dessa skulders särskilda karaktärislika skulle kunna ge vid handen att det kunde vara lämpligt att bevilja en direkt skuldavskrivning. I detta sammanhang bör det noteras att detta låneinstrument inte förnyades i den fjärde Lomé-konventionen, eftersom det ansågs lämpligare att bevilja stöd av detta slag i form av gåvobistånd. Avskrivning av utestående speciallån skulle motsvara en retroaktiv justering av villkoren för detta bistånd och skulle vara i linje med liknande skuldlättnadsåtgärder som vidtagits av medlemsstaterna 6 Eftersom både EIB-lån ur bankens egna medel och riskkapital undertecknas av EIB skulle en avskrivning av dessa kunna påverka EIB:s ställning som prioriterad fordringsägare negativt. avseende deras bilaterala biståndskrediter. Det skulle kunna anföras att en avskrivning skulle ha fördelar genom att den är administrativt enklare och genom att den skulle göra gemenskapens agerande mera synligt. Slutligen skulle det kunna anföras att avskrivning av speciallån inte skulle inverka negativt på gemenskapens ställning som prioriterad fordringsägare generellt sett, eftersom denna åtgärd skulle vidtas inom ramen för ett extraordinärt initiativ av det internationella samfundet för att bistå en begränsad grupp länder. Dessa argument bör dock vägas mot risken att en sådan åtgärd, till och med vad gäller speciallån, skulle kunna inverka negativt på gemenskapens ställning som en de facto prioriterad fordringsägare. Kommissionen är medveten om vilka svårigheter direkt avskrivning av gemenskapens fordringar skulle kunna medföra, och med tanke på all övriga prioriterade fordringsägare har avvisat denna möjlighet föreslår Kommissionen att gemenskapen vidtar åtgärder för att re finansiera skulden med hjälp av gåvobistånd. Detta skulle vara i överensstämmelse med de tillvägagångssätt som övriga prioriterade fordringsägare beslutat sig för. skulle refinansiering på gåvovillkor kunna möjliggöra Som nämns ovan för mottagarlandet att, helt eller delvis, antingen återbetala sin skuld i förskott eller betala räntor och amorteringar på skulden i takt med att dessa förfaller till betalning. Det förefaller lämpligare att bevilja refinansiering av detta slag i form av en enda utbetalning för återbetalning av skulden i förskott, snarare än för att täcka räntor och amorteringar i takt med att de förfaller till betalning. Fördelen med förskottssbetalning av skulden är att man härigenom undviker att åtgärderna för skuldlättnad för varje enskilt land sprids ut över många år. Detta tillvägagångssätt skulle också vara administrativt enklare både för gemenskapen och för gäldenärsländerna. Vidare skulle återbetalning vara helt i överensstämmelse med de möjligheter som lagts fram av Världsbanken inom ramen för den av Internationella utvecklingsfonden förvaltade Multilateral Trust Fund. b) Koncentration av skuldlättnadsåtgärderna till speciallån tre Som beskrivits ovan härrör gemenskapens fordringar från följande instrument: speciallån, riskkapital och, om än i väldigt liten utsträckning, från EIB-lån från bankens egna resurser. Alla dessa tre former av lån omfattas av initiativet. Gemenskapen förväntas vidta åtgärder för att minska nuvärdet av sina totala fordringar gentemot varje enskilt land som omfattas av initiativet. Emellertid behöver gemenskapen inte vidta separata åtgärder för vart och ett av instrumenten, utan kan välja att se gemenskapens fordringar som en helhet och vidta åtgärder avseende sina samlade fordringar på vart och ett av länderna. Med andra ord innebär detta att skuldlättnadsåtgärderna kan koncentreras till ett av gemenskapens instrument, förutsatt att gemenskapen genom dessa åtgärder åstadkommer den överenskomna minskningen av skuldens nuvärde för vart och ett av länderna. Kommissionen föreslår alt skuldlättnadsåtgärderna koncentreras på speciallånen. För del första skulle det ur administrativ synvinkel vara enklast att koncentrera gemenskapens åtgärder till ett instrument. För det andra, förefaller det, i enlighet med vad som diskuterats i föregående avsnitt, lämpligt att koncentrera skuldlättnadsåtgärderna till speciallån, mot bakgrund av instrumentets speciella egenskaper. En sådan åtgärd skulle vara i linje med de åtgärder som redan vidtagits avseende detta instrument (som 10 exempelvis att instrumentet speciallån inte förnyades i den fjärde Lomé-konventionen samt all ännu inte beviljade speciallän omvandlats till gåvobistånd). Kommissionen anser att gemenskapens agerande hör syfta till att undanröja utestående speciallån för de länder som omfattas av initiativet. För de länder som troligtvis kommer att vara berättigade att delta i initiativet varierar andelen speciallån i den sammanlagda skulden till gemenskapen från land till land. För de flesta av de länder som eventuellt kan komma i fråga är den del av deras skuld till gemenskapen som utgörs av speciallån relativt stor. Därför förväntas det; för de flesta av länderna, vara tillräckligt att gemenskapen vidtar åtgärder vad gäller special lån för att åstadkomma den nödvändiga skuldminskningen i nuvärdestermer. Emellertid kan det i vissa fall vara så att gemenskapen inte kan nå den överenskomna skuldlättnadsnivän enbart med hjälp av åtgärder avseende speciallån. Så kan vara fallet för de länder vars speciallån endast utgör en mindre del av den utestående skulden till gemenskapen och detta gäller naturligtvis också för de länder som inte har några utstående special lån. / sådana fall föreslås att de berörda länderna erhåller gåvobistånd, för att täcka dessa länders betalningar på riskkapitallån, i den utsträckning som krävs för att nå en hållbar skuldnivå. Som anges i avsnitt 3 ovan har de länder som för närvarande förväntas komma i fräga för åtgärder inom ramen för initiativet praktiskt taget inga utestående EIB-lån från bankens egna resurser. Inte desto mindre är det möjligt att andra länder kan komma i fråga för initiativet, gentemot vilka gemenskapen har avsevärda fordringar i form av EIB-lån. Om så är fallet kan det anföras att dessa fordringar skulle kunna hanteras genom att EIB bidrar till initiativet inom ramen för gemenskapens samlade deltagande i initiativet (se vidare nedan). c) Landbeslut När ett djupt skuldsatt fattigt land kan uppvisa en period av en god ekonomisk politik och således kommer fram till beslutstillfället i initiativet, kommer ett beslut att fattas om huruvida landet är berättigat till additionellt stöd inom ramen för initiativet och i vilken omfattning skuldlättnad behövs för åstadkomma en hållbar skuldbörda. När ett land har bedömts vara berättigat till skuldlättnad kommer kommissionen att fastställa hur stor skuldlättnad gemenskapen kan ge landet, samt i samarbete med LIK utarbeta ett särskilt förslag för hur gemenskapen kan bistå landet i fråga. Förslagen för de olika länderna föreslås utarbetas fall för fall, med hänsyn tagen till följande fyra faktorer: strukturen på och omfattningen av landets skuld till gemenskapen, målsättningen att nå en administrativt enkel lösning, målsättningen att eliminera utestående speciallån samt behovet av att säkerställa att de olika länderna behandlas likvärdigt och rättvist. När ett specifikt förslag för landet ifråga har förberetts, i överensstämmelse med dessa målsättningar, föreslås att kommissionen lägger fram detsamma för EUF-kommittén, för att erhålla medlemsstaternas synpunkter, i enlighet med de gällande bestämmelserna lör samråd i samband med EUF-insatser. 11 6. 2 Finansiering av gemenskapens deltagande a) Finansiering via återflöden Kommissionen föreslår att kostnaderna för åtgärder rörande gemenskapens fordringar lån finansieras genom man avsätter medel från återflöden från EUF-finansierade (speciallån och riskkapital). Ett beslut från rådet om att utnyttja återflöden för detta ändamål skulle vara i överensstämmelse med artikel 9 i det inbördes avtalet om gemenskapsbiståndets finansiering och administration inom ramen för den fjärde AVS- EG-konventionen, enligt vilket rådet, på förslag från kommissionen, kan fatta ett enhälligt beslut om att utnyttja återflöden för andra ändamål i stället för att returncra dem (ill medlemsstaterna. Som anges i avsnitt 3 har IMF och Världsbanken preliminärt uppskattat de sammanlagda kostnaderna för gemenskapen till omkring 150 miljoner ecu i 1996 års penningvärde, att spridas över minst sex år. Kommissionen föreslår att det årligen avsätts en begränsad del av återflödena för att finansiera de skuldlättnadsåtgärder som föreslås i avsnitt 6. 1. En tilldelning på 25 miljoner ecu per år under fyraårsperioden 1997-2000 (sammanlagt 100 miljoner ecu) förväntas vara tillräckligt för att täcka initiativets behov under denna period. Därefter, eller tidigare om så skulle bli nödvändigt, kommer det att göras en utvärdering av eventuella behov av ytterligare resurser. 7 En sådan lösning skulle ge ytterligare resurser till gemenskapens deltagande i HIPC- initiativet. Kommissionen anser att om initiativets målsättningar skall kunna uppnås bör skuldlättnadsåtgärderna vara additionella till det nuvarande resursflödet till dessa länder. Vidare är det önskvärt att initiativet inte upptar resurser som är avsedda för andra utvecklingsländer, framförallt inte upptar resurser på bekostnad av andra kraftigt skuldlyngda fattiga länder som strävar efter att genomföra ekonomiska reformer och förbättra sina utsikter till tillväxt. Faktum är att de flesta av de 41 kraftigt skuldlyngda fattiga länderna inte kommer att kunna uppfylla de skuldsättningskriterier som berättigar till ytterligare skuldlättnad inom ramen för initiativet, även om det inte råder några tvivel om att dessa länders skuldnivå och finansieringsbehov kommer att förbli höga. I detta sammanhang bör det påpekas att rådet vid ett tidigare tillfälle beslutat att utnyttja återflöden för ett liknande ändamål, dvs. för att delfinansiera gemenskapens första bidrag till det särskilda biståndsprogrammet för Afrika, SPA. Vid det tillfallet beslutade rådet att fördela återflöden till ett belopp av 60 miljoner ecu för finansiering av allmänna importstödsprogram till förmån för SPA-länder. Tack vare dessa återflöden kunde gemenskapen lämna ett större finansiellt bidrag till SPA än vad som annars skulle ha varit fallet och bli en av de större bidragsgivarna inom detta program redan från början. Utöver den föreslagna finansieringen genom återflöden uppstår frågeställningen om det skulle vara lämpligt med ett direkt bidrag från EIB. Även om EIB:s egna fordringar omfattas av garantier från medlemsstaterna, skulle det vara förenligt med initiativets princip om en engångsinsats av det internationella samfundet, att EIB bidrar med egna 7 Totala återflöden på speciallån och riskkapital uppgår till cirka 100 miljoner ecu per år. 12 resurser vid fall av betydande EIB-fordringar avseende lån från egna resurser. Följaktligen kan ett eventuellt bidrag från EIB till finansiering av skuldlättnad avseende skulder till gemenskapen inte uteslutas i detta skede. Det är en fråga som bör diskuteras av EIB:s andelsägare. b) Praktiska mekanismer Om rådet samtycker till att anslå återflöden för gemenskapens deltagande i initiativet, är det möjligt att upprätta ett enkelt system för kanalisering av gemenskapens stöd till skuldlättnad. Ett belopp skulle kunna avsättas årligen från återflödcna pä speciallån/riskkapital på ett konto förvaltat av EIB. Om mottagarlandet skall betala tillbaka sin skuld i förskott skulle detta kunna ske genom en engångstransaktion varigenom landet i fråga beviljas gåvobistånd från detta konto så att det kan förskottsbetala sin skuld på basis av skuldens nuvärde. Kommissionen anser inte att det finns något behov av att utnyttja den av Internationella utvecklingsfonden förvaltade Multilateral Trust Fund (MTF). Gemenskapen är en mindre fordringsägare i detta sammanhang och borde själv kunna stå för de belopp som behövs för skuldlättnad avseende gemenskapens fordringar. MTF är främst till nytta för de fordringsägare vars egna bidrag behöver kompletteras med bidrag från bilaterala biståndsgivare och för de fordringsägare som önskar få sina bidrag förvaltade av MTF. 7. Slutsatser I egenskap av betydande biståndsgivare till de flesta av de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna, behöver gemenskapen säkerställa att dessa länders strukturanpassnings- och utvecklingsansträngningar inte förhindras av en ohållbar skuldbörda. HIPC-initiativet är ett samordnat försök från det internationella samfundet att ta itu med de kraftigt skuldtyngda ländernas skuldproblem och utgör en lämplig ram inom vilken gemenskapen kan bidra till att minska de kraftigt skuldtyngda fattiga AVS-staternas skuldbörda. Det åtgärder som föreslås här bör alla ses i ett sammanhang som syftar till att stärka anpassningsprocessen i de berörda länderna. Det föreslås att gemenskapen, i sin roll som biståndsgivare, vidtar åtgärder för att stärka stödet till de kraftigt skuldtyngda fattiga länderna, inom ramen för'befintliga EUF-resurser. I ett sådant stöd föreslås inkluderas ytterligare strukturanpassningsstöd utifrån en bedömning från fall till fall, möjlighet för gemenskapen att bidra till åtgärder för återköp av kommersiella skulder samt ett utökat stöd till skuldförvaltning. I egenskap av fordringsägare till de länder som är berättigade till skuldlättnad inom ramen för initiativet, föreslås att gemenskapen vidtar åtgärder avseende dessa länders skuld till gemenskapen. Kommissionen föreslår att gemenskapen agerar genom att bevilja gåvobistånd för, så långt som möjligt, återbetalning i förskott av speciallån till gemenskapen. Sådana åtgärder skulle vara i överensstämmelse med åtgärder som övriga prioriterade fordringsägare planerar att vidta. 13 Genom initiativet får gemenskapen ett unikt tillfälle att ge ett politiskt svar på skuldproblematiken, en fråga av största vikt för AVS-staterna. Det föreslagna åtgärderna har potentiellt stor politisk betydelse, vilken förefaller att avsevärt uppväga de relativt små kostnader som är inblandade. 14 BILAGOR Bilaga 1 Beskrivning av gemenskapens låneinstrument Bilaga 2 Gemenskapens fordringar gentemot de länder som eventuellt kan vara berättigade till åtgärder inom ramen för initiativet Bilaga 3 Betalningseftersläpningar avseende gemenskapens låneinstrument Bilaga 4 Huvuddragen i HIPC-initiativet Bilaga 5 Uppdelning av de 41 kraftigt skuldtyngda fattiga länderna efter skuldbörda Bilaga 6 Preliminär tidsplan för beslut om huruvida de olika länderna är berättigade att delta i initiativet 15 BILAGA 1 Beskrivning av gemenskapens låneinstrument Speciallån Speciallån, som finansieras genom EUF, beviljades inom ramen för de två Yaoundé- konventionerna och de tre första Lomé-konventionerna. Detta instrument förnyades inte i den fjärde Lomé-konventionen, då det ansågs lämpligare att bevilja stöd av detta slag i form av gåvobistånd. Speciallånen liknar IDA-lån, har en räntesats på mellan 0,5 % och I % och löper på 40 år med 10 års amorteringsfrihet. Yaoundé-lånen undertecknades av både kommissionen och EIB, medan Lomé-lånen endast undertecknades av kommissionen. Dessa lån förvaltas av EIB. Återbetalningarna på dessa lån återförs till medlemsstaterna via EIB, i proportion till medlemsstaternas bidrag till den EUF, som finansierade lånen. Gemenskapen har utestående speciallån8 till ett belopp av 410 miljoner ecu9 till 9 av de II AVS-stater som för närvarande bedöms vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet. Riskkapital Riskkapitalinsatser, som finansieras av EUF, undertecknas och förvaltas av EIB på Europeiska unionens vägnar. Dessa kan ta formen av direkt förvärv av andelskapital eller, vilket är vanligast, av villkorslån och oprioriterade lån, för vilka återbetalningen är bunden till projektets lönsamhet. Lånevillkoren varierar beroende på de olika projektens natur, med räntesatser på upp till 3 % och löptid på upp till 25 år. Återbetalningar går tillbaka till medlemsstaterna precis som vid speciallån. Eftersom återbetalningen är beroende av hur framgångsrikt projektet är, blir det jämfört med speciallån här svårare att exakt förutsäga hur stora återflödena blir. Inom ramen för detta instrument har gemenskapen fordringar till ett belopp av 179 miljoner ecu gentemot alla de 11 AVS-stater som för närvarande bedöms vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet. EIB-lån från bankens egna resurser EIB beviljar även lån till AVS-staterna från bankens egna resurser, på begäran av medlemsstaterna. Lån från EIB från bankens egna resurser beviljas på marknadsmäss i ga villkor, men ges en räntesubvention på 4 % från EUF. Amorteringsfria perioder och 8 Dessa belopp gäller utbetalda lån. Lån till den privata sektorn har inte tagits med. Eventuella betalningseftersläpningar inbegrips inte i några uppgifter. 9 Utestående speciallån till de 41 kraftigt skuldtyngda fattiga länderna uppgår till 1,2 miljarder ecu ocli för alla AVS-stater till 1,5 miljarder ecu. återbetalningsperioder fastställs utifrån de olika projektens särdrag. Europeiska unionen ställer säkerhet för EIB-lån från bankens egna resurser, i proportion till medlemsstaternas andelar av EIB:s kapital. För detta instrument har gemenskapen fordringar gentemot endast 1 av de 11 AVS-stater som för närvarande bedöms vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet. Fordringarna uppgår till till 6 miljoner ecu10. 10 Det är emellertid möjligt att andra länder gentemot vilka EIB har avsevärda fordringar kan komma att bli berättigade till åtgärder inom ramen för initiativet. 17 BILAGA 2 Gemenskapens fordringar gentemot de länder som eventuellt kan vara berättigade till åtgärder inom ramen for initiativet (utbetalda belopp i miljoner ecu per den 15 december 19%) Land Speciallån Risk- kapital Summa Lån från EIB från bankens egna resurser (a) Länder som troligtvis kommer att vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet Burundi Etiopien Guinea Bissau Madagaskar Moçambique Niger Rwanda Säo Tomé och Principe Uganda Zaire Zambia 40,72 30,05 0,00 27,34 0,73 22,84 19,29 0,00 8,57 132,93 127,53 12,38 31,49 3,36 20,73 23,53 12,89 9,70 1,33 29,54 17,90 15,77 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 6,25 0,00 53,10 61,54 3,36 48,07 24,26 35,73 28,99 1,33 38,11 157,08 143,30 Summa 410,00 178,62 6,25 594,87 (b) Andra länder med en möjligen ohållbar skuldbörda Kamerun Elfenbenskusten Kongo Guyana Tanzania 79,83 69,06 40,02 37,65 35,27 0,85 0,09 13,09 9,83 16,45 36,07 92,72 3,10 0,00 0,00 116,75 161,87 56,21 47,48 51,72 Summa 261,83 40^31 131,89 434,03 (c) Andra länder med en ohållbar skuldbörda Sudan 15,00 26,87 0,00 41,87 1. 2. Lån till den privata sektorn för vilka det inte ställs någon garanti från staten tas inte upp eltersoni lån av detta slag inte omfattas av initiativet. Enligt de bedömningar som för närvarande görs av IMF och Världsbanken skulle länderna i sektion b i denna tabell inte vara i behov av åtgärder inom ramen för detta initiativ. i 19 BILAGA 3 Betalningseftersläpningar som troligtvis kommer att vara i behov av åtgärder inom ramen för HIPC-Initiativct (i miljoner ecu, per den 17 januari 1997) Land Betalnings- eftersläp ningar för riskkapital Betalnings- eftersläp ningar för speciallån Summa Betalnings- eftersläp ningar på lån från EIB från bankens egna resurser a) Länder som troligtvis kommer att vara i behov av åtgärder inom ramen tor initiativet: Burundi Guinea-Bissau Madagaskar Niger Rwanda Zaire Zambia Del summa 0,43 1,30 2,52 2,57 1,55 10,41 1,12 19,90 0,91 0,75 0,76 2,48 20,46 25,36 1,34 1,30 3,27 4,03 38,18 1,12 52,57 7,31 7,31 b) Andra länder med en ohållbar skuldbörda: Sudan 11,56 3,95 15,51 c) Andra länder med en möjligen ohållbar skuldbörda: Kamerun Kongo Delsumma 5,27 6,44 11,71 0,35 5,28 5,63 4,32 5,42 9,74 9,94 17,14 27,08 Totalsumma 19,02 37,09 39,05 95,16 20 BILAGA 4 Huvuddragen i HIPC-initiativet Urvalskriterier Initiativet står öppet för kraftigt skuldtyngda fattiga länder som genomför eller beslutar att genomföra strukturanpassningsprogram med stöd från Internationella valutafonden och Världsbanken, under de två år som följer efter godkännandet av initiativet i september 1996. Efter denna period kommer det att göras en översyn av initiativet och fattas beslut om huruvida det bör fortsätta. För att komma ifråga för extraordinärt stöd inom ramen för detta initiativ, krävs att landet endast är berättigat till Världsbankens långivning på mjuka villkor (IDA-only), att landet har en ohållbar skuldsituation även efter det att befintliga åtgärder för skuldlättnad tillämpats fullt ut och att landet kan uppvisa en längre period med en sund ekonomisk politik och ekonomiska reformer. Efter de preliminära bedömningarna av hur hållbara de olika ländernas skuldbördor är, har länderna delats upp i följande kategorier: länder med en hållbar skuldbörda, länder med en möjligen ohållbar skuldbörda och länder med en ohållbar skuldbörda (se uppdelningen i bilaga 6). De olika etapperna I varje enskilt land kommer initiativet att genomföras i två etapper. Första etappen Under den första etappen skall landet genomgå den period pä tre är med en sund ekonomisk politik som krävs för att Parisklubbens fordringsägare skall bevilja landet nedskrivning av hela skuldstocken på Neapelvillkor. Under denna etapp sker följande: - Parisklubben beviljar skuldomförhandling i enlighet med nuvarande Neapelvillkor (skuldminskning med upp till 67 % ). - Övriga bilaterala och kommersiella fordringsägare beviljar en behandling som minst är likvärdig. - Multilaterala institutioner och biståndsgivare fortsätter att ge strukturanpassningsstöd inom ramen för ett av Världsbanken och Internationella valutafonden understött program. - Landet genomgår en första treårsperiod med en sund ekonomisk politik. 21 Beslutsskedet Den första etappen leder fram till beslutstillfallet. När det är dags att fatta detta beslut kommer en analys av huruvida skuldbördan är hållbar eller ej att ligga till grund för ett avgörande av om det skulle vara tillräckligt med en skuldnedskrivning från Parisklubben, tillsammans med minst likvärdiga åtgärder från övriga icke-multilaterala fordringsägare, för att landet skall kunna komma ner till en hållbar skuldnivå efter ytterligare en treårsperiod med goda ekonomiskpolitiska resultat. Man kan förvänta sig följande tre scenarion, beroende på vilket land det rör sig om: - De länder för vilka det är tillräckligt att tillämpa befintliga skuldlättnadsmekanismer (Parisklubbens skuldstockminskning tillsammans med minst likvärdiga åtgärder frän andra bilaterala och kommersiella fordringsägare) för att nå en hållbar skuldnivå inom tre år, skall inte vara berättigade till additionellt stöd inom ramen för initiativet. - För de länder där det inte är möjligt att nå en hållbar skuldnivå inom tre år med hjälp av befintliga skuldlättnadsmekanismer, skall fordringsägarna besluta om hur mycket ytterligare skuldlättnad som behövs och förbinda sig att tillhandahålla den nödvändiga skuldlättnaden efter en andra period med en bibehållen sund ekonomisk politik. - För gränsfallen, dvs. de länder för vilka det råder tvivel om huruvida det är möjligt att komma ner till en hållbar skuldsituation med hjälp av de befintliga åtgärderna för skuldlättnad, kommer möjligheten att få ytterligare stöd inom ramen för initiativet att lämnas öppen. Dessa länder skulle i slutskedet kunna vara berättigade till ytterligare skuldlättnad om så är nödvändigt för att nå ner till en hållbar skuldnivå. Andra etappen De stödberättigade länderna kommer att påbörja en andra etapp pä tre år varefter de kommer att beviljas ytterligare skuldlättnad om de kan visa på en bibehållen sund ekonomisk politik. Under den andra etappen sker följande: - Parisklubben går utöver Neapelvillkoren och bidrar med upp till 80 % skuldlättnad i nuvärdestermer avseende förfall. - Övriga bilaterala och kommersiella fordringsägare bidrar med minst likvärdig behandling. - Biståndsgivare och multilaterala institutioner bistår med ökat stöd genom interimsåtgärder. - Landet genomgår ytterligare en period med god ekonomisk politik inom ramen för ett av Världsbanken och IMF understött strukturanpassningsprogram. 22 A vslutningsskedet I avslutningsskedet, dvs. i slutet av den andra etappen, ger fordringsägarna den skuldlättnad som utlovats i beslutsskedet. För de länder som är att betrakta som gränsfall kommer det att fattas beslut om huruvida de är i behov av ytterligare åtgärder. I avslutningsskedet sker följande: - Parisklubben beviljar upp till 80 % skuldnedskrivning i nuvärdestermer av den för skuldlättnad behöriga delen av den samlade skulden. - Övriga bilaterala och kommersiella fordringsägare bidrar med minst likvärdig behandling avseende den samlade skuldstocken. - De multilaterala fordringsägarna vidtar åtgärder för att minska sina fordringars nettonuvärde. Om det visar sig att behovet av skuldlättnad skiljer sig från vad som förutsägs när beslutet fattades blir fordringsägarna tvungna att besluta om de skall bevilja mer eller mindre skuldlättnad för att nå den hållbara skuldnivå som satts upp som mål för landet ifråga. Ekonomisk-politiska resultat De föreskrivna perioderna med en god ekonomisk politik kommer att fastställas frän fall till fall, med beaktande av vilka ekonomisk-politiska resultat som landet uppnått i samband med strukturanpassningsprogram som genomförts före beslutet om landets deltagande i initiativet. Detta innebär att den nödvändiga kvalifikationsperioden kan komma att kortas avsevärt för länder som kan uppvisa oavbrutna perioder med en sund ekonomisk politik. Hållbar skuldbörda Vad som är en hållbar skuldnivå kommer i avslutningsskedet att fastställas från land till land och nivån kommer att ligga på mellan 200 % och 250 % för förhållandet skuld export och mellan 20 % och 25 % för förhållandet räntor och amorteringar-export, med beaktande av de för varje land specifika sårbarhetsfaktorerna såsom koncentration av och svängningar i exporten och bördan av skuldtjänsten i statsbudgeten. Fonden för Initiativet för skuldlattnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder Som ett redskap för det egna deltagandet i initiativet har Världsbanken inrättat en fond för Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder (HIPC Debt Initiative Trust Fund), varigenom det kommer att vidtas åtgärder för att minska nettonuvärdet av bankens egna fordringar i enlighet med vad som krävs inom ramen för initiativet. Även andra multilaterala utvecklingsbanker har erbjudits att använda sig av denna fond. Det är tänkt att både de multilaterala utvecklingsbanker som använder sig av fonden och bilaterala biståndsgivare skall bidra finansiellt till fonden för att säkerställa att det för de relevanta multilaterala utvecklingsbankernas skuldlättnadsåtgärder. Ett antal multilaterala utvecklingsbanker kommer troligtvis att tillräckliga medel finns 23 använda sig av fonden, medan vissa andra viktiga multilaterala fordringsägare, som Internationella valutafonden, planerar att vidta de nödvändiga åtgärderna parallellt med fonden. Sammanlagda kostnader för initiativet De sammanlagda potentiella kostnaderna för initiativet har uppskattats till 5,6 miljarder USD i 1996 års penningvärde och fördelas mellan fordringsägarna enligt följande1 ' : Bilaterala och kommersiella fordringsägare Parisklubbens fordringsägare Övriga offentliga fordringsägare Kommersiella fordringsägare Multilaterala fordringsägare Världsbanken Internationella valutafonden Övriga multilaterala fordringsägare Summa 1,9 0,4 0, l l, l 0,8 1,3 2,4 3,2 5,6 1 ' Källa: Uppskattningar gjorda av IMF och Världsbanken. 24 BILAGA 5 LÄNDER I SKULDINITIATIVET Följande 41 länder har klassificerats som kraftigt skuldtyngda fattiga länder och deras skuldbörda har analyserats inom ramen för initiativet^; Angola, Benin, Bolivia, Burkina Faso, Burundi, Centralafrikanska republiken, Kamerun, Tchad, Kongo, Elfenbenskusten, Ekvatorialguinea, Etiopien, Ghana, Guinea-Bissau, Guyana, Honduras, Kenya, Laos, Liberia, Madagascar, Mali, Mauretanien, Moçambique, Myanmar, Nicaragua, Niger, Nigeria, Rwanda, Säo Tomé och Principe, Senegal, Sierra Leone, Somalia, Sudan, Tanzania, Togo, Uganda, Vietnam, Yemen, Zaire, Zambia. JJ Av ovanstående länder har följande 20 bedömts ha en ickc-hällbar skuldbörda eller troligen vara hårt belastade: Möjligen ohållbar skuldbörda: Bolivia, Kamerun, Kongo, Elfenbenskusten, Etiopien, Guyana, Madagaskar, Myanmar, Niger, Rwanda, Tanzania, Uganda (12 länder). Med en ohållbar skuldbörda: Burundi, Guinea-Bissau, Moçambique, Nicaragua, Säo Tomé och Principe, Sudan, Zaire, Zambia (8 länder). % % Av ovanstående länder har följande 13 av IMF/Världsbanken i detta skede bedömts vara i behov av åtgärder inom ramen för initiativet13: Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagascar, Moçambique, Myanmar, Nicaragua, Niger, Rwanda, Säo Tomé och Principe, Uganda, Zaire, Zambia £ Av ovanstående länder har gemenskapen utestående fordringar gentemot följande 11 : Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagaskar, Moçambique, Niger, Rwanda, Säo Tomé och Principe, Zaire, Zambia, Uganda. 12 I detta skede fanns dock inte tillräckliga uppgifter för att göra någon bedömning av Liberia, Nigeria och Somalia. 13 Även vad gäller Sudan har gjorts bedömningen att landet troligtvis är i behov av åtgärder inom ramen för initiativet, men landet har inte vidare tagits med i IMF:s och Världsbankens arbete i detta skede. Samma hållning intas i detta meddelande. 25 BILAGA 6 HIPC-initiativet - preliminär tidsplan för beslut avseende de länder som har en ohållbar skuldbörda och de som har en möjligen ohållbar skuldbörda14 15 1997 Bolivia Guyana Uganda Elfenbenskusten Moçambique Burkina Faso 1998 Etiopien Kamerun Guinea-Bissau Nicaragua 1999 Kongo Madagaskar Niger Tanzania Zambia Senare än 1999 Burundi Myanmar Rwanda Säo Tomé och Principe Zaire 14 Uppgifterna i denna bilaga är preliminära och tjänar här endast som vägledning. Beslut kommer även att fattas avseende de länder som för närvarande bedöms ha en hållbar skuldnivå och som inte förekommer i denna förteckning, förutom Burkina Faso. Vissa av de länder som preliminärt bedömts ha en hållbar skuldbörda kan komma att visa sig vara berättigade att delta i initiativet. 15 Sudan inbegrips inte ovan, men skulle förmodligen falla under kategorin "senare än 1999" om landet skulle påbörja ett av ES A F understött strukturanpassningsprogram. 26 FORSLAG TILL RÅDETS BESLUT EG nr av den 1997 om extraordinärt stöd till förmån for kraftigt skuldtyngda AVS-stater EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av det inbördes avtalet om gemenskapsbiståndets finansiering och administration inom ramen för den fjärde AVS-EEG-konventionen, undertecknat i Bryssel den 16 juli 1990, nedan kallat "det inbördes avtalet", särskilt artikel 9. 1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, och med beaktande av följande: I artikel 9. 1 i det inbördes avtalet fastställs att betalningar, gjorda till banken avseende speciallån, såväl som avkastningen av och inkomster från riskkapitaloperationer skall krediteras medlemsstaterna i proportion till dessas bidrag, om rådet inte enhälligt, på förslag från kommissionen, beslutar att placera dem i reserv eller fördela dem på andra insatser och det är lämpligt att utnyttja denna möjlighet för att avsätta dessa betalningar till stöd för strukturanpassning och skuldlättnad i kraftigt skuldtyngda AVS-stater. Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder presenterades av Internationella valutafonden och Världsbanken vid dessas möten i april 1996 och godkändes sedan av interims- och utvecklingskommittéerna hösten 1996 vid Internationella valutafondens och Världsbankens årsmöten. Rådet inser vikten av initiativet som ett medel för att säkerställa att skuldbördan för de kraftigt skuldtyngda fattiga länder som genomför ekonomiska reformprogram kommer ned till hållbara nivåer, genom att alla fordringsägare vidtar samordnade och heltäckande åtgärder. Rådet inser att dessa länder även i framtiden kommer att behöva adekvata nivåer av bistånd och att Europeiska gemenskapen kommer att förbli en viktig utvecklingspartner för de berörda länderna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. M" SV/08/97/01750201. WOO (EN) Artikel 1 Europeiska gemenskapen skall delta i Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder genom att tillhandahålla extraordinärt stöd för att minska nettonuvärdel ;i\ gemenskapens fordringar gentemot de AVS-länder som bedöms vara berättigade till slöd enligt initiativet. För detta syfte skall gemenskapen avsätta biständsmedel som skall användas för betalning av räntor och amorteringar på utestående skulder till gemenskapen. De stödmottagande länderna skall utnyttja dessa biståndsmedel för att betala räntor och amorteringar på framförallt speciallån, inklusive möjligheten att betala tillbaka skulden i förskott på basis av dess nettonuvärde. Om denna åtgärd inte är tillräcklig för att uppnå den överenskomna skuldlättnadsnivån skall det stödmottagande landet använda de tilldelade biståndsmedlen för att uppfylla sina förpliktelser gentemot gemenskapen vad gäller utestående riskkapital. Artikel 2 Kommissionen skall, för var och en av de stödberättigade AVS-staterna, fatta ett särskilt beslut om stödets omfattning, i enlighet med de regler och förfaranden som fastställs i kapitel IV i det inbördes avtalet. Kommissionens beslut om hur mycket bistånd som skall beviljas i varje enskilt fall skall baseras på hur stora medel det behövs för att möjliggöra en minskning av nettonuvärdet av det berörda landets skuld till gemenskapen. Genom detta bistånd, tillsammans med de medel som beviljas av alla multilaterala fordringsägare, bör det stödberättigade landet kunna nå de uppsatta målen för hållbar skuldnivå, med beaktande av den skuldlättnad som beviljas av Parisklubbens fordringsägare och de minst likvärdiga åtgärder som vidtas av övriga officiella bilaterala och kommersiella fordringsägare inom ramen för initiativet. I beslutet för varje enskilt land skall beaktas vilken struktur landets skuld till gemenskapen har, önskan att nå en administrativt enkel lösning i förslagen för varje enskilt fall, målsättningen att säkerställa fullständig återbetalning av utestående speciallån och behovet av att säkerställa att de olika länderna får en likvärdig och rättvis behandling. Monetära kommittén skall regelbundet hållas underrättad om hur detta stöd genomförs. Artikel 3 De AVS-stater som är berättigade till exceptionellt stöd skall vara de länder som fastställs i enlighet med förfarandena i kapitel IV i det inbördes avtalet. Det gåvobistånd som behandlas i artikel 1 skall beviljas från ett räntebärande konto som för detta ändamål skall öppnas hos Europeiska investeringsbanken, nedan kallat "konto för skuldlättnad,\ Artikel 4 Av de betalningar, avkastningar och inkomster som avses i artikel 9. 1 i det inbördes avtalet skall 25 miljoner ecu avsättas för vart och ett av åren 1997, 1998, 1999 och 2000 för att finansiera det gåvobistånd som avses i artikel 1. Dessa belopp skall överföras till det konto för skuldlättnad som nämns i artikel 3. 2- lri S V/08/97/01750201. WOO O N) Artikel 5 Kommissionen skall regelbundet rapportera till rådet och underrätta parlamentet om genomförandet av föreliggande beslut inom ramen för Initiativet lör skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder. I slutet av den fyraårsperiod som avses i artikel 4, eller tidigare om kommissionen finner det lämpligt, skall kommissionen lägga fram en rapport för rådet, med en överblick över eventuella behov av ytterligare finansiering. Om det i slutet av den fyraårsperiod som avses i artikel 4 inte har fattats något beslut om att, under en längre tid, fortsätta den finansiering som är föremål för detta beslut, kan kommissionen besluta att avsluta det konto som avses i artikel 4. Eventuella återstående medel skall återgå till medlemsstaterna. Utfärdad i Bryssel På rådets vägnar Ordförande -3 o &: ISSN 1024-4506 KOM(97) 129 slutlig DOKUMENT SV il 01 Katalognummer : CB-CO-97-129-SV-C ISBN 92-78-17808-X Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: 97/198/CE: Décision de la Commission du 25 mars 1997 établissant les conditions sanitaires et la certification vétérinaire requises pour l'importation de protéines animales transformées en provenance de certains pays tiers utilisant des systèmes de traitement thermique de remplacement, et modifiant la décision 94/344/CE (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)

eurovoc_concepts:
animal nutrition
animal protein
health certificate
health control
import
third country

formats: html pdfa1b print


title: 394 R 3286 : Council Regulation (EC) No 3286/94 of 22 December 1994 laying down Community procedures in the field of the common commercial policy in order to ensure the exercise of the Community's rights under international trade rules, in particular those established under the auspices of the World Trade Organization(OJ No L 349, 31.12.1994, p. 71).,394 R 3286 : Neuvoston asetus (EY) N:o 3286/94, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi(EYVL N:o L 349, 31.12.1994, s. 71)(EP. 11/NIDE 34, s. 66).,394 R 3286 : Reglamento (CE) n̊ 3286/94 del Consejo de 22 de diciembre de 1994 por el que se establecen procedimientos comunitarios en el ámbito de la política comercial común con objeto de asegurar el ejercicio de los derechos de la Comunidad en virtud de las normas comerciales internacionales, particularmente las establecidas bajo los auspicios de la Organización Mundial del Comercio(DO n̊ L 349 de 31.12.1994, p. 71).,394 R 3286 : Regolamento (CE) n. 3286/94 del Consiglio del 22 dicembre 1994 che stabilisce le procedure comunitarie nel settore della politica commerciale comune al fine di garantire l'esercizio dei diritti della Comunità nell'ambito delle norme commerciali internazionali, in particolare di quelle istituite sotto gli auspici dell'Organizzazione mondiale del commercio(GU n. L 349 del 31.12.1994, pag. 71).,394 R 3286 : Regulamento (CE) N̊ 3286/94 do Conselho de 22 de Dezembro de 1994 que estabelece procedimentos comunitários no domínio da política comercial comum para assegurar o exercício pela Comunidade dos seus direitos ao abrigo das regras do comércio internacional, nomeadamente as estabelecidas sob os auspícios da Organização Mundial do Comércio(JO n̊ L 349 de 31.12.1994, p. 71).,394 R 3286 : Rådets Förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO)(EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 71)(SU 11/Vol. 34, s. 66).,394 R 3286 : Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regie(EFT nr. L 349 af 31.12.1994, s. 71).,394 R 3286 : Règlement (CE) n̊ 3286/94 du Conseil du 22 décembre 1994 arrêtant des procédures communautaires en matière de politique commerciale commune en vue d'assurer l'exercice par la Communauté des droits qui lui sont conférés par les règles du commerce international, en particulier celles instituées sous l'égide de l'Organisation mondiale du commerce (OMC)(JO n̊ L 349 du 31.12.1994, p. 71).,394 R 3286 : Verordening (EG) Nr. 3286/94 van de Raad van 22 december 1994 tot vaststelling van communautaire procedures op het gebied van de gemeenschappelijke handelspolitiek met het oog op de handhaving van de rechten die de Gemeenschap ontleent aan internationale regelingen voor het handelsverkeer, in het bijzonder die welke onder auspiciën van de Wereldhandelsorganisatie werden vastgesteld(PB nr. L 349 van 31.12.1994, blz. 71).,394 R 3286 : Verordnung (EG) Nr. 3286/94 des Rates vom 22. Dezember 1994 zur Festlegung der Verfahren der Gemeinschaft im Bereich der gemeinsamen Handelspolitik zur Ausübung der Rechte der Gemeinschaft nach internationalen Handelsregeln, insbesondere den im Rahmen der Welthandelsorganisation vereinbarten Regeln(ABl. Nr. L 349 vom 31.12.1994, S. 71).,394 R 3286 : Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 3286/94 του Συμβουλίου της 22ας Δεκεμβρίου 1994 που καθορίζει κοινοτικές διαδικασίες στον τομέα της κοινής εμπορικής πολιτικής για να διασφαλιστεί η άσκηση των δικαιωμάτων της Κοινότητας στο πλαίσιο των κανόνων του διεθνούς εμπορίου, ιδίως αυτών που έχουν θεσπιστεί στο πλαίσιο του παγκόσμιου Οργανισμού Εμπορίου(ΕΕ αριθ. L 349 της 31.12.1994 σ. 71).

eurovoc_concepts:
commercial law
common commercial policy
consolidation of EU law
international trade


title: REGOLAMENTO (CE) N. 549/97 DELLA COMMISSIONE del 25 marzo 1997 recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
import price
monetary policy
perennial vegetable


title: 97/198/EC: Commission Decision of 25 March 1997 laying down the animal health requirements and the veterinary certification for the import of processed animal protein from certain third countries which use alternative heat treatment systems and amending Decision 94/344/EC (Text with EEA relevance)

formats: html print


title: Om meer te weten over de veiligheid ten dienste van een ruimte van vrijheid in Europa : België.,Pour en savoir plus sur la sécurité au service d'un espace de liberté en Europe : Belgique.

eurovoc_concepts:
Belgium
access to the courts
fraud
public awareness campaign