title: Komission kertomus neuvostolle maataloustukien kaukohavaintotarkastusten yhteisrahoittamisesta asetuksen (EY) N:o 165/94 6 artiklan mukaisesti

text: •ie -ii EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 10. 02. 1997 KOM(97) 39 lopull. KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE maataloustukien kaukohavaintotarkastusten yhteisrahoittamisesta asetuksen (EY) N:o 165/94 6 artiklan mukaisesti KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE maataloustukien kaukohavaintotarkastusten yhteisrahoittamisesta asetuksen (EY) N:o 165/94 6 artiklan mukaisesti 1. JOHDANTO 1. 1 Yhteisen maatalouspolitiikan uudistus Vuonna 1992 annetulla asetuksella N:o 1765/921 uudistettiin yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP). Uudistus koskee tärkeimpiä peltokasveja ja tiettyjä rehuviljelyaloja. Siihen sisältyy myös pakollinen maan viljelykäytöstä poistaminen, joka koskee osaa viljelykäytössä olevasta pinta-alasta. Uudistuksella otettiin käyttöön joukko maanviljelijöille maksettavia suoria tukia, jotka lasketaan hehtaarikohtaisesti. Vuonna 1996 näiden tukien määrä oli noin 16,2 miljardia ecua. 1. 2 Yhdennetty hallinto-ja valvontajärjestelmä Neuvoston asetuksella N:o 3508/922 ja komission asetuksella N:o 3887/923 perustettiin yhteisön tukien yhdennetty hallinto-ja valvontajärjestelmä, jonka tarkoituksena oli turvata YMP:n uudistuksen hallinto. Järjestelmässä määrätään kaikkien jäsenvaltioiden viljelijöitä koskevasta yhdenmukaisesta järjestelmästä, jonka mukaan tuen saamiseksi tarvittavat vuosittaiset ilmoitukset tehdään, sekä tietokannasta, ilmoitettujen viljelylohkojenja eläinten tunnistejärjestelmistä ja yhdennetystä valvonnasta. Näissä säädöksissä määritellään kaksi valvontatapaa: • hallinnolliset tarkastukset, jotka koskevat yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän asiakirjoja ja tietokantoja. Nämä kaikkia tukihakemuksia koskevat tarkastukset eivät sisälly tähän kertomukseen; • fyysiset tarkastukset koskevat vähintään viittä prosenttia tukihakemuksista, jotka valitaan säädöksissä esitettyjen perusteiden mukaisesti. 1. 3 Kaukokartoitus Fyysisten tarkastusten osalta säädetään nimenomaisesti mahdollisuudesta käyttää kaukohavainnointia (asetuksen N:o 3508/92 8 artiklan 4 kohta), mutta sen valinta jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi. Toinen vaihtoehto on perinteiset paikan päällä tehtävät tarkastukset. Luxemburgia ja Itävaltaa lukuun ottamatta kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot päättivät osallistua kaukohavaintotarkastuksiin vuonna 1996. 1 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1765/92, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille (EYVL N:oL 181,1. 7. 1992, s. 12) 2 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3508/92, annettu 27 päivänä marraskuuta 1992, tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä (EYVL N:o L 355, 5. 12. 1992, s. 1) 3 Komission asetus (ETY) N:o 3887/92, annettu 23 päivänä joulukuuta 1992, tiettyjä yhteisön soveltamista koskevista tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL N:o L 391, 31. 12. 1992, s. 36) Kaukohavaintotarkastukset ovat varsinaisia paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, koska niillä tarkastellaan tietoja viljelylohkojen todellisesta käytöstä kyseisen markkinointivuoden aikana. Tiedot saadaan kuitenkin ilma- tai salcclliillivalvoiman kaulia, kun perinteisissä tarkastuksissa ne saadaan käymällä viljclylohkoilla. 1. 4 Kaukohavaintotarkastusten historia Euroopan komission Isprassa (Italiassa) sijaitseva yhteinen tutkimuskeskus (YTK) kehitti kaukohavaintotarkastuksissa käytettävän perustekniikan neuvoston vuonna 1988 hyväksymän MARS- hankkeen (Monitoring Agriculture by Remote Sensing) yhteydessä, joka koski satellittikuvien käyttöä Euroopan laajuisten maataloustilastojen tuottamisessa. Vuonna 1990 EMOTR (Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahasto) aloitti kokeilun, jossa tehtiin alueellinen määritys durumvchnälilantecsta Etelä-Italiassa ja Keski-Krcikassa yksinomaan tilastollisilla perusteilla, toisin sanoen ilman viljelijöitä tai viljclylohkoja koskevia yksittäisiä tarkastuksia. Vuodesta 1991 alkaen, siis ennen uudistusta, EMOTR siirtyi YTK:n avulla puhtaasti tilastollisesta lähestymistavasta tutkimaan ilmoitettujen yksittäisten lohkojen tarkastusta. Vuonna 1991 tarkastettiin durumvehnää, viisivuotista viljelykäytöstä poistamista, viiniköynnösten raivausta ja puuvillaa koskevia ilmoituksia Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Vuonna 1992 10 jäsenvaltiota osallistui kahta juuri käyttöön otettua uutta toimenpidettä koskeviin tarkastuksiin. Nämä toimenpiteet olivat maan väliaikainen viljelykäytöstä poistaminen4 ja öljykasvien väliaikainen tuki5. Erityiset valvontavälineet olivat siis valmiina, kun YMP:n uudistus otettiin käyttöön vuonna 1993. Tämä helpotti uudistuksen hyväksymistä (tähän asti merkittävin kokemus pinta-alaperusteisesta tuesta koski durumvehnää, jonka osalta oli ilmennyt vakavia ongelmia vuonna 1990) ja sen vuoksi kyseisen tekniikan mainitseminen sääntelyssä oli perusteltua. 1. 5 Yhteisrahoitus Vuodesta 1970 alkaen hallinnolliset valvontamenot on rahoitettu asetuksen N:o 729/706 nojalla kansallisista talousarvioista. Kaukohavaintotarkastusten tekniikka on kuitenkin edelleen mclko uuttaja monimutkaista, joten se aiheuttaa aluksi ylimääräisiä menoja. Tämän vuoksi, ja yleisestä säännöstä poiketen, komission asetuksissa N:o 2069/917 ja N:o 615/928 (yksityiskohtaiset säännöt tilapäisen viljelykäytöstä poistamisen ja öljykasvien tuen soveltamisesta) oli jo säädetty mahdollisuudesta rahoittaa kaukohavaintotarkastukset komission talousarviosta. Asetuksessa N:o 3887/92 jatkettiin tätä mahdollisuutta. 4 Neuvoston asetus (ETY) N:o 1703/91, annettu 13 päivänä kesäkuuta 1991, järjestelmästä maatalousmaan poistamiseksi väliaikaisesti viljelykäytöstä markkinointivuonna 1991/92 ja kyseistä (ETY) N:o 797/85 säädetyn markkinointivuotta koskevista erityistoimenpiteistä asetuksessa viljelykäytöstä poistamista koskevan järjestelmän mukaisesti (EYVL N:o L 162, 26. 6. 1991, s. 1) 5 Neuvosto. , asetus (ETY) N:o 3766/91, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, soijapapujen sekä rapsin-, rypsin- ja auringonkukan siementen tuottajia koskevasta tukijärjestelmästä (EYVL N:o L 356, 24. 12. 1991, s. 17) 6 Neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70, annettu 21 päivänä huhtikuuta 1970, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (EYVL N:o L 94, 28. 4. 1970, s. 13) 7 Komission asetus (ETY) N:o 2069/91, anneltu 11 päivänä heinäkuuta 1991, maatalousmaan viljelykäytöstä poistamista koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä markkinointivuodeksi 1991/92 (EYVL N:oL 191, 16. 7. 1991, s. 19) 8 Komission asetus (ETY) N:o 615/92, annettu 10 päivänä maaliskuuta 1992, soijapapujen sekä rapsin-, yksityiskohtaisista tuottajia koskevan ja auringonkukan tukijärjestelmän siementen rypsin- soveltamissäännöistä (EYVL N:o L 67, 12. 3. 1992, s. 11) Neuvosto antoi vuonna 1994 tätä tarkoitusta varten annetussa asetuksessa N:o 165/949 luvan yhteisesti järjestettyjen valvontaohjelmien yhteisrahoitukseen viiden vuoden ajan. Komission asetuksessa N:o 601/9410 annettiin yksityiskohtaiset säännöt yhteisrahoituksen soveltamisesta. EU:n talousarviosta rahoitettavien menojen osuus oli vuoteen 1994 asti 100 prosenttia. Nykyisin osuus on, vuoden 1998 loppuun asti, 50 prosenttia. Lisäksi erillinen, yhteisrahoitukseen kuulumaton määräraha on varattu erityisesti kuvien ostoon, jota hoitaa keskitetysti maatalouden pääosasto jäljempänä esitetyn mukaisesti. Sen sijaan liitännäisiä hallintokuluja ei koskaan rahoiteta EU:n talousarviosta, vaan niihin sovelletaan edelleen yleisiä sääntöjä. Kaikki kaukohavaintotarkastuksia käyttävät jäsenvaltiot ovat hakeneet yhteisrahoitusta. Italia ja Andalusian keskushallinto suorittivat kuitenkin ennen vuotta 1994 ilmavalokuvien avulla ohjelmaan kuulumattomia tarkastuksia, joita ei yhtcisrahoitcttu. 2. TEKNINEN KUVAUS 2. 1 Yleiset järjestelyt Viljelijöiden on jätettävä vuotuiset tukihakemuksensa asetuksen N:o 3508/92 mukaisessa muodossa kyseisessä asetuksessa vahvistettuihin päivämääriin mennessä. Jättöpäivä vaihtelee jäsenvaltion mukaan, mutta yleensä se on maaliskuun viimeisen päivän ja toukokuun 15 päivän välisenä aikana. Kaukokartoitus mahdollistaa hakemusten lajittelun siten, että erotetaan ne, joissa on ilmoitettu tiedot oikein, ja muiden hakemusten sekä ongelmallisten lohkojen osalta tehdään fyysisiä tarkastuksia paikan päällä. Tällä tavoin voidaan vähentää sekä tarkastusten määrääjä kestoa että niiden kustannuksia. Tätä tarkoitusta varten markkinointivuoden eri päivinä otettuja satelliittikuvia tai ilmavalokuvia (paikallisten olojen mukaan) tulkitaan niissä näkyvien peltolohkojen vertaamiseksi viljelijöiden ilmoittamiin lohkoihin sekä näiden pinta-alan ja sisällön todentamiseksi. Koska kuvatulkinta on pitkälle erikoistunutta työtä, suurin osa kaukohavaintotarkastuksia tekevistä jäsenvaltioista käyttää tässä yhteydessä ulkopuolisia toimeksisaajia. Toimeksisaaja osallistuu ainoastaan kuvien tulkintaan. Asiakirjojen käsittelystä sekä ennen tulkintaa että sen jälkeen vastaavat yksinomaan hallintoelimet. Tällä järjestelyllä, joka ci suoraan koske viljelijää, vältetään ulkopuolisten osallistuminen viljelijän ja hallinnon välisiin suhteisiin. Viljelijälle mahdollisesti aiheutuvien sakkojen, seuraamusten tai taloudellisten seurausten laskemista ci koskaan anneta toimcksisaajicn tehtäväksi. Alla olevassa talukossa 1 esitetään yhteenveto tärkeimmistä vaiheista sekä niiden aikataulu, joka voi tosin vaihdella jäsenvaltiosta tai alueesta riippuen. 9 Neuvoston asetus (EY) N:o 165/94, annettu 24 päivänä tammikuuta 1994, yhteisön osallistumisesta kaukohavaintotarkastusten rahoitukseen ja asetuksen (ETY) N:o 3508/92 muuttamisesta (EYVL N:o L 24, 29. 1. 1994, s. 6) 10 Komission asetus (EY) N:o 601/94, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1994, neuvoston asetuksen (EY) säännöistä kaukohavaintotarkastusten N:o 165/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista yhteisörahoituksen osalta (EYVL N:o L 76, 18. 3. 1994, s. 20) Taulukko 1. Tärkeimmät vaiheet Tehtävä valvottavien kohteiden valinta, kuvatarpeiden arviointi tarjouspyynnöt, toimeksisaajien valinta, sopimusten allekirjoittaminen valituissa kohteissa jätettyjen asiakirjojen valinta ja hallinnollinen käsittely, asiakirjojen toimittaminen toimeksisaajiille tarvittavien topograafisten tai yhdennetyn hallintojärjestelmän asiakirjojen kerääminen ja ilmoitettujen viljelylohkojen rajojen numerointi satelliittikuvien (komissio) tai ilmavalokuvien (toimeksisaajat) hankinta, käsittely, geometriset korjaukset jne. tarkastettavien lohkojen kuvatulkinta satelliittikuvista tai ilmavalokuvista asiakirjojen tutkiminen, valmisteluja tulosten ilmoittaminen kaukohavaintotarkastuksissa havaittuja ongelmia sisältävien tapausten tarkastaminen paikan päällä toimeksisaajien kertomus hallintoelimille ja tulosten käsittely Toteutusaika syyskuu-marraskuu joulukuu-maaliskuu huhtikuu-kesäkuu maaliskuu-kesäkuu marraskuu, maaliskuu, toukokuu, kesäkuu, (elokuu) toukokuu-elokuu kesäkuu-elokuu heinäkuu-lokakuu lokakuu-marraskuu 2. 2 Sopimusasiakirjat Komissio järjestää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa vuosittain yleisen tarjouskilpailun koko unionin alueella. Yhteisesti laadituissa sopimusasiakirjoissa kuvaillaan toimitettavat palvelut. Tarjouskilpailuilmoitus ja sopimusasiakirjat julkaistaan lokakuussa tai marraskuussa (vuonna 1996 julkaisupäivä on 22 päivä marraskuuta). 2. 3 Toimeksisaajien valinta Ensimmäisinä markkinointivuosina, joina valvontaa suoritettiin (1990-92), sopimusten tekemisestä vastasi komissio. Vuodesta 1993 alkaen kukin jäsenvaltio on valinnut toimeksisaajat yhdessä komission kanssa ja tehnyt sopimuksen kansallisen oikeuden mukaisesti. Tämä sopimus oikeuttaa yhteisrahoitukseen. 2. 4 Tarkastukset satelliittivalokuvista Valvonnassa käyttökelpoisia kuvia saadaan sateelliiteilla SPOT 1, 2 ja 3, joiden kuvaelementtien11 ulottuvuudet ovat 10 metriä (mustavalkoinen) ja 20 metriä (värikuva) sekä LANDSAT TM 5 (kuvaelementti 30 m). Uudella 1RS 1C -satelliitilla saavutetaan vuonna 1997 5,8 metrin kuvaelementti mustavalkoisena. Nämä eri satelliiteilla otetut mustavalkoiset tai värikuvat ovat keskenään vaihdettavia. Niitä saadaan neljä tai viisi vuodessa kustakin kohteesta siten, että ne kattavat koko kasvukauden. Kokemus on osoittanut, että tarvittavien satelliittikuvien ostamiseksi komission käymillä keskitetyillä neuvotteluilla saavutetaan mahdollisuuksia, joihin yksittäinen jäsenvaltio ei pysty, ja vältetään epäjärjestelmällinen kilpailu satelliittien ohjelmoinnista (yhteensovittaminen on vieläkin tärkeämpää, jos valvontavastuu on jaettu alueellisesti). Tällä tavoin voidaan saavuttaa myös huomattavia hinnanalennuksia. EMOTR osta kuvat, maksaa niistä ja lainaa niitä toimeksisaajille (mutta pysyy itse omistajana) sekä arkistoi ne Ispran YTKcen sopimuksen päättyessä. Käytettävissä olevien satelliittien lukumäärä ja EMOTR:n keskitetysti hoitama hallinto turvaavat tarvittavien optisten kuvien saatavuuden suurimmassa osassa Eurooppaa. Jopa silloin, kun pilvipeite on huomattava (vaarana erityisesti Pohjois-Euroopassa), eurooppalaisilla satelliiteilla ERS 1 tai 2 saaduilla tutkakuvilla voidaan, auringonpaisteesta tai pilvisyydestä riippumatta, korvata puuttuvat optiset kuvat siten, että tulos on vielä tyydyttävä. 11 kuvaelementti on pienin kuvassa näkyvä osanen Kuvien avulla voidaan tarkastaa kuluvan vuoden hakemukset ja tietyissä tapauksissa myös niiden kelpoisuus sääntelyssä määriteltyinä viiteajanjaksoina. Jälkimmäisessä tapauksessa voidaan tutkia kuvien toimittajien hallussa olevia arkistoituja kuvia ja tarkastaa niistä esimerkiksi se, että viljellyiksi ilmoitetut maa-alat eivät olleet pysyvänä laitumcna, että niillä ci ole viljelty monivuotisia kasveja tai että ne eivät olleet 31. 12. 1991 monivuotisena laitumcna, monivuotisessa viljelyksessä, metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä (asetuksen N:o 1765/92 9 artikla). Tällainen valvonta on kuitenkin mahdollista ainoastaan silloin, kun arkistoissa on pilvettömiä kuvia kyseisiltä ajanjaksoilta. 2. 5 Tarkastukset ilmavalokuvista Erityisesti silloin, kun on kysymys pienistä viljelylohkoista, ilmavalokuvia käytetään joskus myös yksinään tai yhdessä satelliittikuvien kanssa. Näiden kuvien kuvaelementti on yleensä 1 tai 2 metriä. Koska ilmavalokuvien ottaminen on joustavampaa ja hajautetumpaa kuin satelliittien ohjelmointi, ei ole pidetty tarpeellisena, että komissio vastaa neuvotteluista ja ilmavalokuvien hankinnasta. Vuodesta 1999 alkaen on käytettävissä satelliitteja, joilla saatavien kuvien kuvaelementti on 1 metri, joten niillä voidaan korvata ilmavalokuvat. Ilmavalokuvat ovat yleensä kalliimpia kuin vastaavankokoiset satelliittikuvat. Monien peräkkäisten ilmavalokuvien ottamisen järjestäminen samasta kohteesta on usein vaikeaa, muun muassa siksi, että niiden käsittely kestää pitkään. Useimmiten saadaan vain yksi kuva, josta ei voi tarkastaa tiettyjä viljelykasveja: näitä ovat esimerkiksi jo korjatut kasvit tai viljelmät, joiden kylvämisiä ci ole vielä aloitettu. Tässä tapauksessa on tehtävä useampia tarkastuskäyntejä maaperän todellisen käytön todentamiseksi. Viljelyalojen mittaaminen ci kuitenkaan yleensä ole tarpeen. 2. 6 Päätöksenteon perusteet Kaukohavaintotarkastuksilla, kuten kaikilla valvontatekniikoilla, on saatava selville tarkastettavien asiakirjojen tukikelpoisuus. Tässä tapauksessa päätös tehdään kolmessa erillisessä vaiheessa: • Ensiksi sovelletaan sallittuja teknisiä poikkeamia pinta-alan ja prosenttien osalta. Näiden arvot vahvistetaan käytetyn tekniikan ja kansallisten olosuhteiden mukaan. Kaikissa tapauksissa sääntelyssä jätetään jäsenvaltioille vastuu sallittujen poikkeamien valinnasta. • Järjestelmässä lasketaan ensiksi viljelmäryhmän mukaan12 ja asiakirjojen perusteella, vastaavatko kuvien tulkitsijan löytämät alat ilmoitusta. Vuoteen 1995 asti asiakirjat jaettiin "hyväksyttyihin", "hylättyihin" ja "ratkaisemattomiin". Vuodesta 1996 alkaen on vahvistettu toisistaan riippumatta kaksi luokitusta: toisaalla hyväksytty tai hylättyjä toisaalta täydellinen tai epätäydellinen. Epätäydellisellä tarkoitetaan, että merkittävää osaa pinta-alasta ci ole voitu tarkastaa, koska se sijaitsi tarkastetun alan ulkopuolella, oli pilvien peitossa tms. Hyväksyttyjä epätäydellisiä asiakirjoja pidetään tarkastamattomina, mutta asiakirjat voidaan myös hylätä osittaisen tarkastuksen jälkeen. • Vasta sen jälkeen, kun viljelijään on otettu yhteyttä, hallintoelin voi kaukohavaintotarkastuksissa hylättyjen tapausten osalta hyväksyä, hylätä tai korjata asiakirjat tai päättää rangaistuksista havaittujen pinta-alaerojen ja asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan sääntöjen mukaisesti. 3. TOTEUTUS 3. 1 Tekniikan kehittyminen Työskentelymenetelmät ovat kehittyneet ajan myötä. Kehitys on ollut seurausta sekä komission saamista kokemuksista että jäsenvaltioiden ehdotuksista tai tekniikan edistymisestä. Kehitystä on tapahtunut esimerkiksi seuraavissa asioissa: • Mukautettu sääntely (erityisesti säädetyn valvontaa ja kaukokartoitusta koskevan toimivallan ryhmittäminen) on otettu käyttöön vasta vuosista 1992 ja 1993 alkaen. • Vuonna 1993 käytettiin ensimmäisen kerran tutkakuvia. 12 viljelmäryhmä on kasvien (tai maankäyttötapojen) kokonaisuus, jolle myönnetään samantasoista tukea (viljat, öljykasvit, viljelykäytöstä poistaminen, durumvehnä, rehut jne. ) • Ilmavalokuvausta (yksinään tai yhdistettynä satelliittikuvien käyttöön) on ehdotettu yhtenä vaihtoehtona vuodesta 1994 alkaen. • Kahdessa vaiheessa tapahtuvaa valvontaa (syys- ja kevätkylvöt) on ehdotettu vuodesta 1994 alkaen. • Vuodesta 1995 alkaen on tutkittu yhteisvaikutusta yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän täytäntöönpanon kanssa, esimerkiksi ortokuvien tai lohkojen rajat osoittavien numerotietojen vaihtamista. Valvonta on mahdollista ulottaa koskemaan myös muita aloja, esimerkiksi luonnonhaittakorvauksia, maatalouden ympäristötoimenpiteitä, viini-ja oliivirekisterien valvontaa ja niin edelleen. • Perustietojen paremman laadun turvaamiseksi komissio on tukenut vuodesta 1996 alkaen yleistynyttä ilmavalokuvien ortokorjausta. Pinta-alamittausten tarkkuutta on lisättyjä ortokuvat voidaan käyttää uudelleen yhdennetyssä hallinto-ja valvontajärjestelmässä (tai ne saadaan kyseisestä järjestelmästä kuten Irlannissa ja Portugalissa). • Vuodesta 1996 alkaen voidaan soveltaa sallittuja teknisiä poikkeamia viljelylohkoihin viljelmäryhmien sijasta. Tämä lähentää päätöksenteon perusteita perinteiseen valvontaan sovellettaviin perusteisiin. 3. 2 Työmäärä Kiinnostus kaukohavaintotarkastuksiin on kasvanut säännöllisesti jäsenvaltioissa. Kuten taulukosta 2 ilmenee, sekä tarkastettavien kohteiden että asiakirjojen lukumäärä on kasvanut. Taulukko 2. Yhtcisrahoitettujen kaukohavaintotarkastusten määrä Valittujen kohteiden lukumäärä Tarkastetut asiakirjat vuonna 1996 Jäsenvaltio ja sopimusten määrä vuonna 1996 Satelliitti Ainoastaan ilmavalokuva Ainoastaan satelliitti Ainoastaan ilmavalokuva Satelliitti ja valokuva Asiakirjat yhteensä Belgia (1) Tanska (2) Saksa (2) Kreikka (2) Espanja (2) Suomi (1) Ranska (2) Irlanti (1) Italia (1) Alankomaat (1) Portugali (2) Ruotsi (1) Yhdistynyt kuningaskunta (1) YHTEENSÄ 1996 YHTEENSÄ 1995 YHTEENSÄ 1994 YHTEENSÄ 1993 YHTEENSÄ 1992 0 4 13 6 12 4 9 2 21 4 5 4 6 90 86 56 44 30 3 0 0 0 8 0 - 3 0 18 0 8 0 0 0 3 052 1514 3 602 15 367 0 4 112 0 0 3 110 3 543 0 2 249 2 007 0 0 0 921 0 1466 0 37 851 0 7 001 0 0 0 0 1391 700 1660 4 177 0 2 045 20 500 0 0 2 621 0 2 007 3 052 2 905 4 302 17 948 4 177 5 578 2 045 58 351 3 110 10 544 2 621 2 249 40 36 549 49 246 33 094 118 889 21 20 46 910 32 833 24 502 14 712 38 832 14 456 100 198 24 431 0 9 382 10 172 0 69 811 34 674 14 712 Viljelijät jättävät vuodessa asiakirjoja noin 3,06 miljoonaa kappaletta, joista tarkastetaan fyysisesti noin 5 prosenttia. Vuonna 1996 Italiassa tarkastettiin 5:n prosentin sijasta 8,4 prosenttia asiakirjoista. Jos keskiarvo lasketaan ilman tätä lisäystä, kaukohavaintotarkastuksilla katetaan 63 prosenttia vähimmäismäärästä. 3. 3 Kuvien ostot Taulukossa 3 ilmoitetaan komission ostamat kuvat taulukossa 2 esitettyjen tarkastettujen kohteiden osalta Taulukko 3. Vuosina 1994-1996 ostetut kuvat SPOT Landsat TM ERS (tutka) Yhteensä 390 340 232 127 155 90 33 6 7 550 501 379 1996 1995 1994 3. 4 Kokonaistulokset Vuosina 1993-1996 jätettyjen asiakirjojen tarkastusten tulokset ilmoitetaan alla olevassa taulukossa. "Ratkaisemattomat" ja "epätäydelliset" tapaukset eivät ole täysin verrattavissa keskenään. Ilmoitetut kokonaismäärät eivät vastaa tarkastettujen asiakirjojen yhteenlaskettua määrää (taulukko 2), koska tietyistä tapauksista ei ole saatavilla asiakirjakohtaisia tuloksia. Taulukko 4. Vuosina 1993-1996 tehtyjen tarkastusten tulokset hyväksytty täydellinen % 96 (osittain) 41 492 72,57% hylätty, täydellinen tai epätäydellinen 13 766 % hyväksytty epätäydellinen % YHTEENSÄ 24,08% 1 914 3,35% 57 172 1995 1994 1993 hyväksytty 35 737 24 969 21462 % 57,46% 58,31% 65,38% hylätty 18 557 11956 7 658 % 29,93% 27,92% 23,33% ratkaisematon 7 706 5 896 3 709 % 12,43% 13,77% 11,30% YHTEENSÄ 62 000 42 821 32 829 4. ASIAN KÄSITTELY 4. 1 Kaukohavaintotarkastusten tulosten analysointi Vuonna 1996 hyväksyttiin kuvatulkinnan perusteella keskimäärin 73 prosenttia tarkastetuista asiakirjoista, 23 prosenttia hylättiin täydellisinä, 1 prosentti hylättiin epätäydellisinä ja 3 prosenttia hyväksyttiin epätäydellisinä. Hyväksyttyjen ja hylättyjen asiakirjojen prosenttiosuus vaihtelee jäsenvaltion mukaan. Tähän vaikuttavat esimerkiksi ilmoitusten laatuja viljelijöiden käyttämä lohkojärjestelmä sekä paikallisesti vaihteleva petosten määrä. Vuonna 1996 hyväksyttyjen asiakirjojen määrä oli 60-93 prosenttia jäsenvaltiosta riippuen ja vuonna 1995 tämä määrä oli 45-96 prosenttia. Kun kaukokartoituksen perusteella päätetään tehdä tarkastuskäynti, tarkastaja tietää mitkä ovat ne lohkot ja viljelmäryhmät, joiden perusteella hylkääminen on tehty, joten hän voi keskittyä syventämään tietojaan asiasta. Näiden lohkojen määrä asiakirjakokonaisuutta kohti on yleensä pieni ja siksi myös tarkastusaika on rajoitettu. Lisäksi tietyt hylkäämiset koskevat ainoastaan maankäyttöä, joten ne eivät edellytä lohkojen mittaamista. Tarkastusta helpottaa myös toimeksisaajalta hankittu asiakirja-aineisto (otteet kartoista ja kuvista), jolla voidaan havainnollistaa ongelmia erityisesti, jos viiteaineistona käytetyt kartat ovat vanhoja. 4. 2 Laadunvalvonta Jokaiselta toimeksisaajalta vaaditun laatutakuun lisäksi varmistetaan kaksinkertainen laadunvalvonta. Komissio (Ispran YTK yhdessä PO VI:n kanssa) vastaa töiden asianmukaista suorittamista koskevista tarkastuksista, jotka tehdään jäsenvaltioiden hyväksi ja yhteistyössä niiden kanssa tarkastamalla otos toimeksisaajien antamista tiedoista. Jäsenvaltiot puolestaan tarkastavat paikan päällä, hyväksyttyjen ja hylättyjen asiakirjojen otoksen perusteella, että päätöksenteon perusteita sovelletaan oikein. Ne arvioivat myös kaukohavaintotarkastuksissa huomaamatta jääneet poikkeavuudet. Tämän menettelyn, jolla ei ole vastinetta perinteisissä tarkastuksissa, tarkoituksena on mukauttaa erilaiset fyysisen tarkastuksen menetelmät ja yhdistellä niitä. Tavoitteena ei ole menttelytapojen kilpaileva vaan ennemminkin täydentävä soveltaminen. Vuonna 1995 YTK teki ensimmäiset testit, jotka koskivat kolmea toimeksisaajaa. Vuonna 1996 YTK:n alihankkija ja osittain myös YTK itse tarkastivat 11 toimeksisaajaa 18:sta. Nämä tarkastukset rahoitettiin YTK:n talousarviosta. Sen mukaan, milloin tarkastettavat tiedot on toimitettu Ispraan, tietyt arviot saadaan vuoden 1996 lopussa ja muut vuoden 1997 alussa. 4. 3 Tulosten luotettavuus Kaukokartoituksen luotettavuutta voidaan arvioida joko YTK:n tekemien laatutarkastusten tulosten (käytettävissä on ainoastaan alustavia tietoja) tai jäsenvaltioiden tarkastuskäyntien tulosten perusteella, jotka on lähetetty toimeksisaajalle ja liitetty tämän antamaan selvitykseen. Käyttökelpoisia osittaisia tuloksia on saatavilla ainoastaan vuosista 1995 ja 1996. Tietojen kerääminen on arkaluontoista, koska arviointi on osittain subjektiivista, kaikkia tapauksia ei ole mahdollista luokitella ja kohteesta saatavat, joskus hyvin niukat tiedot, tulevat paikallisten viranomaisten kautta, ja niitä voi olla vaikea tulkita. • 12 294:stä vuonna 1995 hylätystä ja paikan päällä tarkastetusta tapauksesta 42 prosentissa havaittiin poikkeavuuksia. Vuonna 1996 (luvut ovat osittaisia, tiedot on saatu 2 545 tapauksesta) vastaava prosentti on 61. Voidaan siis arvioida valikoivuuden lisääntyneen, koska enää ci esiinny niin paljon "vääriä hälytyksiä" eli tapauksia, jotka olisi pitänyt hyväksyä. • On myös tarkistettava, kyetäänkö tarkastuksilla havaitsemaan kaikki tapaukset, joissa poikkeavuuksia esiintyy: onko hyväksyttyjen asiakirjojen joukossa esimerkiksi sellaisia, jotka olisi pitänyt hylätä. Tällaista valvontaa ei ole voitu toteuttaa järjestelmällisesti, koska käytettävissä on ollut hyvin vähän tietoja: vuonna 1995 tiedot neljästä toimeksisaajasta ja vuonna 1996 kolmesta (alustava). Vuonna 1995 hyväksyttiin 241 sellaista tapausta, jotka oli tarkastettu paikan päällä, 71:ssä näistä tapauksista havaittiin poikkeavuuksia (pääasiassa ne koskivat kahta toimeksisaajaa). Vuonna 1996 havaittiin poikkeavuuksia 24 tapauksessa 198:sta. Koska tiedot on saatu hyvin pienestä otoksesta asiakirjoja ja toimcksisaajia, voi kuvitella, että joko tulosten tulkinta on epäonnistunut tai "poikkeavuus" on määritelty eri tavalla. Toisaalta näitä lukuja ei ole vielä vahvistettu YTK:n laatutarkastuksilla. Tämän puolen selkiinnyttämiseksi on kaikille jäsenvaltioille suositeltu tästä lähtien vähimmäismäärää hyväksyttyjen asiakirjojen paikan päällä tehtäviä tarkastuksia. On myös huomattava, että tiettyjä poikkeavuuksia ei voi havaita kaukohavintotarkastuksissa, joten niitä ei ole kaukokartoituksella etsittykään. Tällaisia seikkoja ovat esimerkiksi vehnä- tai rapsilajikkeet tai kesannon hoito, jotka voivat selittää tiettyjä eroja. • Toimeksisaajat ovat myös luovuttaneet hallintoelimille noin 25 prosenttia asiakirjoista joko täydennettäviksi tai korjattaviksi ennen kuin niitä voi käsitellä; 21 prosenttia näistä on palautettu (keskiaivo vuosina 1995-1996). Jotkut näistä asiakirjoista on epäilemättä hylätty toisen kerran kuvatulkinnan jälkeen, minkä vuoksi korjattuja ja hylättyjä asiakirjoja ei voi laskea yhteen. Jotkut asiakirjoista on varmasti myös hyväksytty täydentämisen tai selvien virheiden korjaamisen jälkeen. Sen sijaan ne 4 prosenttia, joita ei ole kuvatulkittu, on todennäköisesti tarkastettu paikan päällä, vaikka niitä ei olisi laskettu kaukokartoituksen hyväksi. Myös tältä kannalta katsottuna kaukokartoitus on vähintään yhtä tehokas valvontakeino kuin perinteiset tarkastukset. 5. KAUKOKARTOITUKSEN KUSTANNUKSET 5. 1 Kustannukset jäsenvaltioille Alempana olevissa taulukoissa 5 ja 6 esitetään kaukokartoituksen yksikkökustannukset erikseen sateellittivalvonnan ja ilmavalokuvien osalta. Kustannukset vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa tarkastettujen asiakirjojen, niihin liittyvän pinta-alan ja niiden monimuotoisuuden (esimerkiksi lohkojen lukumäärä) mukaan. Lisäksi vuoden 1996 tiedot ovat asiakirjojen lukumäärää lukuun ottamatta alustavia. Kustannusten voidaan havaita pienentyneen säännöllisesti tekniikan paranemisen ja toimeksisaajien asiantuntemuksen lisääntymisen myötä sekä käsiteltyjen tapausten määrän lisääntymisen ja viime aikoina myös yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän tietokantojen saatavuuden vuoksi. Tämä säännöllisyys on vähäisempää ilmavalokuvauksen alalla, jolla Italia on johtavassa asemassa (ks. taulukko 2). Italia on itse asiassa vuosien kuluessa käyttänyt hyvin erilaisia tekniikkoja eri aloilla. Vuosina 1994 ja 1995 Italiassa tehtiin yleisiä kaukohavaintotarkastuksia, joita ei yhteisrahoitettu ja joiden tulokset varmistettiin viljelijöiltä. Vuonna 1996 komission pyynnöstä yleistyneistä ortokorjauksista aiheutui yksinään noin 29 ecun lisäkustannukset asiakirjaa kohti. Taulukko 5. Arvio satellittivalvonnan kustannuksista, kuvat mukaan lukien, ilman arvonlisäveroa Asiakirjojen lukumäärä Lohkojen lukumäärä Pinta-ala hehtaareina 69 643 1 023 771 2 929 454 Kokonaiskus tannukset ecuina 11 320 188 ecua/ asiakirja ecua/ lohko ecua/ hehtaari 162,55 11,06 3,86 53 388 42 269 34 674 797 067 472 975 331567 2 498 218 1 471 363 937 055 9 720 793 8 779 903 8 806 351 182,08 207,71 253,98 12,20 18,56 26,56 3,89 5,97 9,40 Taulukko 6. Arvio ilmavalokuvien avulla suoritettavien kaukohavaintotarkastusten kustannuksista, ilman arvonlisäveroa Asiakirjojen lukumäärä Lohkojen lukumäärä Pinta-ala hehtaareina 50 146 719 236 769 110 Kokonaiskus tannukset ecuina 7 154 987 ecua/ asiakirja ecua/ lohko ecua/ hehtaari 142,68 9,95 9,30 46 810 27 426 553 169 285 386 700 953 313 864 4 427 537 2 465 382 94,59 89,89 8,00 8,64 6,32 7,85 1996 (alustava) 1995 1994 1993 1996 (alustava) 1995 1994 Edellä mainittuihin kustannuksiin sisältyy satelliittikuvien tai ilmavalokuvien ostoja toimeksisaajien kokonaispalkkiot (jäsenvaltioiden ja EMOTR:n osuus) kuvien ja asiakirjojen käsittelystä, kuvatulkinnasta ja tulosten toimittamisesta. 5. 2 EMOTR:n menot EMOTR ostaa kuvat ja suorittaa maksut. Vuoteen 1994 asti se vastasi 100 prosentista toimeksisaajien kustannuksista ja siitä alkaen enintään 50 prosentista. Näistä menoista on yhteenveto taulukossa 7. Menot eivät ole täysin verrattavissa taulukkojen 5 ja 6 tietoihin, koska tietyille menoille ei ole haettu tai myönnetty yhteisrahoitusta (ks. 5. 3 kohta) ja jotkut kaukohavaintotarkastukset (esimerkiksi viini- tai oliivirekisteri) eivät sisälly taulukkoihin 5 ja 6. Lisäksi samasta talousarviosta on rahoitettu tiettyjä kaukokartoitukseen liittyviä toimia: • Tutkimus viljclylohkojcn rajoja koskevien mittausten tarkkuudesta (yksi sopimus vuonna 1992), kustannus 31 560 ecua. Tutkimus lohkojen rajojen automaattisesta segmentoinnista satelliittikuvien avulla (kolme sopimusta vuosina 1992-1993), kustannus 101 910 ecua. Tutkimus tutkakuvien käyttämisestä optisten kuvien sijasta (yksi sopimus vuonna 1993), kustannus 26 230 ecua. Kaukohavaintotarkastuksia koskevan tietokoneohjelman kehittäminen (avoin tarjouspyyntö) ja ohjelman testaaminen kolmella kokeneella toimeksisaajalla (82 800 ecua vuonna 1993, 372 729 ecua vuonna 1994 ja 223 506 ecua vuonna 1995). Tämä ohjelma (CACHOO) on tällä hetkellä käytössä Tanskassa, Suomessa ja Portugalissa. Myös YTK käyttää sitä laadunvalvonnassa. Taulukko 7. Kaukokartoitusta koskevat EMOTR: n menot ecuina Vuosi 1990 (100%) 1991 (100%) 1992 (100%) 1993 (100%) 1994 (100%) 1995 (50%) 1996 (50 %, alustava tieto) yhteensä 1990-96 kuvat (100%) tarkastukset 138 718 73 286 437 022 1 059 482 1 184 134 1 367 966 1 408 662 584 500 713 931 4 142 227 7 577 104 8 314 638 7 000 000 9 653 150 muut sopimukset 0 0 31560 210 940 372 729 223 506 0 yhteensä 723 218 787 217 4 610 809 8 847 526 9 871501 8 591 472 11061812 5 669 270 37 985 549 838 735 44 493 554 Kun asetus N:o 165/94 annettiin, sen rahoitusselvityksessä varauduttiin 20 miljoonan ecun menoerään vuoteen 1998 mennessä (vuoden 1994 liittymisasiakirjassa määrä nostettiin 21,5 miljoonaan ecuun). Tähän määrään oli päädytty sen ajan tietojen perusteella: 6 miljoonaa ilmoitusta, joista 5 prosenttia oli tarkastettava, arvioidut yksikkökustannukset 200 ecua ja kaksi kolmasosaa tapauksista voitiin kattaa kaukohavaintotarkastuksilla. Nykyisten tietojen mukaan tätä arviota voidaan vähentää. Kun otetaan huomioon äskettäin tehty kaukohavaintotarkastusten soveltamisalan laajentaminen siten, että yksikkökustannukset kuitenkin vähenivät, tällä hetkellä vaikuttaa siltä, että 15 miljoonaa ecua vuosittain (kuvat mukaan lukien) olisi kohtuullinen määrä. 5. 3 Jakautuminen Yhteisrahoituksesta annettujen säädösten mukaan käytettävissä olevat määrärahat jaetaan jäsenvaltioiden kesken asetusten N:o 3887/92 ja 165/94 liitteenä olevan jakomenettelyn mukaisesti. Tähän mennessä tätä rajoitusta on voitu soveltaa ainoastaan vuonna 1993. Muina vuosina määrärahat ovat tosiasiassa olleet suuremmat kuin jäsenvaltioiden hyväksyttävät hakemukset. Vuonna 1993 Kreikka ei vahvistanut yhteisrahoitusta koskevaa pyyntöään ja vuonna 1995 Italian hakemuksesta voitiin myöntää ainoastaan 48 prosenttia pyydetyn 50 prosentin sijasta. Italia on järjestänyt yhteistyössä komission kanssa lisätarkastuksia koskevan ohjelman, mutta lisämäärärahojen myöntämiseen tarvittavia tietoja ei toimitettu komissiolle riittävän ajoissa. 6. KUSTANNUKSET JA TEHOKKUUS 6. 1 Komission tutkimus Vuonna 1996 EMOTR toteutti YTK:n tuella kustannus-hyöty-analyysin, johon saatiin tiedot kolmesta lähteestä: toimeksisaajien kertomukset kaukohavaintotarkastuksista (1993-1995), jäsenvaltioiden vuosikertomukset yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän käyttöönotosta (1993-1995) ja jäsenvaltioille vuonna 1995 suunnattu kyselytutkimus, joka koski kaukokartoitusta täydentäviä tarkastuksia ja perinteisiä tarkastuksia. Seitsemän jäsenvaltiota ja neljä Saksan osavaltiota (Land) vastasi kyselyyn ja kahden muun jäsenvaltion osalta komissiolla oli osittaisia tietoja (kustannukset). Käytettävissä olevien tietojen määrä on melkoinen, mutta tietoja on joskus vaikea tulkita tai verrata keskenään. Ensimmäiset tulokset osoittavat, että käytettyjen perusteiden mukaan jäsenvaltioissa esiintyy hyvin erilaisia tilanteita ja tietyillä kansallisilla hallintoelimillä on ollut vaikeuksia perinteisten tarkastusten kustannusten 10 laskemisessa ja jopa niiden sisällön arvioimisessa. Komissio haluaa välttää tiettyjen kyselytutkimuksessa saatujen vastausten väärän tulkinnan. Toisaalta tilanne kehittyy nopeasti ja muuttuu yleisesti paremmaksi yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän lopullisen käyttöönoton ansioista. Tämän vuoksi on usein arveluttavaa verrata eri vuosien kertomuksia toisiinsa. Komissio ehdottaa, että analyysiä täydennetään vuoden 1996 tuloksilla ja että se vahvistetaan ja siitä keskustellaan tulevina kuukausina jäsenvaltioiden kanssa ennen lopullisten johtopäätösten tekemistä. Näiden täydennysten on tarkoitus auttaa jäsenvaltioita tekemään valintansa vuoden 1998 jälkeen (jos yhteisrahoitus lopetetaan) sekä auttaa myös komissiota määrittelemään oman asemansa siihen mennessä. 6. 2 Tarkastusten kannattavuus Tarkastettujen asiakirjojen määrän mukaan laskettuna (tarkastusten tehokkuutta huomioon ottamatta) ja jäsenvaltioilta saatujen kokonaislukujen perusteella kaukohavaintotarkastukset (kaikki kulut alv mukaan lukien) ovat perinteisiä tarkastuksia halvempia Tanskassa, Italiassa, Alankomaissa, yhdessä Saksan osavaltiossa (Sachsen), Ruotsissa (ainoastaan 1996) ja Portugalissa (hallinnon yleisarvio). Espanjassa ja Kreikassa menetelmät olivat kalleudeltaan lähellä toisiaan vuonna 1995 ja vuonna 1996 jo tässä mielessä tasaveroisia. Kaukokartoitus on kalliimpaa Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja useimmissa Saksan osavaltioissa. Muiden jäsenvaltioiden osalta ei ole käytettävissä tietoja perinteisistä tarkastuksista. Isoja pinta-aloja koskeviin asiakirjakokonaisuuksiin sovelletaan ainoastaan kaukohavaintotarkastuksia (tapaukset, jotka ovat pinta-alaltaan 1,5-6 kertaa suurempia kuin keskiarvo yhdennetyssä hallinto-ja valvontajärjestelmässä). Jos kannattavuuden voisi laskea suhteessa tarkastettuun pinta-alaan, kaukokartoitus osoittautuisi edullisemmaksi useimmissa tapauksissa. Koska perinteisesti tarkastetuista pinta-aloista ei kuitenkaan ole saatavissa tietoja, tällaista vertailua ei voi tehdä. Taulukoissa 5 ja 6 esitettyihin kokonaiskustannuksiin on lisättävä asiakirjojen valmistelu-ja käsittelykustannukset sekä ennen niiden toimittamista toimeksisaajalle että sen jälkeen, kustannukset mahdollisten lisätietojen hankkimisesta (esimerkiksi toimeksisaajien toimittamat maarekisterikartat) ja hylättyjen asiakirjojen tarkastukset paikan päällä. Toisin kuin perinteisten tarkastusten yhteydessä, sopimushintoihin lisättävästä arvonlisäverosta vastaa yleensä vastuullinen hallintoelin. Perinteisten tarkastusten ja ennen kaukokartoitusta sekä sen jälkeen tehtyjen tarkastusten kustannusvertailusta (painotettu keskiarvo) on tehty kokonaisarvio vuosilta 1995-96. Nämä tiedot esitetään alla olevassa taulukossa 8. Taulukko 8. Tarkastusten yksikkökustannusten vertailu (ecuina). Kustannukset asiakirjaa kohti ecuina kaukokartoitus, keskiarvo (1995, 8 jäsenvaltiota) kaukokartoitus, keskiarvo (1996, 8 jäsenvaltiota) kaukokartoitus, keskiarvo (1995, 9 jäsenvaltiota) Asiakirjojen hallinnollinen käsittely Kaukokartoitusta koskeva sopimus, ilman alv:tä Komission toimittamat kuvat Tarkastukset paikan päällä Alv kaukokartoitusta koskevista sopimuksista Kustannukset yhteensä asiakirjaa kohti Keskimääräinen yhteisrahoitus 24 173 24 34 29 284 86 24 164 21 34 28 271 82 31 0 0 198 0 229 0 Jos tutkitaan niitä jäsenvaltioita, joiden osalta vuoden 1995 tietoja on saatavilla, taulukosta 8 ilmenee, että kaukohavaintotarkastukset, alv mukaan lukien, tulevat keskimäärin kalliimmiksi jäsenvaltioille, mutta yhteisrahoitus tasoittaa tätä eroa. Eron väheneminen vahvistuu, kun verrataan samojen jäsenvaltioiden osalta kaukokartoitusta koskevia lukuja vuodelta 1996 ja paikan päällä tehtyjen tarkastusten lukuja vuodelta 1995. Keskiarvot kuitenkin liittyvät jäsenvaltioiden erilaisiin tilanteisiin: vuonna 1995 kustannukset vaihtelivat kaukohavaintotarkastusten osalta 160 ecusta 714 ecuun asiakirjalta ja perinteisten tarkastusten 11 osalta 132 ecusta 933 ecuun asiakirjalta. Tarkastettuihin asiakirjoihin liittyvä keskimääräinen pinta-ala oli 4-201 hehtaaria jäsenvaltiosta riippuen. 6. 3 Tarkastusten tehokkuuden vertailu Jos tarkastusten tehokkuutta yritetään verrata määrättyjen seuraamusten tai havaittujen poikkeamien perusteella, jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista on saatavilla ainoastaan asiakirjojen lukumäärään perustuvia tilastoja, joiden tiedot koskevat kaukokartoituksen jälkeen tehtyjä tarkastuksia ja perinteisiä tarkastuksia (yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän kertomuksissa toimitetut tiedot). Korjaamattomien tietojen perusteella voisi luulla, että kaukohavaintotarkastuksissa on kolmen vuoden ajan (1993-95) havaittu lähes aina vähemmän ongelmallisia tapauksia kuin perinteisissä tarkastuksissa (jäsenvaltiosta riippuen 2-4 kertaa vähemmän). Jos otetaan huomioon asiakirjat, jotka on palautettu hallintoelimille ennen kaukohavaintotarkastusta (ks. 4. 3 kohta), ero pienentyy tai havaittujen ongelmien määrä voi muuttua kaukokartoituksen eduksi. Jos taas otetaan asiakirjojen määrän sijasta lähtökohdaksi pinta-ala, johon on sovellettu seuraamuksia, tulokset voivat myös osoittautua kaukohavaintotarkastusten kannalta edullisiksi, koska niillä valvotaan suurempia aloja ja tutkitaan jokainen asiakirja perusteellisemmin. Pieniä poikkeavuuksia jää enemmän havaitsematta kaukohavaintotarkastuksissa, mutta tällä ei ole suurta vaikutusta niihin pinta-aloihin, joihin seuraamuksia on tosiasiassa sovellettu. Riskianalyysi on kuitenkin kaukokartoituksen osalta vähemmän joustava (tarkastukset ryhmitellään kohteittain, kun taas perinteiset tarkastukset voidaan kohdentaa yksittäisiin hakemuksiin) ja myös paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa on eroja: perinteisissä tarkastuksissa voidaan keskittyä yksityiskohtiin tai tarkastaa tietoja, joita ei saada selville satelliitin avulla (esimerkiksi durumvehnä- tai rapsilajikkeet, kesannon hoito jne. ), jopa tehdä korjauksia viljelijän toimittamien lisäselvitysten perusteella tai laskea eläimet samalla tarkastuskäynnillä. 6. 4 Paikan päällä tehtävien perinteisten tarkastusten arviointi Kustannusvastaavuuden tutkiminen perustuu vertailuun perinteisten tarkastusten kanssa. Yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän kertomusten yhteydessä komisso saa tilastoja tehdyistä tarkastuksista ja niiden tuloksista, mutta sillä on käytettävissään vain vähän tietoja tarkastusten todellisesta sisällöstä, käytetyistä mittausmenetelmistä ja sallituista poikkeamista. Perinteisille tarkastuksille on ominaista suurempi yhtenäisyys toisaalta eri maissa mutta myös erilaisten asiakirjojen välillä samassa jäsenvaltiossa. Käytännössä perinteisiä tarkastuksia rajoittavat logistiikkaan liittyvät tekijät (siirtyminen paikasta toiseen, tarkastajilta vaadittava tuotos) ja se miten pitkään kestävät niin sanotut rutiinitarkastukset viljelijän voi kohtuudella odottaa hyväksyvän. Jäsenvaltioiden ilmoittama tarkastusten keskimääräinen kesto on noin yksi päivä. Tästä seuraa, poikkeuksia lukuun ottamatta (pienet asiakirjakokonaisuudet), että tarkastajan ei ole materiaalisesti mahdollista tarkastaa kaikkia lohkoja edes tekemällä niillä kävellen kierros pinta-alan arvioimiseksi. Kiinteät aikarajat (alustavat tarkastukset ja asiakirjojen tarkastukset, karttojen käsittely maatilalla) huomioon ottaen on perusteltua olettaa, että useimmissa jäsenvaltioissa ainoastaan 15-40 prosenttia viljelylohkoista tulee tosiasiallisesti tarkastettua perinteisissä tarkastuksissa. Jos ei havaita r^rusteellisempaan tarkastukseen johtavaa ongelmaa, tarkastaja käytännössä valitsee lohkoista otoksen, jotka tarkastetaan rutiinikäynnillä. Tällainen valinta voi tietysti olla tehokas keino havaituista poikkeamista tai tarkastajan vaistosta riippuen. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että siihen voivat helposti vaikuttaa joko tarkastettava viljelijä tai ulkoiset olosuhteet (pääsy, etäisyys jne. ). Perinteisiä tarkastuksia rajoittavat usein niihin osoitetut voimavarat, mutta kaukohavaintotarkastukset määritellään täydellisissä sopimusasiakirjoissa ja niillä saavutetaan yhtenäinen ja puolueeton kohtelu, vaikka ne ovatkin tietyissä suhteissa vähemmän tarkkoja. Sen vuoksi on selvää, että jos keskeisenä perusteena pidetään tarkastusten yhtenäisyyteen ja puolueettomuuteen perustuvaa tehokkuutta, kaukokartoituksella on useimmissa jäsenvaltioissa enemmän etuja. 12 7. YHTEENVETO Kaukokartoitus on täysin kehittynyttä ja sen toteutettavuutta, oikeutusta ja perusteita ci enää epäillä. Kaukohavaintotarkastuksilla saavutettava määrä ylittää vastaavien perinteisten tarkastusten määrän ja tekniikkaa voidaan ilman suurempia vaikeuksia levittää suurelle joukolle kolmentoista eri kansallisen hallinnon alaisina toimivia toimeksisaajia. Komissio on suosinut ja yhteisrahoittanut kaukohavaintotarkastuksia, koska se on havainnut niiden merkittävät edut, joita ovat yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän herkän käyttöönottovaiheen aikana välttämätön ennalta ehkäisevä vaikutus, jokaista tarkastettua tapausta koskevien täydellisten asiakirjojen saatavuus ja mahdollisuus tutkia uudelleen tapaukset, joiden osalta herää kysymyksiä myöhemmin, keskeinen asema valvontatekmikoiden osalta ja yhdennetyn hallinto-ja valvontajärjestelmän edistyneimpien osien ilmeinen yhteisvaikutus. Näitä tarkastuksia käyttävillä jäsenvaltioilla on ollut myös joitakin hankaluuksia. Kaukokartoituksen tekniset rajoitukset, jotka koskevat tiettyjen viljelykasvien tunnistusta ja lohkojen vähimmäiskokoa tai pilvisyyttä, ovat tiedossa, mutta niihin on löydettävissä ratkaisuja, esimerkiksi ilmavalokuvat tai tutkakuvat. Lisäksi toimeksisaajien käyttäminen ja asiakirjojen ryhmittely kohteen mukaan tekevät hallinnon vaikemmaksi ja aiheuttavat alueellista epätasapainoa paikan päällä tehtävien tarkastusten osalta. Myös tarkastusten aikataulu on tiukka ja myöhästymiset ovat tavallisia. Silti jotkut toimeksisaajat onnistuvat tekemään työn päävaiheet kolmessa, jopa kahdessa kuukaudessa. Koska komissio on tällä tavoin rohkaissut jäsenvaltioita, osa niiden vastuusta on siirtynyt komissiolle. Tällä hetkellä painotus on palaamassa jäsenvaltioihin, jotka ovat ehdottaneet monia parannuksia: ilmavalokuvien käyttö, tarkastukset kahdessa vaiheessa, lohkokohtaisten sallittujen poikkeamien soveltaminen, koulutus jne. Toisaalta tämä tuki on arvokas asiakirja-aineiston lähde ja keino seurata havaittuja ongelmia ja arvioida ilmoitusten sekä kansallisten yhdennettyjen hallinto-ja valvontajärjestelmien laatua. Yhteisrahoituksen avulla komissio on kaukohavaintotarkastusten alalla saanut aikaan tietynlaista avoimuutta suhteessa jäsenvaltioihin. Nyt on käytössä keino, jolla voidaan valvoa fyysisten tarkastusten laatua, tarkkuutta ja tasavertaisuutta. Tätä tarkkuutta olisi noudatettava myös perinteisissä paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa, joita on tehty monilla eri tavoilla. Siitä voisi kuitenkin olla seurauksena paikan päällä tehtävien perinteisten tarkastusten kustannustason nousuja kustannusvastaavuuden tasapainottuminen suhteessa kaukohavaintotekniikalla tehtyihin tarkastuksiin. 8. PÄÄTELMÄT Komissio esittää jäljempänä alustavat päätelmät ja ehdottaa niiden täsmentämistä piakkoin saatavien tietojen avulla. Lopullinen kertomus kustannusvastaavuudesta, vuonna 1996 ja mahdollisesti vuonna 1997 tehtyjen tarkastusten täydellisten tulosten analysointi sekä YTK:n päätelmät ja suositukset saadaan laadunvalvontatarkastustcn jälkeen. 1) Komissio ehdottaa, että asetusta N:o 165/94 sovelletaan kokonaisuudessaan sen voimassaolon päättymiseen asti. Tätä varten se pyytää budjettivallan käyttäjältä yhteisrahoitukseen tarvittavia määrärahoja vuodeksi 1998. 2) Vuoden 1998 jälkeen vastuu siirtyy kokonaan jäsenvaltioille. On toivottavaa, että komissio lopettaa kaiken yhteisrahoituksen kaukokartoitukselle ja että jäsenvaltiot päättävät käytettävästä tekniikasta oman kustannus-hyöty-analyysinsä perusteella. 3) Tällä hetkellä näyttää välttämättömältä, että komissio jatkaa satellittikuvien toimittamisesta vastaamista vuoden 1998 jälkeen. Tällä tavoin voidaan turvata nykyinen hankintavarmuus ja säilyttää edulliset hinnat sekä välttää sattumanvarainen kilpailu vierekkäisten tarkastuskohteiden välillä. Tämä vastuu, joka on alle 10 prosenttia kaukohavaintotarkastuksen kokonaiskustannuksista, sekä sitä vastaava tuki, voidaan toteuttaa eri tavoin: joko niin että siitä vastaa suoraan pääosasto VI tai YTK, tai tekemällä sopimus kuvien toimittajien joukosta valitun alihankkijan kanssa. 13 4) Komissio voi jatkaa tukeaan sitä haluaville jäsenvaltioille myös ilman yhteisrahoitusta. Tuki voi olla puhtaasti YTK. n antamaa teknistä tukea tai, jos tuki on sekä teknistä että hallinnollista, sitä voivat antaa pääosasto VI ja YTK yhdessä. Tämä tuki voi ilmetä myös ulkopuolisena ja riippumattomana laadunvalvontana vuoden 1998 jälkeen, jos kysyntää on riittävästi. Siihen osallistuvat jäsenvaltiot vahvistavat sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt. 5) On tarpeen jatkaa tietynlaista 50 prosentin yhteisrahoitusta niille jäsenvaltioille, jotka haluavat, sen jälkeen kun niiden yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä on pantu täytäntöön olemassa olevan maarekisterin perusteella, parantaa järjestelmäänsä luomalla sovelletun tai ajanmukaistetun lohkojärjestelmän tai lähentämällä sitä muihin ilmoitus- tai valvontajärjestelmiin (esimerkiksi viini- tai oliivirekisteri). Tämä on perusteltua, kun otetaan huomioon ilmoitusjärjestelmien ja lohkojen tunnistusjärjestelmien laadun merkitys kaikille hallinnollisille tarkastuksille (joiden on kohdistuttava 100 prosenttiin tiedoista). Sitä voidaan perustella myös tällaisen investoinnin monivuotisella luonteella (kesto vähintään viisi vuotta). 14 ISSN 1024-4492 KOM(97) 39 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 15 Luettelonumero : CB-CO-97-036-FI-C ISBN 92-78-15504-7 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg K


title: REGULAMENTO (CE) Nº 243/97 DA COMISSÃO de 10 de Fevereiro de 1997 relativo à entrega de certificados de importação para carne de bovino de alta qualidade, fresca, refrigerada ou congelada

eurovoc_concepts:
North America
beef
import licence
product quality
quantitative restriction
refrigerated product


title: Regolamento (CE) n. 242/97 della Commissione del 10 febbraio 1997 che modifica il regolamento (CE) n. 2368/96 recante deroga e modifica al regolamento (CEE) n. 2456/93 recante modalità di applicazione del regolamento (CEE) n. 805/68 del Consiglio, per quanto riguarda il pubblico intervento

eurovoc_concepts:
Germany
beef
carcase
intervention policy
product quality

formats: html pdfa1b print


title: VERORDENING (EG) Nr. 244/97 VAN DE COMMISSIE van 10 februari 1997 betreffende de afgifte van invoercertificaten voor knoflook van oorsprong uit China

eurovoc_concepts:
China
bulb vegetable
import licence
originating product
quantitative restriction


title: Decyzja Komisji z dnia 10 lutego 1997 r. dotycząca informacji wprowadzanych do plików komputerowych towarzyszących przesyłkom z państw trzecich zwierząt lub produktów zwierzęcych, które są ponownie wysyłaneTekst mający znaczenie dla EOG

eurovoc_concepts:
animal product
data processing
import
live animal
re-export
veterinary inspection

formats: html pdf print

text: 342 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 20 31997D0152 L 59/50 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 28. 2. 1997 DECYZJA KOMISJI z dnia 10 lutego 1997 r. dotycząca informacji wprowadzanych do plików komputerowych towarzyszących przesyłkom z państw trzecich zwierząt lub produktów zwierzęcych, które są ponownie wysyłane (Tekst mający znaczenie dla EOG) (97/152/WE) KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, środki przewidziane w niniejszej decyzji są zgodne z opinią Stałego Komitetu Weterynaryjnego, PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ: Artykuł 1 Do plików komputerowych towarzyszących przesyłkom z państw trzecich zwierząt lub produktów zwierzęcych, które zostają ponownie wysłane wprowadza się informacje określone w Załączniku. Niniejsza decyzja skierowana jest do Państw Członkowskich. Artykuł 2 Sporządzono w Brukseli, dnia 10 lutego 1997 r. W imieniu Komisji Franz FISCHLER Członek Komisji (projekt uwzględniając decyzję Rady 92/438/EWG z dnia 13 lipca 1992 r. w sprawie komputeryzacji weterynaryjnych procedur przy- dyrektywy wozowych 90/675/EWG, decyzję 88/192/EWG (1), 90/424/EWG, ostatnio zmienioną Aktem Przystąpienia Austrii, Finlandii i Szwecji, w szczególności jej art. 12, zmieniającą 91/628/EWG decyzję 91/496/EWG, oraz uchylająca Shift), i a także mając na uwadze, co następuje: należy wprowadzić system informacyjny dla przesyłek zwierząt ponownie wysłanych przez urzędowych lekarzy weterynarii w punktach kontroli granicznej; wszystkie zainteresowane organy powinny mieć swobodny dostęp do plików komputerowych towarzyszących przesyłkom zwierząt lub produktów, które zostają ponownie wysłane; należy określić informacje wprowadzane do plików kompute- rowych w celu identyfikowania przesyłek poprawnego ponownie wysłanych i powodów ponownego wysłania; (1) Dz. U. L 243 z 25. 8. 1992, str. 27. 03/t. 20 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 343 ZAŁĄCZNIK INFORMACJE WPROWADZANE DO PLIKÓW KOMPUTEROWYCH TOWARZYSZĄCYCH PRZESYŁKOM Z PAŃSTW TRZECICH ZWIERZĄT LUB PRODUKTÓW ZWIERZĘCYCH, KTÓRE ZOSTAJĄ PONOWNIE WYSŁANE 1. Punkt kontroli granicznej a) Nazwa i kod punktu kontroli (Animo) b) Nazwisko odpowiedzialnego lekarza weterynarii. 2. Przesyłka a) Rodzaj i kod towarów (Animo) b) Liczba/ilość/jednostki c) Świadectwo zdrowia: i) numer serii, ii) data, iii) nazwisko i stanowisko lekarza weterynarii podpisującego świadectwo, iv) organ, do którego należy lekarz weterynarii, v) kraj pochodzenia d) Numer serii z „załącznika B” 3. Podmioty gospodarcze a) Nazwa (nazwisko) i adres gospodarstwa i/lub zakładu pochodzenia (w odpowiednich przypadkach numer zezwo- lenia) b) Nazwa (nazwisko) i adres eksportera c) Nazwa (nazwisko) i adres importera 4. Przebieg przesyłki a) Państwo trzecie pochodzenia b) Państwo trzecie wysyłki c) Region pochodzenia (w odpowiednich przypadkach) d) Państwo Członkowskie przeznaczenia/kraj przeznaczenia e) Odbiorca i adres miejsca przeznaczenia (w odpowiednich przypadkach numer zezwolenia) f) Środki transportu: i) lotnicze – numer lotu, ii) drogowe i kolejowe: – numer rejestracyjny pojazdu, – numer wagonu, iii) morskie – nazwa statku, iv) numer pojemnika (w odpowiednich przypadkach) 5. Ponowne wysłanie a) Data i czas (jeśli możliwe) ponownego wysłania b) Miejsce wysyłki (jeśli jest różne od wjazdowego punktu kontroli granicznej) c) Miejsce przeznaczenia (jeśli możliwe) d) Środki transportu: i) lotnicze ii) drogowe i kolejowe – numer lotu, – numer rejestracyjny pojazdu, – numer wagonu, iii) morskie – nazwa statku, iv) numer pojemnika 344 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 20 6. Powód ponownego wysłania a) Kontrole dokumentów: i) poza kompetencjami punktu kontroli, ii) brak świadectwa/licencji, iii) nieważne świadectwo/licencja, — kopia zamiast oryginału, — inne błędy formalne, iv) błędy w dokumentach, — państwo trzecie, — region, — zakład, — dodatkowe gwarancje, — klauzule ochronne, b) Kontrole identyfikacyjne. i) rozbieżność między świadectwem/licencją a towarem, ii) brak wymaganych oznakowań, iii) negatywne wyniki badania wzrokowego, — towarów, — środków transportu, — dobrostanu zwierząt c) Kontrole bezpośrednie. Towary niezgodne z przepisami, — badanie przez lekarza weterynarii, — badania laboratoryjne, — dobrostan zwierząt 7. Uwagi:


title: REGULAMENTO (CE) Nº 239/97 DA COMISSÃO de 10 de Fevereiro de 1997 relativo ao fornecimento de cereais a título de ajuda alimentar

eurovoc_concepts:
award of contract
cereal flour
food aid


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 243/97 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 10ης Φεβρουαρίου 1997 περί εκδόσεως πιστοποιητικών εισαγωγής για τα βόεια κρέατα εκλεκτής ποιότητας, νωπά, διατηρημένα με απλή ψύξη ή κατεψυγμένα


title: Rozhodnutí Komise ze dne 10. února 1997 o údajích, které je nutno zaznamenávat do počítačového informačního souboru o zásilkách zvířat nebo živočišných produktů ze třetích zemích, které se odesílají zpětText s významem pro EHP

text: 342 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 20 31997D0152 L 59/50 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 28. 2. 1997 ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 10. února 1997 o údajích, které je nutno zaznamenávat do počítačového informačního souboru o zásilkách zvířat nebo živočišných produktů ze třetích zemích, které se odesílají zpět (Text s významem pro EHP) (97/152/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v sou- ladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Příloha tohoto rozhodnutí stanoví, jaké údaje je nutno zazna- menávat do počítačového informačního souboru o zásilkách zvířat nebo živočišných produktů ze třetích zemí, které se odesílají zpět. Toto rozhodnutí je určeno členským státům. Článek 2 V Bruselu dne 10. února 1997. Za Komisi Franz FISCHLER člen Komise (projekt 92/438/EHS rozhodnutí Rady s ohledem na dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při směrnic 90/675/EHS, dovozu 91/496/EHS, 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS (1), naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí, Shift), 91/628/EHS a rozhodnutí o změně ze vzhledem k tomu, že je nutno vytvořit informační systém týka- jící se zásilek zvířat, které úřední veterinární lékaři na stanovišti hraniční kontroly odešlou zpět; vzhledem k tomu, že každý dotčený orgán musí mít namát- kový přístup k počítačovému informačnímu souboru o zásil- kách zvířat nebo produktů, které byly odeslány zpět; vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, jaké údaje je třeba zaznamenávat do tohoto počítačového informačního souboru, zásilku odeslanou zpět a zjistit důvody vedoucí k jejímu zpětnému odeslání; aby bylo možné přesně identifikovat (1) Úř. věst. L 243, 25. 8. 1992, s. 27. 03/sv. 20 CS Úřední věstník Evropské unie 343 ÚDAJE, KTERÉ JE NUTNO ZAZNAMENÁVAT DO POČÍTAČOVÉHO INFORMAČNÍHO SOUBORU O ZÁSILKÁCH ZVÍŘAT NEBO ŽIVOČIŠNÝCH PRODUKTŮ ZE TŘETÍCH ZEMÍ, KTERÉ SE ODESÍLAJÍ ZPĚT PŘÍLOHA 1. Stanoviště hraniční kontroly a) Název a kód kontrolního stanoviště (Animo) b) Jméno odpovědného veterinárního lékaře 2. Zásilka a) Povaha a kód zboží (Animo) b) Počet/množství/jednotky c) Veterinární osvědčení i) číslo ii) datum iii) jméno veterinárního lékaře, který podepsal osvědčení, a název orgánu veterinární péče, pro který pracuje iv) původní orgán veterinární péče veterinárního lékaře v) země původu d) Číslo „přílohy B“ 3. Obchodníci a) Jméno a adresa hospodářství a/nebo zařízení původu (v případě potřeby číslo schválení) b) Jméno a adresa vývozce c) Jméno a adresa dovozce 4. Pohyb zásilky a) Třetí země původu b) Třetí země odeslání c) Region původu (v případě potřeby) d) Členský stát určení/země určení e) Adresát a adresa určení (v případě potřeby číslo schválení) f) Způsob dopravy i) letecky: ii) po souši: – číslo letu – registrační číslo vozidla – číslo vagónu iii) po moři: – název plavidla iv) číslo kontejneru (případně) 5. Zpětné odeslání a) Datum a, pokud je to možné, hodina zpětného odeslání b) Místo výstupu (pokud je odlišné od stanoviště hraniční kontroly místa vstupu) c) Místo určení (pokud je to možné) d) Způsob dopravy i) letecky: ii) po souši: – číslo letu – registrační číslo vozidla – číslo vagónu iii) po moři: – název plavidla iv) číslo kontejneru 344 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 20 6. Odůvodnění zpětného odeslání a) Kontrola dokladů i) mimo příslušnost kontrolního stanoviště ii) nepřítomnost osvědčení/licence iii) neplatné osvědčení/licence — kopie místo originálu — jiné formální nedostatky iv) nedostatky v dokladech — třetí země — region — zařízení — dodatečné záruky — ochranná doložka b) Kontrola totožnosti i) rozdíl mezi osvědčením/licencí a zbožím ii) nepřítomnost předepsané známky nebo značky iii) nepříznivé výsledky vizuální prohlídky — zboží — dopravního prostředku — dobrých životních podmínek zvířat c) Fyzická kontrola neodpovídající zboží — vyšetření veterinárním lékařem — laboratorní zkoušky — dobré životní podmínky zvířat 7. Poznámky