title: Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Sverige til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter

eurovoc_concepts:
Sweden
VAT
approximation of laws
derogation from EU law
telecommunications
transmission network

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 05. 02. 1997 KOM(97) 42 endelig udg. Forslag til RÅDETS BESLUTNINGER om bemyndigelse af alle 15 medlemsstater til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om haniionisenng af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) ' ,w ril * J5J. iff»1 ' i '" s !" li,"/1 | >; ! * - # » •' k S» ,fM 1 ,*t* i- I',*Y '» l'f '" fr* Ri I -1 " t i") I * \ K 'i ** ( ]'1 I ,. ' ' ' ,< • : 1,4. ', hr -,, I- 1 - 7. i1 Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Belgien til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) -1 BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 10. september 1996 anmodede regeringen i Kongeriget Belgien om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Kongeriget Belgien. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbmges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden tor EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Kongeriget Belgien med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet tor sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der tinder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. Direktivet er scnesl ændret ved direktiv %/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 1996, s. 89). -. V Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette fomiål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv oin ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- ^ føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. - tb Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Kongeriget Belgien til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering at' medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Kongeriget Belgien har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 10. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Kongeriget Belgien; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 6 Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Kongeriget Belgien til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lyd form og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Belgien. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand T-- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. s - Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Danmark til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) - <\ - BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Kongeriget Danmark om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Kongeriget Danmark. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. 1 henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Kongeriget Danmark med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. I. HIT nr. L 145 af 1. 1. 6. 1977, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 2X. I2. 1996, s. 89). \o Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse få tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- u- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. - \z Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Kongeriget Danmark til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. I, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Kongeriget Danmark har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Kongeriget Danmark; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: - \3 Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Kongeriget Danmark til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder overdragelsen eller tildelingen af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Artikel 2 Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Danmark. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand ^ FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. \S"- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Forbundsrepublikken Tyskland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) it BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Forbundsrepublikken Tyskland om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem, ensartet bereg ningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Forbundsrepublikken Tyskland. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Mere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Forbundsrepublikken Tyskland med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. 1. KFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. I. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/I-F (EFT nr. 1. 33S af 2X. 12. 1996. s. 89). \T- Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse få tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- i s- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. - n Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Forbundsrepublikken Tyskland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det tælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fia Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Forbundsrepublikken Tyskland har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Forbundsrepublikken Tyskland; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: lo- Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Forbundsrepu blikken Tyskland til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 3 I. december I9()8. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand - 2\ FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. - 2Z Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Den Hellenske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) -i-b- BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 2. september 1996 anmodede regeringen i Den Hellenske Republik om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Den Hellenske Republik. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for El ! falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU Flere og fiere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Den Hellenske Republik med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). 24-- Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse få tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over-. 2S"- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. - 2 £o Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Den Hellenske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgaindlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Den Hellenske Republik har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 2. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Den Hellenske Republik; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: z\- Artikel J Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Den Hellenske Republik til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 3 I. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Den Hellenske Republik. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 2 8- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. 2P[- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Spanien til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikelK) i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) So BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Kongeriget Spanien om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Kongeriget Spanien. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. I, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbaiges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Kongeriget Spanien med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres Mildt ud for vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 1996. s. 89). 3t - Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- 3 2- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. S3 Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Kongeriget Spanien til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Kongeriget Spanien har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 19% om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 undenettet om anmodningen fra Kongeriget Spanien; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING. M Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Kongeriget Spanien til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 3^ FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. 3G Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Den Franske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) - 3 >> BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Den Franske Republik om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen ira regeringen i Den Franske Republik. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for El 1. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Den Franske Republik med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 197. 7. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv %A)5/EF (EFT nr. L 338 ar 28. 12. 1996, s. 89). 3Ssr Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og denned let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- si- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. U. O Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Den Franske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Den Franske Republik har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Den Franske Republik; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: M Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Den Franske Republik til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Artikel 2 Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand LU FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. H-3 Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Irland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) LV4 BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Irland om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag' - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Irland. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. 1 henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Irland med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). - ^ Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse tå tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige fonner for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- L\rC> føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. H -l Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Irland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Irland har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fia Irland; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel l <+& for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Irland til at lade anvendelsesområdet telekommu nikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Irland. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 4-c1 FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. - 5 o- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Den Italienske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) - s\ BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Den Italienske Republik om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Den Italienske Republik. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Den Italienske Republik med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for M), vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. 1. EFT nr. L 145 ;if 13. 6. 1977, s 1 Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%. s. 89). S2 Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige fonner for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- &2>- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. siv Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Den Italienske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse fonner for svig eller unddragelse; Den Italienske Republik har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Den Italienske Republik; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: SS Artikel I Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Den Italienske Republik til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Artikel 2 Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Fonnand s?> FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. \- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Storhertugdømmet Luxembourg til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) 5E- BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Storhertugdømmet Luxembourg om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg ningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Storhertugdømmet Luxembourg. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden fonn for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Storhertugdømmet Luxembourg med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. I. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv %/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). s°\- Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse få tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over bo - føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. Cl ' Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Storhertugdømmet Luxembourg til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FØR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse, Storhertugdømmet Luxembourg har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Storhertugdømmet Luxembourg; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: - £2 Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Storhertugdømmet Luxembourg til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Storhertugdømmet Luxembourg. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand 6 3- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. Gu-- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Nederlandene til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) 4>S - BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 30. september 1996 anmodede regeringen i Kongeriget Nederlandene om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Kongeriget Nederlandene. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Kongeriget Nederlandene med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. 1. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv %/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). &C> Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener fonnålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige fonner for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- - C\- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. C& Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Kongeriget Nederlandene til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Kongeriget Nederlandene har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 30. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Kongeriget Nederlandene; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Cf\- Artikel J Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Kongeriget Nederlandene til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder overdragelsen eller tildelingen af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand ^ o^ FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. "?! - Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Republikken Østrig til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikell) i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) 12 BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. september 1996 anmodede regeringen i Republikken Østrig om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Republikken Østrig. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Republikken Østrig med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. t. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). r?»- Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og denned let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fia Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- ^ V' føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. - ^ Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Republikken Østrig til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om hannonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger. I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse fonner for svig eller unddragelse; Republikken Østrig har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fia Republikken Østrig; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: ^ Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Republikken Østrig til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Republikken Østrig. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets veime hormand - T >- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. ~3S Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Den Portugisiske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) ^ BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Den Portugisiske Republik om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Den Portugisiske Republik. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU Flere og liere forbmgere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen al'de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Den Portugisiske Republik med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. 1. HIT nr. Y. 145 af 13. 0. 1977. s l. Direktivet er senest ændret ved direktiv %/«>5/liF (EFT nr. I, 33X al 2K. !2. 19%. s. 89). Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- - Si føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. S2. - Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Den Portugisiske Republik til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om hannonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. I, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Den Portugisiske Republik har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 undenettet om anmodningen fia Den Portugisiske Republik; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: <%3>- Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Den Portugisiske Republik til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Artikel 2 Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Den Portugisiske Republik. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand Suy FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. SS Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Republikken Finland til at anvende en foranstaltning, som fiaviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om hannonisering af medlemsstatemes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) S t, BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 10. september 1996 anmodede regeringen i Republikken Finland om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Republikken Finland. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Republikken Finland med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der finder sted inden for telekommunikationsydelsers EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for vedkommende. I. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv %/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 19%, s. 89). « • *- Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette fonnål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være al anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- € 8- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. &=\ Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Republikken Finland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Republikken Finland har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 10. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Republikken Finland; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: ^O Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Republikken Finland til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Republikken Finland. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand ^i FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. ^x- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Kongeriget Sverige til at anvende en foranstaltning, som fiaviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter ( forelagt af Kommissionen) ^ 2 >- BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Kongeriget Sverige om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. I overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Kongeriget Sverige. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. 1 henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen al de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden form for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Kongeriget Sverige med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, der tinder sted inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres fuldt ud for telekommunikationsydelsers vedkommende. I. HFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/9. VEF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 1996. s. 89). % Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigelsens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udfonne en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen. Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser Disse ovrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler efter anvendt over- "\s- føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. <% Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Kongeriget Sverige til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om hannonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Kongeriget Sverige har ved skrivelse indgået til Kommissionen den 6. december 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF; de øvrige medlemsstater er den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra Kongeriget Sverige; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene fonnål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: - *n— Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Kongeriget Sverige til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte tele kommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Denne bemyndigelse udløber den 31. december 1998. Artikel 2 Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Sverige. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand *\%- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fra moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne forni for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. - « f l- Forslag til RÅDETS BESLUTNING om bemyndigelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (forelagt af Kommissionen) - \GO BEGRUNDELSE Ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat den 6. december 1996 anmodede regeringen i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om bemyndigelse til - i medfør af artikel 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag1 - at anvende en foranstaltning, som fraviger direktivets artikel 9. 1 overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 27, stk. 3, blev de øvrige medlemsstater ved skrivelse fremsendt den 20. december 1996 underrettet om anmodningen fra regeringen i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland. Anmodningen er et led i en ændring af reglerne om beskatningsstedet for levering af telekommunikationsydelser. I henhold til gældende lovgivning forstås ved leveringsstedet for telekommunikationsydelser i overensstemmelse med 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 1, det sted, hvor den, der leverer ydelsen, har etableret enten hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvorfra ydelsen leveres, eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholdssted. Reglen giver anledning til problemer i forbindelse med den faktiske beskatning af tele kommunikationsydelser, som forbruges inden for EU. Bestemmelsen medfører nemlig, at leveringer af telekommunikationsydelser foretaget af en leverandør etableret uden for EU falder uden for momsens anvendelsesområde, selv om ydelsen faktisk forbruges inden for EU. Flere og flere forbrugere i EU benytter tjenesteydere, som er etableret uden for EU, for at undgå at betale moms. Problemet med effektivt at beskatte telekommunikationsydelser er dukket op i takt med udviklingen af de tekniske muligheder for at levere sådanne ydelser, uden at det er nødvendigt for tjenesteyderen at råde over eget netværk eller adgang til anden fonn for fast forretningssted i det land, hvor kunden befinder sig. For medlemsstaternes budgetter medfører udviklingen tab af momsindtægter, ligesom også de europæiske televirksomheders konkurrenceevne berøres. Det må derfor konkluderes, at der er tale om momsunddragelse inden for denne aktivitetssektor. For at råde bod på denne situation ønsker regeringen i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland med hensyn til beskatningsstedet at kunne anvende afvigende regler, nemlig det sted, hvor aftageren af ydelsen har etableret hjemstedet for sin økonomiske aktivitet eller et fast forretningssted, hvortil ydelserne leveres, eller i mangel af et sådant, hans bopæl eller sædvanlige opholdssted. Formålet med momsen, som er at moms svares af hele det forbrug, inden for EU, vil på denne måde kunne virkeliggøres ftildt ud for der finder sted telekommunikationsydelsers vedkommende. I. EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977. s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/95/EF (EFT nr. L 338 af 28. 12. 1996. s. 89). \o\ Da anmodningen om fravigelse angår en ændring af beskatningsstedet, og da den samme fravigelse ønskes af samtlige medlemsstater, vil Rådets bemyndigelse fa tilsvarende virkning som en ændring af 6. momsdirektiv selv. En sådan ændring kan imidlertid kun finde sted i overensstemmelse med traktatens regler, der beskytter især Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs rettigheder. Den omhandlede foranstaltning vil under disse omstændigheder kun kunne godkendes som en midlertidig foranstaltning under hensyntagen til medlemsstaternes legitime interesser, nemlig at bekæmpe momsunddragelse, og i afventning af Rådets godkendelse af et forslag til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, som vil blive forelagt Rådet på samme dato. Fravigeisens varighed vil af samme grund skulle tidsbegrænses under hensyntagen til den nødvendige frist for vedtagelsen af en EU-forskrift og dennes gennemførelse i national lovgivning. En frist på ca. to år, som således begrænser fravigelsens gyldighed til den 31. december 1998, synes tilstrækkelig til dette formål. Da det drejer sig om en beskyttelsesforanstaltning, bør foranstaltningen begrænses til det strengt nødvendige for at bekæmpe momsunddragelsen og, uanset forslaget til direktiv om ændring af 6. momsdirektiv, baseres på en i momsmæssig henseende allerede velkendt og dermed let anvendelig mekanisme. Det vil i denne henseende først og fremmest være nødvendigt at begrænse virkningerne af bemyndigelsen til kun at omfatte de tjenesteydelser, der leveres af en tjenesteyder med hjemsted uden for EU, da det kun er sådanne, der i dag undgår beskatning og giver anledning til momsunddragelse. Med hensyn til definitionen af beskatningsstedet bør der vælges en mekanisme, som skaber færrest mulige specifikke momsforpligtelser for tjenesteydere med hjemsted uden for EU. Det undgås derved at foregribe den momsordning, som skal vælges i forbindelse med ændringen af 6. momsdirektiv. Det tjener formålet bedst at anvende reglerne i 6. momsdirektivs artikel 9, stk. 2, litra e), som gør den momspligtige aftager af ydelsen betalingspligtig for momsen. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt at udforme en løsning for beskatningen af de ydelser, der leveres til momspligtige personer. En sådan løsning ville kun ramme det endelige forbrug, der foretages af momspligtige personer uden ret til fradrag, dvs. hovedsageligt banker og for sikringsselskaber, og ikke de tjenesteydelser, der købes af privatpersoner. For at råde bod på dette bør det være obligatorisk at anvende artikel 9, stk. 3, litra b), for telekommunika tionsydelser, der leveres til ikke-momspligtige personer. Indførelse af en særlig regel for stedfæstelse af telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere med hjemsted uden for EU, kræver, at de omhandlede ydelser defineres. Den bedste løsning vil være at anvende den allerede internationalt bredt anerkendte definition fra Melbourne-konventionen Selv om et stigende antal ydelser i dag leveres via telenet, såsom reklamer, information, forlystelser og fritid, er det imidlertid ikke hensigtsmæssigt at inddrage sådanne i definitionen af telekommunikationsydelser. Disse øvrige former for tjenesteydelser kan nemlig leveres på anden vis end via telenet. At fastsætte forskellige beskatningsregler eller anvendt over- ~ I C2 føringsmetode risikerer kun at fordreje konkurrencen. Det er derfor at foretrække, at der skelnes mellem transporten af beskederne og deres indhold. Nærværende forslag til Rådets beslutning er identisk med de forslag, som Kommissionen på samme dato har forelagt for Rådet til fordel for de øvrige fjorten medlemsstater. lo O Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om bemyndigelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland til at anvende en foranstaltning, som fraviger artikel 9 i sjette direktiv (77/388/EØF) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig artikel 27, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: I henhold til artikel 27, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger nævnte direktiv, for at forenkle momsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse; Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har ved skrivelse indgået til Kommis sionen den 10. september 1996 om tilladelse til at indføre en foranstaltning, der fraviger artikel 9 i direktiv 77/388/EØF, de øvrige medlemsstater er den 20 december 1996 underrettet om anmodningen fia Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ; foranstaltningen er nødvendig for at imødegå de unddragelser, som har ført til, at et stigende antal momspligtige og ikke-momspligtige personer i Fællesskabet køber telekommunika tionsydelser uden for Fællesskabet med det ene formål at undgå at betale moms; det er ønskeligt, at fravigelsen bemyndiges indtil den 31. december 1998 for således at sætte Rådet i stand til at vedtage en generel og endelig løsning på fællesskabsplan på grundlag af Kommissionens forslag - VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING. - lOli Artikel 1 Som en fravigelse fra artikel 9, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF bemyndiges Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland til at lade anvendelsesområdet for samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omfatte telekommunikationsydelser, der leveres af tjenesteydere uden hjemsted i Fællesskabet til aftagere med hjemsted i Fællesskabet. I fald denne medlemsstat gør brug af denne mulighed, skal den ligeledes på samme tjenesteydelser anvende bestemmelsen i artikel 9, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EØF. Ved telekommunikationsydelser forstås ydelser, hvis formål er transmission, udsendelse og modtagelse af signaler, i skrift-, billed- eller lydform og alle andre oplysninger, ved hjælp af trådforbindelse, radiobølger eller ved optiske eller andre elektromagnetiske midler, herunder hel eller delvis overdragelse af retten til at benytte adgangen til transmission, udsendelse eller modtagelse. Artikel 2 Denne bemyndigelse udløber den 3 I. december 1998. Artikel 3 Denne beslutning er rettet til Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets veune Formand - lo S"- FINANSIERINGSOVERSIGT Dette forslag til Rådets beslutning vil, når det er vedtaget, bevirke en forøgelse af grundlaget for EU's egne indtægter hidrørende fia moms, da ændringen af beskatningsstedet for telekommunikationsydelser bør gøre det muligt lettere at momsbelægge forbruget af denne form for tjenesteydelser inden for EU. Det er imidlertid umuligt at sætte tal på denne stigning i egne indtægter. lot» - ISSN 0254-1459 KOM(97) 42 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 06 10 Katalognummer : CB-CO-97-038-DA-C ISBN 92-78-15518-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer l. -2°85 Luxembourg