eurovoc_concepts:
EU environmental policy
EU programme
environmental impact
impact study
town and country planning

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 04. 12. 1996 KOM(96) 511 slutlig 96/0304 (SYN) Förslag till RÅDETS DIREKTIV om bedömning av vissa planers och programs inverkan på miljön (framlagt av kommissionen) MOTIVERING 1. MOTIVERING ULL FORSLAGET Bakgrund 1. 1 1. 2 1. 3 I rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ("EIA-direktivet") krävs att en miljökonsekvensanalys görs innan tillstånd ges till projekt som har stora miljöeffekter. EIA-direktivet kräver dock inte att analysen skall göras före antagandet av de planer och program som inrättar ramen för beslut om tillstånd. Det finns således enligt gemenskapens lagstiftning inget krav på att en miljökonsekvensanalys skall göras före antagandet av en regional plan avseende fysisk planering. Syftet med detta förslag är att sörja för en hög nivå på miljöskyddet genom att säkerställa att miljökonsekvensanalyser genomförs och att resultaten beaktas under förberedelsen och antagandet av de planer och program som är betydelsefulla ur miljösynpunkt. Detta kommer att komplettera den miljöutvärdering av projekt som enligt EIA-direktivet äger rum i ett senare skede av beslutsprocessen. Förslagets räckvidd Förslaget anger förfarandet för miljökonsekvensanalyser i fråga om de offentliga planer och program som anges i artikel 2 i direktivet. Det begränsar sig således till plan- och programnivån i beslutsprocessen. Förslaget avser inte den mer allmänpolitiska nivån högst upp i beslutshierarkin. Samtidigt som det är viktigt att beakta miljön vid övergripande beslut är kraven på förfaranden enligt det aktuella förslaget kanske inte ett lämpligt sätt att uppnå detta mål. Övergripande politiska beslut växer fram på ett mycket flexibelt sätt, och ett annat förfarande kan komma att krävas för att miljööverväganden skall integreras i processen. Kommissionen fortsätter att utreda denna fråga. fysisk avseende planering Förslaget begränsar sig till planer och program avseende fysisk planering och till planer och program som antas som ett led i beslutsprocessen för fysisk planering i syfte att sätta ramen för därefter följande beslut om exploateringstillstånd som gör det möjligt för exploatörerna att fortsätta med projekten. Sådana planer och program avseende fysisk planering som specificerar användningen av marken och innehåller bestämmelser för installationers eller verksamheters slag, storlek, belägenhet eller driftsförhållanden inom olika sektorer som rör fysisk planering. Förslaget kommer att täcka planer och program sektorsrelaterade markanvändningsplaner inom sektorer som transport, avfallshantering, förvaltning av vattenresurser, industri, telekommunikation, turism eller energi. Förslaget täcker dock bara sådana planer och program som antas av behöriga organ i enlighet med ett formellt förfarande. Detta formella antagningsförfaranden för att rätta sig efter förslaget. Det innebär att bara sådana planer och program som är föremål för antagande genom befintliga formella förfaranden kommer att täckas av förslaget. Ett exempel på en plan som skulle täckas av förslaget är en plan för utveckling av mmeralutvinning som innehåller bland annat bestämmelser om mmeralutvinningens slag, belägenhet eller driftsvillkor för ett visst område. Ett exempel på planer som inte skulle täckas är en övergripande energiplan som omfattar allmänna frågor som energiresurser, energiefterfrågan och -tillgång eller sådana planer inte att medlemsstaterna måste inbegripet innebär inrätta som, 2 och program som gäller ekonomiska subventioner eller energibesparingar. Förslaget är ytterligare ett viktigt steg på vägen mot säkerställandet av att miljööverväganden integreras i medlemsstaternas beslutsprocess. Det kommer dock troligen inte att bli det sista steget i utvecklingen. Direktivets funktion kommer att behöva ses över sju år efter ikraftträdandet (artikel 11). För att göra förslagets omfattning tydligare följer här en icke uttömmande förteckning över några planer och program som kan tänkas ingå: - Tyskland: Landesraumordnungsprogramme/pläne Landesentwicklungsprogramme/pläne, Regionalprogramme/pläne Flächennutzungspläne - Österrike: I^ndesentwicklungspläne/programme,SektoraleEnrAvicklungsprogramme, Örtliche Raumordnungsprogramme, Flächenwidmungspläne - Belgien. Vallonien: Bryssel: Flandern: Plan Secteur, Plan Particulier d'Aménagement (PPA), Schéma structurel, Schéma directeur Plan de Développement Régional, Plan Régional d'affectation du Sol (PRAS) Ruimtelijk Structuurplan Vlaanderen, Gewestplan, Provinciaal Structuurplan -Danmark: Regionalplaner, Kommuneplaner - Spanien: Plan nacional de ordenaciôn, Plan director territorial de coordination, Plan general municipal de ordenaciôn urbana (PG), Programa de actuaciôn urbanistica (PAU) - Finland: Asemakaava, Rakennuskaava - Frankrike: Contrat de plan État-région, Directive territoriale d'aménagement (DTA) - Grekland: Chorotaxiko Schedio, Rythmistiko Schedio, Geniko poleodomiko schedio (GPS), Schedio poleos - Poleodomiki meleti -Irland: - Italien: Development plans Piano territoriale di coordinamento & Piano territoriale Paesistico, Piano regolatore générale, Piano di Recupero (Pdre), Piano degli insediamenti produttivi (PIP) - Luxemburg: Plan d'aménagement général, Plan d'aménagement partiel, Plan d'aménagement particulier - Nederländerna: Vierde Nota Over de Ruimtelijke Ordening Extra, Streekplan, Structuurplan - Portugal: Piano Regional de Ordenamento do Territorio (PROT), Pianos Municipals de Ordenamento do Territorio (PMOTs), Piano Director Municipial (PDM), Pianos de Urbanizacäo 1. 4 1. 5 1. 6 1. 7 - Förenade kungariket: Structure plans & unitary development plans part one, Local plan & unitary development plan (UDP) part two - Sverige: Översiktsplan (ÖP), Detaljplan (DP), Områdesbestämmelser Att förslaget begränsar sig till planer och program som ingår i beslutsprocessen för tillstånd kommer att innebära att det nya direktivet inte är tillämpligt på planer som lämnas in till kommissionen i enlighet med förordningarna om strukturfonderna (förordning EEG nr 2052/88, ändrad genom förordning EEG nr 2081/93), eftersom sådana planer förbereds i samband med medfinansiering av prioriterade åtgärder inom ramen för regional utveckling snarare än för exploateringstillstånd. Strukturfonds- förordningarna kräver dock redan att de planer som lämnas in till dem åtföljs av en bedömning av miljöeffekterna. Dessutom skall medlemsstaternas genomförande av de åtgärder som beskrivs i strukturfondsplanerna vara förenliga med gemenskapens miljö lagstiftning, inbegripet eventuella krav på miljökonsekvensanalyser enligt EIA- direktivet och, i framtiden, enligt det nya direktivet. Följden blir att miljön skall beaktas både av kommissionen vid dess bedömning av strukturfondsplanerna och av medlemsstaterna när dessa antar planer och program för tillstånd och ger tillstånd till projekt i syfte att genomföra åtgärder enligt strukturfonderna. Detta bör säkerställa en hög nivå på miljöskyddet. Förslaget är endast tillämpligt på planer och program som omfattas av ett formellt antagningsförfarande, det vill säga planer och program som antas antingen av offentliga myndigheter eller genom lagstiftning. Vid samråd med medlemsstaterna har det visat sig att ett litet antal viktiga planer och program antas genom lagstiftning. För sådana planer och program slutförs miljökonsekvensanalysen av de behöriga myndigheterna innan beslut fattas. Detta innebär att förslaget inte påverkar lagstiftningsförfarandet. Den strategiska miljöanalysen erbjuder den fördelen att det beslutsfattande organet är bättre underrättat innan det fattar sitt beslut. Miljöfördelar Detta förslag kommer att utgöra ett viktigt steg mot en tryggad hållbar utveckling i gemenskapen. Den kommer att ge en bättre integration av miljöhänsyn i formuleringen av planer och program. Den kommer således att i hög grad bidra till de första tre målen, nämligen att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet, vilket stadgas i artikel 130r. 1 i fördraget (se punkt 2. 1 nedan). Förslaget är också helt klart i överensstämmelse med försiktigthetsprincipen som åsyftas i artikel 130r. 2 i fördraget. Miljöanalys på program- och planeringsstadiet innebär att miljömål kommer att sättas upp tidigt i processen och analyseras på ett interaktivt och uttömmande sätt på lämplig nivå. Detta leder återigen till en klarare förståelse för och ett effektivare hänsynstagande till miljökonsekvenserna hos planerare och beslutsfattare. När en ansökan om utvecklingstillstånd för ett projekt behandlas av en behörig myndighet har många viktiga beslut redan fattats som delvis avgör resultatet av behandlingen av ansökan. Exempelvis kan en viss projekttyps allmänna placering antas. En bestämmas miljökonsekvensanalys på projektstadiet kommer alltför sent i beslutsprocessen för att omfatta beslut i planeringsskedet. Utan krav på en miljökonsekvensanalys på planerings- och programstadiet i beslutsprocessen kommer sådana beslut att fattas utan att miljökonsekvenserna beaktas på en övergripande nivå. Förslaget kommer att rätta rnarkanvändningsplan regional genom att en 4 1. 8 1. 9 1. 10 till detta förhållande genom att kräva att en miljökonsekvensanalys görs före antagandet av planer och program med betydande inverkan på miljön. En särskild fördel med att förlägga planer och program inom ramen för ett system med miljökonsekvensanalyser är att det kommer att möjliggöra att olika alternativ (t. ex. valet mellan alternativa lokaliseringar av en viss projekttyp eller valet mellan olika transportmedel) utvärderas korrekt. Sådana alternativ kan endast utvärderas korrekt på planerings- och programnivå. En miljökonsekvensanalys av planer och program kommer också att möjliggöra en utvärdering av den kumulativa och samverkande effekten av projekt som är små men många. Exempelvis kan ett nytt bostadsområdes lokalisering beaktas mot bakgrund av en regional plan avseende fysisk planering, och miljöeffekterna av olika lokaliseringar kan utvärderas ur miljösynpunkt och beaktas vid planeringsförberedelsen. Denna typ av miljöpåverkan utvärderas inte alls enligt EIA-direktivet. Det femte åtgärdsprogrammet för miljön "En hållbar utveckling" I det femte åtgärdsprogrammet krävs genomförandet av en strategi för hållbar utveckling. En hållbar utveckling kan främjas på olika sätt. Det står klart att ett sätt är att främja och förbättra förfarandena för miljökonsekvensanalyser på strategisk nivå. Under rubriken "Sektorsplanering och fysisk planering" föreskrivs i det femte åtgärds programmet att med hänsyn till målet hållbar utveckling verkar det logiskt, för att inte säga nödvändigt, att utvärdera alla relevanta åtgärders, planers och programs miljöeffekter. Detta förslag kommer att bidra till att detta åtagande uppfylls genom att utvidga miljökonsekvensanalysema utöver projektnivån. Ekonomiska fördelar 1. 11 En av de viktigaste fördelama är inrättandet av en effektivare planeringsram som kommer att ha en positiv och stabiliserande effekt på kapitalinvesteringar och utveckling eftersom de grundläggande besluten kommer att fattas tidigt i processen. I det femte åtgärdsprogrammet för miljön slås det fast att "integrationen av miljöanalys i den övergripande planeringsprocessen ökar skyddet för miljön och uppmuntrar en optimal resursförvaltning; dessutom bidrar den till reducerandet av de olikheter i den internationella och interregionala konkurrensen som för närvarande uppstår på grund av olikheter i medlemsstaternas praxis för miljöanalys". Genom att genomföra en strategisk miljöanalys blir planeringsprocessen också mer överskådlig och redan på planeringsstadiet kan offentligt stöd erhållas för det bästa alternativet eller den bästa strategin. När den väl är färdigutvecklat kommer förfarandet för strategisk miljöanalys att göra det lättare för ekonomisk verksamhet att godtas på projektnivå. Slutligen kommer säkerheten att stärkas och förseningar och kostnadsöverskridanden minskas genom att man klart definierar de villkor som gäller för ekonomisk verksamhet i planen eller programmet. Rapporten om genomförandet av EIA-direktivet 1. 12 År 1993 överlämnade kommissionen en rapport till Europaparlamentet och rådet om EIA-direktivets tillämpning och effektivitet. Av rapporten framgick att medlemsstaterna gjort stora framsteg i genomförandet av direktivet och att informationen till besluts fattare under förfarandet för tillståndsgivning hade förbättrats. En av slutsatserna i rapporten var dock att bedömningar på projektnivå sker alltför sent i beslutsprocessen för att omfatta alla viktiga frågor: "Det står klart. att utvärderingen av vissa projekts miljöeffekter äger rum alltför sent i planerings- och beslutsprocessen. Detta har till följd att varken alternativ till det enskilda projekt som behandlas eller till dess särskilda lokalisering eller rutt (i fråga om linjetillstånd) finns med i övervägandena. Det finns i ett instrument som begränsar sig till en utvärdering av miljöeffekterna en inbyggd begränsning, eftersom ett antal viktiga beslut måste fattas före projektnivå, vilket senare begränsar rörelseutrymmet på den detaljerade projektnivån. " 1. 13 Sammanfattningsvis kom man fram till att endast begränsade bestämmelser finns i de flesta medlemsstater för att integrera en miljöanalysprocess i beslutsprocesserna för planer och program. Detta förslag är avsett att avhjälpa denna inneboende begränsning genom att komplettera EIA-direktivet med ett direktiv som kräver en utvärdering av markanvändningsplaner och -program. Ur detta perspektiv kan förslaget ses som den andra etappen av den process som påbörjades 1985 i och med antagandet av EIA- direktivet. Förhållandet mellan EIA-direktivet och det här förslaget 1. 14 Utvidgandet av miljöanalyssystemet till beslutsfattandets plan- och programnivå kommer att frambringa ett effektivare analyssystem. Det kommer att innebära att rätt slags analys kommer att krävas på rätt nivå i beslutsprocessen. I och med förslaget om strategisk miljöanalys kommer de strategiska frågorna att analyseras på projektnivå för att beakta de enskilda frågor som ingår i det föreslagna projektet. Detta kommer att leda till en smidigare analys på projektnivå. Genom att genomföra en omfattande analys på strategisk nivå kommer en del av de uppgifter som krävs i EIA-direktivet för miljökonsekvensanalysen att kunna användas eller lämnas i mindre detaljerad form genom hänvändelse till den analys som redan genomförts på strategisk nivå. I förfarandehänseende är kraven i det befintliga EIA-direktivet och det här förslaget mycket lika. Medlemsstaterna kommer därför att vara bekanta med det förfarande som skall följas. Detta kommer att säkerställa att det nya direktivet genomförs utan dröjsmål i medlemsstaterna. Slutligen kommer en korrekt genomförd strategisk miljöanalys att klargöra vilka miljökrav som måste uppfyllas för att projektet skall godkännas. EIA- förfarandet kommer därför att bli enklare och i en del fall kanske till och med onödigt. Så kommer förmodligen att ske för flertalet projekt eftersom medlemsstaterna i enlighet med det ändrade EIA-direktivet måste genomföra en förberedande undersökning av dem, innan projekten går vidare till EIA-förfarandet. Behovet av en omfattande miljöanalys på projektnivå kommer dock att kvarstå för sådana projekt för vilka ett EIA-förfarande är obligatoriskt i enlighet med det ändrade EIA-direktivet. Internationella initiativ och gemenskapsinitiativ 1. 15 Behovet av en miljökonsekvensanalys som går utöver projektnivån erkänns i Esbo- konventionen om miljökonsekvensanalyser i gränsöverskridande sammanhang som undertecknades i Esbo i Finland den 25 februari 1991 av gemenskapen och 29 länder, däribland samtliga medlemsstater. I konventionen föreskrivs att konventionsparterna i lämplig utsträckning skall eftersträva en tillämpning av principen om miljö konsekvensanalyser i fråga om åtgärder, planer och program. 1. 16 På gemenskapsnivå har behovet av en miljöutvärdering av planer och program erkänts i rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. I artikel 6. 3 i det direktivet föreskrivs att varje plan eller projekt som kan ha betydande effekt på ett särskilt område, som enligt direktivet skall bevaras, skall omfattas av lämplig miljökonsekvensanalys. Detta är ett erkännande av betydelsen av att säkerställa att bevarandemålen för de angivna områdena beaktas korrekt både på planerings- och projekteringsnivå. Behovet att överväga miljömålen på alla nivåer i beslutsprocessen är också tillämpligt på situationer som inte omfattar särskilda områden som skall bevaras. Initiativ i medlemsstaterna 1. 17 I en undersökning som utfördes för kommissionens räkning om lagstiftning och förfaranden för utvärdering av planer och program (mars 1995) konstateras att en väsentlig utveckling skett i medlemsstaterna på detta område sedan 1988 och att alla medlemsstater har någon erferenhet av att genomföra sådana utvärderingar. I undersökningen konstaterades dock två stora brister i de befintliga system som tillämpas inom gemenskapen: "1) Även om medlemsstaterna har vissa bestämmelser, vilka antagits för att reglera tillstånd till exploatering, om bedömning av de troliga miljökonsekvenserna som blir följden när planer och program genomförs täcks inte sådana planer och program fullständigt. 2) Även i de fall där någon typ av system för miljökonsekvensanalyser har inrättats följer detta inte alltid de grundläggande kraven för sådana system; exempelvis omfattar inte alltid de uppgifter som lämnas för utvärdering samtliga viktiga miljöeffekter, och det kan saknas formell skyldighet att samråda med allmänheten. " De befintliga system som tillämpas inom gemenskapen är därför bristfälliga, både i fråga om täckningen av planer och program och i fråga om krav på förfaranden. Det stora flertalet av medlemsstater har inga lagar om strategisk miljöanalys. Endast tre medlemsstater har sådana lagar som i stora drag uppfyller förslagets minimikrav. Två medlemsstater har sådana lagar för några av sina regioner som i stora drag uppfyller direktivets minimikrav. Inget av de befintliga markanvändningssystemen i de övriga medlemsstaterna täcker alla minimikrav för strategisk miljöanalys. Det bör dock noteras att flertalet medlemsstater har förfaranden för att samråda med både den berörda allmänheten och miljömyndigheterna i samband med förberedelsen av markanvändrangsprogram eller -planer. Befintliga metoder 1. 18 När kommissionen undersökte tillgången på metoder för att bedöma planers och programs miljökonsekvenser såg den över de befintliga metoderna på området (exempelvis SEA Existing Methodology, 1994, SEA Case-studies, 1996). Slutsatserna från denna undersökning, vilka också får stöd i andra nyligen publicerade skrifter (exempelvis SEA: Status, Challenges and Future Directions, Nederländska miljöministeriet 1996, The Practice of Strategic Environmental Assessment, Therivel och Partidario 1996), visar att en rad metoder och tekniker redan används för miljöbedömning av planer och program. Dessa metoder baserar sig vanligen på de metoder som används inom miljöanalys av projekt eller inom utvärdering och planering av politik. På så sätt har enkla metoder (såsom kartor, checklistor, matriser) ofta visat sig vara framgångsrika, medan mer komplexa tekniker (såsom flerkriterieanalys och geografiska informationssystem) också förekommer och används mer och mer. I vilket fall som helst beror valet av lämpliga metoder på faktorer som verksamhetens mål och storlek, tid- och budgetvillkor eller miljöuppgifternas tillgänglighet. Därför utgör inte tillgången på verktyg något hinder för miljöanalysernas prestanda på plan- eller projektnivå. Dessa verktyg utvecklas raskt och det står klart att ett gemenskapsomfattande direktiv kommer att, precis som direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa projekt på sin tid, stimulera forskningen och utbytet av erfarenheter på detta område samt leda till att mer sofistikerade metoder utvecklas. Kostnader 1. 19 Kostnaderna för att genomföra en miljökonsekvensanalys av en plan eller ett program bärs i allmänhet av den berörda offentliga myndigheten. Kommissionen anordnade en undersökning av dessa kostnader som omfattade de direkta finansiella kostnaderna för utvärdering (exempelvis konsultarvoden) och kostnader i anslutning till utnyttjandet av personalresurser. De fall som ingick i undersökningen visade en ganska stor bredd på typ av kostnader. Denna allmänna slutsatsen blev dock att den ökning av kostnader som förknippas med denna typ av utvärderingar är marginell i jämförelse med storleken på den investering som krävs för att utveckla den utvärderade planen eller programmet. Miljöfördelarna med den typ av analyser som beskrivits ovan uppväger säkerligen kostnaderna. 2. BEHOV AV ÅTGÄRDER PÅ GEMENSKAPSNIVÅ Vilket är sambandet mellan förslagets mål och gemenskapens skyldigheter? 2. 1 I artikel 130r. 1 i fördraget krävs att gemenskapens miljöpolitik skall bidra till målen att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet, till att skydda människors hälsa liksom till ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurser. Ett övergripande system för miljökonsekvensanalyser som kräver att utvärderingar görs både på planerings- och programnivå och på projektnivå kommer att bidra väsentligt till förverkligandet av dessa mål, genom att miljööverväganden integreras i beslutsprocessen ifråga. Avser förslaget ett område som omfattas av gemenskapens exklusiva behörighet eller delas behörigheten med medlemsstaterna? 2. 2 Förslaget avser inte ett område för gemenskapens exklusiva behörighet. Vilket är problemets gemenskapsdimension? Vilken lösning har gällt hittills? 2. 3 I och med rådets direktiv 85/337/EEG infördes ett system för miljökonsekvensanalyser på projektnivå inom gemenskapen. Erfarenheten visar att det finns stora problem med detta system, eftersom det endast kräver att en utvärdering görs mot slutet av besluts processen. Detta innebär att det miljöutvärderingssystem som upprättats inom ramen för gemenskapsrätten är ofullständigt. Det måste därför kompletteras genom tillägg av ett krav på miljökonsekvensanalys på planerings- och programnivå. 2. 4 Avsaknaden av ett effektivt och övergripande system för miljökonsekvensanalys på planerings- och programnivå för utvärdering påverkar alla medlemsstater. Det leder till ett allmänt misslyckande inom gemenskapen med att helt och fullt integrera miljö överväganden i beslutsprocessen för tillståndsgivmng. 2. 5 Därutöver finns ett särskilt gemenskapsproblem, nämligen att genomförandet av en plan eller ett program i en medlemsstat kan ha stora effekter på miljön i en annan medlemsstat. I sådana fall är det viktigt att det görs en effektiv miljökonsekvensanalys i den medlemsstat som utarbetar planen eller programmet innan dessa antas och att gränsöverskridande samråd äger rum. Sådant samråd krävs för att säkerställa att alla viktiga miljöeffekter av planens eller programmets genomförande beaktas, inte endast de som berör territoriet i den medlemsstat där planen eller programmet förbereds. Förslaget kommer att säkerställa att det finns en effektiv miljökonsekvensanalys av sådana planer och program, inbegripet genomförandet av gränsöverskridande samråd. 2. 6 Medlemsstaterna strävar efter att avhjälpa dessa vanligen förekommande problem genom att införa inslag av miljökonsekvensanalys i vissa förfaranden för antagande av planer och program. Det är uppmuntrande, eftersom det betyder att alla medlemsstater har någon erfarenhet av och förståelse för denna miljöutvärderingsnivå. En av de undersökningar som utförts för kommissionen (enligt punkt 1. 17 ovan) konstaterade dock två stora brister i de befintliga system som tillämpas inom gemenskapen. För det första är täckningen av huvudsakliga planer och program otillräcklig. För det andra uppfyller inte alltid kraven på förfaranden i de utvärderingssystem som faktiskt finns de grundläggande kraven på någon typ av system för miljökonsekvensanalyser. 2. 7 Vilken är den mest effektiva medlemsstaternas och gemenskapens resurser? lösningen, vid en jämförelse mellan För att avhjälpa de två ovan angivna bristerna krävs gemenskapsåtgärder. Förslaget kommer särskilt att säkerställa att varje medlemsstats utvärderingssystem omfattar de grundläggande planerna och programmen för exploateringstillstånd och att utvärderingsförfarandet är tillfredsställande. Detta kommer att garantera en lägsta integreringsnivå av miljööverväganden i beslutsprocessen för tillståndsgivning i alla medlemsstater. Genom att upprätta en grundram fastställs ett minimalt gemenskapsomfattande system för miljöanalys av planer och program. Gemenskapen uppfyller sina skyldigheter i enlighet med fördraget men gör inte mer än vad som krävs för att uppfylla dessa skyldigheter. Subsidiaritetsprincipen uppfylls eftersom direktivets krav är tillräckligt flexibla för att medge att medlemsstaterna utarbetar de närmare formerna för direktivets genomförande. I direktivet ges tillräckligt spelrum för medlemsstaterna att efterleva direktivet antingen genom att integrera direktivets minimikrav i befintliga nationella förfaranden eller genom att inrätta nya. Vilken blir kostnaden om gemenskapen inte vidtar åtgärder? 2. 8 Om gemenskapen inte vidtar åtgärder kommer det system för miljöutvärdering som inrättats i enlighet med gemenskapsrätten att förbli ofullständigt. De två brister som konstaterats ovan kommer att kvarstå. Detta innebär att en övergripande integrering av miljööverväganden i de markanvändningsplaner och -program som antas inom gemenskapen i syfte att påverka beslutsprocessen för tillståndsgivning inte kommer att inträfla. Planer och program med oförutsedda miljökonsekvenser kommer att antas. Med tanke på förslagets högst påtagliga miljöfördelar skulle underlåtenhet att handla göra det svårt att uppnå de mål som anges i artikel 130r. l i fördraget om att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet, att skydda människors hälsa liksom ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurser. Vilka handlingsvägar står öppna för gemenskapen (rekommendationer, finansiellt stöd, lagstiftning etc)? 2. 9 Det krävs ett nytt direktiv för att på gemenskapsnivå upprätta ramar för miljö konsekvensanalyser av markanvändningsplaner och -program och därmed utvidga det utvärderingssystem som infördes genom rådets direktiv 85/337/EEG. Icke-bindande rekommendationer räcker inte för att rätta till konstaterade brister. Dessa kan endast rättas till genom att det på gemenskapsnivå fastställs tydligt tvingande skyldigheter. Detta säkerställer att alla medlemsstater på lämpligt sätt bedömer de planer och program som fastställs i förslaget. Det kommer särskilt att säkerställa att det finns lämpliga samråd om markanvändningsplaner eller - program i en medlemsstat sannolikt kommer att ha stora effekter på miljön i en annan medlemsstat. av gränsöverskridande för genomförandet ramar 10 Krävs enhetlig reglering eller räcker det med ett direktiv som fastställer de övergripande målen och överlåter det närmare genomförandet på medlemsstaterna? 2. 10 Förslaget avser ett ramdirektiv som fastställer de grundläggande kraven på en miljökonsekvensanalys på markanvändningsplanernas och -programmens nivå men som ger medlemsstaterna frihet att besluta hur dessa krav skall införlivas i deras nationella system. Förfarandena för förberedelse och antagande av planer och program varierar i de olika medlemsstaterna; detaljerade föreskrifter om direktivets genomförande som kan vara lämpliga i en medlemsstat är kanske olämpliga i andra medlemsstater. Medlemsstaterna bör därför för direktivets genomförande. Särskilt bör det överlåtas på medlemsstaterna att bestämma huruvida de nya kraven skall införlivas i befintliga förfaranden eller om det är effektivare att inrätta nya förferanden. Detta kan variera mellan medlemsstater och sektorer. Av samma skäl antogs EIA-direktivet som ett ramdirektiv, vilket visade sig vara ett lämpligt tillvägagångssätt i det sammanhanget. få utarbeta detaljföreskrifterna 3. SAMRÅD 3. 1 Ett första utkast till förslaget diskuterades med medlemsstaterna den 28 april 1995. Ytterligare ett möte med medlemsstaterna hölls den 24 juli 1995. Dessa möten bidrog till att fastställa vilken typ av planer och program som antas i medlemsstaterna, och denna information var till stor hjälp vid festställande av förslagets räckvidd, särskilt vid utarbetandet av definitionen på "plan eller program" i artikel 2. 3. 2 Kommissionen har också samrått med företrädare för regionala myndigheter, icke statliga miljöorganisationer och vissa sociala och ekonomiska organisationer. De flesta som konsulterades välkomnade förslaget, även om vissa ansåg att dess räckvidd borde utvidgas (exempelvis på så sätt att förslaget utöver planer och program även omfattade övergripande åtgärder). Motiveringen till förslagets räckvidd anges i punkt 1. 2 till 1. 5 ovan. 3. 3 En av de tillfrågade var bekymrad över att förslaget skulle öka de kostnader som förberedelsen och antagandet av planer och program innebär och leda till dröjsmål. Kostnaderna behandlas i punkt 1. 19 ovan. Kommissionen anser att de förfarandesteg som anges i förslaget är minimisteg som måste följas inom ramen för varje system för miljökonsekvensanalys. Kommissionen anser att om systemet införlivas effektivt bör det inte leda till onödiga eller oacceptabla dröjsmål vid förberedelsen och antagandet av planer och program. 4. RÄTTSLIG GRUND 4. 1 Det här förslaget, som grundar sig på försiktighetsprincipen, är avsett att främja målen i artikel 130r. l i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, nämligen att bevara, skydda och förbättra miljöns kvalitet, skydda människors hälsa liksom ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurser. 11 Mot bakgrund av detta inrättas i förslaget ett förfarande för miljökonsekvensanalyser som skall följas innan beslut fattas i fråga om planer och program som sannolikt kommer att ha inverkan på miljön inom ramen för fysisk planering 4. 2 Det huvudsakliga målet med det här förslaget är att säkerställa att den behöriga myndigheten under ett administrativt förfarande och innan det slutgiltiga beslutet fattas undersöker och tar hänsyn till den påverkan det slutgiltiga beslutet sannolikt kommer att få på miljön. I så måtto utgör den bedömning av miljöns tillstånd som den behöriga myndigheten utarbetat och samrådet med miljömyndigheterna och den berörda allmänheten beslutsunderlag. Därför är det endast skyddet av vissa miljöintressen -genom att höja de beslutsfattande myndigheternas medvetenhet - som det här förslaget direkt avser. Det måste också understrykas att det här förslaget handlar om förfaranden. Detta innebär att det i förslaget stadgas om bedömningar och samråd under den förberedande behandlingen och hur man skall ta hänsyn till dessa bedömningar och samråd i det slutgiltiga beslutet i syfte att skydda miljön, utan att det därför stadgas något om dessa resultat varför bedömningsbefogenheterna och det slutgiltiga beslutet helt ligger i de behöriga myndigheternas händer. De åtgärder som föreskrivs i det här förslaget om fysisk planering kan därför endast anses ha indirekta effekter. beslutsprocessen, bindande verkan skall ha en i 4. 3 Mot bakgrund av detta torde den rättsliga grunden för förslaget vara artikel 130s. l i fördraget. 5. FÖRKLARINGAR TILL BESTÄMMELSERNA I FORSLAGET 5. 1 5. 2 I artikel 1 anges förslagets mål, vilka är en hög nivå på miljöskyddet genom att säkerställa att en miljökonsekvensanalys görs och att resultaten av denna beaktas vid förberedelsen och antagandet av vissa planer och program med miljöpåverkan. I artikel 2 definieras vissa uttryck som används i förslaget. Av särskild betydelse är definitionen av begreppen "plan" och "program". Definitionen av dessa begrepp festställer förslagets räckvidd. Det bör påpekas att förslaget endast är tillämpligt på formella planer och program, dvs. sådana som omfattas av antagande av en behörig myndighet eller sådana som antas genom lagstiftning i syfte att inrätta ramar för följande tillståndsgivning till utveckling. I denna artikel avses allmänna planer och program avseende fysisk planering samt planer och program avseende fysisk planering inom sektorer såsom transport, energi, avfallshantering, förvaltning av vattenresurser, industri, telekommunikationer och turism. Direktivet kommer att gälla exempelvis en plan avseende fysisk planering inom avfallshanteringen som behandlar behovet och placeringen av avfallshanteringsanläggningar eller telekommunikationsplaner och -program som innehåller bestämmelser om slag, storlek eller driftsförhållanden för telekommunikationsanläggningar som exempelvis basstationer för mobiltelefoni och installationer för etermedia. 12 5. 3 5. 4 5. 5 Dessutom definieras "behörig myndighet" och "tillståndsgivning" på samma sätt som i EIA-direktivet 85/337/EEG. Dessa begrepp är redan välkända i medlemsstaterna, vilket kommer att underlätta genomförandet. Slutligen definieras begreppet "miljökonsekvensanalys" i denna artikel. I artikel 3 festställs vissa krav på förferanden i samband med genomförandet av direktivet. Artikel 4:1 artikel 4. 1 föreskrivs att en miljökonsekvensanalys skall genomföras innan en plan eller ett program antas av den behöriga myndigheten eller innan den underkastas det lagstiftningsförfarande som anges i artikel 2. I artikel 4. 2 föreskrivs att bestämmelserna i direktivet endast avser planer och program vars första formella förberedande handläggning sker efter den genomförandeperiod som anges i artikel 12. 1 I artikel 4. 3 behandlas granskningsbestämmelser för smärre ändringar av befintliga planer och program som inte i varje enskilt fall har betydande miljökonsekvenser. I sådana fall har medlemsstaterna möjlighet att granska sådana ändringar i planer eller program för att se huruvida dessa har betydande negativa miljökonsekvenser. I artikel 4. 4 behandlas granskningsbestämmelser för planer och program på lokal nivå som rör den enskilda användningen av små områden. En sådan plan eller ett sådant program kan exempelvis vara en byggplan vari bestäms hur byggnader får uppföras och där byggnadernas höjd eller bredd bestäms. Eftersom sådana planer eller program inte i varje enskilt fall har betydande negativa miljökonsekvenser har medlemsstaterna möjligheten att granska sådana planer och program. I artikel 5 och bilagan beskrivs vilka uppgifter som skall lämnas då en miljö konsekvensanalys krävs. Den behöriga myndigheten (dvs. den behöriga myndighet som ansvarar för planens eller programmets antagande eller den myndighet som ansvarar för dess överlämnande till lagstiftningsförferandet) skall lämna de uppgifter som anges i bilagan, så pass utförliga som rimligtvis kan krävas för att en bedömning av planens eller programmets miljöeffekter skall kunna göras. I artikel 5 tas hänsyn till den eventuella plan- och programhierarkin genom ett erkännande av att de uppgifter som rimligtvis kan krävas kommer att variera beroende på planens eller programmets detaljnivå och i vilken omfattning vissa frågor kommer att utvärderas mer detaljerat på olika nivåer i beslutsprocessen. Den behöriga myndigheten skall fastställa målet för miljöutlåtandet. Den skall exempelvis fastställa de troliga betydande miljöeffekterna av planens eller programmets genomförande och besluta om den detaljnivå som i miljöutlåtandet skall tillämpas för att beskriva dessa effekter. Vid målsättningen skall den behöriga myndigheten samråda med berörda miljömyndigheter och/eller berörda i organ. Detta kommer att målsättningsprocessen. till en nödvändig grad av oberoende leda 5. 6 I artikel 6 fastställs att berörda miljömyndigheter och/eller -organ samt den berörda allmänheten skall beredas tillfälle att lämna synpunkter på de uppgifter som lämnas enligt artikel 5 och på planen eller programmet i fråga. Samråd är en väsentlig del av alla förfaranden för miljökonsekvensanalys. 13 5. 7 5. 8 5. 9 5. 10 Begreppen "berörda miljömyndigheter" och "den berörda allmänheten" används också i EIA-direktivet 85/337/EEG och tillämpas av medlemsstaterna utan definitionsproblem, varför de används i det här förslaget. Eftersom medlemsstaternas förvaltningssystem varierar avsevärt får det bli medlemsstatemas sak att i enlighet med sina nationella förvaltningssystem ange de respektive miljömyndigheterna och/eller -organen och den berörda allmänheten samt att sörja för de närmare formerna för sådana samråd. Artikel 7 är tillämplig om genomförandet av en plan eller ett program som förbereds i en medlemsstat troligen kommer att ha stora effekter på miljön i en annan medlemsstat. Under sådana omständigheter krävs i artikel 7 att de båda medlemsstaterna skall samråda, om den medlemsstat som troligen kommer att påverkas kräver det. Enligt artikel 8 krävs att den behöriga myndigheten skall överväga resultaten av miljökonsekvensanalysen före antagandet eller innan planen eller programmet i fråga överlämnas till lagstiftningsförfarandet. Miljökonsekvensanalyser är avsedda att säkerställa att beslutsfattarna beaktar relevanta miljööverväganden. I vissa fall kommer detta att leda till att beslutfattaren ändrar sina förslag. Det slutgiltiga beslutet ligger dock kvar hos beslutsfattaren. I artikel 9 säkerställs att berörda miljömyndigheter och/eller -organ samt den berörda allmänheten underrättas om antagandet eller förslag till lagstiftningsförferandet om planer eller program och hur resultaten av miljökonsekvensanalysen har beaktats. Detta är viktigt, eftersom det säkerställer att besluten kan granskas av berörda personer. I artikel 10 behandlas relationen mellan förslaget och övriga instrument inom ramen för gemenskapens lagstiftning. Den klargör att medlemsstaterna inte får avstå från en miljökonsekvensanalys på projektnivå enligt direktiv 85/337/EEG endast på grund av att en miljökonsekvensanalys har gjorts på planerings- och programnivå. Detta överens stämmer med föresatsen att lämplig utvärderingsmetod skall användas på lämplig nivå. Det kommer inte att leda till onödigt dubbelarbete vid bedömningar. En korrekt målsättning enligt artikel 5 bör säkerställa att ett miljöutlåtande på planerings- eller programnivå endast innehåller de uppgifter som krävs för att miljöeffekterna av genom förandet av planen eller programmet i fråga skall kunna beaktas. Exploatörerna kommer att på projektnivå kunna koncentrera sina resurser på att tillhandahålla de uppgifter som är relevanta för de särskilda detaljerna i det föreslagna projektet. I artikel 10 görs också undantag från direktivet för förvaltningsplanerna för vissa särskilda bevarandeområden enligt direktivet om livsmiljöer (direktiv 92/43/EEG) som innehåller bevarandeåtgärder avsedda att skydda områdena i fråga. I artikel 10. 3 framgår det klart att ingen har rätt att på rättslig grund ifrågasätta de beslut som fattas i lagstiftningsförfarandet. Det är inte det föreslagna direktivets syfte att påverka de lagstiftningsförfaranden som används för att anta planer eller program. Därför begränsas förslaget till den förberedande fasen, vilken upphör när ett utkast till plan eller program föreläggs en lagstiftande församling. Syftet med artikel 10. 3 är att säkerställa att allt eventuellt missnöje med strategiska miljöbedömningar under den förberedande fasen inte medför att det följande lagstiftningsförfarandet kan underkastas rättslig prövning. 14 5. 11 I artikel 11 krävs att medlemsstaterna och kommissionen skall utbyta information om direktivets tillämpning. Där krävs också att kommissionen till Europaparlamentet och rådet skall överlämna en rapport om direktivets tillämpning och effektivitet. Denna rapport skall överlämnas sju år efter direktivets ikraftträdande, och kommissionen skall följa upp rapporten med ett förslag om ändring av direktivet, om detta förefaller önskvärt enligt rapporten. 5. 12 I artikel 12 återfinns direktivets bestämmelser om ikraftträdande. Den innehåller också bestämmelser om att medlemsstaterna skall översända en förteckning till kommissionen över de typer av planer och program de kommer att underkasta miljöbedömning i enlighet med det här direktivet. 5. 13 I artikel 13 fastställs att direktivet skall träda i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts, och i artikel 14 festställs att direktivet riktar sig till medlemsstaterna. 15 Förslag till RÅDETS DIREKTIV om bedömning av vissa planers och programs inverkan på miljön EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s. Ii detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, med beaktande av Regionkommittén3 i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget4, i samarbete med Europaparlamentet, och med beaktande av följande: I artikel 130r i fördraget fastställs att gemenskapens miljöpolitik skall bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, till att skydda människors hälsa liksom till ett varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurser och att den skall grundas på försiktighetsprincipen. Detta kräver bland annat att miljööverväganden på lämpligt sätt integreras i de planer och program som medlemsstaterna antar som ett led i beslutsprocessen för fysisk planering i syfte att upprätta en ram för efterföljande exploateringstillstånd (särskilt de på vilka rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa privata och offentliga projekt5 är tillämpligt). Med detta direktiv eftersträvas en hög grad av skydd för miljön genom att uppnå de mål som föreskrivs i artikel 130r. l, och detta direktiv behandlar förferanden i det att det beskriver ett förfarande för miljöbedömningar som skall följas av den behöriga myndigheten innan det slutgiltiga beslutet fattas beträffande planer och program som kan förväntas ha inverkan på miljön. Miljökonsekvensanalyser är ett viktigt verktyg för att integrera miljööverväganden i sådana planer och program eftersom det därigenom säkerställs att de berörda offentliga myndigheterna tar hänsyn till planernas och programmens sannolika inverkan på miljön innan dessa antas. I det femte åtgärdsprogrammet för miljön6 bekräftas vikten av att bedöma planers och programs sannolika inverkan på miljön. 1 EGT nr C 2 EGT nr C 3 EGT nr C 4 Europaparlamentets yttrande av +•++ (EGT nr C +++), rådets gemensamma ståndpunkt av den +++ och Europaparlamentets beslut av den +++ 5 EGT nr L 175. 5. 7. 1985, s. 40. 6 EGT nr C 138, 17. 5. 1993, s. 5. 16 De olika system för miljökonsekvensanalyser som tillämpas i medlemsstaterna är bristfälliga, eftersom de inte omfattar alla de grundläggande planer och program som utgör ramen för efterföljande beslut om exploateringstillstånd och eftersom de inte alltid innehåller de lägsta krav på förfaranden som är nödvändiga för att säkerställa en hög miljöskyddsnivå. Framför allt säkerställer de system i medlemsstaterna inte lämpligt gränsöverskridande samråd för den händelse att genomförandet av en plan eller ett program som förbereds i en medlemsstat sannolikt kommer att ha stora effekter på miljön i en annan medlemsstat. för miljökonsekvensanalyser tillämpas som Därför krävs åtgärder på gemenskapsnivå för att föreskriva lämpliga ramar för övergripande miljökonsekvensanalyser som kommer att rätta till dessa brister och därmed bidra till förverkligandet av fördragets mål i fråga om miljön. Med beaktande av subsidiaritetsprincipen och i syfte att säkerställa nödvändig enhetlighet och insyn är det lämpligt att i detta direktiv fastställa de grundläggande principerna för system för miljökonsekvensanalyser och överlåta på detaljerna i förfarandena på medlemsstaterna. De planer och program som bör bedömas i enlighet med detta direktiv är planer och program som antas som ett led i beslutsprocessen för fysisk planering i syfte att upprätta ramar för efterföljande exploateringstillstånd, inbegripet strategiska planer och program inom områdena energi, avfall, vatten, industri (inbegripet mmeralutvinning), telekommunikation och turism samt vissa planer och program rörande ttansportinfrastrukturer. Sådana planer och program antas i enlighet med två slags förfaranden, och direktivet bör gälla sådana planer och program som antas i enlighet med bägge förfarandena, nämligen planer och program som antas av de behöriga myndigheterna, i vilket fall bedömningen bör utföras innan den behöriga myndigheten antar planen eller programmet, och planer och program som antas genom lagstiftning, i vilket fall bedömningen bör utföras innan planen eller programmet överlämnas till lagstiftningsförfarandet. Där en bedömning krävs enligt detta direktiv skall den genomföras på grundval av ett miljöutlåtande som innehåller de uppgifter som krävs med hänsyn till vilket stadium i beslutsprocessen i vilket de betydande miljökonsekvenserna som planens eller programmets genomförande medför bäst beaktas. För att säkerställa överskådlighet i beslutsprocessen och säkerställa att de uppgifter som lämnas för bedömningen är uttömmande och tillförlitliga är det nödvändigt att föreskriva samråd med myndigheter och/eller organ med miljöansvar och med allmänheten under bedömningen av planer och program. Om genomförandet av en plan eller ett program som utarbetats i en medlemsstat med sannolikhet kommer att inverka väsentligt på miljön i andra medlemsstater, bçr det föreskrivas att de berörda medlemsstaterna skall samråda. Resultaten av bedömningen bör beaktas av den behöriga myndigheten innan denna antar planen eller programmet eller överlämnar planen eller programmet till lagstiftningsförferandet för antagande, där det är underförstått att bedömningsmakten och det slutgiltiga beslutet uteslutande tillkommer denna myndighet. Detta direktivs tillämpning och effektivitet bör ses över sju år efter det att det har trätt i kraft. 17 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syftet med detta direktiv är sörja för en hög grad av miljöskydd genom att säkerställa att en miljökonsekvensanalys av vissa planer och program utförs och att resultaten av denna beaktas under förberedandet och antagandet av sådana planer och program. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: Artikel 2 a) plan och program: i) Endast planer och program avseende fysisk planering - som omfattas av förberedande och antagande av en behörig myndighet eller som förbereds av en behörig myndighet för antagande genom lagstiftning och - som ingår i beslutsprocessen för fysisk planering i syfte att inrätta en ram för efterföljande exploateringstillstånd och - som innehåller bestämmelser om projektens slag, storlek, belägenhet eller driftsförhållanden. ii) Detta inbegriper ändringar av befintliga planer och program enligt 2 a i ovan. Denna definition innefattar planer och program avseende fysisk planering inom sektorer som transport (inbegripet transportkorridorer, hamnanläggningar och flygplatser), energi, avfallshantering, förvaltning av vattenresurser, industri (inbegripet mmeralutvinning), telekommunikation och turism. b) c) d) e) behörig myndighet: den myndighet som medlemsstaterna utser som ansvarig för att utföra de skyldgheter som följer av detta direktiv. exploateringstillstånd: den ansvariga myndighetens beslut som ger exploatören rätt att genomföra ett projekt. projekt: - utförande av byggnads- eller anläggningsarbeten eller andra installationer eller arbeten, - andra ingrepp i den naturliga omgivningen och i landskapet, inklusive mineralutvinning. miljökonsekvensanalys, förberedelse av ett miljöutlåtande, genomförande av samråd samt beaktande av miljöutlåtandet och resultaten av samrådet i enlighet med artikel 5-8 i detta direktiv, 18 Artikel 3 De krav som anges i detta direktiv skall införlivas i medlemsstatemas gällande förfaranden för antagandet eller överlämnandet till lagstiftningsförferandet av planer och program eller fastställas i förfaranden som upprättas för att uppfylla villkoren i detta direktiv. Artikel 4 1. En miljökonsekvensanalys enligt artiklarna 5 till 8 skall utföras innan en plan eller ett program antas eller överlämnas till lagstiftningsförfarandet av den behöriga myndigheten. 2. Det krav som avses i punkt 1 skall endast gälla sådana planer och program för vilka den första formella behandlingen inleddes efter det datum som anges i artikel 12. 1. 3. Smärre ändringar skall endast kräva en miljökonsekvensanalys i de fall där medlemsstaterna anser att sådana ändringar sannolikt medför betydande negativa miljökonsekvenser. i befintliga planer och program 4. Planer eller program i vilka fastställs den detaljerade användningen av små områden på lokal nivå skall endast kräva en miljökonsekvensanalys i de fell där medlemsstaterna anser att de sannolikt kommer att medföra betydande negativa miljökonsekvenser. Artikel 5 1. Om en miljökonsekvensanalys krävs i enlighet med artikel 4 skall den behöriga myndigheten förbereda ett miljöutlåtande som innehåller den typ av uppgifter som avses i bilagan. 2. Uppgifterna i det miljöutlåtande som förbereds enligt punkt 1 skall vara tillräckligt detaljerade för att en bedömning skall kunna göras av de betydande direkta eller indirekta effekterna av genomförandet av planen eller programmet på människor, djur, växter, jord, vatten, luft, klimat, landskap, materiella tillgångar och kulturarvet, varvid hänsyn skall tas till planens eller programmets detaljrikedom, var i beslutsgången den eller det befinner sig och i vilken omfattning vissa frågor bör granskas vid olika nivåer i denna beslutsgång. 3. Den behöriga myndigheten skall samråda med de berörda miljömyndigheterna och/eller -organen (enligt i artikel 6. 3) när beslut fattas om omfattningen av de uppgifter som skall ingå i miljöutlåtandet utförligheten i dessa. 4. Miljöutlåtandet skall omfatta en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som ges i utlåtandet. Artikel 6 1. En kopia av utkastet till planen eller programmet och av det miljöutlåtande som förbereds i enlighet med artikel 5 skall tillhandahållas de berörda miljömyndigheterna och/eller -organen samt den berörda allmänheten. 19 2. De berörda miljömyndigheterna och/eller -organen samt den berörda allmänheten skall ges tillfälle att yttra sig om utkastet till planen eller programmet och det bifogade miljöutlåtandet innan planen eller programmet överlämnas till lagstiftningsförferandet eller antas av en offentlig myndighet. 3. Medlemsstaterna skall ange de myndigheter och/eller organ som skall ges tillfälle att yttra sig och som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan förmodas beröras av de miljökonsekvenser det medför att genomföra planer och program. 4. Medlemsstaterna skall ange den allmänhet som skall ges tillfälle att yttra sig, med hänsyn till var i beslutsgången planen eller programmet befinner sig 5. Medlemsstaterna skall besluta om de närmare formerna för underrättandet av och samrådet med de berörda miljömyndigheterna och/eller -organen och den berörda allmänheten. Artikel 7 1. Om en medlemsstat anser att genomförandet av en plan eller ett program som utarbetats för dess territorium sannolikt kommer att ha betydande inverkan på en annan medlemsstats miljö, eller om en medlemsstat som sannolikt kommer att påverkas begär detta, skall den medlemsstat på vars territorium planen eller programmet överlämnas, innan planen eller programmet insänds till lagstiftningsförfarandet eller antas av en behörig myndighet, till den andra medlemsstaten lämna en kopia av utkastet till planen eller programmet samt det relevanta miljöutlåtandet. 2. Om en medlemsstat en kopia av ett utkast till en plan eller ett program och ett miljöutlåtande mottar enligt punkt 1, skall den underrätta den andra medlemsstaten om huruvida den önskar samråda innan planen eller programmet överlämnas till lagstiftningsförferandet eller antas och, om medlemsstaten begär detta, skall de berörda medlemsstaterna inleda samråd om de sannolika gränsöverskridande miljöeffekterna till följd av genomförandet av planen eller programmet och vilka åtgärder som planeras för att minska eller avhjälpa dessa effekter. 3. Om det enligt denna artikel krävs att medlemsstaterna skall inleda samråd skall dessa vid inledningen av detta samråd enas om under hur lång tid samråd bör hållas. Artikel 8 Den behöriga myndighet som ansvarar för överlämnande till lagstiftningsförfarandet eller antagande av planen eller programmet till lagstiftningsförfarandet eller antagande, beakta det miljöutlåtande som förberetts i enlighet med artikel 5, eventuella yttranden i enlighet med artikel 6 och resultaten av de samråd som genomförts i enlighet med artikel 7. Den behöriga myndigheten får i synnerhet göra de ändringar i planen eller programmet som den anser lämpliga på grundval av miljöutlåtandet, yttrandena och samrådet. före överlämnande fråga skall, i 20 Artikel 9 1. iNär en plan eïïer ett program antas av en behörig myndighet skall den behöriga myndigheten underrätta de berörda rnfljömyndigheterna och/eiier -organen, den berörda allmänheten och varje medlemsstat med vilken samråd enligt artikel 7 ägt rum och för dem som underrättas på detta sätt tillhandahålla a) b) en kopia av den plan eller det program som antagits och en redogörelse for hur det miijoutiåtande som lämnats enligt artikel 5, eventueiia yttranden enligt artiklarna ö och resultaten av de samråd som genomförts i eniighet med artikei 7 har beaktats i eniighet med artikei 8. 2. De närmare formerna för underrättelser eniigt punkt i skaii bestämmas av medlemsstaterna. ArtiKei 10 i. En miijökonsekvensanaiys som utförs eniigt detta direktiv skaii inte inverka pä några krav som faststaiis i direktiv 85/337/EEG eiier pä några andra krav i gemenskapslagstiftningen. 2. Direktivet skaii inte vara tillämpligt på de förvaitningspianer som utformats specieiit för särskilda bevarandeområden och som antagits i eniighet med artikei 6. 1 i rådets direktiv 92/43/EEG. 7 3. ingen bestämmelse i detta direktiv skaii medge rätt att överklaga en lagstiftningsåtgärd genom viiken en plan eiier ett program antagits. ArtiKei 11 i. Medlemsstaterna och kommissionen skaii utbyta upplysningar om de erfarenheter som gjorts vid tiiiämpningen av detta direktiv. 2. Sju år efter detta direktivs ikraftträdande skaii kommissionen överiämna en rapport om direktivets tillämpning och effektivitet till Europaparlamentet och rådet. 3. Kommissionen får där sä är lämpligt, mot bakgrund av den rapport som avses i punkt 2 i denna artikel, förelägga rådet ett förslag innehållande lämpliga ändringar av detta direktiv. 7 EGT uiL 206, 22. 7. 1992, s. 7. 21 Artikel 12 1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1999. Medlemsstaterna skall snarast underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna de typer av planer och program som de kommer att underkasta miljökonsekvensanalys i enlighet med detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 13 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 14 Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande 22 Bilaga De upplysningar som avses i artikel 5 Upplysningar om följande: a) Planens eller programmets innehåll och huvudsakliga mål. b) De miljömässiga särdragen i varje område som med sannolikhet kommer att påverkas väsentligt av planen eller programmet. c) De eventuella existerande miljöproblem som är relevanta för planen eller programmet, inbegripet i synnerhet sådana som berör områden av särskild miljömässig i betydelse, exempelvis direktiv 79/409/EEG8 och 92/43/EEG områden anges som de d) De mål för miljöskydd som fastställts på internationell, gemenskaps- och medlemsstatsnivå (inbegripet mål som festställts i andra planer och program i samma rangordning) och som är relevanta för planen eller programmet samt på vilket sätt dessa mål och andra miljööverväganden har beaktats vid förberedelsen. e) De miljöverkningar av betydelse som sannolikt följer av planens eller programmets genomförande. f) De eventuella alternativa metoder för att uppnå planens eller programmets mål som har beaktats vid förberedelsen (exempelvis alternativa former av exploatering eller alternativ lokalisering) och anledningarna till att dessa alternativ inte antagits. g) De åtgärder som planeras för att förhindra, minska och om möjligt avvärja varje väsentlig negativ inverkan på miljön vid genomförandet av planen eller programmet. h) De eventuella svårigheter (t. ex. tekniska brister eller avsaknad av kunnande) som har framkommit vid sammanställningen av de krävda upplysningarna. 8 EGTnfL 103,25. 4. 1979, s. 1. 23 FINANSIERINGSÖVERSIKT Åtgärdens beteckning: Förslag till rådets direktiv om bedömning av vissa planers och programs inverkan på miljön Berörda budgetposter: B4-3040 Rättslig grund: Artikel 130s i Fördraget Beskrivning av åtgärden 1. 2. 3. 4. 4. 1 Allmänt mål: Utöka systemet för miljöbedömning till planer och program för markanvändning 4. 2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse eller förlängning: Tills vidare. 5. Klassificering av utgifter och inkomster 5. 1 Icke-obligatoriska utgifter 5. 2 Icke-difFerentierade anslag 5. 3 Typ av inkomster som avses: Ej tillämplig. 6. Typ av utgifter och inkomster Bidrag till samfinansiering med andra finansieringskällor inom den offentliga eller privata sektorn. 50%-75% (arbetsgrupper, pilotprojekt) Övrigt: Undersökningar och publikationer 7. Budgetkonsekvenser 7. 1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (samband mellan de enskilda kostnaderna och den totala kostnaden): - kostnader för arbetsgrupper, undersökningar och publikationer som har med genomförandet av direktivet att göra. 7. 2 Kostnadernas fördelning mellan åtgärdens olika delar Fördelning Budgetår n n +1 n + 2 n + 3 n + 4 n + 5 följande år TOTALT. 2. 3. 4. 4. 4. 4 2. 1 Undersök ningar o. dyl. Totalt. 2. 3. 4. 4. 4. 4 2. 1 24 7. 3 Vägledande tidsplan över anslag Årn n+1 n+2 n+3 n+4 • Totalt n+5 och följande budgetår. 2. 3. 4. 4. 4. 4 1. 3 Åtagande be- myndiganden Betalningsbe- myndiganden. 1. 1 årn n+1 n+2 n+3 n+4 n+5 och följande budgetår. 1. 2. 125. 275. 125. 275. 125. 275. 125. 275 Totalt. 2. 3. 4. 4. 4. 4 1. 2 8. Bestämmelser om bedrägeribekämpning Särskilda planerade kontrollåtgärder: individuellt Per ansökningsomgången kontrakt efter Analys av kostnadseffektivitet 9. 1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp Särskilda mål: samband med det allmänna målet: Offentliggörande av studier, handledningar o. dyl. för att hjälpa medlemsstaterna att genomföra direktivet. Målgrupp: ange i förekommande fall målgrupp för varje enskilt mål; ange slutmottagarna av gemenskapens ekonomiska bidrag och berörda mellanled: Personer som har att göra med förvaltning och i genomförande medlemsstaterna. av markanvändningsplaner -program och 25 9. 2 Skäl för åtgärden Åtgärderna bidrar till genomförandet av Behov av gemenskapsfinansierat stöd direktivet genom att främja utvecklingen och utbytet av erfarenheter unionen inom Val av tillvägagångssätt * * * fördelar alternativ (komparativa fördelar) i förhållande till möjliga analys av eventuella liknande åtgärder på gemenskapsnivå eller nationell nivå förväntade multiplikatoreffekter sidoeffekter och Viktiga osäkerhetsfaktorer som kan påverka åtgärdens specifika resultat. 9. 3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden och Direktivet åtgärder som fått stöd kommer att ses över efter fem år de framgångsrika Valda indikatorer * resultatindikatorer (för att mäta de aktiviteter som genomförts) * effektindikatorer (för att mäta resultat i förhållande till mål) De planerade utvärderingamas form och frekvens Bedömning av uppnådda resultat 10. Administrativa utgifter (del A i avsnitt II i budgeten) Den faktiska avsättningen av nödvändiga administrativa medel kommer att baseras på kommissionens årliga beslut om fördelning av medel, med hänsyn till vilket antal tjänster och vilka ytterligare medel som beviljas av den budgetansvariga myndigheten. 26 10. 1 Konsekvens för antalet anställda Typ tjänster av Erforderlig personal för att förvalta åtgärden varav Period Fasta tjänster Tillfälliga tjänster Befintliga tjänster inom berört GD eller berörd enhet Ytterligare tjänster A 1,5 B 0,5 C 0,5 Fast anställda eller tillfälligt anställda Andra tjänster 1,5 0,5 0,5 Totalt 2,5 2,0 0,5 V. g. ange hur ofta och vid vilka tillfällen extra tjänster kommer att behövas. 10. 2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personal ecu Belopp Beräkningsmetod Fast anställda 0,5 B 25372,5 Tillfällig personal TOTALT 25372,5 omräkningsfaktor för omvandling av anslag tjänster tjn (50745 per år) Beloppen anger de totala kostnaderna för extrapersonal för hela den period som åtgärden omfattar, om åtgärden är tidsbegränsad. Om åtgärden inte är tidsbegränsad avser beloppet en tolvmånadersperiod. 27 10. 3 Ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden Budgetpost (nr och titel) 2500 TOTALT (ecu) Belopp Beräkningsmetod 21000 21 000 1 möte/år för 32 experter Beloppen anger de totala kostnaderna för extrapersonal för hela den period som åtgärden omfattar, om åtgärden är tidsbegränsad. Om åtgärden inte är tidsbegränsad avser beloppet en tolvmånadersperiod. 28 ISSN 1024-4506 KOM(96) 511 slutlig DOKUMENT SV 14 Katalognummer : CB-CO-96-666-SV-C ISBN 92-78-13260-8 Byrån for Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: PREGUNTA ESCRITA n. 3533/96 del Honório NOVO a la Comisión. Traslado de la empresa GIP (Grundig Indústria de Portugal - Fábrica de Produtos Audio) de Braga (Portugal) (RESPUESTA COMPLEMENTARIA)

eurovoc_concepts:
EU aid
Portugal
audiovisual industry
collective dismissal
fund (EU)
investment loan
transfer of businesses

formats: html print


title: 97/1/EF: Kommissionens Beslutning af 4. december 1996 om ændring af beslutning 93/693/EF om opstilling af en liste over tyrestationer i visse tredjelande, som er godkendt til udførsel af tyresæd til Fællesskabet (EØS- relevant tekst)

eurovoc_concepts:
Hungary
animal breeding
artificial insemination
cattle
import
research body

formats: html pdfa1b print


title: RÈGLEMENT (CE) N° 2329/96 DE LA COMMISSION du 4 décembre 1996 établissant des valeurs forfaitaires à l'importation pour la détermination du prix d'entrée de certains fruits et légumes

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
import price


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3447/96 af Hiltrud BREYER til Rådet. Grænseoverskridende forbrugerbeskyttelse mellem Saarland (D) og Lorraine (F)

eurovoc_concepts:
EU aid
Lorraine
Saarland
consumer protection
frontier region


title: Propuesta de REGLAMENTO (CE) DEL CONSEJO que modifica el Reglamento (CEE) nº 619/17, por el que se fijan las normas generales de concesión de la ayuda para el lino y el cáñamo

eurovoc_concepts:
agro-industry
aid to agriculture
flax
hemp
production aid

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 04. 12. 1996 COM(96)629 final Propuesta de REGLAMENTO (CE) DEL CONSEJO que modifica el Reglamento (CEE) n° 619/71, por el que se fijan las normas generales de concesión de la ayuda para el lino y el cáñamo (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS Introducción Junto con sus propuestas de precios para la campaña de 1996-1997, la Comisión presentó al Consejo una propuesta de modificación del Reglamento (CEE) n° 1308/70 por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lino y del cáñamo. Esta propuesta incluye la aplicación, a partir de la campaña de 1997-1998, de una superficie máxima garantizada para el lino textil. Asimismo, la propuesta establece una reducción de la ayuda cuando la cosecha se efectúe mediante métodos distintos del de arranque, de los que se deriven costes de producción inferiores a los de éste. Esta reducción sustituirá al actual sistema de coeficientes por zona de rendimiento en semillas y de reducción de la ayuda por el lino enriado no agramado. 3. El régimen actual encierra una importante deficiencia: el tipo relativamente elevado de la ayuda se justifica por el empleo de métodos de cultivo muy exigentes (grandes cantidades de semillas, cosecha por arranque con material específico, enriado con riesgo de pérdida de parte de la cosecha, etc. ) debido a las necesidades cualitativas del sector de primera transformación. Ahora bien, los productores cultivan superficies cada vez más extensas, adoptan métodos de cultivo simplificados y producen con el fin de recibir la ayuda comunitaria, sin que su producción tenga auténticas salidas. Para poner fin a estas prácticas que han provocado un aumento considerable de las superficies sembradas de lino textil, es necesario adoptar las medidas apropiadas modificando el Reglamento que establece las condiciones generales de concesión de la ayuda. I Medidas propuestas Es preciso conseguir que no se paguen ayudas por superficies que no se hayan aprovechado realmente. La clave de este problema reside en el establecimiento de contratos obligatorios entre los productores y los transformadores autorizados por el Estado miembro, así como compromisos de transformación. En cumplimiento del principio de subsidiariedad, las autorizaciones de los primeros transformadores serán concedidas por las autoridades competentes de los Estados miembros y no por la Comisión. La normativa actual ya contempla la figura del contrato, aunque con carácter no obligatorio puesto que, en su defecto, el 100% de la ayuda se abona al productor. Considerando la existencia de casos en los que el propio productor transforma o encarga por cuenta propia la transformación del lino en varilla, no pudiendo, por consiguiente, firmar este tipo de contrato con ningún transformador, es preciso contemplar compromisos de transformación y acuerdos aplicables a esta situación. También hay que prever compromisos de transformación y autorizaciones para los casos de "contratos de cultivo" en que el productor es una persona que ha firmado un contrato especial con el propietario o el titular de la explotación. 8. Es necesario asimismo que los Estados miembros tengan la obligación de controlar, además de las declaraciones de superficie y las solicitudes de ayuda (y, en cuanto a este punto, procede recurrir a algunos elementos del sistema integrado), la ejecución de los contratos y de los compromisos de transformación, así como el cumplimiento de las condiciones de autorización. Para evitar abusos, es necesario que las superficies que den lugar al pago de la ayuda hayan sido objeto de actividades normales de cultivo, y que la Comisión pueda fijar sus criterios a este respecto. 10. Dado que es probable que algunos productores ya hayan celebrado contratos antes de la aprobación de la presente propuesta, la Comisión debe poder adoptar medidas transitorias para la primera campaña de aplicación. 11. Si la presente propuesta no se adopta antes del comienzo de la siembra (a mediados de marzo), será preciso aplazar una campaña su entrada en vigor. 9 Propuesta de REGLAMENTO (CE) N° DEL CONSEJO de que modifica el Reglamento (CEE) n° 619/71, por el que se fijan las normas generales de concesión de la ayuda para el lino y el cáñamo EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) n° 1308/70 del Consejo, de 29 de junio de 1970, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lino y del cáñamo , cuya última 2, y, en particular, el apartado 4 de su modificación la constituye el Reglamento (CE) n° artículo 4, Vista la propuesta de la Comisión, Considerando que el párrafo primero del apartado 2 del artículo 3 del Reglamento (CEE) n° 619/71 , por el que se fijan las normas generales de concesión de la ayuda para el lino y el cáñamo, cuya última modificación la constituye el Reglamento (CEE) n° 1898/93 , establece que las tres cuartas partes de la ayuda correspondiente al lino deben entregarse a toda persona física o jurídica que haya celebrado con el productor, antes de una fecha que debe determinarse posteriormente, un contrato en virtud del cual obtenga la propiedad del lino en varilla; que procede, para garantizar la efectiva transformación del lino, supeditar el pago de la ayuda al primer transformador a un compromiso explícito de transformación y a un acuerdo; Considerando que el párrafo segundo del apartado 2 del artículo 3 establece asimismo que los productores pueden, en determinadas condiciones, recibir la totalidad de la ayuda; que es preciso 1 2 3 4 DO n° L 146 de 4. 7. 1970, p. 1. DOn°L DO n°L 72 de 26. 3. 1971, p. 2. DO n° L 182 de 24. 7. 1993, p. 6. de f establecer también para estos casos una obligación de transformación y un sistema de autorización de los primeros transformadores; Considerando que los controles previstos en el artículo 5 del citado Reglamento deben tener asimismo por objeto el cumplimiento de la obligación de transformación y de las condiciones de autorización; que la eficacia de dichos controles puede incrementarse si se recurre a determinados elementos del sistema integrado de gestión y control, posibilidad que debe, por lo tanto, contemplarse; Considerando que el artículo 6 del citado Reglamento establece que el importe de la ayuda debe calcularse en función de la superficie sembrada y cosechada; que, para evitar abusos, es necesario precisar que dicha superficie debe haber sido objeto de actividades normales de cultivo y que la Comisión debe poder fijar sus criterios al respecto; Considerando que la aplicación de las medidas previstas en el presente Reglamento debe llevarse a cabo eri las mejores condiciones posibles; que la transición al nuevo régimen puede por lo tanto exigir la adopción de medidas transitorias, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El Reglamento (CEE) n° 619/71 queda modificado como sigue: 1. El texto del apartado 2 del artículo 3 se sustituye por el siguiente: "2. Para el lino destinado principalmente a la producción de fibras, una cuarta parte de la ayuda se concederá al productor y las otras tres cuartas partes al primer transformador autorizado por la autoridad competente del Estado miembro en que se encuentren sus instalaciones, que haya celebrado con el productor, antes de una fecha que deberá determinarse, un contrato en virtud del cual obtenga la propiedad del lino en varilla y que se comprometa a transformarlo. No obstante, se entregará la totalidad de la ayuda al productor cuando : r a) el productor en el sentido de la letra a) del artículo 3 bis se comprometa a transformar el lino en varilla y se encuentre autorizado a tal efecto por la autoridad competente, o b) el productor en el sentido de la letra a) del artículo 3 bis se comprometa a encargar por cuenta propia la transformación del lino en varilla a un primer transformador autorizado, o c) el productor en el sentido de la letra b) del artículo 3 bis se comprometa a transformar el lino en varilla y se encuentre autorizado a tal efecto por la autoridad competente, o d) el productor en el sentido de la letra b) del artículo 3 bis se comprometa a encargar por cuenta propia la transformación del lino en varilla a un primer transformador autorizado. " 2. El apartado 2 del artículo 4 se completa con las palabras siguientes: ". así como un sistema de autorización de los primeros transformadores y, en su caso, de los productores que efectúen la transformación. " 3. El texto del artículo 5 se completa con las palabras siguientes y pasa a ser el apartado 1 del artículo 5: ". así como de la ejecución de los contratos y del cumplimiento de los compromisos de transformación y de las condiciones de autorización. " 4. En el artículo 5 se añade el apartado 2 siguiente: "2. Las disposiciones de aplicación de las medidas de control, que podrán establecer la utilización de algunos elementos del sistema integrado de gestión y de control, se aprobarán según el procedimiento previsto en el artículo 12 del Reglamento (CEE) n° 1308/70. " 5. En el artículo 6 se añaden las palabras y el párrafo siguientes: ". en la que se hayan efectuado actividades normales de cultivo. La Comisión podrá, según el procedimiento establecido en el artículo 12 del Reglamento (CEE) n° 1308/70, establecer los criterios que definan las actividades normales de cultivo, especialmente en lo que respecta al rendimiento mínimo que sea preciso cumplir. " Se añade el artículo 6 bis siguiente: "Artículo 6 bis Las medidas transitorias que sean necesarias para facilitar la aplicación de las adaptaciones del régimen contempladas en el Reglamento (CE) n° / a partir de la campaña de 1997/98 se adoptarán con arreglo al procedimiento previsto en el artículo 12 del Reglamento (CEE) n° 1308/70. Estas medidas serán aplicables como máximo hasta el final de la campaña de 1997/98. " Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor al séptimo día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Será aplicable a partir de la campaña de 1997/98. No obstante, el apartado 6 será aplicable a partir de la entrada en vigor del Reglamento. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Por el Consejo i FICHA DE FINANCIACIÓN Línea presupuestaria: Bl- 1400 Créditos: 91 millones de ecus Denominación: Propuesta de Reglamento del Consejo que modifica el Reglamento (CEE) n° 619/71 por el que se fijan las normas generales de concesión de la ayuda para el lino y el cáñamo. Fundamento jurídico: Artículo 43 del Tratado. 4. OBJETIVOS: Modificar las condiciones de concesión de la ayuda para el lino introduciendo contratos obligatorios entre los productores y los transformadores autorizados por el Estado miembro. 5. Incidencia financiera: Período de 12 meses Mili, de ecus Ejercicio en curso (96) Mill, de ecus Ejercicio siguiente (97) Mill, de ecus 5. 0. 1 5. 1. 8 1 | Gastos a cargo: - del presupuesto de las CE (restituciones/intervenciones) - de los presupuestos nacionales - de otros sectores nacionales Ingresos - Recursos propios de las CE (exacciones reguladoras/derechos de aduana) - en el ámbito nacional 15. 0. 1. 5. 1. 1. Previsiones de gastos Previsiones de ingresos 5. 2. Método de cálculo: 1998 mill, ecus 1999 mill, ecus 2000 mill, ecus 2001 mill, ecus - - - - 6. 0. Se financia con créditos consignados en el capítulo correspondiente del presupuesto en curso de ejecución 6. 1. Se financia mediante transferencia entre capítulos del presupuesto eh curso de ejecución 6. 2. 6. 3. Se precisa un presupuesto suplementario Se consignarán créditos en los próximos presupuestos SI/NO SI/NO SI/NO SI/NO OBSERVACIONES: La propuesta de Reglamento no sólo carece de repercusiones financieras sino que podría incluso evitar el pago de la ayuda a las superficies que no se aprovechen realmente. ISSN 0257-9545 COM(96) 629 final DOCUMENTOS ES 03 01 N° de catálogo : CB-CO-96-629-ES-C ISBN 92-78-12873-2 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo 9


title: 1996 m. gruodžio 4 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2325/96, iš dalies keičiantis Reglamentus (EB) Nr. 1598/95 ir (EB) 1600/95 dėl pakeitimų, padarytų Kombinuotoje nomenklatūroje tam tikriems pieno produktams

eurovoc_concepts:
CCT duties
Combined Nomenclature
cheese
common customs tariff
milk product
tariff quota

formats: html pdf print

text: 03/20 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 129 31996R2325 1996 12 5 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 316/11 KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 2325/96 1996 m. gruodžio 4 d. iš dalies keičiantis Reglamentus (EB) Nr. 1598/95 ir (EB) 1600/95 dėl pakeitimų, padarytų Kombinuotoje nomenklatūroje tam tikriems pieno produktams EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, 1 straipsnis atsižvelgdama į 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 804/68 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo (1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Regla- mentu (EB) Nr. 1587/96 (2), ypač į jo 13 straipsnio 3 dalį, 15 straipsnio 4 dalį ir 16 straipsnio 1 ir 4 dalis, kadangi 1996 m. rugsėjo 9 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1734/96, iš dalies pakeičiantis Tarybos reglamento (EEB) tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Nr. 2658/87 dėl Bendrojo muitų tarifo (3) I priedą, numato pakeitimus tam tikrų pieno produktų atžvilgiu, kurie įsigalioja 1997 m. sausio 1 d; kadangi todėl reikėtų iš dalies pakeisti toliau nurodytus regla- mentus, kuriems turi poveikio minėtų KN kodų subpozicijų pataisos: — 1995 m. birželio 30 d. Komisijos (EB) Nr. 1598/95, nustatantis išsamias papildomų importo muitų pieno ir pieno produktų sektoriuje tvarkos taikymo taisykles (4), su paskutiniais pakeitimais, padarytais Regla- mentu (EB) Nr. 1756/96 (5), reglamentas — 1995 m. birželio 30 d. Komisijos (EB) Nr. 1600/95, išdėstantis išsamias taisykles dėl pieno ir pieno produktų importo tvarkos ir tarifinių kvotų atida- rymo, (6) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1170/96 (7); reglamentas kadangi šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Pieno ir pieno produktų vadybos komiteto nuomonę, (1) OL L 148,1968 6 28, p. 13. (2) OL L 206, 1996 8 16, p. 21. (3) OL L 238, 1996 9 19, p. 1. (4) OL L 151, 1995 7 1, p. 1. (5) OL L 230, 1996 9 11, p. 6. (6) OL L 151, 1995 7 1, p. 12. (7) OL L 155, 1996 6 28, p. 10. Reglamento (EB) Nr. 1598/95 priedas keičiamas taip: — KN kodai 0406 90 07, 0406 90 08 ir 0406 90 09 yra atitinkamai pakeičiami KN kodais 0406 90 13, 0406 90 15 ir 0406 90 17, — išbraukiami KN kodai 0406 90 12, 0406 90 14 ir 0406 90 16 bei su jais susijusi informacija. 2 straipsnis Reglamentas (EB) Nr. 1600/95 keičiamas taip: — II priede: — eilėje, kurios numeris 40, KN kodai 0406 90 07 ir 0406 90 12 yra pakeičiami KN kodu 0406 90 13, — eilėje, kurios numeris 41, KN kodai 0406 90 08 ir 0406 90 14 yra pakeičiami KN kodu 0406 90 15, — eilėje, kurios numeris 47, KN kodai 0406 90 09 ir 0406 90 16 yra pakeičiami KN kodu 0406 90 17; — IV priedo eilėje, kurios numeris ex 0406 90 07, atitinkamai ex 0406 90 15 ir ex 0406 90 17, pakeičiami ex 0406 90 08 ir KN 4, KN kodai ex 0406 90 09 yra 0406 90 13, kodais — VI B priedo punkte ex 0406 90 07, ex 0406 90 08 ir ex 0406 90 09 yra atitinkamai pakei- čiami KN kodais ex 0406 90 15 ir ex 0406 90 13, ex 0406 90 17, KN kodai — VII priedo lentelės dalyje, kurioje kalbama apie Šveicariją, ir atitinkami pakeičiami KN kodais KN kodai ex 0406 90 09 yra ex 0406 90 13, ex 0406 90 15 ir ex 0406 90 17. ex 0406 90 07, ex 0406 90 08 3 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja 1997 m. sausio 1 d. 130 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/20 t. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 4 d. Komisijos vardu Franz FISCHLER Komisijos narys


title: 97/123/EY: Komission päätös, tehty 4 päivänä joulukuuta 1996, EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (IV/35.679 - Novalliance/Systemform) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
Germany
complaint to the Commission
office equipment
restriction on competition
sanction (EU)
type of business


title: REGLAMENTO (CE) N° 2328/96 DE LA COMISIÓN de 4 de diciembre de 1996 por el que se fijan los derechos de importación en el sector del arroz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
product quality
rice
third country


title: Verordnung (EG) Nr. 2327/96 der Kommission vom 4. Dezember 1996 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 2031/96 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Verarbeitungserzeugnisse aus Obst und Gemüse mit Ausnahme der für die Verarbeitungserzeugnisse mit Zusatz von Zucker gewährten Ausfuhrerstattungen

eurovoc_concepts:
export licence
export refund
fruit juice
fruit product
vegetable product


title: Kommissionens Forordning (EF) nr. 2327/96 af 4. december 1996 om ændring af forordning (EF) nr. 2031/96 om eksportrestitutioner for forarbejdede frugter og grøntsager, undtagen for tilsat sukker


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 3473/96 του Hiltrud BREYER προς το Συμβούλ ο. FACTT και ευθύνη

eurovoc_concepts:
EU financing
European Commission
application of EU law
biotechnology
health risk
liability
marketing
research body
research project


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3465/96 af Hiltrud BREYER til Rådet. Retsgrundlaget for FACTT-projektet

eurovoc_concepts:
genetic engineering
genetically modified organism
legal basis
oil seed rape
poultry
research
research project


title: Verordening (EG) nr. 2327/96 van de Commissie van 4 december 1996 houdende wijziging van Verordening (EG) nr. 2031/96 tot vaststelling van de uitvoerrestituties in de sector van op basis van groenten en fruit verwerkte produkten, andere dan voor toegevoegde suiker toegekende restituties