title: Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land under 1995

eurovoc_concepts:
Community loan
economic reform
financial aid
political reform
third country

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 08. 01. KOM(%) 695 slutlig 1997 RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM GENOMFÖRANDET AV MAKROEKONOMISKT STÖD TILL TREDJE LAND UNDER 1995 I. ÖVERSIKT 1. Inledning 2. Makroekonomiskt stöd under 1995 3. Trender och tendenser i det makroekonomiska stödet 4. Att dela bördorna II. ALBANIEN 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd III. ALGERIET 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd IV. DE BALTISKA STATERNA 1. Inledning 2. Den senaste ekonomiska utvecklingen Estland Lettland Litauen 3. Genomförande av makroekonomiskt stöd le 1 C 2 3 4 28 28 28 29 31 33 33 34 35 36 38 38 38 38 49 40 42 V. VITRYSSLAND 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd VI. BULGARIEN 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd VII. MOLDOVA 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd VIII. RUMÄNIEN 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd IX. SLOVAKIEN 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd 44 44 44 45 46 47 47 48 49 51 52 52 52 54 54 56 56 56 58 59 60 60 60 63 63 X. UKRAINA 1. Inledning 2. Makroekonomisk utveckling 3. Strukturreformer 65 65 65 66 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd 67 4c I. ÖVERSIKT 1. Inledning stöd, som ursprungligen var avsett Gemenskapens makroekonomiska som betalningsbalansstöd inom gemenskapen, har sedan 1990 erbjudits även tredje land, huvudsakligen de central- och östeuropeiska länderna, men efterhand också andra länder, i det forna Sovjetunionen och Medelhavsområdet, för att stödja deras satsningar på politiska och ekonomiska reformer. I samband med att länderna i dessa områden inledde övergångsprocessen till en marknadsekonomi ställdes de inför likartade problem: betydande kostnader under de första stegen i reformprocessen, externa chocker (embargot under Gulfkriget, COMECON:s sammanbrott), otillräckliga resurser erbjudna av de internationella finansieringsinstitutionerna (IFI) och praktiskt taget obefintliga kapitalflöden från den privata sektorn. Mot denna bakgrund beslöt Europeiska gemenskapen att utvidga det makroekonomiska stödet till länderna i dessa områden som ett komplement till finansieringen från IFI. Man beslöt även att kommissionen, inom ramen för samordningsprocessen för stöd som de 24 industriländerna (G24) avtalat om för att hjälpa de central- och östeuropeiska länderna, skulle försöka få andra bidragsgivare att bidra på liknande sätt för att stödja de ekonomiska program som dessa länder genomför enligt avtal med IMF och Världsbanken. Flera sådana stödtransaktioner, omfattande de flesta central- och östeuropeiska länder som är berättigade till stöd från G24, genomfördes mellan 1990 och 1994 av EU och G24 (tabell 1 och 2). Under samma period fattade rådet även beslut om flera andra lånetransaktioner utanför det central- och östeuropeiska området. Inom ramen för gemenskapsstöd till länder kring Medelhavet som drabbats hårt av Gulfkonflikten beviljade rådet i juli 1991 ert lån på 160 miljoner ecu på förmånliga villkor till Israel. I september 1991 beslöts även att man skulle bevilja Algeriet ett medellångt lån på 400 miljoner ecu för att hjälpa landet att genomföra de politiska och ekonomiska reformer som inletts. I slutet av 1994 beslöts om ytterligare ett lån till Algeriet på högst 200 miljoner ecu2. År 1994 beslöts även om transaktioner till förmån för de nya oberoende staterna i den europeiska delen av före detta Sovjetunionen (N1S), omfattande lån på högst 45 miljoner ecu till Moldova och högst 85 miljoner ecu till Ukraina. På initiativ av Europeiska kommissionen antog G24-länderna ett antal principer som skall tjäna som riktlinjer för genomförande av makroekonomiskt stöd från EU och G24. Dessa principer, som betonar att stödet är extraordinärt, kompletterande i förhållande till finansiering från IFI och villkorligt med avseende på makroekonomiska kriterier, har sedan godkänts av EU:s finansministerråd (Ekofin) och tillämpas nu på gemenskapens makroekonomiska stöd till tredje land. Rapport om genomförande av makroekonomiskt stöd till tredje land, KOM(94) 229 av den 7 juni 1994. Rapport om genomförande av makroekonomiskt stöd till tredje land, KOM(95) 572 av den 27 november 1995. 2. Makroekonomiskt stöd under 1995 Under 1995 försköts brännpunkten för gemenskapens makroekonomiska stöd från gruppen av central- och östeuropeiska länder, som till följd av en allmänt positiv ekonomisk utveckling förlitar sig allt mindre på externt finansiellt stöd från offentliga institutioner. I stället har en växande andel av gemenskapslånen riktats till de nya oberoende staterna (NIS) och Medelhavsområdet. Inom den central- och östeuropeiska gruppen gjordes i maj 1995 en första delutbetalning på 15 miljoner ecu av ett lån till Albanien på totalt 35 miljoner ecu om vilket man beslutat i december 1994. Den andra delutbetalningen har dock försenats på grund av brister i genomförandet av den politiska linjen i landet. Av liknande skäl försenades utbetalningar, som hänförde sig till ett makroekonomiskt lån på 125 miljoner ecu till Rumänien, som beslöts 1994, och den första utbetalningen på 55 miljoner ecu skedde först i november 1995. I Bulgariens fall har allvarliga ekonomiska störningar starkt försenat återupptagandet av externt stöd från IFI, Europeiska unionen och bilaterala bidragsgivare. En andra post på 40 miljoner ecu, som utgör en del av ett gemenskapslån på 110 miljoner ecu till Bulgarien och som ursprungligen beviljades år 1992 och reaktiverades 1994, antas bli utbetalad 1996. Beträffande Slovakien gjordes inga utbetalningar 1995 av den lånefacilitet på 130 miljoner ecu som godkändes i slutet av 1994. Mot bakgrunden av de otillräckliga framstegen i förhandlingarna mellan kommissionen och de slovakiska myndigheterna om de ekonomisk-politiska villkoren för denna facilitet och med hänsyn till de förbättrade ekonomiska förhållandena i landet, har kommissionen från 1994 att bevilja ytterligare makroekonomiskt stöd till Slovakien skulle upphävas. Beträffande alla de tre baltiska staterna, vilka rådet 1992 hade beviljat makroekonomiskt stöd, har de andra delposterna i lån till Lettland och Estland inte utbetalats, framför allt beroende på den positiva utvecklingen av dessa I augusti 1995 utbetalade kommissionen, med anledning av de positiva resultaten av reformpolitiken, en rat på 25 miljoner ecu av den andra delen av gemenskapens lån till Litauen. länders betalningsbalanser. föreslagit att rådets beslut Beträffande de nya oberoende staterna (tidigare tillhöriga före detta Sovjetunionen) kunde kommissionen i augusti 1995 till Moldova frisläppa den andra delen på 20 miljoner ecu av ett lån på 45 miljoner från 1994, efter att landet uppfyllt villkoren för frisläppandet av denna del. I syfte att säkerställa en hållbar betalningsbalans för Moldova även under åren 1995-1996 noterade det internationella bidragssamfundet tidigt under 1995 behovet av att tillhandahålla ytterligare makroekonomiskt stöd. Rådet beslöt i början av 1996 följaktligen att bevilja Moldova ytterligare ett lån på 15 miljoner ecu. Vitryssland, som relativt sent inledde ekonomiska reformer, avtalade 1995 om ett standby-arrangemang med IMF. I april 1995 beslöt rådet under dessa förhållanden och efter att ha bedömt landets ekonomiska och finansiella läge, att bistå Vitryssland med ett makroekonomiskt lån på högst 75 miljoner ecu. Kommissionen fastställde slutligen i oktober, på basen av landets reviderade finansiella behov, lånesumman till 55 miljoner ecu. En första del (30 miljoner ecu) av detta lån utbetalades i december 1995. Beträffande Ukraina slutligen, kunde kommissionen i december 1995, efter avsevärda förseningar från de ukrainska myndigheternas sida, utbetala ett makroekonomiskt lån på 85 miljoner ecu. Mot bakgrund av fortsatta ekonomiska svårigheter för landet och förnyade ansträngningar av den ukrainska regeringen att ta itu med dessa, beslöt rådet i oktober 1995 att bevilja ytterligare makroekonomiskt stöd till Ukraina på högst 200 miljoner ecu. De första utbetalningarna av denna facilitet förväntas ske under andra hälften av 1996. I Medelhavsområdet beviljade rådet i december 1994 ett andra makroekonomiskt lån på 200 miljoner ecu till Algeriet och den första delen - 100 miljoner ecu - utbetalades i november 1995. Alla gemenskapstransaktioner har överensstämt med de principer som gäller för detta slag av stöd. Framför allt har gemenskapens makroekonomiska stöd främjat mottagarländernas ansträngningar att få till stånd ekonomiska reformer och strukturförändringar. I nära samarbete med IMF och Världsbanken har EU-stödet främjat en politik som i varje land anpassats till dess särskilda nationella behov, och utformats för att stabilisera det finansiella läget och upprätta en marknadsanpassad ekonomi (de makroekonomiska resultaten och reformutvecklingen i mottagarländerna sammanfattas i tabell 4 och 5, och behandlas land för land i de följande kapitlen). 3. Trender och tendenser i det makroekonomiska stödet Utvecklingen under år 1995 stärkte, såsom tidigare antyddes, ytterligare en trend som kunde skönjas redan 1994 beträffande den geografiska inriktningen av gemenskapens makroekonomiska stöd. Samtidigt ledde de ökande skillnaderna mellan mottagarländerna med avseende på deras ekonomiska förhållanden till allt mer varierande krav, vilka i sin tur fått det makroekonomiska instrumentet som sådant att ytterligare utvecklas. En relevant fråga inför framtiden är i vilken mån det existerande instrumentet, eller instrumenten, kan anpassas till att lämpa sig för unionens mål och samtidigt motsvara de nya behov som växer fram i mottagarländerna. Det makroekonomiska stödet till de central- och östeuropeiska länderna har utgjort en del av en bred satsning från unionens sida för att upprätta närmare band till dessa länder. Associeringsavtal har undertecknats med så gott som samtliga. Då Europeiska rådet i juni 1993 i Köpenhamn godkände målet om unionsmedlemskap för dessa länder, formulerade det samtidigt politiska och ekonomiska åtgärder för att underbygga detta mål, och bland stödet. Sedan dess har dessa nämndes uttryckligen det makroekonomiska förberedelseprocessen för medlemskap för de associerade länderna i Central- och Östeuropa intensifierats. Under denna process har sambandet mellan makroekonomisk stabilisering och strukturell anpassning framstått allt tydligare. För IMF:s del omsattes denna insikt i en bättre integration av sådana aspekter i de program som förhandlades fram med dessa länder, medan Världsbanken stödde nationella myndigheter i deras utarbetande av särskilda program med fokus på centrala strukturreformer, som skulle stödjas av politiskt baserad långivning. Också för unionens del har detta inverkat på val av tidpunkt för programmen och på deras innehåll. Utlåningen har i högre grad kommit att ges en politisk inriktning, samtidigt som dess samverkan med bidragsbaserade EU-instrument (framför allt Phare) förbättrats. Länderna i Central- och Östeuropa befinner sig i olika faser av ekonomisk omvandling och några av dem har uppenbart nått ett stadium i den ekonomiska reformprocessen där betalningsbalansstöd kanske inte längre är nödvändigt. Gemenskapens makroekonomiska stöd i dess ursprungliga form - som stöd för makroekonomisk stabilisering och betalningsbalansen - är fortfarande fullt relevant för stödet till en del av dem. I flera andra länder är det makroekonomiska stödet nu mer inriktat på att stödja regeringarnas program för strukturreformer i kombination med Phare, som där det är möjligt kan bidra till att stärka de ifrågavarande nationella institutionernas förmåga att stötta sådana reformer. Dessa utvecklingstendenser har också generellt lett till ett ökat samarbete mellan kommissionen och Bretton Woods-institutionerna. Samtidigt har dialogen med myndigheterna i de berörda länderna breddats väsentligt. Medan de totala resurser som sätts in har minskat, har sålunda gemenskapens makroekonomiska stöd blivit geografiskt mer inriktat på associerade länder i östra och södra Europa. Trenden att understödja grannländer längre bort från unionens direkta gränser stärks om vi också tar i betraktande de tre nya oberoende stater i Europa som fått makroekonomiskt stöd av gemenskapen: Ukraina, Vitryssland och Moldova. Även här har tyngdpunkten gradvis förskjutits mot ökad tonvikt på strukturella reformer. Liksom i fallet med de central- och östeuropeiska länderna har bidragsbaserade instrument (främst Tacis) tillgripits vid sidan av övriga stödformer för att stödja de berörda länderna. Fallen Ukraina och Vitryssland, tillsammans med Bulgarien och Rumänien bland de central- och östeuropeiska länderna, visar också på en annan tendens: länder som varit sena i att inleda ekonomiska reformer, som Vitryssland, eller som avancerat långsamt, som Rumänien, eller som förlorat tid genom tveksamhet eller to. m. delvis upphävande av reformerna, som Ukraina eller Bulgarien, finner sig samtliga försatta i jämförelsevis svåra lägen. I detta avseende tycks det makroekonomiska stödet från gemenskapen väl tjänat sitt syfte genom att det stärkt övergångsansträngningarna i de länder som valt att inleda ambitiösa reformprogram. 4. Att dela bördorna Samtidigt som gemenskapens makroekonomiska stöd har utvecklats mot en alltmer politiskt inriktad strategi har de resurser som unionen satsat i detta sammanhang minskat betydligt (tabell 3 och 3. 1). Ett viktigt led i gemenskapens stöd var ursprungligen att mycket stora summor skulle uppbådas för att stödja Bretton Woods-institutionernas program. Gemenskapen spelade en nyckelroll såväl som största enskilda bidragsgivare till dessa fonder (den stod för 54 % av det totala betalningsbalansstödet till Ungern 1990) som genom sin roll som samordnare av bilateralt stöd (G24-processen för de central- och östeuropeiska länderna sedan 1991), vilket säkerställde ett brett deltagande i denna satsning. Efterhand uppbådades ytterligare resurser av de internationella finansieringsinstitutionerna (vars bidrag ökade från 21 % av betalningsbalansstödet - bortsett från skuldsaneringar - 1991 till omkring 80 % 1995): Ett nytt låneinstrument, systemomvandlingsfaciliteten (STF), skapades, som tillsammans med en ökning av medlemsländernas kvoter, gjorde det möjligt för IMF att öka sitt stöd till länderna i Central- och Östeuropa och i före detta Sovjetunionen. Världsbanken utvecklade för sin del successiva generationer av politiskt baserade betalningsbalansarrangemang (strukturanpassningslån, SAL, följda av lån för strukturell anpassning av företags- och finanssektorerna, EFSAL ). De flesta EFSAL-transaktioner som diskuterats med mottagarländerna hade i slutet av 1995 ännu inte kunnat avslutas och är därför inte med bland de åtaganden som redovisas i tabell 3 och 3. 1. När så sker kommer Världsbankens bidrag att öka i motsvarande mån. Jämsides med detta mobiliserades bidrag frän externa långivare, såväl privata som offentliga, inom ramen för skuldsanerings- och avskrivningsoperationer (Algeriet, Bulgarien, Ukraina), vilka utgjorde en betydande del av betalningsbalansstödet 1991 och 1994. I detta sammanhang minskade de relativa bidragen från Europeiska unionen och andra bilaterala bidragsgivare (förutom för skuldsaneringar) kraftigt, från 54 resp. 25 % år 1990 till 14 resp. 6 % år 1995 (eller 6 resp. 3 % av de totala åtagandena, inklusive skuldsaneringar). Dessa siffror omfattar endast de länder för vilka makroekonomiskt stöd från EU har mobiliserats. Tabell 1: GEMENSKAPENS MAKROEKONOMISKA STÖD TILL TREDJE LAND FRAM TILL SLUTET AV 1995 Faktiskt utbetalt stöd till april 1996 (miljoner ecu) Land A. Makroekonomiskt stöd till de central- och östeuropeiska länderna Ungern 1 (strukturanpassningslån) Tjeckoslovakien (betalningsbalanslån) Ungern II (betalningsbalanslån) Bulgarien I (betalningsbalanslån) Rumänien 1 (betalningsbalanslån) Albanien I (betalningsbalansbidrag) Baltiska staterna (betalningsbalanslån) varav: Estland Lettland Litauen Rumänien II (betalningsbalanslån) Bulgarien II (betalningsbalanslån) Rumänien III (betalningsbalanslån) Albanien II (betalningsbalansbidrag) Slovakien (betalningsbalanslån) Högsta godkända belopp Datum för rådets beslut Utbetalt Ej utbetalt Belopp och datum för utbetalningar 870 375 180 290 375 70 220 40 80 100 80 110 125 35 130 22. 2. 90 25. 2. 91 24. 6. 91 24. 6. 91 22. 7. 91 28. 9. 92 23. 11. 92 27. 11. 92 19. 10. 92 20. 6. 94 28. 11. 94 22. 12. 94 610 375 180 290 375 70 135 20 40 75 80 70 55 15 350-apr. 1990 260 - feb. 1991 185 -mar. 1991 190-mar. 1992 100 - aug. 1991 80jan. 1993 150 - aug. 1991 140 - mars 1992 190-jan. 1992 185 apr. 1992 35 - dec. 1992 35 - aug. 1993 mars 1993 mars 1993 50-juli 1993 25 - aug. 1995 feb. 1993 dec. 1994 nov. 1995 juni 1995 260 85 20 40 25 40 70 20 130 TOTALT A 2860 2255 605 B. Makroekonomiskt stöd till övriga tredje länder Israel (1) (strukturanpassningslån till förmånliga villkor) Algeriet 1 (betalningsbalanslån) Moldova (betalningsbalanslån) Algeriet II (betalningsbalanslån) Ukraina I (betalningsbalanslån) Vitryssland (betalningsbalanslån) Ukraina II (betalningsbalanslån) TOTALT B TOTALT A+B 187,5 22. 7. 91 187,5 mars 1992 250-jan. 1992 150-aug. 1994 25 - dec. 1994 20 - aug. 1995 nov. 1995 nov. 1995 dec. 1995 400 45 200 85 55 200 1172,5 4032,5 23. 9. 91 13. 6. 94 22. 12. 94 22. 12. 94 10. 4. 95 23. 10. 95 400 45 100 85 30 847,5 3102,5 100 25 200 325 930 (I) Stöd till Israel innefattar ett lån till ett kapitalbelopp på 160 miljoner ecu och bidrag på 27,5 miljoner ecu i form av räntesubventioner. Tabell 2: EU:s och G24:s makroekonomiska stöd till Central- och Östeuropa sedan 1991 (ackumulerade belopp) (Läget i december 1995) 8 Land (konstaterade behov) ALBANIEN (237 miljoner USD) DE BALTISKA STATERNA (600 miljoner USD) BULGARIEN (1130 miljoner USD) Åtagande Utbetalt Åtagande Utbetalt Åtagande Utbetalt milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. (icmenskapen LITA* USA Japan Övriga Totalt 123,5 • 4,2 52,1 6,0 71,0 8,2 100,1 4,2 88,7 3,7 300,0 123,1 50,0 20,5 57,4 23,5 184,0 67,9 54,0 19,9 36,3 15,3 20,9 8,5 7,5 100,0 16,7 19,1 88,9 26,1 533,3 126,0 10,0 228,1 8,7 47,2 11,2 0,9 20,2 0,8 487,7 95,0 10,0 100,0 70,4 13,7 1,4 14,4 58,9 13,9 1,1 25,2 1,0 174,0 73,4 100,0 112,8 100,0 523,1 87,2 100,0 340,8 100,0 906,1 80,2 100,0 692,7 100,0 *varav A,S,SF 11,7 4,9 6,7 4,2 3,7 81 13,5 15,5 67,9 19,9 69,0 6,1 7,6 50,0 7,2 Land (konstaterade behov) TJECKOSLOVAKIEN (1 000 miljoner USD) UNGERN(l) (500 miljoner USD) RUMÄNIEN (1 455 miljoner USD) Åtagande Utbetalt Åtagande Utbetalt Åtagande Utbetalt milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet (icmenskapen LITA* USA Japan ( )vi ïga Totalt 500. 0 146,0 15. 0 200,0 26. 0 50,0 14,6 L5 20,0 2,6 56,4 16,5 1,7 22,5 2,9 500,0 146,0 15,0 200. 0 1,0 58,0 16,9 1,7 23,2 0,1 250,0 95,0 10,0 150,0 12,8 50,0 19,0 2,0 30,0 2,6 48,3 18,3 1,9 29,0 2,5 250,0 95,0 10,0 125,0 12,8 50,7 19,3 2,0 25,4 2,6 740,6 162,2 50,9 11,1 68,9 15,1 660,7 143,3 71,3 15,5 150,0 22,0 10,3 1,5 14,0 2,0 100,0 22,0 l(),X 2,4 887,0 88,7 100,0 862,0 100,0 517,8 103,6 100,0 492,8 100,0 1074,8 73,9 100,0 926,0 100,0 •varav A,S,SF 90,0 9,0 10,1 90,0 10,4 50 10,0 9,7 50 10,1 87,3 6,0 8,1 78,4 8,5 Land (konstaterade behov) SLOVAKIEN (300 miljoner USD) TOTALT (5 222 miljoner USD) Åtagande Utbetalt Åtagande Utbetalt milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. milj. USD %av behov %av åtagande milj. USD %av utbet. ( icmenskapen LITA* USA Japan Övriga 156,0 27,4 52,0 9,1 64,1 11,2 60,0 20,0 24,7 60,0 100,0 2603,5 693,8 35,0 924,4 69,5 Totalt 243,4 81,1 100,0 60,0 100,0 4326,2 49,9 13,3 0,7 17,7 1,3 82,8 60,2 16,0 0,8 21,4 1,6 2182,5 551,4 35,0 682,4 35,8 62,6 15,8 1,0 19,6 1,0 100,0 3487,1 100,0 •varav Österrike, Sverige, Finland 16,4 5,5 6,7 405,3 7,8 9,4 340,5 9,8 ( I ) 1990 beviljade gemenskapen ytterligare ett lån på 870 miljoner ecu till Ungern, vilket inte medtagits i denna tabell, eftersom det beviljades utanför G-24-processcn Källa: Europeiska kommissionen Tabell 3: Betalningsbalansstöd till mottagare av makroekonomiskt stöd från EU fördelat på bidragsgivare, 1990-1995(1) (i procent av totala åtaganden) Inklusive avskrivning av skulder Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken Bilaterala EU(2) Övriga bilaterala(3) varav USA Japan Avskrivning av skuld Parisklubben Londonklubben Övriga(4) Exklusive avskrivning av skulder Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken Bilaterala EU(2) Övriga bilaterala(3) varav USA Japan 1990 1991 1992 1994 1995 21 11 10 79 54 25 0 10 0 50 37 13 50 20 13 0 8 18 5 13 69 40 29 31 19 13 0 5 0 27 21 6 73 6 5 1 2 63 32 28 2 33 26 7 67 6 3 0 3 59 0 0 59 1990 1991 1992 1994 1995 21 11 10 79 54 25 0 10 61 45 16 39 24 15 0 9 69 40 29 31 19 13 0 5 71 56 15 29 17 12 2 6 80 63 17 20 14 6 0 6 ( 1 ) Baserat på rådets beslut för EU-transaktioner. Inga beslut om transaktioner 1993. (2) Makroekonomiskt stöd från EU. (3) Inklusive EU:s medlemsstater. (4) Lån från affärsbankskonsortium till Algeriet 1991, avskrivning av skulder till förmån för Ukraina av Ryssland och Turkmenistan 1994 och 1995. 10 Tabell 3. 1 Bctalningssttid till mottagare av makroekonomiskt stöd från El) fördelat på bidragsgivare, 1990-1995 (i miljoner USD och i procent av totala åtaganden och utbetalningar) Bctalningsbalansstöd 1990 Totalt Ungern I Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala EU USA Japan Tyskland Övriga bilaterala Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % 419 219 200 1618 1108 0 200 311 21 11 10 79 54 0 10 15 0 375 23 419 21 375 175 200 1288 777 0 200 311 11 12 77 47 0 12 19 0 219 200 1618 1108 0 200 311 0 11 10 79 54 0 10 15 0 175 200 1288 777 0 200 311 0 23 11 12 77 47 0 12 19 0 Totalt 2037 100 1663 100 2037 100 1663 100 BctalningsbalansstOd 1991 11 Totalt Algeriet 1 Bulgarien 1 Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala EU USA Japan Övriga bilaterala Avskrivning av skuld Parisklubbcn Syndikerade lån 5607 4177 1430 5600 2190 35 850 521 2004 554 1450 50 37 13 50 20 0 8 5 18 5 13 3930 2825 1105 5147 1988 35 633 487 2004 554 1450 43 31 12 57 22 0 7 5 22 6 16 690 390 300 2290 540 0 300 0 1450 1450 23 13 10 77 18 0 10 0 49 49 443 293 150 1938 338 0 150 0 1450 1450 640 390 250 1168 400 10 100 104 554 554 19 12 6 81 14 0 6 0 61 61 35 22 14 65 22 1 6 6 31 31 540 390 150 1117 400 10 58 95 554 554 33 24 9 67 24 1 4 6 33 33 Totalt 11207 100 9077 100 2980 100 2381 100 1808 100 1657 100 Tjeckoslovakien Ungern Rumänien I Åtaganden milj. USD % Utbetalning milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalning milj. USD % Åtaganden milj. USD % 1302 852 450 887 500 15 200 172 59 39 21 41 23 1 9 8 1302 852 450 862 500 15 200 147 60 39 21 40 23 1 9 7 2262 2012 250 518 250 10 150 108 81 72 9 19 9 0 5 4 1020 67 713 845 175 493 250 10 125 108 56 12 33 17 1 8 7 533 180 737 500 100 137 49 37 12 51 34 7 9 Utbetalning milj. USD % 625 46 445 180 737 500 100 137 33 13 54 37 7 K) Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala EU USA Japan Övriga bilaterala Avskrivning av skuld Parisklubben Londonklubben Syndikerade lån Total 2189 100 2164 100 2780 100 1513 100 1450 100 1362 100 12 Tabell 3. 1 (forts. ) Betalningsbalansstöd 1992 Totalt Albanien 1 Estland Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala EU USA Japan Övriga bilaterala 1564 909 655 708 423 0 120 165 69 40 29 31 19 0 5 7 1193 768 426 476 298 0 79 100 71 46 26 29 18 0 5 6 48 28 20 115 83 0 20 12 29 17 12 71 51 0 12 8 28 18 10 95 83 0 9 4 23 15 8 77 67 0 7 3 116 86 30 87 46 0 20 22 57 42 15 43 22 0 K) II Ulbcialninuai milj. USD % 109 69 83 26 48 23 0 13 13 53 17 31 14 0 9 X Totalt 2272 100 1670 100 162 100 123 100 204 100 158 100 Lettland Litauen Rumänien 11 Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala EU USA Japan Övriga bilaterala Totalt 215 170 45 169 91 0 33 43 384 56 44 12 44 24 0 9 11 196 151 45 94 46 0 23 25 68 52 16 32 16 0 8 9 245 185 60 217 114 0 45 58 53 40 13 47 25 0 10 13 194 149 45 120 57 0 34 29 62 48 14 38 18 0 11 9 940 440 500 119 90 29 89 42 47 11 8 0 0 3 100 290 100 462 100 314 100 1059 100 789 100 Utbetalningar milj. USD % 666 366 300 119 90 29 85 47 38 15 II 0 0 4 13 Betalningsbalansstöd 1994 Totalt Albanien 1 Algeriet II Uulgarein il Åtaganden milj USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Itihlliml» i;u USA Japan Övriga bilaterala Avskrivning av skuld Londonklubben Parisklubben Övriga 4086 3206 880 11299 052 100 350 252 9645 4920 4380 345 27 21 6 73 6 1 2 2 63 32 28 2 2772 2072 700 10357 336 90 185 101 9645 4920 4380 21 16 5 79. 1 1 1 1 73 37 33 75 60 15 35 41 0 0 4 63 50 13 37 34 0 0 3 70 58 13 30 30 42 34 8 18 18 0 0 0 1397 1097 300 5920 335 0 150 135 5300 1120 4180 19 15 4 81 5 0 2 2 72 15 57 1182 882 300 5666 201 0 95 70 5300 1120 4180 17 13 4 83 3 0 1 1 77 16 61 646 521 I2S 4214 125 0 50 39 4000 3800 200 13 II 3 37 3 0 1 1 82 78 4 Totalt 15385 100 13129 100 120 100 59 100 7317 100 6848 100 4860 100 Moldova Rumänien III Slovakien Ukraina Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj USD % Utbetalningar milj USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalninua r milj USD % 5 5 0 •)5 2 (1 0 0 93 89 5 1(1 0 195 195 408 8 XX 0 0 0 400 0 380 0 200 428 3 Utbetalning" r milj USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Kiln tei »In I'll USA Japan Övriga bilaterala Avskrivning av skuld Londonklubben Parisklubben Övriga 164 104 60 130 54 30 40 6 56 36 20 44 18 10 14 2 133 121 12 106 30 20 30 26 56 51 5 44 12 8 13 11 913 713 200 218 143 9 40 26 81 63 18 19 13 0 4 2 447 100 247 200 0 0 0 0 0 55 45 0 0 0 0 0 426 346 80 242 155 60 27 64 52 12 36 23 0 9 4 308 228 80 60 0 0 60 0 84 62 22 16 0 0 16 0 l l l l l l lt 294 100 239 100 1131 100 447 100 668 100 368 100 465 365 100 530 100 70 0 15 345 345 995 47 465 37 10 S3 10 7 0 2 36 365 100 420 0 70 0 5 345 53 41 II 47 0 X 0 1 39 35 345 }') 100 885 10 II Tabell 3. 1 14 Betalningsbalansstöd 1995 Totalt Vitryssland Ukraina 11 Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Utbetalningar milj. USD % Åtaganden milj. USD % Internationella finansieringsinstitutioner IMF Världsbanken (policybaserat) Bilaterala i:u USA Japan Övriga bilaterala Avskrivning av skuld Parisklubben Londonklubben Övriga 1877 33 1770 34 270 79 163 81 1607 1477 400 3885 330 0 150 0 3405 0 0 3405 1370 400 3443 38 0 0 0 3405 0 0 26 7 67 6 0 3 0 59 0 0 59 26 8 66 I 0 0 0 65 0 0 0 270 0 0 0 0 79 0 21 21 0 0 0 0 0 0 0 163 81 0 1207 400 19 19 0 0 0 o o o o 3815 260 150 3405 3405 30 22 7 70 5 0 3 0 63 0 0 63 Utbetalningar milj. USD % 32 1607 1207 400 3405 3405 3405 24 8 68 0 0 0 o 68 0 0 68 Totalt 5762 100 5213 100 340 100 201 100 5422 100 5012 100 15 Tabell 4: Valda ekonomiska indikatorer 1992 1993 1994 1995 Program (1) Uppskattning BNP i fasta priser (Procentuell förändring) Albanien Algeriet Vitryssland Bulgarien Estland Lettland Litauen Moldova Rumänien Slovakien Ukraina -9,7 2,2 -7,3 -19,3 -35,0 -37,7 -29,1 -13,6 -7,0 -17,0 9,6 -1,8 -11,6 -2,4 -3,5 -15,0 -16,2 -8,7 1,3 -4,1 -17,1 Konsumentpriser (årsslut) (Procentuell förändring) Albanien Algeriet Vitryssland Bulgarien Estland Lettland Litauen Moldova Rumänien Slovakien Ukraina 236,6 31,7 79,4 942,0 958,0 246,0 2198,0 198,5 9,1 2000,0 30,9 20,5 1990,0 63,8 36,0 35,0 163,0 837,0 295,0 25,0 10155,0 Budgetbalans (Procent av BNP) Albanien Algeriet Vitryssland Bulgarien Estland Lettland Litauen Moldova Rumänien Slovakien Ukraina -21,3 -1,3 -15,0 0,2 -0,8 0,5 -23,4 -4,6 -12,8 -30,4 -15,9 -9,2 -8,3 -15,7 -0,7 0,6 -5,1 -6,8 -0,1 -7,6 -10,1 9,4 1,1 -20,0 1,8 4,0 2,0 1,5 -31,0 3,9 4,8 -23,0 15,8 28,0 2220,0 122,0 42,0 26,0 45,0 116,0 62,0 11,7 401,0 -13,6 -4,4 -1,7 -6,6 0,0 -4,1 -4,2 -9,0 -1,0 -1,4 -8,2 6,0 2,0 -10,0 10,0 10,0 8,0 138,0 -14,0 -3,5 -3,0 -4,6 9,0 4,3 -7,0 2,6 4,0 0,0 3,0 -3,0 6,9 7,4 -12,0 6,0 22,0 290,0 32,9 28,0 23,0 35,0 24,0 33,3 7,2 182,0 -8,4 -1,4 -3,2 -6,7 0,3 -4,4 -33,4 -5,5 -2,8 0,5 -5,0 16 Tabell 4: Valda ekonomiska indikatorer (forts. ) 1992 1993 1994 1995 Program (1) Uppskattning Bytesbalans (Procent av BNP) Albanien Algeriet Vitryssland Bulgarien Estland Lettland I ilaucn Moldova Kumilnieii Slovakien Ukraina -65,7 2,9 -9,3 7,6 2,3 3,4 -3,0 -8,6 0,4(2) -3,5 -33,4 2,1 -8,7 -7,9 -5,7 6,7 -6,2 -9. 3 -5,5 -5,4 -5,9 Officiell valutareserv (årsslut) (Antal månaders import) Albanien Algeriet Vitryssland Bulgarien Estland Lettland Litauen Moldova Rumänien Slovakien Ukraina 0,7 2,2 3,5 4,5 2,0 2,6 0,0 0,2 1. 1 2,2 2,3 0,3 2,4 4,0 5,6 2,4 1,5 0,1 1. 2 0,2 -13,5 -4,3 -11,4 -0,3 -9,0 -4,6 -4,3 -9,2 -L4 5,7 -6,0 3,3 2,6 0,3 3,2 3,2 5,5 2,7 3,1 4,0 1,4 2,3 11,1 -2,3 3,3 3,0 2,4 4,3 9,7 -5,6 -4,1 2,3 -10,6 -4,0 -3,4 -6,0 -4,4 4,3 -4,4 3,8 1,8 1,5 3,3 2,8 4,8 3,5 4,0 1,9 3. 8 3,7 (I ) (2) Programmål som fastställts i juli 1993 (och reviderats i augusti 1994) för Albanien, maj 1994 för Algeriet, mars 1995 för Moldova, maj 1994 för Rumänien, juli 1994 för Slovakien, april 1995 för Ukraina. Efter statsfinansiellatransfereringar frän Tjeckien, uppskattade till ca. 7 % av Slovakiens BNP. Källa: Nationella myndigheter och IMF 17 TABELL 5 DET EKONOMISKA REFORMLÄGET 5. 1 ALBANIEN 1. Avreglering av priser De flesta priskontroller och subventioner borttagna, med undantag för bröd och mjöl. Elpriserna kommer snart att fastställas av en regleringsmyndighet. 2. Avreglering av handeln Inga kvantitativa importrestriktioner. Exportrestriktioner endast på metallskrot och virke. 3. Växelkursregim Fritt flytande sedan juli 1992 på en enhetlig valutamarknad. Tidig auktorisation av valutahandlare och växelkontor. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Överenskommelse uppnåddes i maj 1995 om de stora förfallna skulderna till utländska affärsbanker. 4. Utländska direktinvesteringar Liberal lagstiftning. Liberalisering av markförsäljning till utlänningar. Inrättande av ekonomiska frizoner. Penningpolitik Stram penningpolitik. Användning av individuella kredittak för bankerna. Administrativ styrning för att garantera positiv realränta. Auktioner för statsskuldväxlar (3, 6, 12 månader). 6. Den offentliga sektorns finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering Reformering av den finansiella sektorn Stram finanspolitik till oktober 1995. Införande av mervärdesskatt uppskjutet till juli 1996. Borttagande av tullbefrielser, ny klassificering, nya tullsatser godkända i maj 1995. Intäkter: 24,6 % av BNP 1995. 96 % av den odlingsbara jorden privatiserad. Fördelningen av provisoriska äganderätter nästan avslutad i mars 1996. Lagstiftning om marknad för jordegendomar, hypotek, pant, arrende, underarrende, konkurs. Mindre privatisering inom handel och tjänster genomförd. Industri: privatisering av små och medelstora företag i stort sett avslutad, framsteg med de största statsägda företagen. Massprivatiseringsprocess. Strategiska och allmännyttiga företag utbjudna till försäljning till utländska investerare. Fondbörs. Tudelat banksystem. De statsägda bankerna skall privatiseras 1996- 1997 och majoritetsandelar utbjuds till utländska investerare. Revisioner avslutade 1996. Ny lag om centralbankens roll och ansvar. Ny lag om banksystemet med effektiva tillståndsförfaranden för att underlätta skapande av nya privata banker. Många ansökningar. Betydande informellt banksystem. Slut på statsmonopolet inom försäkringssektorn. 18 5. 2 ALGERIET 1. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim 4. Utländska direktinvesteringar 5. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering 1994 stor avreglering av priser och avskaffande av subventioner. 1995 utveckling mot total avreglering för "känsligare" produkter (offentlig service, baslivsmedel m. fl. ). Konkurrenslagen som antogs i januari 1995 stadfäste principen om fri prissättning och gav samtidigt garantier mot monopolmissbruk. Fortsatt stärkande av reformerna som påbörjades 1994. Inga kvantitativa importrestriktioner kvar bortsett från ett fåtal produkter av religiösa skäl. Importrestriktioner på 10 basvaror avskaffade i maj 1995. Efter två devalveringar 1994 avreglerades valutatilldelningssystemet väsentligt. 1994 ersattes den fasta växelkursen för dinaren av en styrd flytande. En fullt utvecklad valutamarknad mellan bankerna var inrättad i slutet av december 1995. Premien på den parallella marknaden har minskat betydligt men var fortfarande avsevärd, 20 %, i slutet av 1995. Fullständig konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner förväntas i en nära framtid för dinaren. Ett liberalt system för utländska investeringar, som även omfattar bankväsendet, antogs 1993. Men förutom inom olje- och gassektorn har inga betydande utländska investeringar gjorts p. g. a. säkerhetssituationen. Räntorna har avreglerats och den temporära begränsningen av affärsbankemas räntemarginaler avskaffades i december 1995. Realräntan förblev dock negativ under 1995. ökad användning av indirekta instrument för skötseln av penningpolitiken. Återköpsauktioner och ett formellt auktionssystem för försäljning av omsättningsobligationer på penningmarknaden infördes 1995. Underskottet i den offentliga sektorn fortsatte att minska 1995, till 1,4 % av BNP, framförallt p. g. a. nedskurna utgifter (strikt lönekontroll och minskning av subventioner); även den lägre växelkursen bidrog till budgetförstärkningen. Skärpta budgetrestriktioner, finansiell omstrukturering och undertecknande av förvaltningskontrakt för de 23 största förlustgivande företagen. Stopp för all vidareutlåning från statskassan till autonoma offentligt ägda företag. Igångsättande av omstruktureringsprogram för alla offentligt ägda byggföretag. Start av ett privatiseringprogram för 103 små och medelstora företag med stöd från Världsbanken. Antagande av en ny privatiseringslag. 8. Reformering av den finansiella sektorn Affärsbankerna nästan helt statsägda. Undertecknande av prestationskontrakt och rekapitalisering av fyra offentligt ägda banker (av fem) 1995. Gradvis ökade krav på kapitaltäckning. 19 5. 3 VITRYSSLAND 1. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim Första avreglering 1993. Största delen (förutom för statliga monopol) avreglerade i slutet av 1994 - början av 1995. Priserna på offentlig service höjda i omgångar till upp till 80 % kostnadstäckning i slutet av 1995. 1994 avskaffande av de flesta importlicenserna och exportavgifterna, liksom av valutainväxlingskraven på exportörer (vilka dock återinfördes i början av 1996). I början av 1995 trädde en tullunion med Ryssland i kraft, vilket medförde att importtullarna höjdes till den ryska nivån. Avtal om partnerskap och samarbete med Europeiska unionen (ännu ej ratificerat). 1994 utträde ur rubelzonen. Endast delvis konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Begränsningar för valutatransaktioner mellan bankerna. Styrd växelkurs (informell knytning) i förhållande till USD, 11 500 rubel = 1 USD under 1995. 4. Utländska direktinvesteringar Fri hemtagning av kapital och vinster. Endast litet inflöde av utländska direktinvesteringar p. g. a. politisk osäkerhet. 5. Penningpolitik Tudelat banksystem med centralbanken i ledningen för penningpolitiken. 1995 åtstramad penningpolitik. Auktioner veckovis för en stor del (60 %) av krediterna till banksektorn. Den restriktiva penningpolitiken och positiva realräntor visade sig framgångsrika i minskningen av inflationen från hyperinflationsnivåer till under 5 % per månad under andra hälften av 1995. 6. Den offentliga sektorns finanser Införande av mervärdesskatt 1993. Underskott i statsbudgeten 1994 (2 %) och 1995 (2,3 %). Statens inkomster 48,9 % av BNP 1995. 7. Privatisering och företagsomstrukturering Långsam och försenad privatiseringsprocess. Endast 6 % av de statliga tillgångarna och 12 % av småföretagen privatiserade i slutet av 1995. Gratisutdelningen av kuponger till befolkningen ännu ej avslutad. Reformering av den finansiella sektorn En stor del av banksektorn privatägd. Tillsynsreglema gradvis skärpta, minimikapitalet nyligen höjt till 2 miljoner ecu. Bankerna fortfarande belastade av nödlidande lån som försvagar deras finansiella läge. 20 5. 4 BULGARIEN 1. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim 4. Utländska direktinvesteringar 5. Penningpolitik Omkring 50 % av alla varor är för närvarande underkastade övervakning eller kontroll. Priskontroller upprätthålls fortfarande på vissa offentliga tjänster (energi, telekommunikationer, vattenförsörjning och transporter). Exportförbuden har avskaffats. Genomsnittlig importtull på industrivaror 22 %. Några importskyddsåtgärder är fortfarande i kraft. Sedan 1991 en enhetlig och nästan fritt flytande valutakurs. Intern konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner införd (få begränsningar) Begränsade centralbanksinterventioner till stöd för leven. Officiell (Parisklubben) omläggning av lån avtalad i april 1994. Detta följdes av slutförande av avtalet om programmet för skuld- och räntereduktioner med affärsbankslångivare (Londonklubben) i juli. En liberal lagstiftning om utländska investeringar antogs i början av år 1992. Endast smärre utländska investeringar hittills p. g. a. problem med utlandsskulden, politiska kursändringar och politisk osäkerhet. Kredittak för bankerna avskaffades i mitten av 1994. Monetära och kreditindikatorer användes 1994 som nominellt ankare. Begränsade operationer på den öppna marknaden. 6. Den offentliga sektoms finanser Nya regler för skatteförvaltningen antagna 1994. Mervärdesskatt trädde i kraft i april samma år. Intäkterna utgjorde 1995 38 % av BNP, budgetunderskott 6,7 % av BNP. 7. Privatisering och företagsomstrukturering Reformering av den finansiella sektorn Program för återlämnande av egendom långt kommet. En finansiell räddningsplan för företag inleddes 1994, men viktiga problem kvarstår. Privatiseringen, om än försenad, fortskrider nu i snabb takt. övervakningen av bankerna är fortfarande svag. Trots tidiga konsolideringsansträngningar i banksektorn har det skett en ansamling av lån på vilka betalningarna inte sköts, vilket har undergrävt förtroendet för banksystemet. Detta gör det nödvändigt med kraftfulla strukturella åtgärder. 21 5. 5 ESTLAND 1. Avreglering av priser Större prisavreglering 1991. Sedan slutet av 1992 är avregleringen, inklusive energisektorn, praktiskt taget slutförd. 2. Avreglering av handeln Växelkursregim De flesta importtullarna (förutom på ett fåtal lyxvaror) avskaffades tidigt 1992, liksom de flesta återstående kvoterna och licenskraven, förutom dem för oljeskiffer, lera och kvarts. Importen föremål för administrativ avgift på 0,5 % plus 18 % mervärdesskatt. Få exporttullar. Frihandelsavtal med de baltiska och nordiska länderna samt (från 1. 1. 1995) med Europeiska unionen. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. 1992 utträde ur rubelzonen. Sedan 1992 är den estniska kroon knuten till DEM, till en kurs av åtta kroon för en DEM, under ett valutarådssystem. Utländska direktinvesteringar Fri hemtagning av vinster och avkastning från realiseringar av investeringar för personer som ej är bofasta i Estland. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering 8. Reformering av den finansiella sektorn Centralbanken ansvarig för valutarådets operationer (emissionsavdelningen) och i undantagsfall för nödutlåning till bankväsendet (bankavdelning ansvarig för förvaltning av reserver utöver det som valutarådet täcker). En restriktiv monetär politik har visat sig framgångsrik för att få ner inflationen från hyperinflation till en tvåsiffrig inflationstakt (29%, siffror från slutet av 1994). Centralbanken ingriper inte i affärsbankemas räntesättning. Inkomstskatt för personer och mervärdesskatt infördes redan 1991, omsättningsskatten ersatt av bolagsskatt. Socialförsäkringsavgifter, skatt på naturresurser och särskilda punktskatter. Balanserad statsbudget 1995. Statsutgifterna 40 % av BNP 1995. Privatiseringen av småföretag nästan genomförd (omkring 1 000 små och medelstora företag privatiserade). Omfattande utdelning av kuponger, privatiseringen av storföretag redan långt framskriden 1995 (vid årsslutet var 400 företag privatiserade av 500 på listan). Tudelat banksystem. Ökat omstmktureringstryck på statliga företag genom hård åtstramning av budgeten och selektiv tillämpning av konkurslagstiftningen. Minskning av antalet affärsbanker från 40 till 24 genom regelbundna höjningar av kapitaltäckningskravet efter en bankkris vintern 1992-93. Fondbörs införd. Lag om kreditinstitut ökat centralbankens övervaknings- och tillsynsbefogenheter. ?"> 5. 6 LETTLAND 1. Avreglering av priser Betydande prisavreglering 1991 och 1992, även omfattande energi. Avregleringert i stort sett avslutad i slutet av 1992, förutom priser på offentlig service och hyror. Avreglering av handeln Alla handelsbegränsningar avskaffade 1992. Frihandelsavtal med de baltiska och nordiska länderna samt med Europeiska unionen (från 1. 1. 1995). 3. Växelkursregim Utträde ur rubelzonen i juli 1992. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Kursen för lat stabiliserad under ett system med styrd flytande växelkurs, informellt knuten till SDR. 4. Utländska direktinvesteringar 5. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering Reformering av den finansiella sektorn Fri hemtagning av vinster och avkastning från realiseringar av investeringar för personer som ej är bofasta i landet. Betydande flöden av utländska direktinvesteringar (165 miljoner USD 1995). Oberoende centralbank. Stram penningpolitik resulterat i lägsta inflationsnivå av de baltiska staterna. Kreditpolitik genom indirekta instrument. Exceptionell 6-månaders kredit till regeringen 1995. Mervärdesskatt införd i februari 1992. 1993 infördes rak inkomstskattesats (25 %) plus en extra avgift på 10 % av årsinkomsten. Statsutgifterna 38 % av BNP, och budgetunderskott 1995 på 3,3 % av BNP. Betydande framsteg när det gäller privatiseringen av småföretag. Privatiseringskontor grundat 1994. Utauktionering av storföretag inleddes i november 1994. Statsföretag som inte var redo för omedelbar privatisering omvandlade till aktiebolag, att förvaltas av en statsegendomsfond, som grundades 1994. Tudelat banksystem. 49 tidigare avdelningskontor i Lettlands bank har antingen slagits samman till en kärnbank (21 som nu bildar Universalbanken, som längre fram skall omstruktureras och privatiseras) eller privatiserais, förutom en nedlagd. Kapitaltäckningskvoten höjdes i januari 1994. Balansräkningarna i Lettlands universalbank och Lettlands sparbank nyligen förstärkta. Nio banktillstånd upphävda 1994. Fondbörs redan införd. 23 5. 7 LITAUEN Avreglering av priser Betydande prisavregleringar 1991, 1992 och 1993, inbegripet de flesta energiprodukter. Minskade subventionsnivåer för uppvärmning av bostäder (priserna höjda med 50 % i oktober 1994), elektricitet (prishöjning med 33 % i oktober 1994) och transporter. 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim Exportkvoter och -licenser delvis avskaffade under loppet av 1992, fullständigt i juni 1993. Alla importkontroller och -licenser avskaffade. Sedan maj 1994 har importtullarna för ett stort antal varor, som står för två tredjedelar av importen, upphävts. I juli 1994 höjdes importtullarna på flera jordbruksprodukter till i genomsnitt 40 %, och sänktes till i genomsnitt 30 % i oktober. Frihandelsavtal med EU trädde i kraft 1. 1. 1995. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Litauen utträdde ur rubelzonen våren 1992. Sedan april 1994 är litas knuten till USD till kursen 4 litas = I USD. 4. Utländska direktinvesteringar Fri hemtagning av vinster och avkastning från realiseringar av investeringar för personer som ej är bofasta i landet. 5. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering Reformering av den finansiella sektorn Oberoende centralbank (ny centralbankslag antagen i december 1994). I april 1994 infördes ett valutarådsarrangemang, enligt vilket den penningmängd som finns i cirkulation begränsas till den mängd utländsk valuta som hålls av centralbanken. Moderat ökning av penningmängden 1994 (45 % årlig tillväxt i genomsnitt). Skattesystemet reformerat och innefattar nu personlig inkomstskatt och skatt på vinster, fastighetsskatt, skatt på naturtillgångar, enskilda punktskatter såväl som allmän omsättningsskatt. Ny mervärdesskatt som ersätter tidigare allmän punktskatt. Underskott i statsbudgeten 1995 (3,4 % av BNP). Betydande framsteg i privatiseringen av större och mindre företag genom auktioner, aktieteckningar och kupongsystem. I januari 1995 var 76 % av alla företag som var utvalda för privatisering (1/3 av statligt kapital) privatiserade. Små framsteg i privatiseringen av jord. Autonoma statsföretag främjar effektiviteten. Införande av tudelat banksystem 1992. Lag om centralbank och affärsbanker antagna i början av 1995, med skärpta tillsynsregler. Internationell revision av bankerna nu obligatorisk. Fondbörs redan införd. I juni 1996 ny lag som återför den konkursdrabbade Innovationsbanken i statlig ägo och inför ett kontor för nödlidande lån. Dotterföretag till utländska banker tillåtna från 4 juni 1996. 24 5. 8 Moldova I. Avreglering av priser Fullständig avreglering av priser på varor och tjänster med några undantag (huvudsakligen energiprodukter). 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim 4. Utländska direktinvesteringar Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering 8. Reformering av den finansiella sektorn Alla exportkvoter avskaffade, inklusive på spannmål och spannmålsprodukter som avskaffades I december 1995. Högsta möjliga importtullsats sänkt till 20 % i slutet av november 1995, med några undantag. Punktskatt på export till icke-OSS-länder införd i slutet av 1995, men skall avskaffas innan det nya IMF- programmet antas. Ny valuta införd i november 1993. Fritt flytande och relativt stabil mot USD 1995. Dagliga valutaauktioner på Chisinaus börs för valutahandel mellan bankerna. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Godkännande i juni 1995 av IMF:s artikel VIII. Avreglerat system: Fri hemtagning av vinster och avkastning från realiseringar av investeringar inom tre månader efter avslut. Byrå för främjande av utländska investeringar inrättad i januari 1995. Avtal om partnerskap och samarbete med EU undertecknat i november 1994. Konferens om utländska investeringar i Moldova hölls i Chisinau i september 1995 för att locka utländska investerare. Förlitar sig på kredittak. Viktigaste målet: snabb sänkning av inflationsnivån med hjälp av ny valuta, genomdrivande av finansiell disciplin och ökat oberoende för centralbanken. Mervärdesskatt införd 1992. Förbättrad skatteförvaltning. Stora mervärdesskatteinbetalningar, inklusive restskatter. Intäkterna från privatisering långt mindre än förväntat, p. g. a. bristen på inhemskt kapital. På utgiftssidan ökningar p. g. a. större utbetalningar än planerat i den sociala sektorn och statlig nettoutlåning genom övertagande av garanterade lån till företag med finansiella problem. Nytt program för 1995-96 antogs i mars 1995. 2 200 företag, som står för ca. 70 % av ekonomin, privatiserade genom kupongprogrammet, som avslutades i november 1995. Privatisering mot kontant betalning misslyckad p. g. a. brist på inhemskt kapital. Konkursförfaranden inledda mot 20 statsägda företag. Tudelat banksystem med centralbanken ansvarig för penningpolitiken och banktillsynen. Förordning som fastställer villkor för nödlidande lån godkänd 1995. Från och med 1 januari 1996 kommer de banker vars reserver understiger 4 miljoner Mdl (ca. 900 000 USD) att tvingas lägga ned eller uppgå i större banker. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim 4. Utländska direktinvesteringar 5. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoras finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering 8. Reformering av den finansiella sektorn 25 5. 9 RUMÄNIEN Avregleringsprocessen inleddes i november 1990. I mitten av 1995 var endast 3 % av priserna på konsumtionsvaror och -tjänster reglerade (jämfört med 90 % 1989). Av producentpriserna i industrin och anskaffningspriserna för råvaror var 7 % resp. 27 % reglerade. Helt avreglerad bortsett från ett begränsat antal import- och exportkvoter och -förbud, som fortfarande är i kraft, antingen av hälsoskäl eller för subventionerade varor. Europaavtal med EU i kraft sedan 1 februari 1995. Status som mest gynnad nation i USA. Begränsad konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. En marknadsbaserad växelkursregim fastställdes i april 1994, men flera parallella växelkurser kvarstår. Utländsk valuta tillgänglig för enskilda genom privata växlingskontor. Myndigheterna är dock sedan tidigare kända för att backa från sina åtgärder att avreglera valutamarknaden. Efter att ha minskat betydligt vid mitten av året steg kurspåslaget på växlingskontorsmarknaden till mer än 20 % i slutet av 1995. Avreglerat system för förvärv av kapitalandelar och hemtagning av vinster för personer som ej är bofasta i landet. Bristande framsteg i privatiseringen har begränsat inflödet av investeringar. Centralbanken använder både direkta och indirekta instrument för styrning av penningpolitiken. Centralbanken har nästan upphört att finansiera underskott i statens finanser. Dålig ekonomisk disciplin i de statliga företagen. Goda framsteg beträffande skattereformer och införande av nytt skattesystem, inklusive mervärdesskatt. Genomgång av inkomstskattesystemet förväntas i slutet av 1996. Budgetunderskottet är relativt lågt och under kontroll. Små framsteg i privatiseringen av medelstora och storföretag genom statsegendomsfonden. Viss framgång i privatiseringen av småföretag genom utlösen. Stora förfallna skulder mellan företagen förhindrar finansiell omstrukturering av förlustföretag, vilka utgör en betydande belastning för budgeten. Ett nytt försök att omstrukturera de värst utsatta företagen lanserades i slutet av 1995 med stöd av Världsbanken. 1995 avtalades med Världsbanken om ett reformprogram för banksystemet, flera tillsynsregler antogs och avräkningssystemet mellan bankerna reformerades. Mycket små framsteg i privatiseringen av statsägda banker, endast en bank håller på att privatiseras. I november 1995 inleddes handeln på Bukarests fondbörs. 26 5. 10 SLOVAKIEN I. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim Utländska direktinvesteringar Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering Reformering av den finansiella sektorn 95 % av den totala omsättningen baserad på fria priser; regleringar fortfarande i kraft på följande områden: energi, offentliga transporter, hyror, telefoni, telegrafi och läkemedel. Importen avreglerad förutom för ett fåtal känsliga produkter för vilka krävs importlicenser. Exportlicenskrav kvarstår för ett begränsat antal produkter. Frihandelsavtal med EG, EFTA-länderna och Visegradländerna. Tullunion med Tjeckien efter upplösningen av Tjeckoslovakien. En avgift på 10 % på import av konsumtions varor infördes i mars 1994 och sänktes till 7,5 % i mitten av 1996. I oktober 1995 avskaffades de kvarstående restriktionerna för konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner och avräkningssystemet med Tjeckien upphörde. Växelkursen fast mot en korg av västerländska valutor sedan februari 1993. Inga begränsningar för förvärv av kapitalandelar i företag för icke bofasta, förutom i fråga om ett fåtal känsliga eller försvarsrelaterade sektorer. Fri hemtagning av vinster och avkastning från realisation av investeringar. Den slovakiska centralbanken, inrättad den 1 januari 1993, verkar oberoende av regeringen. Slovakisk valuta, krona, införd i februari 1993. Ökad användning av indirekta instrument för monetär styrning: de återstående kradittaken för bankerna avskaffade i januari 1996. Mervärdesskattesystemet reformerat, accissystem och personlig inkomstskatt införda i januari 1993. Statens inkomster uppskattade till 51 % av BNP 1995. En första våg av privatiseringar av storföretag avslutad våren 1993. Den andra, kupongbaserade privatiseringsplanen som lanserades 1994, upphävdes i mitten av 1995. Den nuvarande privatiseringsstrategin lägger vikt vid traditionella metoder (i synnerhet direkt försäljning till företagsledningar och anställda). Konkurslag trädde i kraft i juni 1993, men få företag har inlämnat konkursansökan. Tudelat banksystem infördes i januari 1990. Delvis privatisering av större finansinstitutioner under den första privatiseringsvågen av större företag. Statens andelar i den statliga sparbanken, de två största affärsbankerna och det största försäkringsbolaget skall säljas ut 1996. Sedan 1991 har flera åtgärder vidtagits för att stärka bankemas balansräkningar. Strängare regler för klassificering av och avsättning av reserver för osäkra lån införda i mitten av 1995. Bratislavas fondbörs i verksamhet sedan 1993, men finansmarknaderna har förblivit outvecklade. Avreglering av priser 2. Avreglering av handeln 3. Växelkursregim 4. Utländska direktinvesteringar 5. Penningpolitik 6. Den offentliga sektoms finanser 7. Privatisering och företagsomstrukturering 27 5. 11 UKRAINA Begränsning av vinstmarginaler avskaffad. Minskning av unlalet varor för vilka prisändringar måste godkännas på förhand. Höjningar av priserna på kol, el, gas, transporter och bostäder i syfte att uppnå kostnadstäckning under 1996. System med statliga beställningar avskaffat. Alla restriktioner på inrikes handel avskaffade. Anslagen i 1995 års budget för statlig upphandling av jordbruksprodukter begränsade till behoven hos budgetorganisationema och upphandlingen sker till marknadspriser. Importsystemet fritt från kvantitativa restriktioner, med några få undantag, huvudsakligen av hälso- och säkerhetsskäl. Maximal importtullsats sänkt till 30 %. Avskaffande av alla exportkvoter och -licenser, förutom på export som är underkastad frivilliga exportbegränsningar. Avskaffande av officiell växelkurs, enhetlig kurs, bestämd på auktionsmarknad mellan bankerna. Återställd hög grad av konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner. Dekret från maj 1993 beviljar skattelättnader (befrielse från inkomst- och vinstskatt under fem år) för vissa investeringar som utgör minst 20 % av ett företags egna kapital. Auktionsbaserad fördelning av centralbankskrediter till affärsbankerna. Riktade krediter lämnas inte längre. Centralbankens återköpskurs anpassad för att tillse att den förblir positiv i reala termer. Sedan 1992 gradvis åtstramning och effektivisering av budgeten inklusive reformering av mervärdes-, bolags- och inkomstskattesystemen. Minskning av offentliga utgifter från 72 % av BNP 1992 till omkring 45 % 1995. Inkomstemas andel av BNP 40 % 1995. Kupongbasèrat privatiseringsprogram i stor skala inleddes i början av 1995. Omkring 1 500 medelstora företag och storföretag privatiserade. Takten kommer att ökas under 1996. Framsteg i privatiseringen av småföretag. Beslut att lägga ned 15 förlustbringande kolgruvor. Förenklat konkursförfarande 1995. Reformering av den finansiella sektorn Centralbankslag överlämnad till parlamentet. Planer på att förstärka övervakning och reglering av banksektorn. Reserveringar för nödlidande lån skall göras avdragsgilla. Revisioner pågår. Bankernas vinstskatt sänkt till 40 %. System för insättningsgaranti skall införas. 28 II. ALBANIEN 1. Inledning Med stöd av ett standby-avtal (SBA) med IMF och kompletterande finansiellt stöd från EG5 (70 miljoner ecu) och från bilaterala medlemmar i G24, inleddes 1992 Albaniens makroekonomiska och strukturella anpassning, som i stort sett varit framgångsrik. Efter IMF:s beslut att tillhandahålla ytterligare stöd i form av ett treårigt (augusti 1993 - juli 1996) utökat strukturanpassningslån (ESAF), beslöt rådet den 28 november 19946 att bevilja Albanien förnyat makroekonomiskt stöd på högst 35 miljoner ecu, med samma syfte, nämligen att säkerställa en hållbar betalningsbalans och stärka landets valutareserv. Albanien hade tidigare uppfyllt de politiska villkor som var förenade med IMF:s ESAF, när IMF i september 1995 fann sig inte kunna avsluta den andra granskningen inom denna facilitet på grund av oenighet om budgetpolitiken. ESAF är för närvarande lagt på is, men under förutsättning att ett starkt finanspolitiskt paket skulle genomföras omedelbart efter valen i maj 1996 kunde HSAF-diskussionerna återupptas ganska snabbt. 2. Makroekonomisk utveckling BNP-tillväxten nådde 1995 9 %. Jordbruket har varit den ledande sektorn i återhämtningen genom att det har reagerat positivt på prisreformer och privatisering. De överskott som kan marknadsföras utgör dock ännu endast en liten del av hela produktionen (12-20 %) och kanalerna till marknaderna utvecklas långsamt. Byggnadsverksamheten, transporter och andra (privata) tjänster har bidragit starkt till tillväxten. Albaniens industriproduktion har börjat återhämta sig. Målet för det inhemskt finansierade budgetunderskottet sattes till 7 % av BNP för 1995. Men löneökningar i den offentliga sektorn under andra halvåret gjorde det omöjligt att uppnå detta mål och underskottet blev i stället 8,1 % av BNP. Från och med 1995 kommer centralbankens finansiering av underskottet att strikt begränsas till högst 10 % av statens inkomster under det föregående året (för 1995 4,6 miljarder lek eller 2,8 % av BNP). Regeringen och centralbanken vidtog därför nyligen åtgärder för att främja utvecklingen av marknaden för statspapper. Statsskuldväxlar på sex, och på senare tid även tolv, månader har införts, och regeringen har börjat "värdepapper i sera" sin utestående skuld. Det totala offentliga underskottet var fortfarande högt 1995, 13 % av BNP. Alla slag av offentliga utgifter har reducerats i förhållande till BNP: de offentliga utgifterna uppgick till 33 % av BNP 1995, medan de år 1991 låg på över 60 %. Utgiftsstrukturen har också förbättrats genom att tyngdpunkten har förskjutits från subventioner och sociala utgifter till offentliga investeringar. Sysselsättningen i budgetfinansierade institutioner har minskat kraftigt, med mer än en fjärdedel från mitten av 1992 till slutet av 1994. Ytterligare minskningar uppnåddes 1995, men inte tillräckliga för att neutralisera effekterna av löneökningar på 20 % i den offentliga 5 6 Rådets beslut nr 92/482/EG av den 28. 9. 1992. Rådets beslut nr 94/773/EG av den 28. 11. 1994. 29 sektorn. Skattebasen har breddats genom införande av personlig inkomstskatt, jordskatt och fastighetsskatt. Genomförandet av en mervärdesskatt på 12,5 % sköts upp till juli 1996. Som följd av den strama finans- och penningpolitiken hade den årliga inflationstakten sjunkit betydligt, från över 300 % i slutet av 1992 till omkring 15 % pä våren 1995 och 6 % i december 1995. Under de första månaderna av 1996 upphörde dock denna trend på grund av lönetryck i den offentliga sektorn. Det rapporteras även att arbetslösheten sjunkit till 15 % av arbetskraften, väsentligt mycket lägre än toppnoteringen på 36 % i början av år 1993. Växelkursen gentemot dollarn har varit stabil sedan hösten 1992, och steg till och med något i slutet av 1995 (94 lek = 1 USD i december 1995), vilket delvis återspeglade dollarns internationella försvagning. Den nyvaknade inflationen i början av 1996 utövade tryck på valutan (104 lek = 1 USD i april 1996), men räntorna höjdes för att motverka denna tendens. Betalningar för löpande transaktioner vid utlandsaffärer är praktiskt taget helt fria från restriktioner. Exporten växte snabbt under 1993 och 1994, om än från en extremt låg nivå: 1995 motsvarade exportvärdet (200 miljoner USD) ungefär en tredjedel av importvärdet. Det resulterande underskottet finansierades med utländsk hjälp och penningförsändelser från emigranter. De senare har uppgått till ungefär det dubbla värdet av exporten under de senaste åren. Underskottet i bytesbalansen - 21 miljoner USD - sjönk kraftigt 1995. Men detta var i första hand en följd av nivån på penningförsändelser, vars varaktighet kan ifrågasättas. Valutareserven ökade (240 miljoner USD motsvarande 3,8 månaders import i slutet av året), fastän centralbanken betalt initialkostnaden enligt avtalet om den utländska skulden (96,4 miljoner USD). 3. Strukturreformer Fastän största delen av priserna har avreglerats består priskontroller för ett litet antal varor och tjänster. Detta gäller bland annat mjöl och bröd på vilka subventioner resp. pristak tillämpas. Ytterligare åtgärder kommer att bli nödvändiga, men med tanke på hur politiskt känslig denna fråga är inför kommande val, förväntas på kort sikt inga åtgärder. I fråga om elektricitet bör prissättningspolitiken omvärderas i ett större perspektiv som omfattar reformering av hela energisektorn. I statens budget för 1996 planeras inga fler elsubventioner. Beträffande utlandsskulden nådde Albanien en tillfredsställande uppgörelse (återköp till ett fast pris på 20 % och obligationsoption till nominellt värde) med sina utländska kommersiella långivare i slutet av augusti 1995. Initialkostnaden för denna uppgörelse har betalats. Ett nytt tulltariff sy stem trädde i kraft den 1 juli, som avskaffade undantagen för investeringsmaskiner, utrustning, jordbruksmaskiner och medicinsk utrustning, och införde en klassificering (den numeriska sexställiga harmoniserade koden) och nya tullsatser (7/25/40 %). Dessa förändringar fick begränsad effekt på inkomsterna i 1995 års budget, på grund av det sena införandet (juli) och den låga sats (7 %) som tillämpades på tidigare undantagna varor. Dessutom är läkemedel och materiel som vidareexporteras befriade från tull. Ett steg tillbaka har noterats: från början av 1996 är all export av trävaror, förutom möbler och träkol, förbjuden. 30 Sedan 1992 har Albanien tillämpat en marknadsbestämd, flytande växelkursregim. Valutan är i praktiken konvertibel för bytesbalanstransaktioner, och myndigheterna planerar att efterhand upphäva interventioner på restriktionerna på kapitaltransaktioner. Centralbankens valutamarknaden styrs främst av dess mål att upprätthålla en positiv valutareserv. På området för skatte- och budgetreformer försenades genomförandet av en mervärdesskatt (på en enhetlig nivå om 12,5 %) på grund av såväl tekniska som politiska svårigheter. Lagen om mervärdesskatt ändrades dock i mars 1996 och tidpunkten för införande har nu fastställts till 1 juli 1996. Sysselsättningen i budgetfinansierade institutioner har fortsättningsvis minskats, och nivån har fallit under målet på 160 000 i slutet av juni 1995, jämfört med 174 000 i augusti 1994. I frågan om privatiseringen av statsägda företag beslöt regeringen i början av 1995 att genomföra ett brett upplagt massprivatiseringsprogram (MPP) för medelstora och stora företag. Detta program har inletts och kuponger delas ut. Tre auktionsrundor har redan hållits som omfattade 69 företag och resulterade i 15 000 aktieägare. Dessutom har mer än 3 000 små och medelstora företag redan privatiserats genom vanliga auktioner och de få återstående har överförts till massprivatiseringsprogrammet. Beträffande offentlig service och råvarubaserade företag har regeringen beslutat att prioritera försäljningar till strategiska investerare. Parlamentet har godkänt lagstiftning som möjliggör privatisering av elektricitetsföretaget (KESH). Lagstiftningen innehåller även en ram för det regleringsorgan som skall ges rätt att slå fast prispolitiken för elektricitet. Privatiseringen inleds med eldistributionssystemet, med inledande provförsäljningar av tre regionala nät. 30 % av dessa distributionsföretag säljs genom massprivatiseringsprogrammet, medan regeringen för de återstående 70 % håller på att utarbeta anbudshandlingar som tillåter utländska strategiska investerare att äga andelar. Liknande lagstiftning har godkänts för andra sektorer (gruvor och telekommunikationer) eller är under utarbetande (vattenförsörjning). Nya investeringar med stöd av internationella bidragsgivare har planerats för dessa sektorer. I juli 1995 antogs en lag som slår fast den rättsliga ramen för grundande, licensiering, verksamhet och styrning av privata investeringsfonder. Parlamentet antog en lag om andelsförsäljningar i oktober och en albansk fondbörs började sin verksamhet tidigt i maj 1996. Beträffande incitament för utländska investeringar har skapande av ekonomiska frizoner godkänts och utlänningar getts rätt att köpa jord i Albanien. När det gäller de 32 problemfyllda företag som omfattas av omstruktureringsbyrån (ERA), har fem av dessa privatiserats genom massprivatisering. Ytterligare sex av dem håller på att avvecklas, medan man för de övriga tillämpar strategin att dela upp dem i mindre enheter innan de privatiseras genom massprivatiseringsprogrammet. Den totala sysselsättningen i ERA- företagen var i storleksklassen 10 000 i slutet av 1995 jämfört med 49 000 några år tidigare. Större delen av dessa företag har lagt ned verksamheten och de återstående har drastiskt reducerat antalet anställda. För den avgörande jordbrukssektorn godkände parlamentet i augusti 1995 lagen om en "jordmarknad", som bl. a. tillåter köp och försäljning av jord. Dessutom antogs under 1995 lagar om hypotek, pant, arrende och administrativa förfaranden för att lösa jordkonflikter. I fråga om 31 de tidigare statsjordbrukens jord har "brukarna" fått full äganderätt, medan i fråga om tidigare kooperativt ägd jord, har rätten att arrendera, underarrendera och inteckna jord införts för dem som redan erhållit temporära lagfarter. Dessa temporära äganderättsbevis har utfärdats för ungefar 85 % av jordbruksmarken. Utdelningen av dem fortsätter och kommer snart att vara genomförd. Genom aktionsplanen för jordmarknaden, som stöds av Phare, har myndigheterna påskyndat upprättandet av ett jordregister, som är en nödvändig förutsättning för att utfärda permanenta lagfarter. Inom den agro-industriella sektorn har privatiseringen gjort goda framsteg: 2/3 av de "små och medelstora", statsägda jordbruksföretagen och 50 % av de "stora" har privatiserats. Den återstående hälften av de "stora" kommer att privatiseras senare genom massprivatiseringsprogrammet. I den finansiella sektorn har flera betydande åtgärder vidtagits: Beträffande privatiseringen av de statsägda bankerna, godkände parlamentet den 16 november 1995 lagen om omvandling av statsbankerna till affärsföretag. Planer uppgjordes för företagen, men deras perspektiv var ganska begränsat. En undersökning av förutsättningarna för att privatisera jordbrukets affärsbank (RCB) och en extern, oberoende revision av två andra statsbanker genomfördes med en mer ambitiös målsättning. Vidare har rådgivare för privatiseringen av RCB nyligen utsetts, medan sådana kommer att utses för den nationella affärsbanken (NCB) i juni 1996. På grundval av externa revisioner som redan slutförts kommer livskraftiga delar av dessa banker att utbjudas för försäljning till utländska strategiska investerare före utgången av 1996. Förhandlingar pågår redan beträffande RCB. Sparbanken (SB) torde utbjudas till privata investerare före juli 1997. Målet är att locka utländska investerare att överta en majoritetsandel, medan statens resterande andel säljs ut på den inhemska marknaden. 10 % av bankernas kapital kommer att säljas i form av privatiseringskuponger. För regleringen av och lagstiftningen om banksystemet håller ett avräkningssystem och en kontoplan på att utarbetas i enlighet med internationella normer, med målsättningen att ersätta det nuvarande systemet under 1997. 1 februari 1996 godkände parlamentet lagen om centralbankens roll och ansvarsuppgifter, inbegripet dess förhållande till regeringen vad gäller utlåning. Samtidigt antogs lagen om banksystemet, som förenhetligar tillståndsförfaranden och regler för bankverksamhet i Albanien (särskilt för kooperativa banker och andra finansieringsinstitutioner). Sedan dess har flera utländska och två privatägda albanska banker lämnat in ansökningar om att öppna dotterbolag i Albanien. Tre av dessa har redan fått tillstånd. En modern lag om konkursförfaranden, inklusive särskilda bestämmelser om banker och försäkringsbolag, godkändes av parlamentet i oktober 1995. En ny lag om försäkringar, som tillåter privata företag att verka på detta område, har gjort slut på det tidigare statsmonopolet. 4. Makroekonomiskt stöd Den 24 november 1994 beslöt ministerrådet i samband med ett initiativ från G24, som syftar till att uppbringa totalt 72 miljoner USD, att bevilja Albanien ytterligare makroekonomiskt stöd till ett högsta belopp av 35 miljoner ecu i form av bidrag. Detta bidrag är ett komplement till det stöd som IMF tillhandahåller inom ramen för en treårig utökad strukturanpassningsfacilitet (ESAF) som lanserades i mitten av 1993, med målsättningen att säkerställa en hållbar betalningsbalans och förstärka landets valutareserv. 32 Gemenskapens bidrag var avsett att utbetalas i två delar. Utbetalningen av den första delen (15 miljoner ecu) genomfördes i maj 1995 efter undertecknande av en gemensam avsiktsförklaring som fastställde de makroekonomiska och strukturella villkoren för bidraget. Allmänna rådets godkännande vid mötet den 10-11 april 1995 av kommissionens rapport om framstegen för de mänskliga rättigheterna i Albanien gjorde det möjligt för kommissionen att gå vidare med utbetalningen av den andra delen (20 miljoner ecu) av detta stöd. Kommissionen konstaterade i juli 1995 att de albanska myndigheterna hade uppnått tillfredsställande framgångar i sin anpassnings- och reformprocess och att Albanien följaktligen uppfyllde villkoren för bidraget. På grund av svårigheter från albansk sida att uppnå budgetmålen för 1995 och att överenskomma om nya budgetmål i den situation med kommande val som råder 1996, har dock genomförandet av ett tredje årsprogram inom ramen för ESAF blivit fördröjt och som följd av detta har kommissionen beslutat att uppskjuta utbetalningen av den andra delen av dess stöd. Sedan dess har de albanska myndigheterna oåterkalleligt slagit fast att mervärdesskattesystemet skall börja införas den 1 juli 1996. Dessutom har ytterligare betydande framsteg uppnåtts på de reformområden som tidigare upplevt förseningar (privatiseringen av statsägda företag, banksektorn, lagfarter). Dessa positiva tendenser, tillsammans med albanska försäkringar om korrigerande åtgärder som skulle genomföras för att komma till rätta med den förvärrade budgetsituationen, har jämnat vägen för utbetalning av bidraget. 33 III. ALGERIET 1. Inledning Trots goda resultat vad gäller genomförande av politiska handlingslinjer och en del tecken på makroekonomisk stabilisering dämpades takten i Algeriets strukturreformering och utveckling av en dynamisk privat sektor allvarligt under 1995 på grund av fortsatt politisk osäkerhet och säkerhetsproblem, som negativt påverkade tillväxten, sysselsättningen och såväl inhemska som utländska investeringsprojekt. Följaktligen är en grundläggande förutsättning för framsteg i den makroekonomiska stabiliseringen och för mer resoluta reformåtgärder att en politisk dialog med oppositionen utvecklas. En betydande vändning skedde 1994, mot bakgrunden av en ytterligare allvarlig försämring av det socio-ekonomiska läget i landet. Den algeriska dinaren devalverades med omkring 45 % och den fasta växelkursregimen ersattes av en styrd flytande med målsättningen att stabilisera den reala effektiva växelkursen. Priser, import och tillgång till utländsk valuta avreglerades i hög grad. Subventionerna av konsumtionen minskades gradvis och ett effektivare socialt skyddsnät trädde in i stället. De statsägda företagens finansiella disciplin har sedan dess stramats åt och de första stegen mot privatisering har tagits. Trots satsningar på diversifiering är landets ekonomi fortfarande i hög grad beroende av olja och gas (20 % av BNP, 60 % av skatteintäkterna och 95 % av exporten). I detta avseende är Algeriet en "policy-taker" i den meningen att utsikterna för dess ekonomiska utveckling på medellång sikt fortfarande är starkt beroende av oljeprisets utveckling på världsmarknaden, vilket 1995 stabiliserades på en låg nivå (omkring 15 USD per fat). Det ambitiösa politiska program som lanserades 1994 bekräftades av den nya regering, som bildades efter presidentvalet i november 1995. Algeriets förnyade reformansträngningar fick stöd av internationella finansieringsinstitutioner och gemenskapen under hela 1994 och 1995. 1 maj 1994 godkände IMF ett ettårigt standby-avtal på 1 miljard USD. Detta följdes i maj 1995 av en treårig utvidgad fondfacilitet (EFF) på 1,8 miljarder USD. Valutafondens första granskning skedde i december med tillfredsställande resultat, som under 1996 ledde till ett nytt köp av medel från Algeriets sida. I januari 1995 godkände Världsbanken ett nödanpassningslån på 150 miljoner USD. I slutet av 1995 slutförde Världsbanken förhandlingarna om ett lån för strukturanpassning av finanssektorn (FESAL), som godkändes av styrelsen i april 1996. Den totala utlåningen planeras uppgå till 400 miljoner USD, varav 300 miljoner för anpassningsstöd och resten för att stödja jordbruks- och bostadssektorerna. Avtal om omläggning av utlandsskulden uppnåddes även med både Paris- och Londonklubben under 1994 resp. 1995. I augusti 1994 frisläppte gemenskapen den återstående andra delen (150 miljoner ecu) av dess första makroekonomiska lån till Algeriet, som beslöts 1991. Rådet godkände i december 1994 Europeiska kommissionens förslag om ytterligare 200 miljoner ecu i makroekonomiskt stöd, att utbetalas i två delar. Villkoren för utbetalningen av den första delen (i synnerhet fortsatt avreglering av importen, reformer inom finanssektorn och framsteg i omstruktureringen och privatiseringen av offentliga företag) ingår i den gemensamma avsiktsförklaring som framförhandlades med de algeriska 34 myndigheterna i januari 1995. Efter att ha granskat uppfyllandet av dessa villkor utbetalades den första delen (100 miljoner ecu) i november 1995. Med de algeriska myndigheterna avtalades att villkoren för utbetalningen av den andra delen skulle framförhandlas i ett senare stadium och fastläggas i ett tilläggsmemorandum. Vidare har överenskommelse uppnåtts om en snabb mobilisering av existerande bidrag i enlighet med olika samarbetsprotokoll. Förstärkt bilateralt stöd planeras också inom ramen för gemenskapens Meda-program för 1996-1998. 2. Makroekonomisk utveckling Trots vissa uppmuntrande resultat inledningsvis och uppbådet av generöst externt stöd, förblev det allmänna ekonomiska läget i Algeriet 1995 mycket bräckligt, vilket återspeglade effekterna av ett antal interna och externa chocker, den obetydliga produktionsbasen utanför olje- och gassektorn, ringa förmåga att skapa jobb, växande säkerhetsproblem, ett efterblivet finansiellt system och administrativt motstånd mot reformer. BNP-tillväxten 1995 uppskattas till 4,3 %. Detta resultat var den första positiva förändringen av BNP per capita på mer än fem år. Den reala BNP-ökningen var en följd främst av stark olje- och gasexport samt ett återuppsving inom jordbruket efter två år av torka. Tillväxten var dock inte tillräcklig för att positivt påverka den höga arbetslösheten (25 % i slutet av 1995). Trots en framåtskridande (men ännu ofullständig) avreglering av priser, devalvering av dinaren och minskning av subventioner under 1995, lyckades regeringen hålla den årliga inflationen under 30 % genom att använda sig av en blandning av administrativa priskontroller på basvaror (vilka utgör kärnan i den korg som ligger till grund för beräkningen av inflationen) och en måttligt restriktiv penning-, finans- och inkomstpolitik. Budgetunderskottet föll ytterligare från 4,4 % 1994 till 1,4 % 1995, som en följd av genomförande av ett antal restriktiva åtgärder med syfte att hålla ned ökningstendenserna för lönerna i den offentliga sektorn, att minska subventioner och transfereringar samt att öka intäkterna från skatter och avgifter. Växelkurssystemet grundar sig för närvarande på ett slags styrd flytande kurs med begränsade centralbanksinterventioner för att stödja dinaren, som låter sig förenas med upprätthållande av valutareserven (som i slutet av 1995 motsvarade 1,8 månaders import, en minskning från 2,6 månader i slutet av föregående år). Den kraftiga devalveringen av dinaren 1994 tillsammans med en flytande växelkurs ledde till en stor minskning av gapet mellan den officiella och den parallella växelkursen. I början av 1994 var gapet 250 %, och detta minskade till omkring 50 % i mitten av 1995. Den fortsatta - om än minskande - förekomsten av detta gap återspeglar emellertid ett bristfälligt genomförande av den konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner som tillkännagavs 1994, och det fortsatta bruket av förfaranden som begränsar invånarnas tillgång till utländsk valuta, i synnerhet för turismen och gränshandeln i mindre skala. Gapet späder även på fortsatta devalveringsförväntningar, oredovisad (och potentiellt destabiliserande) valutahandel och kapitalutflöden. 35 Räntenivåerna är fortfarande negativa i reala termer, vilket motverkar sparandet och försvagar förtroendet för dinaren genom att uppmuntra invånarna att övergå till innehav och konton i dollar i stället för dinarer. Betalningsbalansen försämrades som helhet under 1995. Under den första halvan av året spädde en kraftig extern chock (beroende på negativa valutakursförändringar och försämrade handelsvillkor) på de kortsiktiga negativa effekter som förväntades som resultat av den externa avregleringen. Inför dessa utmaningar valde myndigheterna att anpassa sig genom att minska efterfrågan och öka dinarens deprecieringstakt i systemet med styrd flytande växelkurs och lyckades sålunda uppnå ett litet överskott i handelsbalansen (0,06 miljarder USD). Men detta uppvägdes med råge av en ökning på 27,7 % av räntebetalningarna. Slutresultatet blev att bytesbalansen fortsatte att försämras och uppvisade ett underskott på 5,6 % av BNP 1995 jämfört med 4,3 % under föregående år. På kapitalkontot gick en del utländska direktinvesteringar till olje- och gassektorerna. Landet har praktiskt taget ingen tillgång till den internationella kapitalmarknaden, och trots skuldavtal med London- och Parisklubbarna som lett till en normalisering av relationerna med de västerländska kreditgivarna, blev inga nya banklån tillgängliga för Algeriet under 1995. Som en följd av de ovan nämnda skuldavskrivningsavtalen sjönk skuldtjänstens andel av exporten från 82 % 1993 till omkring 49 % 1995. Men skuldtjänsten på de återstående skulderna är fortfarande en tung börda för landet med tanke på sviktande oljeintäkter, högre priser på den internationella spannmålsmarknaden och minskande valutareserv. 3. Strukturreformer De stränga administrativa importkontrollerna och reglerna för tilldelning av utländsk valuta ersattes i april 1994 av ett liberalare system med yrkeskriterier för importörer och en begränsad förteckning över förbjudna importprodukter. Denna förteckning har gradvis kortats och avskaffades i slutet av 1994, förutom för varor som är förbjudna av religiösa skäl eller säkerhetsskäl. Den på yrkeskriterier baserade förteckningen håller också på att skäras ned. Statsmonopol på viss import har avskaffats. Enligt den nya lagstiftningen har tillgången till utländsk valuta fullständigt avreglerats för alla redovisade bytesbalanstransaktioner som utförs av privata och offentliga företag. Endast för import som finansieras med utländska krediter krävs fortfarande tillstånd. Men genomförandet av dessa avregleringsåtgärder är bristfälligt och ger blandade resultat, i synnerhet med tanke på det växande antalet tillståndslösa, informella handlare som inte har tillgång till bankernas valutainnehav. Informella valutaaffärer underblåses via privata (tolererade) växlingskontor och på så sätt främjas marknadssegmenteringen och en bestående klyfta mellan den officiella och den parallella växelkursen. Den obligatoriska inväxlingsplikten har upphävts. Invånarna tillåts öppna valutakonton i de lokala bankerna. Det finns ingen övre gräns för innehaven och räntorna som erbjuds är högre än för depositioner i dinarer. Den rättsliga ramen för företagen har förbättrats avsevärt. I januari 1995 antogs en konkurrenslag som avreglerar prissystemet och inför stränga restriktioner på karteller och monopol. En affarslag, som infördes 1993, jämställer rättsligt privata och offentliga företag. Investeringslagen för samriskprojekt medger full hemtagning av vinster. 36 Omstruktureringen av den offentliga företagssektorn grundar sig på två strategier: finansiell och administrativ omstrukturering samt privatisering. Reformprocessen beträffande offentliga företag framskred dock långsamt under 1995. 1995 beviljades fem offentliga företag finansiell självständighet och statskassan stoppade all vidareutlåning till självständiga offentliga företag. Myndigheterna fastställde ett tak för de 23 största förlustbringande företagens tillgång till affarsbankskrediter och tog initiativ till en finansiell omstrukturering av dem med råd och stöd från Världsbanken. Resultatkontrakt och förvaltningsavtal tecknades med sju andra offentliga i april 1995. Ett omstruktureringsprogram för samtliga 94 offentliga byggnadsföretag lanserades även för att förstärka bostadssektorn genom att överföra bostadsbyggandet till den privata sektorn, medan de offentliga företagen skulle inriktas på offentliga arbeten. Omkring 88 lokala allmännyttiga företag har lagts ned. företag En privatiseringslag godkändes i juli 1995 och i augusti tillkännagav myndigheterna sin avsikt att privatisera mer än 500 offentliga företag. Samma lagstiftning återbördade även en del tidigare nationaliserad mark till de ursprungliga ägarna. Ett pilotprogram med privatisering av fem hotell har satts igång, men resultaten har inte uppfyllt de ursprungliga förväntningarna, beroende på att den nuvarande situationen ur politisk och säkerhetssynvinkel inte befrämjar vare sig inhemska eller utländska privata investeringar i Algeriet. Som ett led i reformeringen av bank- och finanssystemet har den algeriska centralbanken förstärkt sin övervakningskapacitet och infört effektivare tillsynsregler och kontroller. De fem statsägda affärsbankerna har genomgått regelbundna revisioner sedan 1992, utvecklingsplaner har introducerats och resultatavtal tecknats. På basis av revisionerna refinansierades fyra banker i syfte att stärka deras kapitaltäckningskvot (som förväntas uppnå BIS-normen på 8 % 1999). Bankerna kan nu själva bestämma över sina inlånings- och utlåningsräntor efter att ett temporärt tak på räntemarginalen avskaffades i december 1995. En ny privat bank gavs tillstånd att verka i september 1995, men det privata engagemanget i banksektorn har förblivit mycket litet trots liberala investeringsregler. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Efter principavtalet mellan de algeriska myndigheterna och IMF i april 1994 samt en begäran från de algeriska myndigheterna om ytterligare makroekonomiskt stöd, bekräftade rådet kommissionens avsikt att frisläppa den återstående andra delen av 1991 års program och gick i princip med på ytterligare makroekonomiskt stöd till ett belopp av 200 miljoner ecu. Den andra delen på 150 miljoner ecu utbetalades i augusti och kommissionens förslag om ytterligare 200 miljoner ecu i makroekonomiskt stöd som skall utbetalas i två omgångar godkändes av rådet den 22 december 19947. En gemensam avsiktsförklaring, som specificerar villkoren för utbetalning av den första delen på 100 miljoner ecu, upprättades med de algeriska myndigheterna i början av 1995. Strukturreformsvillkoren gäller fortsatt avreglering av importen och växelkursregimen, reformer i den finansiella sektorn och framsteg i omstruktureringen och privatiseringen av offentliga företag. I avsiktsförklaringen betonas vidare gemenskapens Rådets beslut nr 94/936/EEG av den 22. 12. 1994. 37 farhågor beträffande den sociala sektorn och synergin mellan det makroekonomiska stödet och gemenskapens övriga hjälpinstrumcnt i syfte att underlätta genomförandet av ekonomiska reformer i Algeriet. Efter att ha granskat uppfyllandet av dessa villkor beslöt gemenskapen om utbetalning av den första delen i november 1995. Villkoren för frisläppandet av den andra delen kommer att framförhandlas i ett senare stadium i form av ett tilläggsmemorandum under förutsättning att IMF-programmet fortlöper som planerat. 38 IV. DE BALTISKA STATERNA 1. Inledning de ekonomiska försämrades De tre baltiska staterna, som återvann sin självständighet i augusti 1991, hade redan vidtagit reformåtgärder under den tidigare regimen efter att Högsta sovjet godkänt lagen om deras ekonomiska oberoende i november 1989. År 1992, då de redan aktivt beträtt reformvägen till av marknadsekonomi, handelsförbindelserna med de forna Sovjetrepublikerna och höjningen av priset på energiimporten från Ryssland till världsmarknadsnivå resulterade i en handelschock. Underskotten i de externa balanserna förväntades bli ohållbara utan internationellt stöd. De tre länderna beslöt om stabiliserings- och reformprogram för perioden från mitten av 1992 till mitten av 1993 och slöt standby-avtal med IMF. Bidragsgivare från G24 inkallades för att bidra till att fylla de återstående förväntade underskotten i betalningsbalanserna för programperioden, som uppskattades till 105 miljoner USD för Estland, 210 miljoner för Lettland och 285 miljoner för Litauen. På basen av gynnsamma utsikter för stöd inom G24 godkände IMF:s styrelse de respektive standby-avtalen i september och oktober 1992. utsikterna. Avvecklingen I november 1992 godkände EG:s ministerråd makroekonomiskt stöd på högst 220 miljoner ecu för de tre länderna (40 miljoner ecu till Estland, 80 miljoner till Lettland och 100 miljoner till Litauen) som stöd för deras program, vilket motsvarade ungefar 50 % av de uppskattade underskotten i betalningsbalanserna. Merparten av det återstående bilaterala stödet inom G24 kom från Japan och EFTA-länderna. Kreditavtal och avsiktsförklaringar undertecknades mellan gemenskapen och vart och ett av mottagarländerna i början av 1993. Kommissionen utbetalade den första delen (50 % av lånebeloppen) i mars 1993 för Estlands och Lettlands del och i juli 1993 för Litauens del. Frisläppandet av den andra delen gjordes beroende av en positiv värdering av resultatkriterierna, beträffande såväl de makroekonomiska stabiliseringsaspekterna som framsteg i strukturreformprocesserna, såsom fastställts i gemensamma avsiktsförklaringar. 2. Den senaste tidens ekonomiska utveckling Estland Efter en kraftig nedgång under 1992 och början av 1993 började den estländska ekonomin att hämta sig från nedgången i slutet av 1993. BNP växte med 4 % 1994 och med ungefär samma tal 1995 (4,5 %). Arbetslösheten förblev relativt låg, omkring 5 %. Efter prisökningar som under 1992 och 1993 nådde hyperinflationära tal, uppnåddes en hög grad av makroekonomisk stabilisering efter införande i juni 1992 av ett avtal om ett valutaråd, enligt vilket den monetära basen begränsas av mängden konvertibla valutor och guld som centralbanken håller. Samtidigt infördes en ny valuta, den estniska kroon. Detta visade sig vara positivt för den ekonomiska stabiliseringen: inflationen sjönk och fortsatte att falla från 42 % 1994 till 29 % 1995 (årsslutssiffror). Inflationstrycket förblev dock starkt under 1995, i synnerhet i tjänstesektorn. Enligt valutarådsavtalet är centralbanken förbjuden att låna ut pengar till staten, vilket bidrar till att upprätthålla budgetdisciplinen. 1995 växte statsutgifterna mer än vad som förutsågs i skatteintäkter och programbudgeten, men denna ökning uppvägdes av ökade Rådets beslut 92/542/EEG (EGT nr L 351, 2. 12. 1992. ). 39 socialskyddsavgifter. Kapitalbudgeten visade överskott (0,8 % av BNP). Ökade statliga depositioner i banksektorn ledde till ett något lägre överskott i driftsbudgeten (0,3 % av BNP). För 1996 räknas med en nästan balanserad budget. Estland har redan genomfört största delen av de strukturreformer som skall leda till en marknadsekonomi. Priser och utrikeshandel är helt fria. Privatiseringen av ca. 1 000 småföretag är praktiskt taget avslutad. Av de 500 medelstora och stora företagen har omkring 100 förblivit i statlig ägo och förväntas bli privatiserade under år 1996, med undantag för naturliga monopol. Privatiseringen av jord, som kom i gång långsamt, håller på att skjuta fart. Reformeringen av den finansiella sektorn synes vara det känsligaste området. Estlands centralbank har ökat sina tillsynsmöjligheter och minskat sin andel av tillgångarna i den estniska sparbanken till 25 % av kapitalet. Staten har också minskat sina minoritetsandelar i affärsbankerna till under 10 %. Kapitaltäckningskraven ökas gradvis. En handlingsplan utarbetades för att omstrukturera en praktiskt taget konkursmässig bank, Norra Estlands bank. stort estniskt underskott. Det Frihandelsavtalet med Europeiska gemenskapen trädde i kraft den 1 januari 1995. Utrikeshandeln har fortsatt att växa i snabb takt, i synnerhet importen, som 1995 växte med 33 % i jämförelse med 1994. Estlands handel med Europeiska unionen tillväxte betydligt efter totala självständigheten och kännetecknas av ett handelsunderskottet växte kraftigt till uppskattningsvis 690 miljoner USD, eller 20 % av BNP. Tack vare en positiv tjänstebalans, och i synnerhet växande intäkter från turismen som ökade till omkring 150 miljoner USD, blev inte underskottet i bytesbalansen lika stort (285 miljoner USD eller ca. 8 % av BNP, exklusive officiella transfereringar). Estland lyckades dock finansiera detta betydande underskott i bytesbalansen med ett stort överskott i kapitalbalansen: för tredje året i rad visade kapitalbalansen på ett överskott, framför allt beroende på ett stort inflöde av utländska direktinvesteringar, omkring 200 miljoner USD. Den officiella valutareserven fortsatte att växa och täckte med sina 580 miljoner USD i slutet av 1995 omkring 3 månaders import. Enligt valutarådsavtalet är den estniska kroon knuten till DEM till en fast kurs av 8 mot 1. Detta har i samband med en tvåsiffrig inflationstakt medfört en relativ förlust av konkurrenskraft, som dock förblivit hållbar på grund av valutans låga ursprungliga kurs gentemot DEM och den måttliga ökningen av producentpriserna inom industrin. I mars 1995 godkände IMF ett nytt 15 månader lång standby-avtal på 14 miljoner SDR (21 miljoner USD), vilket myndigheterna inte har utnyttjat. Lettland Efter en kraftig försämring under 1992 och 1993 stabiliserades Lettlands ekonomiska läge som helhet 1994: tillväxten låg runt 1 %, inflationstakten fortsatte att sjunka, till 26 % vid årsslutet, och budgetunderskottet höll sig under 2 % av BNP. I april 1995 bekräftade IMF sitt stöd för myndigheternas politik genom att godkänna ett andra standby-avtal för en period på 13 månader. Enligt det ursprungliga programmet skulle budgetunderskottet 1995 förbli på samma nivå, 2 % av BNP, som 1994. Emellertid försämrades budgetsituationen i början av 1995 och underskottet steg till 92 miljoner lat (184 miljoner USD) 1995, eller 4 % av BNP. Till detta kom en större kris inom banksektorn i april 1995, som innebar att Lettlands ledande affärsbank, Bänka Baltija, som ensam hade stått för 20 % av depositionerna i landet, förklarades bankrutt. Vid mitten av 40 1995 hade åtta andra banker förklarats konkursmässiga och ytterligare ett antal tilläts inte längre motta depositioner. Sammanlagt representerade de konkursmässiga bankerna totala tillgångar på en tredjedel av de totala banktillgångarna i landet, eller omkring 1,2 miljarder USD. Som följd av krisen minskade penningmängden (M3) med 10 % under andra kvartalet. Den stora andelen av sparandet som hålls i kontanter i utländsk valuta lindrade dock uppenbarligen den konjunkturdämpande effekten. BNP minskade med 1,5 % 1995. Arbetslösheten förblev stabil på 6,3 % i slutet av 1995. Lettlands centralbank vidhöll sin konservativa politik, och inflationen fortsatte sålunda att sjunka, från 26 % 1994 till omkring 23 % 1995. På sommaren antog myndigheterna ett åtgärdspaket för att komma till rätta med den finansiella sektorns omedelbara och långsiktiga behov, genom att förstärka tillsynsreglerna och införa ett insättningsgarantisystem. Andra strukturreformer fortsattes under 1995. Privatiseringsbyrån blev fullt funktionsduglig och ytterligare 230 företag privatiserades under 1995. Försäljningen av andelar i Universalbanken, en av de tre stora offentliga bankerna, inleddes under det tredje kvartalet. Frihandelsavtalet som undertecknats med Europeiska unionen trädde i kraft den 1 januari 1995. Både importen och exporten växte betydligt under 1995 och återspeglade den fortsatta förskjutningen av handeln mot västländerna. Liksom 1994 förblev handelsbalansen negativ under hela året (underskott på 440 miljoner USD, eller 10 % av BNP). Den positiva tjänstebalansen, framförallt beroende på transportsektorn, gjorde att underskottet i bytesbalansen blev endast omkring hälften av handelsbalansunderskottet (180 miljoner USD, eller 4 % av BNP, exklusive officiella transfereringar). Myndigheterna har med framgång bedrivit en politik för en stabil växelkurs med en informell anknytning till SDR, och trots spekulativa attacker, vilka ledde till en förlust av utländsk valuta till ett belopp av 90 miljoner USD under våren, förblev latens växelkurs under 1995 i princip oförändrad. Med en tvåsiffrig inflationstakt innebär detta en real appreciering av växelkursen. Totalt sett tycks dock ekonomins konkurrenskraft ha upprätthållits. För att täcka underskottet i bytesbalansen är Lettland beroende av inflöden av privat kapital, vilka trots den finansiella krisen förblev betydande under 1995. Krisens skadeverkningar kunde sålunda motverkas och Lettlands valutareserv förblev relativt stark, med unge far 600 miljoner USD i nettoreserver vid årsslutet, vilket motsvarar ca. fem månaders import. IMF-programmet spårade ur efter vårkrisen och granskningen som skulle ske under sommaren kunde inte genomföras. I början av 1996 slöt IMF:s representanter ett nytt standby-avtal med myndigheterna, som godkändes av IMF:s styrelse i maj i år. Litauen Efter fyra års recession började Litauens ekonomi visa tecken på återhämtning 1994, med en BNP-ökning på 2 %. Tillväxten 1995 uppskattas till 2,5 %, trots ett fall i BNP under det första kvartalet. Den underliggande tillväxttrenden anses nu vara solid och förväntas späs på av investeringar och ökad export. Arbetslösheten steg dock märkbart 1995, till omkring 7 % av den aktiva befolkningen, jämfört med 2 % i slutet av 1994. 41 Inflationen, som hade nått en topp med hyperinflationära nivåer 1992, saktade ned 1993 och i början av 1994. Den 1 april 1994 infördes ett valutarådsavtal enligt vilket tillväxten av penningmängden begränsades till marknadsvärdet av Litauens centralbanks innehav av guld och hårdvaluta. Minskningen av inflationstakten efter införandet av valutarådet har varit slående: prisökningarna minskade betydligt under 1994, och låg på 45 % under hela året. Inflationstrycket kvarstod dock under 1995, underblåst av valutans, litas, svaga växelkurs och höjningar av priser inom den offentliga sektorn. Som en följd av detta låg inflationen, med en uppskattad takt på 35 % (vid årets slut), under 1995 kvar över myndigheternas ursprungliga målsättning (25 %)'. Målet för budgetunderskottet 1995 (3,4 % av BNP) uppnåddes i stort sett, trots en svag intäktsutveckling i början av året, vilket tvingade regeringen att skära ned utgifterna. Fortsatta strukturreformer har genomförts. Priserna avreglerades redan 1993. Endast i vissa monopolistiska situationer kvarstår regeringens priskontroller. Konkurslagen, som hade börjat genomföras, omarbetades i början av 1996 för att göras funktionsdugligare. Privatiseringen av bostäder och småföretag är nu praktiskt taget avslutad, men på grund av förseningar i inrättandet av privatiseringsbyrån, har privatiseringen av storföretagen uppskjutits till 1996. Det känsligaste området är reformeringen av den finansiella sektorn. Efter antagandet av lagarna om centralbanken och om affärsbankerna i början av 1995 och den påföljande skärpningen av tillsynsreglerna, genomgick banksektorn en drastisk anpassningsprocess och fyra mindre banker (av ursprungligen 28) förklarades konkursmässiga och kommer i de flesta fall att avvecklas. I december förvärrades krisen då två medelstora banker, Litimpeks och Innovationsbanken, också förklarades konkursmässiga. Myndigheterna utarbetade, med stöd från IMF och Världsbanken, en nytt åtgärdspaket för att konsolidera de tre större statsägda bankerna, skapa ett insättningsgarantisystem och se över lagen om affärsbankerna. Kompensationen till insättare i de konkursmässiga bankerna uppgick till 30 miljoner litas (dvs. hälften av deras beräknade förluster), varav 20 miljoner hade uppsatts i budgeten för 1996. Parlamentet godkände slutligen, i juni 1996, en lag om åternationalisering av Innovationsbanken och refinansiering av banken med medel som skulle skaffas genom nyutgivning av statsobligationer till ett belopp motsvarande 250 miljoner USD. Nödlidande lån i Innovationsbanken samt från statsägda Affärsbanken och Sparbanken överfördes till ett nyinrättat ad hoc-organ för nödlidande lån. För tredje året i rad visade handelsbalansen upp ett underskott (335 miljoner USD, eller 4,5 % av BNP), med en export som växte aningen snabbare än importen (15 % resp. 13 %). Förskjutningen av handeln mot västländerna fortsatte, och återspeglades i högre tillväxttal för de västliga handelsflödena (över 20 %). Balansen i handeln med energiresurser (underskott: 5,7 % av BNP) fortbestår som den svaga punkten i utrikeshandeln, där energiimporten står för 40 % av den totala importen. Underskottet i bytesbalansen förblev på ungefär samma nivå som 1994 (250 miljoner USD, eller ca. 2,3 % av BNP, exklusive officiella transfereringar). Frihandelsavtalet som undertecknats med Europeiska unionen trädde i kraft den 1 januari 1995. Osäkerheten inom den lokala banksektorn innebar lägre privata kapitalinflöden än under föregående år (135 miljoner USD), som inte förmådde uppväga underskottet i bytesbalansen. I december förlorade centralbanken reserver till ett belopp av 45 miljoner USD som resultat av förtroendekrisen efter att Litimpeksbanken och Innovationsbanken förklarats konkursmässiga. Betydande medel- och långfristig upplåning (230 miljoner USD) krävdes för att täcka de återstående finansieringsbehoven, av vilka 60 miljoner USD upplånades i december på den 42 privata kapitalmarknaden. Vid årsslutet uppskattades de officiella reserverna till omkring 800 miljoner USD, eller 3,5 månaders import. IMF:s styrelse godkände i juni 1996 den tredje granskningen av det löpande programmet, en treårig (1994-1997) utvidgad finansienngsfacilitet (EFF) på 134,55 miljoner SDR. Detta kommer att bidra till att konsolidera reserverna och hjälpa till att finansiera viktig import för investeringar och energisektorn. 3. Genomförande av makroekonomiskt stöd På grund av den förväntade efterfrågeökningen på finansieringskapital i hårdvaluta för investeringar, och de tre ländernas tidigare överskott i sina externa kapitalbalanser har kommissionen, efter att ha rådgjort med medlemsstaterna, undantagsvis i tilläggsförklaringar som avtalats med myndigheterna 1994 och 1995 gått med på att låta merparten av den andra delen av lånet betalas ut genom de inhemska banksystemen för sunda, diskonterbara projekt som kräver finansiering i hårdvaluta. Estland har tillfredsställande uppfyllt kriterierna för gemenskapens makroekonomiska stöd, som gäller ekonomisk stabilisering och framsteg i strukturreformerna. Myndigheterna i Estland beslöt emellertid, efter att ha övervägt att lyfta den andra delen av lånet 1994, till slut att inte begära utbetalning av den 1995. I Lettland spårade IMF-programmet ur efter finans- och budgetkrisen på våren 1995, och den sedvanliga höstgranskningen av standby-programmet kunde inte genomföras. I juni begärde de lettländska myndigheterna att den andra delen (40 miljoner ecu) av gemenskapens lån skulle frisläppas. Tjänstemän från kommissionen besökte därefter i juli landet för att bedöma situationen och få förklaringar från myndigheterna om den avsedda användningen av medlen. Myndigheterna klargjorde att medlen skulle användas för att ersätta småsparare som hade förlorat sina besparingar i samband med Bänka Baltijas konkurs. Kommissionen ansåg att detta inte stämde överens med det allmänna syftet med EG:s makroekonomiska stöd, vilket är att finansiera externa betalningsbalansbehov och för budgetfinansieringen. Det skulle heller inte stämma överens med de normala kriterierna för länet (inklusive tillfredsställande resultat från IMF-programmet) eller med åtagandet i den avsiktsförklaring rörande den andra delen av lånet som undertecknades 1994. Följaktligen vägrade kommissionen, efter att ha rådgjort med medlemsstaterna, i oktober 1995 att efterkomma myndigheternas begäran om utbetalning av den andra delen av lånet. interna behov inte att täcka I Litauen begärde myndigheterna i början av 1995 utbetalning av den andra delen (50 miljoner ecu) av gemenskapens stöd. Tack vare framstegen beträffande stabiliseringen och reformerna, i synnerhet vad gäller privatiseringen och tillsynsreglerna för banksystemet, uppfyllde Litauen kriterierna förbundna med frisläppandet av den andra delen av lånet. En avsiktsförklaring angående användningen av medlen från denna andra del undertecknades i juli. På samma sätt som redan skett i Lettland och Estland, avtalades om att medlen från denna andra lånedel skulle öronmärkas för sunda, diskonterbara projekt och kanaliseras genom banker som uppfyller lokala banksektorns begränsade centralbankens absorptionsförmåga beslöt man att uppdela den andra lånedelen i två rater om 25 miljoner ecu och att frisläppa den första, vilken kommissionen utbetalade i augusti. Myndigheterna beslöt att kanalisera större delen av medlen genom två medelstora banker, som uppfyllde tillsynsregler. På grund av den 43 centralbankens kriterier för sund bankverksamhet. I september begärde kommissionen emellertid att medlen skulle frysas i väntan på förbättringar i den tänkta konsultationsprocessen. I november reste kommissionens representanter till Vilnius för att begära ytterligare förbättringar i förvaltningen av gemenskapens makroekonomiska stöd. Trots interna spänningar, i synnerhet inom den finansiella sektorn, har de baltiska ekonomierna framgångsrikt genomfört de kämreformer som leder till en marknadsekonomi och har som helhet presterat anmärkningsvärt goda resultat. Tillväxten betraktas numera som solid och de externa finansieringsbehoven som förutsågs när IMF slöt den första omgången av standby-avtal i slutet av år 1992 har sist och slutligen till stor del täckts av privata kapitalinflöden. Behovet av externt makroekonomiskt stöd har varit mer begränsat än vad som ursprungligen antogs, och kommissionen frisläppte sålunda inte hela det belopp i form av makroekonomiskt stöd från gemenskapen som ursprungligen hade beviljats. Externt tryck på de baltiska ländernas betalningsbalanser förblir en möjlighet på grund av ökade handelsunderskott som följd av den ekonomiska tillväxten. Kommissionen kommer att regelmässigt bevaka situationen. 44 V. VITRYSSLAND 1. Inledning Vitryssland, som hade varit en av de högst utvecklade republikerna i den forna Sovjetunionens (FSU) kommandoekonomi, började införa reformer senare än de flesta andra länderna i regionen. Ett första begränsat reformpaket lanserades 1993 och stöddes av IMF med en första del av en systemomvandlingsfacilitet (STF). Efter presidentvalet i juli 1994 igångsatte myndigheterna stabiliseringsreformer under den andra hälften av 1994 och i början av 1995. IMF frisläppte den andra delen av STF i slutet av januari 1995. Beslut om ett ambitiösare program i form av ett standby-avtal, som ursprungligen skulle avtalats i mars 1995, uppsköts i väntan på godkännande av nya reformer. IMF:s styrelse godkände slutligen ett standby-avtal den 12 september 1995. Den 10 april 1995 godkände Europeiska unionens råd makroekonomiskt stöd från gemenskapen till Vitryssland i form av ett tioårigt lån, under förutsättning att ett standby-avtal med IMF sluts, för att stödja landets program för makroekonomisk stabilisering och strukturreformer. På grundval externa finansieringsunderskott för år 1995, fastställdes storleken på gemenskapens stöd till högst 75 miljoner ecu. Dessutom klargjordes att uppbådandet av makroekonomiskt stöd från gemenskapens sida till Vitryssland skulle kräva att landet till fullo och i tid fullgjorde sina finansiella åligganden gentemot gemenskapen. IMF: s preliminära uppskattningar återstående landets av av 2. Makroekonomisk utveckling Produktionsminskningen i Vitryssland under den första omvandlingsfasen var lägre än i andra FSU-länder, med BNP-fall på ca. 10 % per år under 1992 och 1993, vilket var mindre än i Ryssland. En betydande minskning (-20 %) registrerades emellertid 1994, en av de allvarligaste i övergångsländerna, och följdes av en ytterligare minskning på 10 % 1995. Investeringsnivån har sjunkit dramatiskt under de senaste fem åren, till mindre än 50 % av 1990 års nivå. Betalnings- och handelsströmmarna mellan republikerna i FSU kollapsade 1993, vilket ledde till en allmän försämring av företagens situation i Vitryssland. Skulderna mellan företagen och till bankerna tornade upp sig och centralbanken refinansierade banksystemet i obegränsad utsträckning, vilket utlöste prishöjningar som nådde hyperinflationsnivåer under 1993 och 1994. Biidgeliiiulerskoltd hölls dock under kontroll och vur mindre fin 2 % av BNP bade 1993 och 1994. Vitryssland utträdde ur den ryska rubelzonen i april 1994, då den vitryska rubeln förklarades vara enda lagliga betalningsmedel. En sträng penningpolitik genomfördes från början av 1995. Resultatet blev att inflationstakten sjönk från 40 % per månad i januari till 2,5 % i juni, och myndigheterna lyckades, trots kraftiga ökningar av avgifterna för offentlig service, stabilisera inflationen, som höll sig under 5 % i genomsnitt per månad till årsslutet. I början av 1995 infördes marknadsmekanismer för fördelningen av centralbankskrediter. Myndigheterna bedrev under hela året en flexibel räntepolitik i syfte att upprätthålla positiva och attraktiva realräntenivåer, för att locka till rubeldepositioner i banksystemet. De positiva realräntenivåerna Rådets beslut 95/132/EG (EGT nr L 89, 21. 4. 1995). 45 och en stram penningpolitik bidrog till att stabilisera den vitryska rubeln i nominella termer på en nivå av 11 500 rubel per USD, och ledde till en betydande real appreciering gentemot dollarn (+340 % under år 1995). Budgetunderskottet var 2,3 % av BNP 1995 och därmed inom den gräns som avtalats med IMF. Huvuddelen av detta underskott finansierades internt. Bytesbalansen, som hade visat underskott 1993 och 1994 (omkring -10 % av BNP), förblev negativ 1995 (-3,5 % av BNP). Den vitryska exportens konkurrenskraft minskade som följd av höjningen av importtarifferna till rysk nivå efter att tullunionen med Ryssland trätt i kraft i början av 1995. Trots farhågor för förlorade externa marknader registrerades 1995 en stark exportökning (+75 %). Importen ökade samtidigt med 65 % och handelsbalansen förblev följaktligen negativ (-6 % av BNP). Vitryssland upphävde gradvis restriktionerna på för valutatransaktioner under år 1995 och rörde sig sålunda mot konvertibilitet bytesbalanstransaktioner. 3. Strukturreformer De första stegen på området för strukturella reformer togs först nyligen och detta kvarstår som en svag punkt för Vitryssland. Industrins korssubventionering av hushållens energipriser var omfattande. En första anpassning av de offentliga priserna skedde på hösten 1994, då priserna på kommunala tjänster höjdes. Hyror, vatten och uppvärmning fördyrades med multiplikatorerna 42, 24 resp. 9. Ytterligare höjningar genomfördes i början av 1995. Antalet "monopolföretag", vars priser regleras, minskade från omkring 350 i mitten av 1994 till 50 i mitten av 1995. Sålunda har största delen av priserna nu avreglerats. Priserna i den offentliga sektorn, som fortfarande subventioneras kraftigt, höjdes i juli till 60 % av kostnadstäckningsnivån och justerades ytterligare i december, till 80 % av denna nivå. De statliga uppköps- och anskaffningsorderna har minskat till 6 % av den totala produktionen, men är fortfarande särskilt höga inom jordbrukssektorn. De flesta importlicenskraven och kraven på exportanmälningar hade avskaffats i slutet av 1994 och början av 1995. Utrikeshandeln var dock fortsättningsvis underkastad en del begränsningar. Exportskatterna som hade avskaffats i december 1994 återinfördes i början av 1995 som följd av att tullunionen med Ryssland trädde i kraft. (Vid tidpunkten för utarbetandet av denna rapport har myndigheterna återinfört, i början av 1996, nya administrativa begränsningar i utrikeshandeln och för valutatransaktioner. ) Banksektorn tyngs av dåliga lån och är som helhet ineffektiv. Vissa framsteg gjordes nyligen beträffande bokföringsnormer, men extern redovisning är fortfarande sällsynt. Myndigheterna höjde nyligen kapitalkravet för banker från 1 miljon ecu till 2 miljoner. Vidare beslöts att fortskrida med avvecklingen av två små konkursmässiga banker. Företagens förfallna skulder till varandra uppgick enligt uppgift i slutet av 1995 till mer än 50 % av BNP. Beslut om åtgärder för att förbättra företagens finansiella disciplin har tagits, men tycks vara ineffektiva i frånvaro av effektiva konkurssanktioner, framför allt beroende på att det inte finns några klara mekanismer för att förklara företag konkursmässiga (en reviderad konkurslag godkändes senare i maj 1996). I samband med höga energipriser, förlorade marknader och växande utestående betalningar har lönsamheten i företagen minskat med omkring 50 % under de senaste tre åren. Antalet företag som går med förlust ökade betydligt under 1995, till 29 % av samtliga (siffrorna från april 1996, på grundval av 1995 års bokföringsuppgifter). 46 Privatiseringen befinner sig ännu i en inledande fas. Företag som inte representerar mer än 6 % av värdet av de totala tillgångarna hade privatiserats i slutet av 1995. Privatiseringen av småföretag, som är den del av privatiseringsprocessen som framskridit snabbast i de central- och östeuropeiska länderna, fördröjdes i Vitryssland av rigida auktionsförfaranden. I slutet av 1995 hade endast 12 % av småföretagen privatiserats. Ett kupongbaserat privatiseringsprogram som godkändes 1994 var utformat för att täcka teckningen av 50 % av de totala tillgångar som skulle privatiseras, men utdelningen av kuponger till befolkningen som skulle vara avslutad i slutet av 1995 har blivit kraftigt försenad. Som helhet tappade privatiseringsprocessen fart under 1995. Även inom jordbruket har reformprocessen varit långsam. Jordbrukspriserna avreglerades först i början av år 1995, medan priserna på insatsvaror i jordbrukssektorn hade liberaliserats tidigare, vilket ledde till press på lönsamheten i de statsägda jordbruken och ackumulering av förfallna skulder, i synnerhet för energileveranser. Omkring 20 % av sovchozerna och kolchosbruken har omvandlats till aktiebolag. I slutet av 1995 hade dock privatiseringen ännu inte påbörjats och den kommer under de rådande svåra finansiella förhållandena troligtvis att bli mycket komplicerad. Det finns ytterligare utrymme för reformering av äganderätten till jordbruksmark, som enligt lag är statsegendom och endast kan arrenderas på 99 år, utan möjlighet att sälja eller inteckna arrenden. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Efter att IMF:s styrelse den 12 september 1995 godkänt det första standby-avtalet med Vitryssland, skickades kommissionens tjänstemän i slutet av september på uppdrag till Vitryssland för att utvärdera det ekonomiska och finansiella läget och diskutera villkoren för gemenskapens makroekonomiska stöd med landets myndigheter. för gemenskapens En gemensam avsiktsförklaring undertecknades som fastställde de makroekonomiska och strukturomvandlingsvillkoren iakttagande av de i standby-avtalet med IMF, gick makroekonomiska resultatkriterier som stipulerats myndigheterna i Vitryssland med på betydande åtaganden på flera områden för strukturreformer (avreglering av priser, privatisering och företagsreformer, finansiell disciplin hos företagen och reformering av banksystemet). Framsteg på dessa områden är avgörande för utbetalningen av den andra delen av stödet. stöd. Förutom För den programperiod som standby-avtalet med IMF omfattar (juli 1995 - juni 1996) har landets externa finansieringsbehov uppskattats till omkring 600 miljoner USD, varav nästan hälften kunde täckas av IMF. Gemenskapens bidrag fastställdes, med beaktande av det reviderade återstående behovet, till 55 miljoner ecu och tillsammans med de andra bilaterala bidragsgivarnas andelar täcker det helt det återstående betalningsbalansbehovet. Storleken på den första delen fastställdes till 30 miljoner ecu, och utbetalningen skedde i december 1995. 47 VI. BULGARIEN 1. Inledning Under år 1995 bevittnade den bulgariska ekonomin fortsatta, anspråkslösa framsteg i termer av stabilisering och tillväxt i såväl den privata som den offentliga sektorn, i det väsentliga en återspegling av ett tämligen oambitiöst politiskt program som lanserades av den nya regeringen efter valen i december 1994. Utvecklingen beträffande strukturreformerna innebar å andra sidan en fortsatt besvikelse, i synnerhet vad gäller antagandet av åtgärder inriktade på att påskynda privatiseringen och ta itu med de betydande lednings- och finansiella problemen i den inhemska banksektorn, som fortsättningsvis belastas av en stor mängd lån för vilka inga skuldtjänster presteras. De otillräckliga framstegen i den ekonomiska reformprocessen och bristen på trovärdighet för regeringens politiska program för 1995 ledde till minskat förtroende från de internationella finansieringsinstitutionernas, de västliga affärsbankernas och privata investerares sida. Försämringen av den västliga uppfattningen av de finansiella riskerna i Bulgarien och en rad internationella grundläggande reservationer, som upprepade gånger framfördes av de finansieringsinstitutionerna om takten i landets strukturanpassning under 1995, innebar ett stort bakslag för de bulgariska myndigheterna, i synnerhet om man beaktar att såväl IMF och Världsbanken som västliga kommersiella lånebanker 1994 överenskommit om ett större, heltäckande stödpaket för Bulgarien. I april 1994 hade valutafonden faktiskt godkänt en tolvmånaders standby-lånefacilitet i förening med en systemövergångsfacilitet på 324 miljoner USD, och i september samma år hade den, tillsammans med Världsbanken, beslutat att ytterligare öka sitt finansiella bidrag, denna gång med 225 miljoner USD. Vidare hade i april 1994 avtalats om ett skuldomläggningsavtal inom ramen för Parisklubben med officiella långivare och detta följdes av ett program för reducering av skulder och skuldtjänster (DDSR) som avtalades med västliga affärsbanker i juli. till ett värde av 97 miljoner Valutafondens stöd upphävdes i slutet av 1994, och misslyckandet med att nå ett nytt avtal för fortsatta kapitaltillskott 1995, på grund av oenighet om den bulgariska regeringens uppfyllande av IMF:s och Världsbankens makroekonomiska och strukturanpassningsvillkor, ledde till en ytterligare försämring av landets externa finansiella situation i slutet av 1995 och under början av 1996. Den fortsatta frånvaron av externt finansiellt stöd, mycket lite utländska direktinvesteringar (i synnerhet i jämförelse med andra central- och östeuropeiska länder), och den ständigt pågående tappningen av landets valutareserv har återigen fört Bulgarien till randen av en extern betalningskris. Detta är särskilt oroväckande med tanke på att en stor mängd betalningar på den utländska skulden skall göras under 1996 och de därpå följande åren (mer än 1 miljard USD per år). Inom ramen för G24-gruppens samordningsprocess beslöt gemenskapen i april 199410 att åter bekräfta sitt löfte om ett lån på 110 miljoner ecu, som beviljats i oktober 1992. Den första delen (70 miljoner ecu) utbetalades i december 1994. KOM(94) 118 slutlig 94/0103 (CNS) av den 21 april 1994. 2. Makroekonomisk utveckling 48 Privatiseringsprogrammet för 1995, som godkändes först i maj av den nyvalda regeringen, var en ganska osäker och otydlig kompromiss mellan kravet å ena sidan att tygla den höga inflationen genom en måttligt restriktiv monetär, inkomst- och skattepolitik, att uppnå stabil växelkurs och att upprätthålla produktionstillväxten, investeringar och export, samt å andra sidan att minimera de sociala kostnaderna för landets ekonomiska omvandling genom att uppskjuta privatiseringen och tillhandahålla ett generöst socialt skyddsnät. Centrala åtgärder med syfte att förstärka den finansiella disciplinen i vissa utvalda, starkt förlustbringande statsägda företag eller, om nödvändigt, att avveckla dem, att rehabilitera bankerna och stärka tillsynen av dem, blev antingen uppskjutna eller var otillräckliga och riskerade därmed varaktigheten i den makroekonomiska stabiliseringen. Efter fem års recession började ekonomin återhämta sig under 1994. Den reala BNP växte med 1,4 %, följt av en ökning med 2,6 % 1995. En kraftig nedvärdering av valutan, lev, på våren 1994 stimulerade exporten och industriproduktionen, medan importen sjönk. Handelsbalansen svängde från ett underskott på nästan 1 miljard USD 1993 till ett överskott på mer än 400 miljoner USD 1995. Centralbankens valutareserv steg från 600 miljoner USD i början av 1994 till 1,5 miljarder USD i mitten av 1995. Industriproduktionen ökade med 5 % 1994. Produktionsökningen var koncentrerad till den kemiska industrin och basmetallindustrin. Dessa sektorer kunde öka sin export genom sin konkurrenskraft, som härrörde från valutadeprecieringen och även från billig energi. Energipriserna låg till helt nyligen under världsmarknadsnivåerna. Även andra makroekonomiska indikatorer tydde på en positiv ekonomisk utveckling. Budgetunderskottet, som hade varit tvåsiffrigt som procentuell andel av BNP under de första åren på 1990-talet, skars ned till 7 % under 1994 och 1995. Efter en toppnotering på 16 % av arbetskraften i början av 1994 minskade arbetslöshetsnivån till under 11 % vid mitten av 1995. Inflationstakten sjönk, från en genomsnittlig månadstakt mellan 4 och 6 % under 1992-1994 till under 2 % per månad under våren och sommaren 1995. Sänkningen av inflationstakten underlättades av en utdragen period av stabilitet för den nominella växelkursen, men också genom ökad regeringsinblandning på marknaderna, som upphävde för konsumentprisindex, är nu uppskattningsvis 50 % av varorna underkastade någon form av offentlig övervakning eller kontroll. En följd av sådana åtgärder, tillsammans med låga inhemska uppköpspriser på vete och ineffektiva exportkontroller, är brödköer. tidigare avregleringsåtgärder. Viktade efter i varukorgen sin andel De förbättrade makroekonomiska resultaten hade i allmänhet inte solida mikroekonomiska, dvs. strukturella, grundvalar. Inom finans- och företagssektorerna bidrog bristen på framsteg i omstruktureringen och privatiseringen till utvecklingen av symbiotiska relationer mellan banker och företag. Olönsamma företag med oskötta förfallna lån fortsatte att ha tillgång till bankkrediter. Bankerna fortsatte sin utlåning till företagen i en på tidigare erfarenheter grundad förväntan om att staten i sista hand skulle gå i god för dem. Centralbanken medverkade outtalat till denna situation genom att förse affärsbankerna med lån utan säkerheter. 49 Under den andra hälften av 1995 uppträdde allt fler tecken på att den ekonomiska situationen var ohållbar. Industriproduktionens tillväxt minskade till under 2 % på årsbasis. Den prisfördel som minskningen av valutans värde på våren 1994 medfört åts upp av den påföljande stabila växelkursen och skillnaden mellan inhemska och utländska kostnadsökningar. Ökningstakten i konsumentpriserna växte något och växelkursen började hamna under tryck. Valutareserven minskade när centralbanken intervenerade för att stödja leven. Landet har regelmässigt uppfyllt sina externa skuldrelaterade åligganden, som härrör från genomförandet av Parisklubbens avtal om skuldomläggning och DDSR-avtalet med Londonklubben. 1995 uppgick de skuldrelaterade betalningarna till omkring 718 miljoner USD. 1 enlighet med avtalen har Bulgariens förbindelser med det internationella finansiella samfundet återupprättats, men den nya finansiella kris som nyligen brutit ut i landets banksystem och det minskade förtroendet för valutan har återigen ökat Bulgariens finansiella risk med depressiva effekter på värdet av de så kallade "Bradyobligationerna". 3. Strukturreformer Trots ett antal begränsningar, politiska reträtter och svag ledning, förmådde Bulgarien under 1995 framgångsrikt bevara vad som tidigare uppnåtts på det politiska området, såsom avreglering av handeln, konvertibilitet beträffande bytesbalanstransaktioner och en avreglerad växelkursregim. Upprätthållandet av denna "acquis" kan otvivelaktigt komma att bli mer problematiskt, särskilt med tanke på landets nya finansiella bräcklighet, växelkursrörelser, det i den strukturella förtroendet förlorade anpassningsprocessen. för valutan och den otillräckliga takten Framstegen i avregleringen av handeln har varit uppmuntrande, men ojämna. År 1995 genomförde Bulgarien en liberal tullpolitik (särskilt i handeln med EU), men antog samtidigt ett antal temporära importrestriktioner med syfte att skydda vissa utvalda inhemska industrier och jordbruket, såsom minimiimportpriser, restriktiva importlicenser, tullkvoter m. m. Bulgarien tillämpar fortfarande exportkvoter, -avgifter och -skatter på vissa varor. Tillfälliga exportförbud lades 1993 på industriprodukter, men upphävdes i juli 1995. Bulgariens provisoriska associeringsavtal med EU trädde i kraft den 1 januari 1994. Den gradvisa övergången till ett utåtriktat handelssystem har sammankopplats med ansträngningarna att ytterligare avreglera växelkursregimen. En större avreglering genomfördes i februari 1994, då maximibeloppen av utländsk valuta för invånarnas personliga betalningar (turism osv. ) höjdes betydligt och konvertibilitet för betalningar inom handeln garanterades. Vissa restriktioner på löpande betalningar och transfereringar är dock fortfarande i kraft. Invånarna har rätt att inneha kapitalkonton i utländsk valuta (exportintäkter måste tas hem, men behöver inte växlas in). En del mellanstatliga avräknings- och utjämningsavtal med tredje länder uppsades också under 1995. I reformeringen av den statliga företagssektorn har den nya regeringen följt en strategi baserad på tre huvudpelare: genomförande av finansiella räddningsplaner för statsföretag (SOE), omstrukturering samt privatisering av företag. För övrigt har genomförandet av politiken försenats av politiska motsättningar, politiska och administrativa tillkortakommanden, vacklande inställning till skärpta budgetbegränsningar för statsföretagen, otillräckliga finansiella resurser 50 och ett svagt banksystem. I detta avseende var 1995 ett slags övergångsår till ett mer resolut och ambitiöst reformprogram, som för närvarande håller på att förberedas för genomförande under år 1996. Den finansiella räddningsstrategin grundar sig på en lag som antogs i december 1993 och som ger regeringen rätt att utfärda långfristiga obligationer i såväl inhemsk som utländsk valuta, som skall ersätta oindrivbara lån i lev och dollar och obetalda räntor som hade samlats i bankernas portföljer fram till slutet av 1991. Lån till statsföretagen kommer sålunda att övertas av regeringen, som i slutändan kan omvandla dem till ägoandelar, avskriva dem eller lägga om dem så snart företagen omstrukturerats eller privatiserats. I slutet av 1995 hade Bulgarien genomfört omkring 77 privatiseringsuppgörelser, i vilka inhemska obligationer användes för byte av skuldandelar mot ägoandelar till ett belopp av 2,9 miljarder lev. Ytterligare några privatiseringar genomfördes på samma sätt med användning av statens "Bradyobligationer" (som utfärdades i samband med DDRS-avtalet) som innehades av västliga investerare. På omstruktureringsområdet vidtogs i slutet av 1995 åtgärder för att stärka statsföretagens finansiella disciplin. Planer för minskade förluster och rationaliseringar utarbetades, liksom en lista över icke livskraftiga företag som skulle läggas ned eller placeras i "finansiell isolering", vilket innebar att alla banker förbjöds att bevilja dem ytterligare lån. Dessa planer genomfördes dock inte. I privatiseringsprogrammet som godkändes i juni 1995 förtecknades omkring 600 tänkbara företag, men samtidigt utpekades några nyckelsektorer (som energi järnvägar, gruvor m. fl. ) som inte skulle beröras av programmet. Stora statsföretag kommer endast delvis att privatiseras, vilket återspeglar den nya regeringens strategi att bevara en betydande statlig kontroll i alla större företag. 1995 genomförde privatiseringsbyrån endast 69 privatiseringar (av 170 ursprungligen förutsedda för 1995) som gav totala intäkter på 12,1 miljarder lev (av vilka endast 3 miljarder betalades kontant och resten genom att byta statsobligationer i inhemsk eller utländsk valuta mot ägoandelar). Vidare lanserades 1995 ett massprivatiseringsprogram som omfattade runt 1 000 offentligt ägda företag. Kupongförsäljningen började i januari 1996 och försäljningsofferter förväntas bli utfärdade till hösten. Situationen för det bulgariska banksystemet försämrades avsevärt under 1995 och i början av 1996 som en följd av fortsatt underkapitalisering, oduglig ledning, otillräcklig tillsyn från centralbankens sida, brist på finansiell disciplin ("lätt kredit"), fragmentarisering och en växande börda av oskötta lån till företag. Trots vissa åtgärder som vidtogs 1994 och 1995 och som tillsynsmöjligheter och genomföra ett konsolideringsprogram genom Bankkonsolideringsföretaget (BCC), förvärrades situationen i så hög grad (särskilt i två stora banker, Mineralbank och Economicbank) att landets finansiella system för närvarande befinner sig på randen till kollaps. inriktades på att stärka centralbankens För att ta itu med banksystemets problem har de bulgariska myndigheterna nu annonserat ett antal nya, omfattande åtgärder såsom att begränsa nya krediter från centralbanken, ytterligare stärka banktillsynen, avskeda banktjänstemän och återkalla banktillstånd. Strategier som övervägs på medellång sikt inbegriper tvångsmässig finansiell stabilisering av offentliga företag, 51 vilka är de största gäldenärerna i dessa två "sjuka" banker, och parallellt med detta finansiell omstrukturering och refinansiering av dem med sikte på en senare privatisering. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Utbetalningen av gemenskapens lån på 110 miljoner ecu som beviljades inom G24-ramen i oktober 1992, som komplettering till IMF:s stöd till Bulgarien, försenades då 1992 års standby- avtal med valutafonden spårade ur. Av samma skäl frisläpptes inget annat stöd från G24 ur detta ursprungliga paket. I slutet av 1993 hade villkoren för återupptagande av stödet från EU och G24 återuppfyllts. Efter antagandet av ett nytt standby-avtal med IMF den 16 maj 1994, var rådet överens med kommissionen om att 1992 års beslut om makroekonomiskt stöd från gemenskapen till Bulgarien kunde återuppväckas i samband med det nya programmet. Utbetalningen av en första del (70 miljoner ecu) skedde i december 1994 på grundval av godkännandet av det nya standby-avtalet med IMF och skuldsaneringsavtalet som slutits mellan långivarna. Utbetalningen av den andra delen är avhängig Bulgariens uppfyllande av normala makroekonomiska resultatkriterier, inklusive tillfredsställande resultat i fråga om IMF:s standby- avtal, ett korrekt genomförande av DDSR och framsteg med strukturreformerna. 52 VII. Moldova 1. Inledning Den 13 juni 1994 beslöt Europeiska unionens råd att bevilja Republiken Moldova ett lån på 45 miljoner ecu med en maximal löptid på tio år11 för att stödja landet i dess ansträngningar att omvandla sin ekonomi till en marknadsekonomi och att förstärka centralbankens valutareserv. Gemenskapens lån var en del av ett totalt paket som uppbådats av det internationella biståndssamfundet till förmån för Moldova och för att komplettera de resurser som tillhandahölls av IMF och Världsbanken. Den första delen av lånet, ett belopp på 25 miljoner ecu, utbetalades i december 1994. Utbetalningen av den andra delen, som var avhängig uppfyllandet av de villkor som fastlagts i den gemensamma avsiktsförklaring som bifogats låneavtalet, skedde i augusti 1995. 2. Makroekonomisk utveckling Efter införandet i november 1993 av en egen valuta, den moldoviska leu, har landet genomfört en resolut omsvängning mot finansiell stabilisering i samband med det ekonomiska program på 15 månader, som stöds av ett standby-avtal med IMF (godkänt i december 1993), och kompletterande stöd från det internationella samfundet, inklusive gemenskapens lån på 45 miljoner ecu. I mars 1995 godkände IMF ett nytt standby-avtal för att stödja den moldoviska regeringens ekonomiska program för 1995. Målsättningarna för detta program var att konsolidera den finansiella stabiliseringen och att genomföra strukturella omvandlingsåtgärder för att återställa den ekonomiska tillväxten. Efter ett BNP-ras på 31 % år 1994, beroende på dåliga väderförhållanden och de ständiga avbrotten i produktion och handel i samband med centralplaneringens sönderfall, tycks den ekonomiska nedgången i Moldova ha planat ut. Preliminära uppskattningar tyder på att den reala BNP, inbegripet Dnestrregionen, föll med 3 % 1995, vilket tyder på en blygsam ökning av den ekonomiska aktiviteten, bortsett från Dnestrregionen. Denna förbättring var delvis resultatet av återhämtningen i den viktiga jordbrukssektorn då väderleksförhållandena återgick till det normala - en uppgång på ca. 4 % noterades - men även av en dämpad minskningstakt i industriproduktionen, som uppskattas ha minskat med "bara" 10 %. Den officiella arbetslösheten förblev ganska låg, dvs. runt 2 % i slutet av 1995, men en mängd arbetare var på obetald ledighet och den verkliga arbetslöshetssiffran låg långt över 10 %. Reallönerna steg under 1995 men mätt i dollar, med ett genomsnitt på 32 USD i månaden, förblev de låga i jämförelse med grannländerna. Det viktigaste monetära målet i 1995 års program var att skära ned inflationen till en hållbar, låg nivå genom stram kreditpolitik. Den moldoviska centralbanken uppnådde detta mål under första hälften av 1995 då månadssiffror under 0,75 % registrerades, jämfört med en årlig inflation på runt 800 % 1993 och 120 % 1994. Inflationstrycket återuppstod dock på hösten 1995. Detta berodde delvis på höjningar av reglerade priser och säsongbetingade 1 ' Rådets beslut nr 94/346/EG av den 13. 6. 1994. 53 matprisökningar, men även på stora kapitalinflöden, som inte neutraliserades, eftersom centralbanken var ovillig att tillåta en större ökning av den egna valutans värde. Då de inflationära konsekvenserna av denna politik under det fjärde kvartalet började synas, stramade centralbanken åt penningpolitiken, vilket ledde till ett tryck uppåt på räntorna. Med en genomsnittlig månadsinflation på 3,5 % mellan september och december blev inflationstalet för hela året 24 %, vilket var det lägsta i OSS. Budgetutvecklingen förbättrades under 1995, då underskottet föll från 9 % av BNP 1994 till 5,5 % för 1995, inte så långt från det officiella målet på 3,5 %. Underskottet finansierades av ett bättre externt finansnetto än förväntat - huvudsakligen p. g. a. uppskjutna återbetalningar till Ryssland - och av en större försäljning än väntat av statspapper. En sträng kontroll av utgifterna - som föll från 30,2 % av BNP 1994 till 28,5 % 1995 - var nödvändig för att möjliggöra utvecklades mervärdesskatteinkomsterna och indrivningen av skatten på jord särskilt starkt. Skatteuppbörden förblev dock bristfällig - 24 % av BNP jämfört med 23,5 % 1994 - och intäkterna från privatiseringar låg långt under de förväntade, på grund av brist på inhemskt kapital. Både eftersläpande intäkter och utgifter - inklusive nästan alla obetalda löner - minskade som procentuell andel av BNP. denna minskning underskottet. intäktssidan På av Betalningsbalansen stod under fortsatt hårt tryck under den första hälften av 1995, främst beroende på den kvarstående effekten av de försämrade bytesvillkoren då priserna på importerad energi höjdes till världsmarknadsnivå. Under det andra halvåret ledde dock en starkare export än förväntat tillsammans med en betydelsefull minskning av energiimporten till endast ett litet underskott i handelsbalansen. För hela året låg underskottet i bytesbalansen strax över 100 miljoner USD, eller 6 % av BNP. Moldova var fortfarande i hög grad beroende av stöd från utlandet. Medel- och långfristiga lån utgjorde en viktig del av kapitalinflödet under 1995. Utbetalningar av stöd kom från EU, USA, Japan och Bretton Woods-institutionerna till ett bruttobelopp av omkring 120 miljoner USD. De direkta investeringarna förblev på en låg nivå: 22 miljoner USD 1995, jämfört med 18 miljoner 1994. Som komplement till denna summa registrerades i betalningsbalansen för 1995 en utländsk investering på 41 miljoner USD, som representerar ägarandelar utbytta mot skuld till det ryska företaget Gazprom. Centralbankens bruttoreserver uppgick i slutet av 1995 till ca. 260 miljoner USD, vilket motsvarar värdet av fyra månaders import, jämfört med tre månader i slutet av 1994 och 1,4 månader i slutet av 1993. I slutet av juni 1995 accepterade Moldova skyldigheterna enligt artikel VIII, avsnitten 2, 3 och 4, i IMF:s avtalsartiklar och har sedan dess upprätthållit en växelkursregim utan restriktioner på betalningar och transfereringar för löpande internationella transaktioner. Den moldoviska valutan leu, som infördes i november 1993, höll sig anmärkningsvärt stabil under hela 1995 med fluktuationer inom snäva marginaler runt 4,5 leu per USD. Under samtliga kvartal 1995 uppfylldes alla kvantitativa resultatkriterier enligt det SB A-stödda IMF-programmet. Ett nytt treårigt program har utarbetats av de moldoviska myndigheterna, och en begäran om en utvidgad finansienngsfacilitet (EFF) för att stödja detta program skall behandlas av IMF. s styrelse i maj 1996. Vissa åtgärder måste dock företas innan dess, framför allt beträffande energipolitiken (prisökningar för att ge kostnadstäckning) och avreglering av priser och handel (minskning av importtullar, avskaffande av punktskatter på export till icke- OSS-länder, ändrat referensprissystem för exporten). 54 De förfallna skulderna var fortfarande ett väsentligt problem i Moldova under 1995, trots de framsteg som regeringen gjort för att minska sina egna förfallna skulder och fastän vissa framsteg gjorts för att stabilisera läget. Flera åtgärder har redan genomförts för att komma till rätta med problemet och ytterligare åtgärder förutses i det nya programmet. 3. Strukturreformer Viktiga åtgärder lanserades 1995. Privatiseringsprocessen tappade fart i början av 1995, delvis beroende på företagsledarnas "vänta och se"-attityd inför det nya privatiseringsprogrammet för 1995-96, som slutgiltigt godkändes av parlamentet i mars 1995. Det sköt dock fart under de följande månaderna, och enligt regeringens uppskattningar privatiserades 2 200 företag, som representerade omkring 70 % av ekonomin, genom kupongprogrammet, som avslutades i november 1995. Intäkterna från privatiseringar mot kontanta medel blev dock en besvikelse: 44 företag privatiserade till ett belopp av 22 miljoner leu (ca. 5 miljoner USD), vilket kan jämföras med planen på 200 företag att privatisera till ett uppskattat värde av 140 miljoner leu (ca. 30 miljoner USD). Av intresse att notera är den roll som förvaltningsbolag och investeringsfonder spelade, vilka enligt de preliminära uppskattningarna tecknade omkring 70 % av det totala antalet andelar. Utvecklingen av en värdepappersmarknad kommer emellertid att bli avgörande för privatiseringsprocessens slutliga framgång. I detta avseende innebar starten i juni 1995 för verksamheten på Moldovas fondbörs ett viktigt steg. Sedan dess har tillfredsställande framsteg kunnat noteras, i synnerhet i jämförelse med andra fondbörser som befinner sig på ett liknande utvecklingsstadium. På bostads- och lägenhetsområdet har runt 70 % av alla lägenheter privatiserats, och privatiseringen av bostadshus planeras vara avslutad i mitten av 1996. Inom jordbruket har privatiseringen avancerat långsamt: ett antal statsjordbruk och kooperativ har omvandlats till aktiebolag, men land kan inte överlåtas mot pengar - och så kommer det att förbli till år 2001 enligt den nuvarande lagen, vilken utgör ett rättsligt hinder för privatiseringen av jordbruket. Viktiga framsteg har noterats i samband med företagsomstruktureringen: likvideringsförfaranden inleddes mot 20 statsföretag, varav 10 har avslutats. Mycket återstår dock ännu att göra för att genomdriva finansiell disciplin. Framstegen beträffande konkurs- och hypotekslagstiftning har varit små: konkurslagen, som fortfarande diskuteras i parlamentet, är i behov av en djupgående revision för att uppnå internationell standard. Den maximala importtullsatsen sänktes till 20 % i december 1995, med några få undantag, och de återstående exportkvoterna - på spannmål och spannmålsprodukter - avskaffades. Budgetförslaget för 1996, som regeringen presenterade i november 1995, innehåller dock bestämmelser om tullar och exportskatter, vilket väckt farhågor om upphävande av de betydande framsteg inom avregleringen av handeln som gjorts under de två senaste åren. Som redan antytts kommer man att bli tvungen att upphäva dessa handelsåtgärder för att möjliggöra godkännande av det nya EFF-stödda IMF-programmet. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Gemenskapens lån på 45 miljoner ecu som beslöts den 13 juni 1994 skulle utbetalas i två delar, under förutsättning att de villkor, som fastlagts i den gemensamma avsiktsförklaring som bifogats lånet, uppfyllts. Den första delen, på 25 miljoner ecu, utbetalades i december 1994, på grundval av det framgångsrika slutförandet av den första programgranskningen enligt standby- 55 avtalet med IMF. Utbetalningen av den andra delen, på 20 miljoner ecu, var avhängig positiva resultat i anslutning till standby-avtalet med IMF och kommissionens positiva värdering av resultatkriterierna och framsteg i fråga om strukturreformer beträffande avreglering av priser, handel och växelkursregimen, privatisering samt finansiell disciplin i företagen och i finanssektorn. Mot bakgrund av de åtgärder som vidtagits och de åtaganden som myndigheterna gjort, var villkoren för utbetalningen av den andra delen av gemenskapens lån i stort sett uppfyllda. Utbetalningen av den andra delen skedde därför i augusti 1995. Det internationella bidragssamfundet insåg, inom ramen för det rådgivande gruppmötet som organiserades av Världsbanken i mars 1995, att ytterligare makroekonomiskt stöd till Moldova, som komplettering till de resurser som tillhandahölls av IMF och Världsbanken, var nödvändigt för att säkerställa en hållbar betalningsbalanssituation under perioden 1995-1996. I detta sammanhang meddelade Ekofin-rådet den 20 mars 1995 att den positivt skulle motta ett förslag från kommissionen om ytterligare stöd från gemenskapen. Efter utbetalningen av den andra delen av det första makroekonomiska stödet, godkände kommissionen formellt i november 1995 ett förslag om ytterligare makroekonomiskt stöd till Moldova på högst 15 miljoner ecu. Rådet beslöt den 25 mars 19961 att godkänna kommissionens förslag. Genomförandet av detta nya stöd är dock beroende av IMF:s godkännande av det nya treårsprogrammet som skall stödjas av en utvidgad finansienngsfacilitet (EFF), och kommer också att vara beroende av uppfyllande av de villkor som skall framförhandlas med de moldoviska myndigheterna och infogas i en ny avsiktsförklaring. Rådets beslut nr 96/242/EG av den 25. 3. 1996. 56 VIII. RUMÄNIEN 1. Inledning I jämförelse med andra central- och östeuropeiska länder började Rumänien relativt sent genomföra den anpassnings- och reformprocess som behövs för att införa marknadsekonomi. Trots ett antal utifrån kommande chocker (den traditionella sovjetmarknadens kollaps, behovet av en snabb omläggning av handelsströmmarna, den negativa effekten av FN:s embargo mot Serbien m. fl. ) var Rumäniens makroekonomiska resultat under 1995 uppmuntrande. Tillgängliga data tyder på en mycket hög real BNP-tillväxt under 1995. Den officiella arbetslöshetsnivån minskade och den höga inflationstakten (1993 300 %) reducerades drastiskt. Budgetunderskottets uppskattade andel av BNP var 1995 2,8 %. Konsumentpriserna har avreglerats, handeln har inriktats på västländerna och exporten växer kraftigt. De privata företagens roll ökar i termer av förädlingsvärde, sysselsättning, finansiering, investeringar och export. 1995 återfick landet tillträde till den internationella kapitalmarknaden. Samtidigt upplevde Rumänien ökade svårigheter med att genomföra en stram penning- och finanspolitik; både handels- och bytesbalansen försämrades, växelkursen stabiliserades inte och vid slutet av förra året återuppstod en betydande klyfta (upp till 20 %) mellan interbankkursen och den (relativt fria) kursen vid växlingskontoren, vilket återspeglade inblandning på valutamarknaden. Detta innebär att Rumänien de facto har en dubbel växelkursregim. Regeringen förlitar sig fortsättningsvis i hög grad på administrativa, reglerande och restriktiva tillståndsåtgärder i synnerhet gentemot finansiella mellanhandsinstitut och affärsbanker som verkar på valutamarknaden. regeringens Under 1995 minskade valutareserven betydligt, som följd av centralbankens försök att stabilisera leuens växelkurs. De hittills uppnådda resultaten av strukturella reformer tycks vara blandade, i synnerhet vad gäller avmonopoliseringen av finansiella tjänster, finansiell omstrukturering och privatisering av statsägda företag, ytterligare minskningar av subventioner och fortsatt avreglering av handeln. Trots vissa fördröjningar och vacklande politisk beslutsamhet har många politiska beslut slutligen antagits under 1995 och den rättsliga och administrativa strukturen är nu på plats för programgenomföranden under 1996 och de därpå följande åren. IMF:s granskning i november och december 1995 ledde till att fonden godkände en förlängning av det löpande standby-avtalet till april 1997 och en ökning av det till 750 miljoner USD, att utbetalas i flera omgångar. Samtidigt slutförde Världsbanken förhandlingarna om ett FES AL-lån till Rumänien till ett värde av 280 miljoner USD. Gemenskapen beslöt att utbetala den första delen (55 miljoner ecu) av sitt makroekonomiska lån på totalt 125 miljoner ecu i november 1995. 2. Makroekonomisk utveckling Huvudmålet för regeringens makroekonomiska program för 1995 var att få ned inflationstakten på årsbasis från 62 % i slutet av 1994 till omkring 30 %, minska budgetunderskottet, främja 57 produktionen och exporten, avreglera valutamarknaden, stabilisera växelkursen och förbättra landets utrikesbalans. För att uppnå dessa ambitiösa målsättningar ålade regeringen sig själv att fortsätta att bedriva en ganska stram penning-, finans- och inkomstpolitik och samtidigt påskynda strukturreformerna samt utveckla marknadsbaserade regleringsinstrument för kreditmarknaden. För att förstärka landets betalningsbalans och stabilisera leuen behövdes tillräcklig extern finansiering, i form av finansiellt stöd från IMF och Världsbanken, utländska direktinvesteringar och lån på den internationella kapitalmarknaden. Därför gjordes ansträngningar för att öka västländernas och de internationella finansieringsinstitutionernas förtroende för Rumäniens politiska program och landets ekonomiska utsikter på medellång sikt. Fastän Rumäniens ekonomiska resultat i många avseenden fortfarande var positiva under 1995, noterades endast långsamma framsteg i genomförandet av strukturella reformer. Det allmänna läget blev mer problematiskt mot slutet av året, då det åter uppstod en stor klyfta mellan den officiella och den marknadsbestämda växelkursen. Valutareserven minskade ytterligare, landets utrikesbalans försvagades betydligt och förtroendet för leuen minskade kraftigt. Den reala BNP-tillväxten uppgick till 6,9 % 1995 (jämfört med 1,3 % 1993 och 3,9 % 1994). Industriproduktionen ökade med 8,9 %, jordbruket med 4,9 % och byggandet med 11,9 %. Arbetsproduktiviteten per timme ökade med 15 % under 1995, i jämförelse med samma period under föregående år. Arbetslöshetsnivån sjönk från 11 % i början av 1995 till 9,3 % i slutet av december. Detta var till stor del en följd av omfördelning av arbetskraften till jordbrukssektorn, som tycks ha absorberat en betydande del av den arbetskraft som friställts inom industrin. Mot bakgrund av den låga produktiviteten i jordbruket, som redan sysselsätter mer än 30 % av den totala arbetskraften, kunde denna trend knappast anses hållbar. Inflationen har skurits ned rejält, från en årstakt på 62 % 1994 till 33,3 % 1995. Konsumentprisökningarna sköt dock kraftig fart under det sista kvartalet, delvis som följd av säsongfaktorer och delvis därför att en icke- inflationär tillväxt inte kan upprätthållas utan avgörande strukturförändringar. Under 1995 begränsades budgetunderskottet till 2,8 % av BNP, vilket följde av administrativa beslut med syfte att skära ned de direkta löpande offentliga utgifterna, begränsa de offentliga finansiella transfereringarna till förlustbringande företag och höja skatteintäkterna, efter genomförandet av en skattereform 1994. Ett betydande kvasiunderskott består dock fortfarande, i form av prioriterad utlåning från centralbanken och statsägda banker till förlustgivande statsägda företag. Några autonoma fonder utanför budgeten har också bildats. Under 1995 försämrades Rumäniens utrikesbalans. Underskottet i handelsbalansen var omkring 1,3 miljarder USD, mer än dubbelt så mycket som 1994 (582 miljoner USD). Underskottet ökade trots en ganska lovande tillväxt av exporten, som ökade med ca. 22 % i jämförelse med 1994. Importökningen var dessutom mycket större, strax över 32 %, vilket återspeglade ett uppsving i efterfrågan på västliga industri- och kapitalvaror samt energi, framför allt från förlustbringande statsföretag. I linje med den försvagade bytesbalansen (som noterade ett underskott på 4,4 % av BNP) 1995 minskade valutareserven till 2,7 miljarder USD vid årsslutet, vilket motsvarade mindre än två månaders import, jämfört med en nivå motsvarande omkring fyra månaders import vid början av året. 58 De utländska direktinvesteringarna i form av samriskprojekt började öka under det tredje kvartalet 1995. De utländska investeringarna var dock med ett inflöde på omkring 400 miljoner USD under 1995 en besvikelse. 1994 uppgick de till 500 miljoner. Under 1995 lyckades Rumänien även på nytt få tillträde till de internationella finansmarknaderna genom en rad syndikerade lån, som övertecknades. Rumäniens utlandsskuld är fortfarande relativt liten. I slutet av 1995 hade de medel- och långfristiga utlandsskulderna ökat måttligt till 5,3 miljarder USD, från 4,5 miljarder USD i slutet av föregående år. Penning- och finanspolitiken följde en ganska ojämn bana under 1995. Den restriktiva politiken, som ansvarade för största delen av de positiva resultaten vad gäller sänkningen av inflationstakten och valutans relativa stabilitet under det första halvåret, lindrades något under loppet av år 1995. Men inför förhandlingarna om förlängningen av standby-avtalet med IMF stramade myndigheterna igen åt penningpolitiken under de två sista månaderna av 1995, huvudsakligen genom en kraftig ökning av refinansieringsgraden, och presenterade ett återhållet budgetförslag för 1996. Den rumänska centralbanken beviljar fortfarande prioriterade krediter ("riktad kredit") till jordbruks-, export- och energisektorerna, till en ränta på 35 %. De monetära myndigheternas genomförande av kreditkontrollåtgärder minskade affärsbankernas tillgång till refinansiering i centralbanken och försvagade sålunda deras reservpositioner. Den påföljande kreditåtstramningen medförde en avsevärd ökning av förfallna skulder på företagsnivå. Den fortsatta administrativa inblandningen på valutamarknaden genom hela 1995 och de temporära åtgärder som de monetära myndigheterna vidtog i mars 1996 och som begränsade det antal banker som hade tillstånd att verka på valutamarknaden, har medfört allvarlig oro. För närvarande finns de facto en tudelad mekanism för att bestämma växelkursen och den dagliga volymen av valutatransaktioner på interbankmarknaden minskade kraftigt under det första kvartalet 1996. 3. Strukturreformer ekonomiska centrala målsättningar Att eliminera förfallna skulder och pålägga förlustbringande statsägda företag finansiell disciplin utgjorde stabiliserings- och för Rumäniens omstruktureringsprogram för år 1995. Ett antal stora statsägda företag och "Regies autonomes" har utsetts för strikt finansiell övervakning. Dessa åtgärder innefattar isolering från banksystemet, förhandlingar om förlikningsavtal med borgenärerna samt utarbetande och genomförande av finansiella återhämtningsplaner. Man planerade även att påskynda standard- och massprivatiseringsprogrammen. De hittills uppnådda resultaten är preliminära och svåra att bedöma på grund av flera fördröjningar i genomförandet av programmen, växande finansiella problem och administrativ ineffektivitet. Helhetsbilden är dock tämligen bedrövlig. Parlamentet godkände den mycket försenade lagen om företag på obestånd i mars 1995. Lagen medger förlikningsförfaranden utanför domstol och, om nödvändigt, inledande av konkursförfaranden, samtidigt som den ger tillräckligt utrymme för räddningsoperationer. De stora statsföretag som fortfarande dominerar ekonomin, fortsätter att dra fördel av delvis dolda kvasisubventioner, som t. ex. räntor under marknadsnivå och riktade krediter. Om de 59 redovisades pä vederbörligt sätt skulle de öka det offentliga underskottet och klart påvisa förekomsten av en mindre restriktiv finanspolitik. Vidare tvingas statsföretag som inte kan sköta sina skulder sällan i likvidation, vilket bidrar till den finansiella sektorns ineffektivitet. Antalet privatiserade företag har ökat, men vid årets slut hade endast en tredjedel av småföretagen och bara 6 % av storföretagen privatiserats. Allmänhetens gensvar på det massprivatiseringsprogram som lanserades i mitten av 1995 har varit sämre än väntat, och sålunda tvingat myndigheterna att uppskjuta fristen för registrering. Medborgarna kan nu investera sina kuponger direkt i företagen till slutet av mars 1996, eller i Privatägandefonden till slutet av april. Förfarandet för privatiseringen av två av de fem stora statsägda bankerna skulle enligt schemat inledas under 1995, men uppsköts till 1996, och endast en bank, Rumänska utvecklingsbanken, har tills vidare utsetts för privatisering. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Efter Rumäniens principavtal med IMF om ett nytt program för 1994-95 bad myndigheterna EU och G24 att bevilja Rumänien ytterligare makroekonomiskt stöd för att täcka det återstående externa finansieringsbehovet på 275 miljoner USD. EU:s och G24:s åtaganden uppgick till runt 219 miljoner USD, eller nästan 80 % av det resterande behovet. I detta ingår ytterligare makroekonomiskt stöd från EU till ett belopp av högst 125 miljoner ecu, i två delar, vilket rådet fattade beslut om den 20 juni 1994. I december 1994 avtalade kommissionen med de rumänska myndigheterna de makroekonomiska villkor som skulle knytas till utbetalningen av lånet. Den första delutbetalningen (55 miljoner ecu) uppsköts dock, på grund av politiska felsteg vid genomförandet av programmet under det första kvartalet 1995. I början av juli nådde de rumänska myndigheterna enighet med IMF, vilket jämnade vägen för slutförandet av den första granskningen av programmet, som skedde i november-december 1995. Utbetalningen av den första delen av EU-lånet skedde i november 1995. Utbetalningen av den andra delen (70 miljoner ecu) är knuten till ett effektivt genomförande av specifika strukturreformsåtgärder, finansiell omstrukturering av förlustbringande företag och reformer inom banksektorn, vilka avtalats med de rumänska myndigheterna i den gemensamma avsiktsförklaringen. inbegripet framsteg i privatiseringen, Rådets beslut nr 94/369/EG av den 20. 6. 1994. 60 IX. SLOVAKIEN 1. Inledning Upplösningen av Tjeckoslovakien den 1 januari 1993 fick en lång rad negativa följder för den slovakiska ekonomin vid en tidpunkt när landet fortfarande led svårt av chocken som följde på upplösningen av Rådet för ömsesidigt ekonomiskt bistånd och av svårigheterna i samband med övergången till marknadsekonomi. Upplösningen av federationen innebar förlust av avsevärda transfereringar av offentliga medel från den tjeckiska delen, störde handeln med Tjeckien, begränsade Slovakiens tillgång till de internationella kapitalmarknaderna och följdes av spekulationer mot den slovakiska kronan, som praktiskt taget uttömde dess officiella valutareserv. I detta sammanhang kom den slovakiska regeringen i mitten av 1993 överens med IMF om ett makroekonomiskt stabiliseringsprogram för återstoden av året, vilket stöddes av godkännandet i juli 1993 av ett första köp på 64,4 miljoner SDR under IMF:s systemomvandlingsfacilitet (STF). Dessutom beviljade Världsbanken i november 1993 Slovakien ett ekonomiskt återhämtningslån på 80 miljoner USD. I juli 1994 beviljade IMF en tjugomånaders standby-kredit och ett andra köp enligt STF på totalt 180 miljoner SDR som stöd för ett mer omfattande ekonomiskt program för åren 1994-95. Samtidigt inledde Världsbanken diskussioner om ett eventuellt lån för strukturanpassning av företags- och finanssektorerna (EFSAL). För att stödja detta program godkände EU-rådet den 22 december 199414 ett beslut om att bevilja Slovakien makroekonomiskt stöd till ett belopp av 130 miljoner ecu, som en del av ett initiativ från G24 som svar på en begäran från de slovakiska myndigheterna om kompletterande stöd. Andra G24-medlemmar gjorde ytterligare utfästelser om stöd till ett belopp av 87,3 miljoner USD. 2. Makroekonomisk utveckling Den förbättrade makroekonomiska utveckling som inletts 1994 fortsatte och fördjupades under 1995. Återhämtningen i ekonomin sköt fart, BNP tillväxte realt med imponerande 7,4 % och industriproduktionen med uppskattningsvis 8,4 %. Den inhemska efterfrågan ersatte exporten som drivkraft för den ekonomiska expansionen. Bakom den förstärkta inhemska efterfrågan låg dock till stor del privat konsumtion och lageruppbyggnad. För de fasta investeringarna, som fallit kraftigt alltsedan omvandlingsprocessen inleddes, noterades praktiskt taget ingen tillväxt under 1995. Det ekonomiska uppsvinget har också visat sig i sjunkande arbetslöshetstal, från 15,2 % i januari 1995 till 13,7 % i februari 1996. Trots den starka tillväxten har inflationen fortsatt sin nedåtgående trend. Inflationen, mätt som ökningen av konsumentprisindex på årsbasis, minskade från 11,7 % i december 1994 till endast 6,1 % i mars 1996, den lägsta inflationstakt som noterats i något övergångsland. Ökningen av reallönerna förblev hög 1995 (inom industrin ökade de med omkring 6 %), men uppvägs till stor del av en stark produktivitetsökning. Rådets beslut nr 94/939/EG av den 22. 12. 1994. 61 inflationstakten har fortsättningsvis understötts av en restriktiv Minskningen av makroekonomisk politik. Tack vare högre intäkter än förväntat i form av mervärdes- och inkomstskatter avslutades 1995 års statsbudget med ett underskott på 8,3 miljarder kronor, klart under den siffra på 21 miljarder som hade antagits i programmet. Samtidigt uppskattades den samlade offentliga sektorns överskott till ca. 0,5 % av BNP, vilket kan jämföras med ett underskott på 1,4 % av BNP 1994 och 7,6 % 1993. Även penningpolitiken har förblivit relativt stram, även om den lättats något jämfört med 1994. De inhemska nettotillgångarna i banksystemet ökade med 5 % under 1995, vilket i stort sett motsvarade programmet. Penningmängden (M2) ökade emellertid snabbare än planerat, vilket återspeglade den snabba ökningen av utländska nettotillgångar, som i sin tur var en följd av ett starkare betalningsbalansläge än förväntat. M2 uppskattas ha ökat med 20,8 %, jämfört med det planerade målet på 10 %. I överensstämmelse med sin politik att i allt högre grad förlita sig till indirekta instrument för monetär styrning avskaffade Slovakiens centralbank alla återstående kredittak för bankerna i januari 1996. Efter den anmärkningsvärda förbättringen under 1994 fortsatte Slovakiens betalningsbalans att förstärkas under 1995. Betalningsbalansen, som svängt från ett underskott på 5,4 % av BNP 1993 till ett överskott på 5,7 % av BNP 1994, noterade 1995 ett nytt överskott på 4,3 % av BNP. Utvecklingen av handelsbalansen under de första månaderna av 1996 tyder dock på att överskottet kommer att fortsätta att minska under 1996, vilket återspeglar den starka inhemska efterfrågan. Även kapitalbalansen förbättrades 1995, med totala nettoinflöden på nästan 1 miljard USD, jämfört med 130 miljoner USD 1994. Den viktigaste faktorn bakom denna ökning av nettokapitalflödena har varit den stora ökningen av slovakiska företags och bankers utländska upplåning. Också centralbankens strama förvaltning av likviditeten i handeln mellan bankerna, i kombination med den noterade stabiliteten hos den slovakiska kronan (och under första halvåret 1995 en förväntad revalvering gentemot den tjeckiska kronan), har lett till ett visst inflöde av kortfristigt kapital. Inflödet av utländska direktinvesteringar har dock förblivit litet, delvis på grund av osäkerhet om regeringens marknadsorienterade reformer och, i synnerhet, om privatiseringen (se nedan). Slovakiens tillgång till de internationella kapitalmarknaderna har underlättats av successiva uppgraderingar av landets kreditvärdighet. I maj 1995 tilldelade Moody's Slovakien ett kreditbetyg (Baa3). Standards & Poor's höjde för sin del i april 1995 Slovakiens betyg (från BB- till BB+) och än en gång i april 1996 (till BBB-, ett betygssteg). Slovakien har därmed blivit ett av de få övergångsländer som kan skryta med kreditvärderingsbetyg från de ledande amerikanska kreditvärderingsinstituten. Dessa gynnsamma tendenser beträffande såväl bytes- som kapitalbalansen har visat sig i en betydande ökning av valutareserven. De officiella reserverna (inklusive guld) ökade från 1,75 miljarder USD i slutet av 1994 till 3,4 miljarder i slutet av 1995. Detta motsvarar en trygg nivå på omkring fyra månaders import. Under samma period ökade hela banksystemets reserver från 3,1 miljarder till 5 miljarder USD. Efter en devalvering av den slovakiska kronan på 10 % i juli 1993 har dess växelkurs hållits stabil gentemot en korg av västvalutor. I juli 1994 minskades antalet valutor i korgen från fem två (tyska mark och USD). I samband med avskaffandet av det bilaterala till 62 avräkningssystemet med Tjeckien i oktober 1995 revalverades den slovakiska kronan med 5 % mot den tjeckiska valutan. I januari 1996 breddades det band inom vilket valutan tillåts fluktuera från ±1,5 % till ±3 %. Slovakien ärvde från den tjeckoslovakiska federationen en relativt liten utlandsskuld. Fastän skuld- och skuldtjänstkvoterna har försämrats sedan självständigheten, ligger de fortfarande på rimliga nivåer. Den utländska skulden som andel av BNP har ökat från 25,7 % i början av 1993 till 33,8 % i oktober 1995. Utgifterna för skuldtjänsten i förhållande till exporten har för sin del ökat från 3,3 % 1992 till uppskattningsvis 9,5 % 1995. 3. Strukturreformer De slovakiska myndigheterna antog på våren 1994 en plan för att påskynda privatiseringen baserad på en större förlitan till kupongprivatisering. I november 1994 hade runt 3,5 miljoner medborgare registrerat sig för kupongköp. Den nya slovakiska regering som bildades i december 1994 beslöt emellertid i juni 1995 att upphäva kupongprivatiseringsplanen. I stället för andelar i statsföretag har de slovakiska medborgare som köpt kuponger fått femåriga räntebärande obligationer utgivna av Nationella ägandefonden (NPF). NPF-obligationer till ett totalt belopp av 33,3 miljarder (motsvarande runt 8 % av BNP) utgavs i januari 1996. Denna nya plan innebär inte endast en ytterligare försening av privatiseringsprocessen, utan kan även få negativa finansiella konsekvenser, särskilt med tanke på att det totala marknadsvärdet av de andelar som är öronmärkta för kupongprivatisering sannolikt kommer att vara betydligt lägre än det totala nominella värdet av de obligationer som NPF gett ut. led Beslutet att upphäva kupongplanen är ett i en mer allmän förändring av privatiseringspolitiken som den nuvarande regeringen tillkännagett. Den nya politiken lägger tonvikten vid traditionella privatiseringsmetoder. Direkta försäljningar (till stor del till företagsledningar och anställda) har tagit fart sedan mitten av 1995, men har kritiserats för brist på insyn. Ett annat viktigt element i den nya privatiseringspolitiken är regeringens beslut, som infogats i lag nr 175 som antogs i juli 1995, att bevara ett permanent statligt ägande i 29 "viktiga företag" (inklusive de stora allmännyttiga i energisektorn samt telekommunikations- och rustningsindustriföretag). Eftersom merparten av de "viktiga företagen" ursprungligen hade ingått i 1994 års kupongprivatiseringsplan, har denna åtgärd minskat det totala bokföringsvärdet av de företag som är uppsatta på listan för den andra vågen av storskalig privatisering med omkring 35 %. Lag nr 175 ger även regeringen vetorätt i fråga om centrala beslut i 45 "strategiska företag" (som inbegriper de största industriföretagen) och flyttar utövningen av statens äganderätt i "strategiska företag" tillbaka från NPF till ministerierna. Dessa beslut beträffande "strategiska företag" kan innebära en minskad takt för både privatiseringen och omstruktureringen av dessa företag. Den del av lagen som ger staten rätt att behålla (eller återfå) "gyllene aktier" i "strategiska företag" har av den slovakiska författningsdomstolen förklarats strida mot grundlagen. företagen Beträffande det slovakiska finansiella systemet krävs ännu väsentliga framsteg med avseende på oskötta lån, privatisering och främjande av konkurrens. Strängare bestämmelser för klassificering och avskrivningar av dåliga lån trädde i kraft i juli 1995. Regeringens oro över de negativa finansiella effekterna har dock tills vidare förhindrat godkännande av ändringar i skattelagstiftningen som temporärt skulle ge bankerna rätt till fulla avdrag för avskrivningar av dåliga lån, en metod som myndigheterna ursprungligen hade planerat skulle införas i slutet av 63 1994. I januari 1996 tillkännagav regeringen sin avsikt att under 1996 sälja sin majoritetsandel i landets största sparbank (Slovenska Sporitelna), de två största affärsbankerna (VUB och IRB) och det största försäkringsbolaget (Slovenska Poistovna). I februari 1996 antog parlamentet en ny banklag som förstärker centralbankens tillsynsbefogenheter. i vissa privatiseringsinvesteringsfonder Efter missbruk och oegentligheter (IPF) och investeringsbolag, begränsade finansministeriet under första halvåret 1995 verksamheten för flera av dem. Dessutom antogs i juli 1995 en ny lagstiftning med syfte att öka insynen i och kontrollen av deras verksamhet samt att bättre skydda deras aktieägares intressen. Tyvärr kommer dock de nya bestämmelserna, av kupongprivatiseringsplanen, att begränsa IPF:s företagsledande roll. Det gäller särskilt den bestämmelse som träder i kraft i slutet av 1996 och som begränsar den maximala andel som en IPF kan inneha i ett företag från tidigare 20 % till 10 % av företagets egna kapital. i kombination med upphävandet Under påtryckningar från EU och WTO sänkte de slovakiska myndigheterna den importavgift på 10 % på konsumtionsvaror som infördes i mars 1994 till 7,5 % i mitten av juli 1996. Efter överläggningar i WTO:s betalningsbalanskommitté har de slovakiska myndigheterna meddelat att de skall avskaffa importavgiften till slutet av 1996. Den 1 oktober 1995 trädde en ny växelkurslag i kraft. Den slovakiska kronan blev fullt konvertibel för bytesbalanstransaktioner, och det bilaterala avräkningssystem med Tjeckien som hade funnits sedan början av 1993 upphörde. Myndigheterna avser också att gradvis lätta på vissa restriktioner för kapitalrörelser. De flesta priserna i Slovakien har avreglerats. De produkter som fortfarande har reglerade priser representerar endast omkring 5 % av den totala omsättningen. Bland dem finns energi (el, gas, uppvärmning och bensin), vatten, läkemedel, hyror, tele och allmänna transporter. El-, gas- och uppvärmningstaxorna för hushåll ligger fortfarande väsentligt under deras ekonomiska kostnadstäckningsnivåer. Den justering uppåt av dessa som förutsågs i samband med Världsbankens rehabiliteringslån och IMF:s standby-program har inte genomförts. 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd Slovakien har uppfyllt alla makroekonomiska mål och resultatkriterier som avtalades med IMF i samband med standby-programmet för 1994-95. Underlåtenheten att genomföra de strukturreformer som hade uppsatts som villkor i avtalet förhindrade dock ett framgångsrikt genomförande av halvtidsgranskningen av programmet, som enligt den ursprungliga planen skulle ha skett i mars 1995. Huvudanledningen till att halvtidsgranskningen inte kunde godkännas var politiska kursändringarna på privatiseringsområdet, inklusive det oväntade upphävandet av planen om aktier i utbyte mot kuponger och ersättandet av den med planen som grundade sig på utgivande av NPF- obligationer. Myndigheterna uppfyllde inte heller villkoren beträffande beviljande av temporära fullständiga skatteavdragsrättigheter för bankernas dåliga lån, justeringen av energipriserna och avskaffande av instabiliteten i importavgiften. Det långsamma utarbetandet av och privatiseringspolitiken och andra strukturpolitiska frågor medförde även att Världsbanken avbröt diskussionerna om en EFSAL-transaktion i april 1995. förseningarna och de påföljande 64 I maj 1995 diskuterade tjänstemän från kommissionen med de slovakiska myndigheterna de ekonomipolitiska åtgärder som skulle knytas till genomförandet av EU:s lånefacilitet. Otillräckliga framsteg gjordes dock under diskussionerna, då de slovakiska myndigheterna var föga flexibla i fråga om de åtgärder som betonades av kommissionen, i synnerhet en snar utfasning av importavgiften på 10 %, justeringen av energipriserna och nödvändigheten att förhindra att de nya bestämmelserna för IPF skulle försvaga dessas företagsledande roll. Återupptagandet av diskussionerna försvårades av regeringens beslut om privatiseringen som tillkännagavs i juni 1995, särskilt upphävandet av planen om aktier i utbyte mot kuponger, som av kommissionen ansågs vara ett centralt villkor för utbetalning av stödet. Under denna tid upplevde dock, såsom ovan noterats, Slovakiens makroekonomiska och i synnerhet betalningsbalansläge en anmärkningsvärd omsvängning. Mot bakgrund av den förstärkta utlandsreserven tillkännagav den slovakiska regeringen att den inte önskade utnyttja de återstående delarna av IMF:s standby-kredit. Slutligen kom Slovakien att endast göra de två första köpen (totalt 32,2 miljoner SDR) enligt detta standby-avtal, som utlöpte i mars 1996. I detta sammanhang godkände kommissionen den 23 januari 1996 ett förslag till rådets beslut att upphäva 1994 års beslut om beviljande av ytterligare makroekonomiskt stöd till Slovakien. Rådet antas godkänna detta beslut under 1996. Beträffande genomförandet av det kompletterande makroekonomiska stöd som andra G24- medlemmar åtagit sig, frisläppte Japan sitt stöd på 60 miljoner USD i början av maj 1995, i form av deltagande från Exim Bank i finansieringen av Världsbankens ERL. Inga utbetalningar från andra bidragsgivare hade skett vid tiden för avfattandet av denna rapport. 65 X. UKRAINA 1. Inledning Den pågående kampen mellan reformsinnade och konservativa krafter fortsätter att sätta sin prägel på den ekonomiska politiken och försinka den ekonomiska reformprocessen i Ukraina. Under det andra halvåret 1995 ledde flera felsteg i genomförandet av politiken till en försvagning av växelkursen och till att målsättningarna för budgeten och inflationen inte uppnåddes. IMF upphävde därför i december verkställandet av sitt standby-avtal (och lät det till slut utlöpa i början av 1996). Det oaktat gjordes 1995 betydande framsteg i stabiliseringen: minskningstakten i ekonomin halverades från -23% 1994 till -11,8%, inflationen och underskottet i de samlade offentliga utgifterna minskade och handelsbalansen förbättrades. Strukturreformer började genomföras i slutet av 1994 och har lett till vissa resultat, huvudsakligen vad gäller avreglering av priser och handel och mer nyligen även privatiseringen av småföretag. Beträffande privatiseringen och omstruktureringen av storföretagen har dock framstegen varit små, och inflödet av utländska direktinvesteringar är fortfarande försumbart. Som en följd av det inkorrekta genomförandet av politiken, de långsamma strukturreformerna samt besvärliga väderförhållanden förväntas den ekonomiska tillväxten komma i gång först 1997. 2. Makroekonomisk utveckling Först tre år efter landets självständighet, i oktober 1994, började ekonomiska reformer att genomföras. Efter att ha blivit vald till president introducerade Kutjma ett program för avreglering av priser, handel och valuta, i kombination med minskade subventioner och statliga interventioner. En stramare finanspolitik infördes, med stöd av en restriktiv penningpolitik. Programmet förmådde minska takten i den snabba ekonomiska nedgången. I mitten av 1995 hade den månatliga inflationen minskat till omkring 5 %, växelkursen för karbovanets (Ukrainas temporära valuta) stabiliserats, valutareserven ökat och en stabilisering av produktionen tycktes möjlig att uppnå på kort sikt. President Kutjma och premiärminister Martjuk konfronterades dock även i fortsättningen av en konservativ majoritet i parlamentet, som lyckades fördröja eller t. o. m. upphäva en del reformåtgärder. Dessutom uppstod på sommaren 1995 tvivel över regeringens vilja och beslutsamhet att driva omvandlingsprocessen vidare. Regeringen uppmuntrade affärsbankerna att öka sina krediter till insolventa företag, företagssubventionerna ökades och staten fortsatte att via budgeten betala företagssektorns ackumulerade skulder för gasleveranser. Den monetära finansieringen av budgetunderskottet var också större än förväntat. Följaktligen försvagades karbovanets återigen och årsslutsmålen för budgeten och inflationen kunde inte uppnås. Eftersom strukturreformerna också släpade efter, beslöt IMF i december 1995 att uppskjuta utbetalningen av den fjärde delen av sin standby-kredit. Fastän Ukraina inte förmådde hålla sig till målen för sitt stabiliseringsprogram under vintern 1995/96, presterades avsevärda framsteg på detta område under år 1995. Takten i den ekonomiska nedgången halverades från -23 % 1994 till -11,8 % 1995, och mellan vissa månader före augusti skedde t. o. m. en viss ökning av produktionen. Det förutspås nu att BNP kommer att fortsätta att falla under 1996, innan den stabiliseras 1997 på en nivå motsvarande omkring 40 % av BNP innan övergångsprocessen inleddes. Det är dock möjligt att de officiella 66 siffrorna underskattar den verkliga positiva utvecklingen inom ekonomin, pä grund av den informella sektorns ökande betydelse. Inflationstakten på årsbasis minskade från 401 % i december 1994 till 182 % ett år senare. 1996 emotses en ytterligare förbättring. Fastän olika uppgiftskällor avviker stort från varandra beträffande handelsbalansens förtecken och nivå, visar de alla på en förbättring under 1995, som följd av ökande export, framför allt till länder utanför f. d. Sovjetunionen, och stagnerande import. Den registrerade arbetslösheten i Ukraina förblir på en extremt låg nivå, ungefär en halv procent av arbetskraften. Den verkliga arbetslösheten kan dock vara betydligt högre, eftersom den dolda arbetslösheten i stora statsföretag och i förvaltningen förblivit hög, och många företag som befinner sig i svårigheter undviker att avskeda sina anställda och ger dem i stället obetald ledighet. Lönerna steg i allmänhet ganska snabbt under 1995. Reallönerna steg med 12 % och den genomsnittliga löneökningen i den statliga sektorn under första halvåret 1995 låg på omkring 50 % i reala termer, vilket förde upp lönerna till samma nivåer som i företagssektorn och ökade därmed trycket på budgeten och priserna. Regeringens budget för 1995 hade som mål att minska kassaunderskottet från 8,6 % av BNP 1994 till 3 %. I verkligheten torde resultatet snarare ha blivit omkring 4 %, huvudsakligen beroende på att de budgeterade offentliga utgifterna överskreds. Överdragningen ter sig ännu viktigare om man beaktar att regeringen återigen drog på sig en del till betalning förfallna skulder för energiimporten, som inte syns i kassabalansen. 3. Strukturreformer Före 1994 hade Ukraina gjort få eller inga framsteg alls med strukturreformerna. Efter valet av Kutjma till president utfärdade denne i november 1994 ett dekret om inledande av ett kupongbaserat massprivatiseringsprogram och ställde upp som mål att 8 000 (av 18 000) små och medelstora företag skulle privatiseras under 1995. Men på grund av organisationsproblem, motstånd från parlamentet och lokala byråkratier, alltför höga reserveringspriser, uteslutning av utländska investerare och allmänhetens brist på förtroende bjöds i verkligheten endast 2 700 företag ut till försäljning och i endast 1 500 av dessa har aktiemajoriteten verkligen sålts. Denna brist på framsteg är särskilt bekymrande för den viktiga jordbrukssektorn. Fortsatt oenighet mellan presidenten och parlamentet om förfaringssättet har förhindrat alla betydande framsteg. Tills nyligen har också privatiseringen av småföretag rönt begränsade framsteg. De positiva effekterna av de nya åtgärder som genomfördes i slutet av 1994 visade sig först under tredje kvartalet 1995. Följaktligen återstod ett stort antal småföretag att privatisera 1996, fastän denna operation enligt de ursprungliga planerna skulle ha varit avslutad i slutet av 1995. i privatiseringen och frånvaron av utländsk På grund av de begränsade framstegen direktinvesteringar, utvecklas företagsomstruktureringen svagt. Den gamla monopolistiska strukturen i ekonomin är fortfarande rådande på många håll, framför allt i den tunga industrin och riktade krediter och betydande subventionsflöden fortbestår har budgetrestriktioner för de flesta företagen fortfarande svag verkan. Vidare sker en snabb ackumulering av förfallna skulder mellan företagen, och fast en konkurslagstiftning finns, tillämpas den ineffektivt. läkemedelssektorerna. Eftersom i kemi- och 4. Genomförande av makroekonomiskt stöd 67 EU:s lån på 85 miljoner ecu som beslutades den 22 december 1994 (94/940/EG) skulle utbetalas i ett engångsbelopp, förutsatt att det fanns ett standby-avtal med IMF, att EU:s och G7:s handlingsplan för kärnkraftssäkerhet för Ukraina genomfördes snabbt och att framsteg uppnåddes beträffande strukturreformerna. Efter betydande förseningar från Ukrainas sida, utbetalades stödet slutligen i december 1995. Med tanke på Ukrainas allvarliga finansieringsbehov och mot bakgrund av ytterligare ansträngningar från de ukrainska myndigheternas sida för att driva den ekonomiska reformprocessen framåt, beslöt rådet den 23 oktober 1995 att bevilja landet ytterligare makroekonomiskt stöd i form av ett andra lån på högst 200 miljoner ecu, som skulle komplettera finansiellt stöd från de internationella finansieringsinstitutionerna och andra bilaterala bidragsgivare. 15 Rådets beslut nr 95/442/EG av den 23. 10. 1995. <s s ISSN 1024-4506 KOM(96) 695 slutlig DOKUMENT SV il Katalognummer : CB-CO-96-704-SV-C ISBN 92-78-13755-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg