title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 96/79/EÜ, 16. detsember 1996, mootorsõidukites viibijate kaitsmise kohta laupkokkupõrke korral ning millega muudetakse direktiivi 70/156/EMÜ

eurovoc_concepts:
approximation of laws
motor vehicle
road safety
safety standard
transport accident

text: 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 31996L0079 21. 1. 1997 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 145 L 18/7 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 96/79/EÜ, 16. detsember 1996, mootorsõidukites viibijate kaitsmise kohta laupkokkupõrke korral ning millega muudetakse direktiivi 70/156/EMÜ EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artiklit 100a, võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiivi 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 13 lõiget 4, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (3) toimides asutamislepingu artiklis 189b sätestatud korras (4) ning arvestades, et: siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja mootorsõidukite tehnilised nõuded täielikult ühtlustada; liiklusõnnetuste ohvrite arvu vähendamiseks Euroopa teedel on vaja vastu võtta õigusaktid, et võimalikult suurel määral paran- dada mootorsõidukites viibijate kaitset laupkokkupõrke korral; käesoleva direktiiviga kehtestatakse laupkokkupõrkekatse nõu- ded, sealhulgas biomehaanilised kriteeriumid, et tagada kaitse kõrge tase laupkokkupõrke korral; käesoleva direktiivi eesmärgiks on kehtestada nõuded, mis põhinevad Euroopa Katsesõidukite Komitee uuringute tulemus- tel ning võimaldavad luua katsekriteeriumid, mis vastavad paremini tegelikele liiklusõnnetustele; sõidukitootjad vajavad aktsepteeritavate katsekriteeriumide ka- sutuselevõtmiseks üleminekuaega; kattuvate standardite vältimiseks on vaja käesoleva direktiivi täita neid nõuetele vastavad sõidukid vabastada vajadusest (1) EÜT L 42, 23. 2. 1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komis- joni direktiiviga 95/54/EÜ (EÜT L 266, 8. 11. 1995, lk 1). (2) EÜT C 396, 31. 12. 1994, lk 34. (3) EÜT C 256, 2. 10. 1995, lk 21. (4) Euroopa Parlamendi 12. juuli 1995. aasta arvamus (EÜT C 249, 25. 9. 1995, lk 50), nõukogu 28. mai 1996. aasta ühine seisukoht (EÜT C 219, 27. 7. 1996, lk 22) ja Euroopa Parlamendi 19. septembri 1996. aasta otsus (EÜT C 320, 28. 10. 1996, lk 149). Nõukogu 25. oktoobri 1996. aasta otsus. kokkupõrke korral rooliratta ja roolisamba toimimisega seotud nõudeid, mis eelnevad praegustele nõuetele ja on kehtestatud muu direktiiviga; käesolev direktiiv on üks mitmest üksikdirektiivist, mida tuleb täita, et tagada sõidukite vastavus direktiivi 70/156/EMÜ koha- selt kehtestatud EÜ tüübikinnitusmenetluse nõuetele; sellest tulenevalt kohaldatakse käesoleva direktiivi suhtes direktiivi 70/156/EMÜ sätteid, mis kehtivad sõidukisüsteemide, osade ja eraldi seadmestike puhul; aasta septembri 1977. istme võrdluspunkti määramise menetlus on mootorsõiduki direktiivi esitatud nõukogu 27. 77/649/EMÜ (mootorsõidukijuhtide vaatevälja käsitlevate liik- mesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) (5) III lisas; seetõttu ei ole asjakohane seda käesolevas direktiivis korrata; käesolevas direktiivis tuleks viidata nõukogu 4. juuni 1974. aasta direktii- vile 74/297/EMÜ mootorsõidukite sisustust käsitlevate liikmes- riikide õigusaktide ühtlustamise kohta (roolimehhanismi toimi- mine kokkupõrke korral); (6) viidatakse Ameerika Ühendriikide Code of Federal Regulations’ile, (7) ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Käesolevas direktiivis kasutatav mõiste “sõiduk” vastab direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 2 esitatud mõistele. Artikkel 2 Ükski liikmesriik ei tohi põhjustel, mis on seotud sõidu- 1. kites viibijate kaitsmisega laupkokkupõrke korral: (6) EÜT L 165, 20. 6. 1974, (5) EÜT L 267, 19. 10. 1977, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 90/630/EMÜ (EÜT L 341, 6. 12. 1990, lk 20). lk 16. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 91/662/EMÜ (EÜT L 366, 31. 12. 1991, lk 1). jaotis, V (7) Ameerika Ühendriikide Code of Federal Regulations, 49. peatükk, 572. osa. 146 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd — keelduda EÜ tüübikinnituse või siseriikliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile või Käesoleva direktiivi alusel tüübikinnituse saanud sõidukid 4. loetakse vastavaks direktiivi 74/297/EMÜ I lisa lõikes 5. 1 ette- nähtud nõuetele. — keelata sõiduki registreerimist, müüki või kasutuselevõtmist, kui sõiduk vastab käesolevas direktiivis esitatud nõuetele. 2. Alates 1. oktoobrist 1998 liikmesriigid: 5. Alates 1. oktoobrist 2003 liikmesriigid: — käsitlevad uute sõidukitega kaasasolevaid, vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ sätetele koostatud vastavustunnistusi kehtetu- na selle direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel ja — ei tohi anda EÜ tüübikinnitust sõidukitüübile direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 alusel, — võivad keelduda selliste uute sõidukite registreerimisest, müügist või kasutuselevõtmisest, millega ei ole kaasas di- rektiivi 70/156/EMÜ kohast vastavustunnistust, — võivad keelduda sõidukitüübile siseriikliku tüübikinnituse andmisest, kui käesolevas direktiivis, kaasa arvatud II 3. 2. 1. 2 ja 3. 2. 1. 3 ettenähtud nõuded ei ole täidetud. lisa punktides kui sõiduk ei vasta käesolevas direktiivis ettenähtud nõuetele. Artikkel 3 Lõiget 2 ei kohaldata enne 1. oktoobrit 1998 direktiivi 3. 74/297/EMÜ kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüüpide suhtes ega selliste tüübikinnituste järgmiste laiendamiste suhtes. Direktiivi 70/156/EMÜ IV lisa I osas esitatud tabelit täienda- takse järgmiselt: Teema Direktiivi number EÜT nr 53 Löögikindlus laupkokkupõrke kor- ral 96/…/EÜ L… Kohaldamine M2 M3 N1 N2 N3 O1 O2 O3 04 M1 X Artikkel 4 mannekeeni hüppeliigese hindamise katsed, kaasa arvatud katsed sõidukil; Käesoleva direktiivi kohandamisel tehnika arenguga komisjon: a) vaatab direktiivi läbi kahe aasta jooksul alates artikli 5 lõikes 1 nimetatud kuupäevast, et suurendada katsetamise kiirust ning hõlmata N1-kategooria sõidukid. Muu hulgas vaadatakse läbi õnnetusjuhtumite uurimise andmed, täis- mõõdus kahe auto kokkupõrkekatse tulemused, kulude/tulu- dega seotud kaalutlused ning eelkõige praegu kehtivad jõud- lusnõuded (nii biomehaanilised kui ka geomeetrilised) ning jalaruumi kokkusurumisega seotud uute nõuete lisamise küsimus. Läbivaatamisel uuritakse sõidukis viibijate kaitse võimalikku paranemist ning katsetamiskiiruse suurendamise tehnilist teostatavust ja direktiivi reguleerimisala laiendamist N1-kategooria sõidukitele. Kõnealuse läbivaatamise tulemu- sed esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule komisjoni koostatud aruandes; b) vaatab enne 1996. aasta lõppu läbi ja teeb vajaduse korral liites, et arvesse võtta Hybrid III muudatused II lisa 7. c) vaatab enne 1997. aasta lõppu üle ja vajaduse korral muudab kaelavigastuste piirväärtusi (nagu on kindlaks mää- ratud II lisa punktides 3. 2. 1. 2 ja 3. 2. 1. 3), toetudes tüübikin- nituskatsete ajal registreeritud väärtustele ning õnnetusjuhtu- mite uurimise andmetele ja biomehaanilistele uuringutele; d) teeb enne 1997. aasta lõppu vajalikud muudatused ka üksikdirektiivides, et tagada kõnealuste direktiivide tüübikin- nitus- ja laiendamismenetluste vastavus käesolevas direktiivis ettenähtud menetlustele. Artikkel 5 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks va- jalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. aprillil 1997. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 147 liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad Kui nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et tehtud tüübikinnituskatsete 3. nende tüübikinnitusasutuste poolt tulemused tehakse üldsusele kättesaadavaks. Artikkel 7 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, 16. detsember 1996 Artikkel 6 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. president K. HÄNSCH eesistuja I. YATES 148 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd I lisa Sõiduki tüübikinnituse rakendussätted LISADE LOETELU 1. EÜ tüübikinnituse taotlemine 2. EÜ tüübikinnitus 3. Tüübi ja tüübikinnituste muudatused 4. Toodangu vastavus 1. liide: 2. liide: Teatis EÜ tüübikinnitustunnistus II lisa Tehnilised nõuded 1. Reguleerimisala 2. Mõisted 3. Nõuded 1. liide: 2. liide: 3. liide: 4. liide: 5. liide: 6. liide: 7. liide: Katsetusmetoodika Jõudluskriteeriumide määramine Mannekeenide asetus ja paigaldus ning turvasüsteemide reguleerimine Katsemenetlus katsesõidukiga Mõõtmismeetodid mõõtmiskatsetes: mõõteriistad Deformeeritava tõkke mõiste Mannekeeni sääre ja labajala sertifitseerimismenetlus 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 149 I LISA SÕIDUKI TÜÜBIKINNITUSE RAKENDUSSÄTTED 1. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE 1. 1. Direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase EÜ tüübikinnitustaotluse seoses mootorsõidukis viibijate 1. 2. 1. 3. 1. 4. 2. 2. 1. 2. 2. 2. 3. 2. 4. 3. 3. 1. 3. 2. kaitsmisega laupkokkupõrke korral esitab tootja. Teatise näidis on esitatud 1. liites. Kinnitatava sõidukitüübi representatiivsõiduk tuleb esitada tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenis- tusele. Tootjal on õigus esitada kõik andmed ja katsetulemused, mis võimaldavad piisava usaldusväärsusega tõendada, et nõuded on täidetavad. EÜ TÜÜBIKINNITUS Kui sõidukitüüp vastab asjakohastele nõuetele, antakse EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 ja vajaduse korral artikli 4 lõike 4 kohaselt. Tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud 2. liites. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnituse number vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Sama liikmesriik ei või anda sama numbrit teisele sõidukitüübile. Sõiduki vastavuse kontrollimisel käesolevas direktiivis ettenähtud nõuetele tuleb kahtluse korral arvesse võtta kõik tootja poolt esitatud andmed või katsetulemused, mida tüübikinnitusasutus võib arvesse võtta tüübikinnituskatse tulemuste kehtivaks tunnistamisel. TÜÜBI JA TÜÜBIKINNITUSTE MUUDATUSED Käesoleva direktiivi alusel kinnitatud sõidukitüübi muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid. Kõik muudatused, mis mõjutavad sõiduki üldist konstruktsiooni ja/või suurendavad massi üle 8 %, mis tehnilise teenistuse arvamuse kohaselt avaldavad märkimisväärset mõju katsete tulemustele, kutsuvad esile vajaduse katset korrata, nagu on kirjeldatud II lisa 1. liites. 3. 3. Juhul kui muudatused puudutavad ainult sisustust, kui massi erinevus ei ole üle 8 % ning kui sõidukisse algselt paigaldatud esiistmete arv jääb samaks, tuleb teha järgmised katsed: 3. 3. 1. lihtsustatud katse, nagu on ette nähtud II lisa 4. liites, ja/või 3. 3. 2. osaline katse, nagu määrab kindlaks tehniline teenistus tehtud muudatusi arvesse võttes. 4. TOODANGU VASTAVUS 4. 1. Üldjuhul võetakse toodangu vastavust tagavad meetmed direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras. 150 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 1. liide 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 151 152 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 2. liide NÄIDIS [suurim formaat A4 (210 x 297 mm)] EÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 153 Addendum 154 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd II LISA TEHNILISED NÕUDED 1. REGULEERIMISALA 1. 1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse M1 kategooria mootorsõidukite suhtes, mille lubatav üldmass on kuni 2,5 toodeta rohkem kui tonni, välja arvatud mitmes komplekteerimisastmes valmistatud sõidukid, mida ei väikeseeriatele kinnitatud kogused; raskemad sõidukid ja mitmes komplekteerimisastmes valmistatud sõidukid võib kinnitada tootja taotluse korral. 2. MÕISTED Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 2. 1. kaitsesüsteem – sisustus ja seadmed, mis peavad sõidukis viibijaid kohal hoidma ning aitavad tagada vastavust punktis 3 ettenähtud nõuetele; 2. 2. kaitsesüsteemi tüüp – kaitseseadiste kategooria, mis ei erine selliste oluliste omaduste poolest nagu: — tehnoloogia, — geomeetria, — valmistamise materjal; 2. 3. sõiduki laius – kaugus kahe tasapinna vahel, mis on paralleelsed sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning puutuvad sõidukiga kokku kõnealuse pikitasapinna mõlemal küljel, välja arvatud tahavaatepeeglid, küljeääretulelaternad, rehvirõhumõõdikud, suunatulelaternad, eesmised ja tagumised alumised ääretulelaternad, elastsed poritiivad ja rehvikülgede deflekteerunud osa maapinnaga kokkupuutepunktist ülalpool; 2. 4. kattuvus – protsentides väljendatav osa sõiduki laiusest, mis asub otse tõkke esikülje ees; 2. 5. tõkke deformeeritav esikülg – jäiga ploki esiküljele monteeritud purunev osa; 2. 6. sõiduki tüüp – mootorsõidukite kategooria, mis ei erine järgmiste oluliste omaduste poolest: 2. 6. 1. sõiduki pikkus ja laius, niivõrd kui need mõjutavad negatiivselt käesolevas direktiivis ettenähtud löökkatse tulemusi; 2. 6. 2. juhiistme R-punkti niivõrd kui need mõjutavad negatiivselt käesolevas direktiivis ettenähtud löökkatse tulemusi; läbivast püsttasapinnast eespool asuva sõiduki osa ehitus, mõõtmed, kuju ja materjal, 2. 6. 3. sõitjateruumi kuju ja sisemõõtmed ning kaitsesüsteemi tüüp, niivõrd kui need mõjutavad negatiivselt käesolevas direktiivis ettenähtud löökkatse tulemusi; 2. 6. 4. mootori asukoht (ees, taga või keskel) ning paigutus (põiki või piki); 2. 6. 5. tühimass, niivõrd kui see mõjutab negatiivselt käesolevas direktiivis ettenähtud löökkatse tulemusi; 2. 6. 6. tootja poolt ettenähtud vabatahtlik lisavarustus ja -seadmed, niivõrd kui need mõjutavad negatiivselt käesolevas direktiivis ettenähtud löökkatse tulemusi; 2. 7. sõitjateruum – sõitjale mõeldud ruum, mida piiravad katus, põrand, külgseinad, uksed, välisseinte aknad ja esivahesein ning pagasiruumist eraldav tagumine vahesein või tagaistme seljatugi; 2. 8. R-punkt – võrdluspunkt, mille tootja on sõiduki ehitusest olenevalt iga istme jaoks kindlaks määranud; 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 155 2. 9. 2. 10. 2. 11. H-punkt – võrdluspunkt, mille kinnitamise eest vastutav tehniline teenistus on iga istme jaoks kindlaks määranud; tühimass – töökorras sõiduki mass ilma juhi, sõitjate ja koormata, kuid koos kütuse, jahutusvedeliku, määrdeõli, tööriistade ja varurattaga (kui need kuuluvad tootja poolt kaasaantava standardvarustuse hulka); turvapadi – mootorsõidukite turvavööde ja turvasüsteemide täiendamiseks paigaldatav seade, see tähendab süsteem, mis sõiduki tugeva kokkupõrke korral vabastab automaatselt elastse konstruktsiooni, milles sisalduva gaasi kokkusurumise teel väheneb löögi raskus sõidukis viibiva sõitja ühe või mitme kehaosa kokkupuutel sõitjateruumi sisemusega. 3. NÕUDED 3. 1. Kõikide katsete suhtes rakendatav üldine spetsifikatsioon 3. 1. 1. Iga istme H-punkt määratakse direktiivi 77/649/EMÜ II lisas kirjeldatud korras. 3. 2. Spetsifikatsioonid 3. 2. 1. 5. liite kohaselt mõõdetud jõudluskriteeriumid välimistele esiistmetele asetatud mannekeenidel peavad vastama järgmistele tingimustele: 3. 2. 1. 1. pea jõudluskriteerium (HPC) ei tohi olla üle 1 000 ning sellest tulenev pea kiirendus võib olla üle 80 g kõige rohkem 3 ms jooksul. Viimati nimetatud väärtus arvutatakse kumulatiivselt, pea tagasipõrkelist liikumist arvesse võtmata; 3. 2. 1. 2. kaelavigastuste kriteeriumid (NIC) ei tohi ületada joonistel 1 ja 2 esitatud väärtusi; (1) 3. 2. 1. 3. kaela paindemoment y telje ümber ei tohi olla suurem kui 57 Nm (1); 3. 2. 1. 4. rindkere survekriteerium (ThCC) ei tohi olla üle 50 mm; 3. 2. 1. 5 rindkere viskoossuskriteerium (V*C) ei tohi olla üle 1,0 m/s; 3. 2. 1. 6. reieluule suunatud jõu kriteerium (FFC) ei tohi olla suurem kui käesoleva lisa joonisel 3 esitatud jõu-aja- jõudluskriteerium; 3. 2. 1. 7. sääreluule suunatud survejõu kriteerium (TCFC) ei tohi olla üle 8 kN; 3. 2. 1. 8. sääreluuindeks (TI), mõõdetuna kummagi sääreluu tipust kuni otsani, ei tohi kummaski punktis olla üle 1,3; 3. 2. 1. 9. põlveliigesed ei tohi liikuda üle 15 mm. 3. 2. 2. Rooliratta nihkumine, mõõdetuna rooliratta ülaosa keskmes, ei tohi olla üle 80 mm vertikaalsuunas üles ning üle 100 mm horisontaalsuunas taha. 3. 2. 3. Katse ajal ei tohi uksi avada. 3. 2. 4. Esiuste lukustussüsteemid ei tohi katse ajal lukustuda. 3. 2. 5. Pärast kokkupõrget peab olema võimalik abivahenditeta (välja arvatud mannekeeni vahendid): toestamiseks vajalikud 3. 2. 5. 1. avada vähemalt üks uks istmerea kohta (kui see on olemas) ning, kui selline uks puudub, liigutada istmeid või kallutada istmete seljatugesid vajalikul määral, et oleks võimalik kõik sõitjad autost välja saada; seda saab rakendada siiski ainult jäiga katusega sõidukite puhul; 3. 2. 5. 2. vabastada mannekeenid turvasüsteemidest, mis peavad olema lukustatud asendist lahtilukustatavad juhtimissea- dise keskmele mõjuva maksimaalse jõuga 60 N; 3. 2. 5. 3. eemaldada mannekeenid sõidukist istmete asendit muutmata. (1) Artikli 2 lõikes 2 mainitud kuupäevani ei käsitleta kaela testimisel saadud väärtusi positiivse/negatiivse kriteeriumina tüübikinnituse andmisel. Saadud tulemused registreeritakse katseprotokollides ning hoitakse alal tüübikinnitusasutuses. Pärast kõnealust kuupäeva rakendatakse nimetatud väärtust (väärtusi) positiivse/negatiivse kriteeriumina, kui või kuni ei ole võetud kasutusele alternatiivseid väärtusi artikli 4 punkti c kohaselt. 156 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 3. 2. 6. Vedelkütusega käivitatavate sõidukite puhul peab vedeliku leke kogu kütusesüsteemist kokkupõrke ajal või pärast kokkupõrget olema väga väike. Pideva vedelikulekke kiirus kütusesüsteemi mis tahes osast pärast kokkupõrget ei tohi olla suurem kui 5 × 10-4 kg/s; kui kütusesüsteemist lekkiv vedelik seguneb vedelikuga teistest süsteemidest ning eri vedelikke ei ole võimalik eraldada ega kindlaks määrata, siis võetakse pideva lekke hindamisel arvesse lekkinud vedeliku koguhulk. Joonis 1 Kaela venituskriteerium Joonis 2 Kaela nihkekriteerium 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 157 Joonis 3 Reieluule suunatud jõu kriteerium 158 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 1. liide KATSETUSMETOODIKA 1. SÕIDUKI PAIGALDAMINE JA ETTEVALMISTAMINE 1. 1. Katsetusala Katsetusala peab olema piisavalt suur, et sellele mahuks kiirendusrada, tõke ja katseks vajalikud tehnilised seadeldised. Raja vähemalt viie meetri pikkune osa enne tõket peab olema horisontaalne, tasane ja sile. 1. 2. Tõke Tõkke esikülje moodustab deformeeritav konstruktsioon, nagu on määratletud käesoleva lisa 6. liites. Deformeeritava konstruktsiooni esikülg asetseb risti ± 1° katsesõiduki liikumissuuna suhtes. Tõke kinnita- takse vähemalt 7 × 104 kg raskuse massi külge, mille esikülg on vertikaalne ± 1°. Kõnealune mass kinnitatakse maa sisse või asetatakse maapinnale, piirates vajaduse korral massi liikumist lisaseadmete abil. 1. 3. Tõkke paigutus Tõke peab olema asetatud nii, et sõiduki esimene kokkupuude tõkkega toimuks roolisambapoolsel küljel. Kui katse korraldamisel on võimalik valida vasak- või parempoolse rooliga sõiduki vahel, siis tuleb katse teha vähem soodsal variandil, mille üle otsustab katsete tegemise eest vastutav tehniline teenistus. 1. 3. 1. Sõiduki vastavusse seadmine tõkkega Sõiduki ja tõkke kattuvus peab olema 40 % ± 20 mm. 1. 4. Sõiduki seisund 1. 4. 1. Üldine spetsifikatsioon tavapäraselt varustatud ja normaalses töökorras. igati Katsesõiduk peab olema seeriatoodangut esindav, Mõned osad võib asendada samaväärsete massidega, kui on kindel, et asendamine ei mõjuta punkti 6 kohaseid mõõtmistulemusi. 1. 4. 2. Sõiduki mass 1. 4. 2. 1. Katses peab katsetatava sõiduki mass vastama tühimassile. 1. 4. 2. 2. Kütusepaak tuleb täita veega, mille mass moodustab 90 % ± 1 % tootja poolt kindlaksmääratud kütuse- paagi täismassist. 1. 4. 2. 3. Kõik muud süsteemid (piduri-, korvata. jahutussüsteem jne) võivad olla tühjad; sellisel juhul tuleb vedelike mass 1. 4. 2. 4. Kui sõidukile paigaldatud mõõteseadmete mass ületab lubatu 25 kg võrra, siis tuleb see korvata vähenda- miste abil, mis ei avalda märgatavat mõju punkti 6 kohastele mõõtmistulemustele. 1. 4. 2. 5. Mõõteseadmete mass ei tohi ühegi telje etalonkoormust muuta üle 5 % või üle 20 kg ühegi variandi puhul. 1. 4. 2. 6. Punktis 1. 4. 2. 1 nimetatud sõiduki mass tuleb märkida katseprotokolli. 1. 4. 3. Sõitjateruum 1. 4. 3. 1. Ro o lira t t a as end Reguleeritav rooliratas tuleb panna tootja poolt ettenähtud normaalasendisse, kõnealuste andmete puudumi- se korral keskasendisse reguleerimisulatuse piirväärtuste vahel. Etteliikumise lõpus peab rooliratas olema vaba, kusjuures kodarad peavad jääma tootja poolt ettenähtud asendisse, kui sõiduk liigub otse ette. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 159 1. 4. 3. 2. Ak na d Liigutatavad aknad peavad olema suletud. Mõõtmise eesmärgil võib need katse ajaks tootja nõusolekul alla lasta juhul, kui reguleerimiskäepide on suletud asendile vastavas asendis. 1. 4. 3. 3. K ä ig uk an g Käigukang peab olema neutraalasendis. 1. 4. 3. 4. Peda a lid Pedaalid peavad olema tavapärases seisuasendis. Reguleeritavad pedaalid asetatakse keskasendisse, kui tootja ei ole ette näinud muud asendit. 1. 4. 3. 5. Uk se d Uksed peavad olema suletud, kuid lukustamata. 1. 4. 3. 6. K a t us eluuk Sõiduki tootjaga kokkuleppel võib see olla avatud. luugiga või eemaldatav katus peab asetsema omal kohal ning olema suletud. Mõõtmiseks ning 1. 4. 3. 7. Päikese si r m Päikesesirmid peavad olema kokku pandud. 1. 4. 3. 8. Ta h ava a tep eegel Sisemine tahavaatepeegel peab olema tavapärases kasutusasendis. 1. 4. 3. 9. K ä etoe d Ees ja taga paiknevad reguleeritavad käetoed peavad olema alla lastud, kui seda ei takista mannekeenide asend sõidukis. 1. 4. 3. 10. Pea to ed Kõrguse suhtes reguleeritavad peatoed peavad olema kõrgeimas asendis. 1. 4. 3. 11. I st med 1. 4. 3. 11. 1. Esiistmete asend (vaata punkt 3. 1. 1) vastaks Pikisuunas reguleeritavad istmed peavad olema asetatud nii, et H-punkt keskasendile või sellele kõige lähemal paiknevale lukustusasendile ning tootja poolt ettenähtud kõrgusele (kui istmed on kõrguse suhtes eraldi reguleeritavad). Pinkistme puhul peab võrdluspunkt vastama juhiistme H-punktile. 1. 4. 3. 11. 2. Esiistmete seljatugede asend Reguleeritavad seljatoed tuleb panna asendisse, milles mannekeeni rindkere kalle vastab võimalikult täpselt tootja poolt tavakasutuses ettenähtud kaldele või, kui tootja konkreetne soovitus puudub, vertikaalasendist 25° tahapoole. 1. 4. 3. 11. 3. Tagaistmed Reguleeritavad tagaistmed või tagumised pinkistmed tuleb panna kõige tagumisse asendisse. 2. MANNEKEENID 2. 1. 2. 1. 1. Esiistmed Hybrid III (1) spetsifikatsioonidele vastav mannekeen, mille kederluu moodustab 45° nurga ning mis on spetsifikatsioonide kohaselt reguleeritud, paigaldatakse igale välimisele esiistmele vastavalt 3. liites ettenähtud Jõudluskriteeriumide kindlaksmääramisel vajalike andmete registreerimiseks peab mannekeen tingimustele. olema varustatud 5. liites esitatud spetsifikatsioonidele vastavate mõõtevahenditega. Mannekeeni kederluu nõuetele vastavus peab olema tõendatud II lisa 7. liites ettenähtud menetluse kohaselt. 2. 1. 2. Katsesõidukis peavad olema tootja poolt ettenähtud turvasüsteemid. (1) Hybrid III tehnilised näitajad ja üksikasjalikud joonised, mis vastavad 50 prosentiili Ameerika Ühendriikide täisealise mehe põhilistele mõõtmetele, ning mannekeeni katseks vajalikud reguleerimisnäitajad on hoiule antud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretä- rile. Nendega saab taotluse korral tutvuda Euroopa Majanduskomisjoni Sekretariaadi osakonnas aadressil Palais des Nations, Genf, Šveits. 160 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 3. 3. 1. 3. 2. 3. 3. 4. 5. 5. 1. 5. 2. 5. 2. 1. KÄIVITAMINE JA SÕIDUKI TEEKOND Sõiduk tuleb käivitada sõiduki enda mootori või mis tahes muu käivitusseadme abil. Kokkupõrke hetkel ei tohi ükski rooli- või käivitusseadme lisaseade sõidukile mõju avaldada. Sõiduki teekond peab vastama punktides 1. 2 ja 1. 3. 1 ettenähtud nõuetele. KATSETAMISKIIRUS Sõiduki kiirus kokkupõrke hetkel peab olema 56 – 0 + 1 km/h. Nõuetekohase sõidukiga suuremal kiirusel tehtud katse loetakse siiski nõuetele vastavaks. MÕÕTMISED ESIISTMETELE PAIGALDATUD MANNEKEENIDEL Kõik jõudluskriteeriumide vastavuse kontrollimiseks vajalikud mõõtmised tehakse 5. liite spetsifikatsioonidele vastavate andmekanalite abil. Eri parameetrid registreeritakse järgmise CFC (kanali sagedusklass) sõltumatute andmekanalite kaudu: Mõõtmised mannekeeni peal Raskuskeskmele suunatud kiirendus (a) arvutatakse kiirenduse triaksiaalsete komponentide põhjal, CFC on 1 000. 5. 2. 2. Mõõtmised mannekeeni kaelal 5. 2. 2. 1. Telgtõmbejõu ja ette/taha suunatud nihkejõu mõõtmisel kaela/pea ühenduskoha juures on CFC 1 000. 5. 2. 2. 2. Paindemomendi mõõtmisel ümber lateraalse telje kaela/pea ühenduskoha juures on CFC 600. 5. 2. 3. Mõõtmised mannekeeni rindkerel Rindkere läbipainde mõõtmisel rinnaku ja lülisamba vahel on CFC 180. 5. 2. 4. Mõõtmised mannekeeni reie- ja sääreluul 5. 2. 4. 1. Telgsurvejõu ja paindemomentide mõõtmisel on CFC 600. 5. 2. 4. 2. Sääreluu nihet reieluu suhtes mõõdetakse põlveliigese juures, CFC on 180. 6. 6. 1. 6. 2. MÕÕTMISED SÕIDUKIL 4. liites kirjeldatud lihtsustatud katse tegemiseks tuleb määrata konstruktsiooni aeglustuskõver B-samba löögipoolse külje alumisele osale asetatud pikisuunaliste kiirendusmõõturite väärtuste põhjal 5. liite nõuetele vastavate andmekanalite abil, kusjuures CFC on 180. Kiiruskõver, mida kasutatakse 4. asetatud pikisuunalisest kiirendusmõõturist. liites kirjeldatud katsemenetluses, saadakse B-samba löögipoolsele küljele 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 161 2. liide JÕUDLUSKRITEERIUMIDE MÄÄRAMINE 1. PEA JÕUDLUSKRITEERIUM (HPC) 1. 1. Kriteerium loetakse täidetuks, kui pea ei puutu katse ajal kokku ühegi sõidukiosaga. 1. 2. Kui eespool nimetatud nõue ei ole täidetud, siis arvutatakse HPC käesoleva lisa 1. mõõdetud kiirenduse a põhjal järgmise valemi abil: liite punkti 5. 2. 1 kohaselt HPC ¼ t2 - t1 ð Þ (cid:1) 1 t2 - t1 Z t2 t1 (cid:2) 2,5 adt kus: 1. 2. 1. a on käesoleva lisa 1. liite punkti 5. 2. 1 kohaselt mõõdetud kiirendus, mõõdetuna raskuskiirenduse ühikutes g (1 g = 9,81 m/s); 1. 2. 2. kui pea kokkupuute alguse saab nõuetekohaselt kindlaks määrata, siis t1 ja t2 väljendavad ajahetki sekundites, millega määratakse kindlaks intervall peakontakti alguse ja andmesalvestuse lõpu vahel, kui HPC väärtus on maksimaalne; 1. 2. 3. kui pea kokkupuute algust ei saa kindlaks määrata, siis väljendavad t1 ja t2 ajahetki sekundites, millega määratakse kindlaks intervall andmesalvestuse alguse ja lõpu vahel, kui HPC väärtus on maksimaalne; 1. 2. 4. HPC väärtused, kui ajavahemik (t1 võtmata. –t2) on suurem kui 36 ms, jäetakse maksimaalse väärtuse arvutamisel arvesse 1. 3. Pea kiirenduse väärtus ettesuunatud löögi ajal, mis kumulatiivselt ületab 3 ms, arvutatakse peale mõjuvast kiirendusest, mis on saadud käesoleva lisa 1. liite punkti 5. 2. 1 kohasel mõõtmisel. 2. KAELAVIGASTUSKRITEERIUMID (NIC) 2. 1. liite punkti 5. 2. 2 kohaselt mõõdetud telgsurvejõu, Kaelavigastuskriteeriumid (kN) määratakse käesoleva lisa 1. telgtõmbejõu ja pea/kaela ühenduskohale suunatud ette/taha suunatud nihkejõu ning nende jõudude millisekun- dites väljendatud kestuse põhjal. 2. 2. Kaela paindemomendikriteerium määratakse Nm väljendatud ning lateraaltelje ümber pea/kaela ühenduskohal käesoleva lisa 1. liite punkti 5. 2. 2 kohaselt mõõdetud paindemomendi põhjal. 2. 3. Kaela Nm väljendatud paindemoment registreeritakse. 3. RINDKERE SURVEKRITEERIUM (ThCC) JA VISKOOSSUSKRITEERIUM (V*C) 3. 1. Rindkere survekriteerium määratakse rindkere deformatsiooni absoluutväärtuse põhjal, mida väljendatakse mm ning mõõdetakse käesoleva lisa 1. liite punkti 5. 2. 3 kohaselt. 3. 2. Viskoossuskriteerium (V*C) arvutatakse rinnakule mõjuva surve ja läbipaindekiiruse hetketulemusena, mõõdetuna käesoleva lisa 1. liite punkti 6 ning samuti punkti 5. 2. 3 kohaselt. 162 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 4. REIELUULE SUUNATUD JÕU KRITEERIUM (FFC) 4. 1. Kõnealune kriteerium määratakse kindlaks käesoleva lisa 1. mõlemale reieluule suunatud telgsurvejõu (kN) ja millisekundites väljendatud survejõu kestuse põhjal. liite punkti 5. 2. 4 kohaselt mõõdetud, mannekeeni 5. SÄÄRELUULE SUUNATUD SURVEJÕU KRITEERIUM (TCFC) JA SÄÄRELUUINDEKS (TI) 5. 1. Sääreluule suunatud survejõu kriteerium määratakse mannekeeni mõlemale sääreluule suunatud ning II lisa 1. liite punkti 5. 2. 4 kohaselt mõõdetud telgsurvejõu (F2) põhjal, väljendatuna kN. 5. 2. Sääreluuindeks arvutatakse punkti 5. 1 kohaselt mõõdetud paindemomentide (Mx avaldisest: ja My) põhjal järgmisest TI = | MR/(MC)R | + | Fz/(FC)z | kus: Mx = paindemoment x-telje ümber My = paindemoment y-telje ümber (MC)R = kriitiline paindemoment, mille väärtuseks võetakse 225 Nm Fz = telgsurvejõud suunas z (Fc)z = z-suunaline kriitiline survejõud, mille väärtuseks võetakse 35,9 kN q ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ Þ2 Þ2 þ MYð MXð = MR Sääreluuindeks arvutatakse kummagi sääreluu üla- ja alaosas; F2 mõõtmised võib teha siiski ükskõik kummas punktis. Saadud väärtust kasutatakse üla- ja alaosa sääreluuindeksi arvutamisel. Mõlemad momendid Mx ja My mõõdetakse eraldi mõlemas kohas. 6. HYBRID III MANNEKEENI VISKOOSSUSKRITEERIUMI (V*C) ARVUTAMINE 6. 1. Viskoossuskriteerium arvutatakse rinnakule avalduva surve ja sissepaindekiiruse hetketulemusena. Mõlemad tuletatakse rinnaku sissepainde mõõtmistulemusest. 6. 2. Rinnaku sissepainde tulemus filtreeritakse üks kord CFC 180-s. Ajahetkel t avalduv surve arvutatakse kõnealusest filtreeritud signaalist järgmiselt: C tð Þ ¼ D tð Þ 0,229 Rinnaku sissepaindekiirus ajahetkel t arvutatakse filtreeritud sissepainde väärtusest järgmise valemi põhjal: (cid:4) V tð Þ ¼ 8 (cid:1) D tþ 1 ð (cid:5) (cid:4) Þ - D t - 1 ð - D tþ 2 ð Þ 12δt Þ - D t - 2 ð Þ (cid:5) ; kus Dt on sissepaine ajahetkel t meetrites ning δt on sissepainde määramise vaheline ajavahemik sekundites. δt maksimaalne väärtus on 1,25 × 10-4 sekundit. Arvutamise käik esitatakse järgmise skeemina: 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 163 164 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 3. liide MANNEKEENIDE ASETUS JA PAIGALDAMINE NING TURVASÜSTEEMIDE REGULEERIMINE 1. MANNEKEENIDE ASETUS 1. 1. Eraldi istmed Mannekeeni sümmeetriatasand peab kokku langema istme keskmise vertikaaltasandiga. 1. 2. Eesmine pinkiste 1. 2. 1. Juht Mannekeeni sümmeetriatasand peab asuma vertikaaltasandil, mis läbib rooliratta keskme paralleelselt sõiduki pikisuunalise keskjoonega. Kui istekoha määrab pingi kuju, siis loetakse iste eraldi istmeks. 1. 2. 2. Välimisel istmel asuv sõitja Mannekeenist sümmeetriatasand peavad olema sõiduki pikisuunalise keskjoone suhtes sümmeetrilised. Kui istekoha määrab pingi kuju, siis loetakse iste eraldi istmeks. sõitja sümmeetriatasand ning mannekeenist juhi 1. 3. Eesistuva sõitja pinkiste (juht välja arvatud) Mannekeeni sümmeetriatasandid peavad kokku langema tootja poolt määratletud istmete kesktasanditega. 2. MANNEKEENIDE PAIGALDAMINE 2. 1. Pea Pea mõõteriistaalus seatakse horisontaalasendisse lubatava hälbega 2,5°. Mannekeeni pea horisontaalasendisse seadmisel sõidukites, mille istmete püstseljatoed ei ole reguleeritavad, tuleb toimida järgmiselt. Esmalt regulee- ritakse H-punkti asend käesoleva liite punktis 2. 4. 3. 1 ettenähtud piirides ning seatakse horisontaalasendisse mannekeeni pea ristiasetsev mõõteriistaalus. Kui pea ristiasetsev mõõteriistaalus ei ole ikka veel horisontaalne, siis tuleb reguleerida mannekeeni vaagna nurka käesoleva liite punktis 2. 4. 3. 2 ettenähtud piirides. Kui pea risti asetsev mõõteriistaalus ei ole ikka veel horisontaalne, siis tuleb reguleerida mannekeeni kaelatuge ulatuses, millest piisab mõõteriistaaluse horisontaalasendi tagamiseks 2,5° piires. 2. 2. Käsivarred 2. 2. 1. Juhiistmel asuva mannekeeni õlavarred peavad paiknema piki rindkeret nii, et nende keskjooned oleksid vertikaaltasapinnale võimalikult lähedal. 2. 2. 2. Sõitjaistmel asuva mannekeeni õlavarred peavad kokku puutuma seljatoega ning rindkere külgedega. 2. 3. Käed 2. 3. 1. Juhiistmel asuva mannekeeni peopesad peavad kokku puutuma rooliääriku välimise osaga ääriku horisontaalsel keskjoonel. Pöidlad peavad ulatuma üle rooliratta äärise ning olema kleeplindiga äärise külge kinnitatud nii, et mannekeeni käe ülespoole liikumisel jõu mõjul alates 9 N kuni 22 N vabaneb teibitud käsi rooliratta äärikult. 2. 3. 2. Sõitjaistmel asuva mannekeeni peopesad peavad olema reite väliskülgedel. Väike sõrm peab kokku puutuma istmepadjaga. 2. 4. Kere 2. 4. 1. Pinkistmetega sõidukites peab nii juhi- kui ka sõitjaistmel asuva mannekeeni kere ülaosa toetuma seljatoele. Mannekeenist juhi sagitaalne kesktasand peab vertikaalselt ja paralleelselt sõiduki pikisuunalise keskjoonega läbima rooliratta ääriku keskme. Mannekeenist sõitja sagitaalne kesktasand peab olema vertikaalne ja paralleelne sõiduki pikisuunalise keskjoonega ning asuma mannekeenist juhi sagitaalse kesktasandiga võrdsel kaugusel pikisuunalisest keskjoonest. 2. 4. 2. Üksikistmetega sõidukites peab nii juhi- kui ka sõitjaistmel asuva mannekeeni kere ülaosa toetuma seljatoele. ja mannekeenist sõitja sagitaalsed kesktasandid peavad olema vertikaalsed ning kattuma Mannekeenist juhi üksikistme pikisuunalise keskjoonega. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 165 2. 4. 3. Kere alaosa 2. 4. 3. 1. H-p u nkt Mannekeenist juhi ja mannekeenist sõitja H-punkt peavad täpsusega 13 mm vertikaalselt ja 13 mm horison- taalselt kattuma punktiga, mis asub seadme H-punktist 6 mm allpool, kuid H-punkti arvutamiseks kasutatud reie- ja sääreosa pikkust tuleb reguleerida nii, et see oleks 432 ja 417 millimeetri asemel vastavalt 414 ja 401 millimeetrit. 2. 4. 3. 2. Vaa g na nu rk Nurka mõõdetakse mannekeeni H-punkti mõõteavasse asetatud vaagnanurga mõõturi (1) abil. Horisontaaltasa- pinna ja mõõturi 76,2 mm pinna vahel mõõdetud nurk peab olema 22,5° ± 2,5°. 2. 5. Sääred 2. 5. 1. Mannekeenist juhi ja mannekeenist sõitja säärte ülaosad peavad toetuma istmepadjale ulatuses, nagu seda võimaldab jalgade asetus. Põlve välimise kinnituskahvli ringseibi pindade vaheline esialgne kaugus peab olema 270 mm ± 10 mm. 2. 5. 2. Võimaluse piirides peaksid mannekeenist juhi vasak jalg ning mannekeenist sõitja mõlemad jalad asetsema vertikaalsel pikitasandil. Võimaluse piirides peaks mannekeenist juhi parem jalg asetsema vertikaaltasandil. Jalgade asendit on lubatud vastavalt punktis 2. 6 ettenähtud sõitjateruumi konfiguratsioonile lõplikult korrigee- rida. 2. 6. Jalad 2. 6. 1. Mannekeenist juhi parem jalg peab olema vabastatud gaasipedaalil, kusjuures kanna viimane osa toetub põrandale pedaali tasandil. Kui jalga ei ole võimalik gaasipedaalile asetada, siis tuleb see asetada risti sääreluuga ning võimalikult kaugele piki pedaali keskjoont, kusjuures kanna viimane toetuspunkt peab olema põrandal. Vasaku jala kand peab olema asetatud võimalikult ette ning toetuma põrandale. Vasaku jala tald peab võimalikult toetuma varvaslauale. Vasaku jala pikikeskjoon tuleb seada võimalikult paralleelseks sõiduki pikikeskjoonega. täielikult 2. 6. 2. Mannekeenist sõitja mõlemad kannad asetatakse nii ette kui võimalik ning need peavad toetuma põrandale. Mõlemad tallad peavad võimalikult täielikult toetuma varvaslauale. Jalgade pikikeskjoon tuleb seada võimalikult paralleelseks sõiduki pikikeskjoonega. 2. 7. 2. 8. Mõõteriistad ei tohi ühelgi juhul olla paigaldatud nii, et see mõjutaks mannekeeni liikumist kokkupõrke ajal. Mannekeenide ja seadmete temperatuur tuleb enne katsetamist stabiliseerida ning hoida võimalikult täpselt vahemikus 19 °C–22 °C. 2. 9. Mannekeeni riietus 2. 9. 1. Mõõteriistadega varustatud mannekeenid riietatakse lühikeste varrukate ja poolpikkade pükstega liibuvasse joonised 78051–292 ja 293 või nende puuvillstretšist kostüümi, nagu on kindlaks määratud FMVSS 208, ekvivalendid. 2. 9. 2. Mannekeeni mõlemas jalas peab olema king suurusega 11 EE, nagu on kindlaks määratud FMVSS 208, joonised 78051–294 (vasak) ja 78051–295 (parem), või nende ekvivalent. 3. TURVASÜSTEEMI REGULEERIMINE Ettenähtud istekohale vastavalt punktide 2. 1–2. 6 asjakohastele nõuetele paigaldatud mannekeenile asetatakse turvavöö, mis lukustatakse. Turvavöö pingutatakse. Ülakeha rihm tõmmatakse tõmburist välja ning lastakse tagasi tõmbuda; toimingut korratakse neli korda. Vöörihma mõjutatakse tõmbejõuga vahemikus 9–18 N. Kui turvavöösüsteem on varustatud tõmbepinget vähendava seadmega, siis tuleb ülakeha turvavöö nii lõdvaks lasta, nagu tootja on kasutajale mõeldud käsiraamatus tavakasutuse puhul soovitanud. Turvavöösüsteemi puhul, mis ei ole varustatud tõmbepinget vähendava seadmega, tuleb vöörihma lõdval osal lasta tagasi tõmbuda tõmburi tagasitõmbejõu toimel. (1) Asjaomase rahvusvahelise standardi vastuvõtmiseni tuleb kasutada mõõtureid, mis vastavad GM joonisele 78051-532, 572. osa. 166 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 4. liide KATSETUSMETOODIKA KATSESÕIDUKIGA 1. KATSE ETTEVALMISTAMINE JA METOODIKA 1. 1. Katsesõiduk Katsesõiduk peab olema ehitatud nii, et sellel ei esineks pärast katset jäävdeformatsiooni. Katsesõiduk peab olema kokkupõrke ajal juhitav nii, et kõrvalekalle ei oleks üle 5° vertikaaltasandil ega üle 2° horisontaaltasandil. 1. 2. Konstruktsiooni seisund 1. 2. 1. Üldosa Katsetatav konstruktsioon peab olema asjaomaste sõidukite seeriatoodangut esindav. Mõne osa võib asendada või eemaldada, kui on kindel, et selline asendamine või eemaldamine ei mõjuta katsetulemusi. 1. 2. 2. Reguleerimine Reguleerimine peab toimuma käesoleva lisa 1. käesoleva liite punkti 1. 2. 1 nõudeid. liite punktis 1. 4. 3 ettenähtud nõuete kohaselt, arvesse võttes 1. 3. Konstruktsiooni kinnitamine 1. 3. 1. Konstruktsioon peab olema katsesõidukile kinnitatud nii tugevasti, et katse ajal ei esineks selle suhtelist nihkumist. 1. 3. 2. Konstruktsiooni katsesõidukile kinnitamisel ei tohi esineda istme kinnituspunkte või turvasüsteeme tugevdavat või tarindi tavatut deformeerumist esilekutsuvat mõju. 1. 3. 3. Kinnitusvahendina soovitatakse seadet, mille puhul konstruktsioon toetub ligikaudu rattatelgede kohale asetatud tugedele, või võimaluse korral seadet, mille puhul katsesõiduk kinnitatakse peatamissüsteemi kinnituste abil. 1. 3. 4. Sõiduki pikitelje ja katsesõiduki liikumissuuna vaheline nurk peab olema 0° ± 2°. 1. 4. Mannekeenid Mannekeenid ning nende asetus peavad vastama 3. liite punktis 2 esitatud spetsifikatsioonidele. 1. 5. Mõõteseadmed 1. 5. 1. Konstruktsiooni aeglustus Andurid, mis on ette nähtud konstruktsiooni aeglustuse mõõtmiseks kokkupõrke ajal, peavad olema asetatud paralleelselt katsesõiduki pikiteljega, nagu on ette nähtud 5. liite spetsifikatsioonides (CFC 180). 1. 5. 2. Mannekeenidel tehtavad mõõtmised Kõik loetletud kriteeriumide kontrollimiseks vajalikud mõõtmised on esitatud 1. liite punktis 5. 1. 6. Konstruktsiooni aeglustuskõver Konstruktsiooni aeglustuskõver kokkupõrkefaasis peab olema selline, et integreerimise teel saadud kõver, mis väljendab kiiruse muutumist aja suhtes, ei erine üheski punktis üle ±1 m/s asjaomase sõiduki kiiruse muutumist aja suhtes väljendavast võrdluskõverast, nagu on määratletud käesoleva liite joonisel 1. Võrdluskõvera nihkumist ajatelje suhtes võib kasutada konstruktsiooni kiiruse saamiseks koridoris. 1. 7. Asjaomase sõiduki võrdluskõver ΔV = f(t) Kõnealune võrdluskõver saadakse asjaomase sõiduki aeglustuskõvera integreerimisel, mõõdetuna laupkokkupõrke- katses tõkkega, nagu on ette nähtud käesoleva lisa 1. liite punktis 6. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 167 1. 8. Samaväärne meetod Katsetamisel võib kasutada muud kui katsesõiduki aeglustamisel põhinevat meetodit juhul, kui kõnealune meetod vastab punktis 1. 6 kirjeldatud kiiruse muutumise vahemiku nõuetele. Joonis 1 Ekvivalentsuskõver – kõvera V = f(t) tolerantsiriba 168 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 5. liide MÕÕTMISMEETODID MÕÕTMISKATSETES: MÕÕTERIISTAD 1. MÕISTED 1. 1. Andmekanal Andmekanal hõlmab kõiki mõõteriistu alates andurist (või teataval kindlal viisil kombineeritud väljundsignaa- lidega mitmest andurist) kuni mis tahes analüüsiseadmeteni, millega saab muuta signaali sagedust või amplituudi. 1. 2. Andur Andur on andmekanali esimene seade, mida kasutatakse mõõdetava füüsikalise suuruse muundamisel teiseks suuruseks (näiteks pingeks), mida saab töödelda kanali muudes seadmetes. 1. 3. Kanali amplituudiklass: CAC Kanali amplituudiklass peab vastama andmekanalile käesolevas liites määratud amplituudikarakteristikutele. CAC number vastab mõõteulatuse ülemisele piirile. 1. 4. Iseloomulikud sagedused FH, FL, FN Need sagedused on määratletud joonisel 1. 1. 5. Kanali sagedusklass: CFC Kanali sagedusklassi number näitab kanali sageduskaja asukohta joonisel 1 kindlaksmääratud piirides. Kõne- alune number ja sageduse FH väärtus hertsides on numbriliselt võrdsed. 1. 6. Tundlikkustegur Sirgjoone tõus, mis on kõige lähem vähimruutude meetodil määratud kalibreerimisväärtustele kanali ampli- tuudiklassi piires. 1. 7. Andmekanali kalibreerimisfaktor Tundlikkustegurite keskväärtus, hinnatuna logaritmilisel skaalal FL ja 0,4 FH vahel võrdsete vahedega asuvatel sagedustel. 1. 8. Lineaarsusviga Kalibreerimisväärtuse ja punktis 1. 6 määratletud sirgelt loetava vastava väärtuse vaheline suurim erinevus protsentides kanali amplituudiklassi ülemisel piiril. 1. 9. Risttundlikkus Väljundsignaali suhe sisendsignaalisse, kui andurisse sisenev signaal on risti mõõtmisteljega. Seda väljenda- takse tundlikkuse protsendina mõõteteljel. 1. 10. Faasihilistus Andmekanali signaali nurksagedusega (radiaan/s). faasihilistus on võrdne siinuselise signaali faasihilistusega (radiaanides), jagatuna kõnealuse 1. 11. Keskkond Kõigi andmekanalit antud ajahetkel mõjutavate välistingimuste kogumõju. 2. SOORITUSNÕUDED 2. 1. Lineaarsusviga Andmekanali lineaarsusvea absoluutväärtus mis tahes CFC sagedusel ei tohi olla üle 2,5 % CAC väärtusest kogu mõõtepiirkonna ulatuses. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 169 2. 2. Amplituud olenevalt sagedusest Andmekanali sageduskaja peab paiknema joonisel 1 esitatud piirsageduskõverate sees. Null dB-joon määra- takse kalibreerimisfaktoriga. 2. 3. Faasihilistus Faasihilistus andmekanali sisend- vahemikus 0,03 FH –FH ei tohi olla üle 0,1 FH. ja väljundsignaali vahel tuleb kindlaks määrata ning selle kõikumine 2. 4. Ajaline ulatus 2. 4. 1. Ajaline ulatus tuleb registreerida ning see peab olema vähemalt 10 ms, täpsusega üks protsent. 2. 4. 2. Suhteline ajanihe Suhteline ajanihe kahe või mitme andmekanali signaali vahel olenemata nende sagedusklassist ei tohi olla üle 1 ms, välja arvatud faasinihkest tingitud ajanihe. Kahe või mitme andmekanali signaalide kombineerimise korral peavad andmekanalid kuuluma samasse sagedusklassi ning nende suhteline ajanihe ei tohi olla üle 0,1 FHs. See nõue kehtib nii analoog- ja digitaalsignaalide kui ka sünkroniseerimisimpulsside suhtes. 2. 5. Anduri risttundlikkus Anduri risttundlikkus peab olema alla 5 % igas suunas. 2. 6. Kalibreerimine 2. 6. 1. Üldosa Andmekanal tuleb kalibreerida vähemalt kord aastas kasutuselolevatele standarditele vastavate etalonseadmete abil. Meetodite puhul, mida kasutatakse võrdlemisel etalonseadmetega, ei tohi mõõteviga olla üle 1 % CACst. Etalonseadmete kasutamine on piiratud sagedusalaga, millele need on kalibreeritud. Andmekanali alasüsteeme võib hinnata eraldi ning kaalutud tulemuste põhjal arvutada välja andmekanali täpsuse koguväärtus. Näiteks saab ilma andurita kontrollida andmekanali võimendustegurit, kui seda mõjutada anduri väljundsignaali simuleeriva elektrisignaaliga, mille amplituud on teada. 2. 6. 2. Kalibreerimisel kasutatavate etalonseadmete täpsus Etalonseadmete täpsus peab olema metroloogiateenistuse poolt dokumentaalselt tõendatud või kinnitatud. 2. 6. 2. 1. St a at i l i n e ka l i b r e e r i m i n e 2. 6. 2. 1. 1. Kiirendamised Lubatavad vead peavad olema väiksemad kui ±1,5 % CACst. 2. 6. 2. 1. 2. Jõud Lubatavad vead peavad olema väiksemad kui ±1 % CACst. 2. 6. 2. 1. 3. Nihked Lubatavad vead peavad olema väiksemad kui ±1 % CACst. 2. 6. 2. 2. Dü na ami line ka lib reer imi n e 2. 6. 2. 2. 1. Kiirendamised Etalonkiirendamistel lubatavad vead, väljendatuna protsentides CACst, peavad olema väiksemad kui ±1,5 % sagedusel alla 400 Hz, väiksemad kui ±2 % sagedustel 400 Hz–900 Hz ning väiksemad kui ±2,5 % sagedusel üle 900 Hz. 2. 6. 2. 3. Aeg Võrdlusaja suhteline viga peab olema väiksem kui 10-5. 170 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 2. 6. 3. Tundlikkustegur ja lineaarsusviga Tundlikkustegur ja lineaarsusviga määratakse andmekanali väljundsignaali mõõtmise teel, võrrelduna teada- oleva sisendsignaaliga kõnealuse signaali eri väärtustega. Andmekanal tuleb kalibreerida kogu sagedusklassi ulatuses. Kahesuunaliste kanalite puhul tuleb kasutada nii positiivseid kui ka negatiivseid väärtusi. Kui kalibreerimisseadmed ei suuda tekitada vajalikku sisendsignaali mõõdetava suuruse ülikõrgete väärtuste tõttu, siis tuleb kalibreerida kalibreerimisstandardite piires ning kõnealused piirväärtused kanda katseproto- kolli. Kogu andmekanal tuleb kalibreerida sagedusel või sagedusspektris, mille oluline väärtus on vahemikus FL FH. –0,4 2. 6. 4. Sageduskaja kalibreerimine ja amplituudi karakteristikud sageduse suhtes määratakse andmekanali väljundsignaalide faasi Faasi ja amplituudi mõõtmise teel, võrrelduna teadaoleva sisendsignaaliga kõnealuse signaali eri väärtuste juures, mis muutuvad vahemikus FL ja 10 korda CFC või 3 000 Hz, olenevalt sellest, kumb väärtus on väiksem. 2. 7. Keskkonnamõjud Keskkonnamõjud (elektriline nihkevoog või magnetvoog, kaablikiirus jne) tuleks kindlaks määrata korrapä- raste kontrollimiste teel. Seda saab teha näiteks andurite ekvivalendiga varustatud asenduskanalite väljundsig- naali tuleks võtta korrigeerivad meetmed, näiteks asendada juhtmed. registreerimise teel. Oluliste väljundsignaalide puhul 2. 8. Andmekanali valik ja kindlaksmääramine Andmekanali määratlevad CAC ja CFC. CAC peab olema 110, 210 või 510. 3. ANDURITE PAIGALDAMINE Andurid peavad olema kinnitatud liikumatult, et vibratsioon nende näitu võimalikult vähe mõjutaks. Nõuetekohaseks loetakse iga paigaldus, mille puhul madalaim resonantssagedus on võrdne vähemalt andme- kanali viiekordse sagedusega FH. Eelkõige kiirendusandurid tuleks paigaldada nii, et tegeliku mõõtmistelje ja nullteljesüsteemi vastava telje vaheline esialgne nurk oleks väiksem kui 5°, välja arvatud juhul, kui tahetakse analüütiliselt või eksperimentaalselt hinnata paigalduse mõju kogutud andmetele. Ühes punktis esinevate mitmeteljeliste kiirenduste mõõtmisel peaks iga kiirendusanduri telg läbima kõnealuse punkti 10 mm ulatuses ning iga kiirendusmõõturi seismilise massi keskme kaugus kõnealusest punktist peaks olema vahemikus 30 mm. 4. ANDMETE REGISTREERIMINE 4. 1. Magnetlindiga analoogsalvesti Lindi kiirus peaks olema stabiilne ega või erineda ettenähtud lindikiirusest üle 0,5 %. Salvesti signaali-müra suhe lindi maksimaalsel kiirusel ei tohiks olla alla 42 dB. Kogu harmoonmoonutus peaks olema väiksem kui 3 % ning lineaarsusviga peaks olema väiksem kui 1 % mõõteulatusest. 4. 2. Magnetlindiga digitaalsalvesti Lindi kiirus peaks olema stabiilne ega või erineda ettenähtud lindikiirusest üle 10 %. 4. 3. Paberlindiga salvesti Otsese andmesalvestuse puhul peaks paberlindi kiirus mm/s olema vähemalt poolteist korda suurem FH hertsides väljendatud väärtusest. Muudel juhtudel peaks paberi kiirus võimaldama samaväärset resolutsiooni. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 171 5. ANDMETÖÖTLUS 5. 1. Filtreerimine Andmekanali sagedustele vastavat filtreerimist võib teha kas salvestuse või andmetöötluse ajal. Enne salvestust tuleks siiski teha analoogiline filtreerimine CFC tasandist kõrgemal tasandil, et ära kasutada vähemalt 50 % salvesti dünaamilisest ulatusest ning vähendada ohtu, et kõrgsagedused küllastavad salvesti või tekitavad vigu digitaliseerimisel. 5. 2. 5. 2. 1. Digitaliseerimine Proovivõtusagedus peab olema vähemalt 8 FH. Analoogsalvestusel võib juhul, kui salvestus- ja lugemikiirused on erinevad, proovivõtusageduse jagada kiiruste suhtega. 5. 2. 2. Amplituudi resolutsioon Digitaalsõnade pikkus peaks olema vähemalt 7 bitti ja üks paarsusbitt. 6. TULEMUSTE ESITAMINE Tulemused tuleb esitada A4-formaadis paberil (210 × 297 mm). Tulemuste esitamise korral skeemina tuleks koordinaatide telgedel kasutada mõõtühikuid, mis vastavad valitud ühiku nõuetekohasele täiskordsele (näiteks 1, 2, 5, 10, 20 mm). Kasutada tuleks SI ühikuid, välja arvatud sõiduki kiirus, mille väljendamisel on lubatud kasutada ühikut km/h, ning kokkupõrkest tulenev kiirendus, mille väljendamiseks lubatakse kasutada ühikut g, kui g = 9,81 m/sek. Joonis 1 Sageduskarakteristik 172 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 6. liide DEFORMEERITAVA TÕKKE MÕISTE 1. OSADE JA MATERJALIDE SPETSIFIKATSIOONID Tõkke mõõtmed on esitatud käesoleva liite joonisel 1. Tõkke üksikosade mõõtmed on loetletud eraldi allpool. 1. 1. Põhiline kärgstruktuurplokk Mõõtmed Kõrgus: Laius: Sügavus: Materjal Fooliumi paksus: Kärje mõõtmed: Tihedus: Kõigi mõõtmete tolerants on ±2,5 mm. 650 mm (kärgploki lindi telje suunas) 1 000 mm 450 mm (kärgploki kärje telje suunas) Alumiinium 3003 (ISO 209, 1. osa) 0,076 mm 19,14 mm 28,6 kg/m3 Purustav survejõud: 0,342 MPa + 0 %-10 % (1) (1) Punktis 2 kirjeldatud sertifitseerimismenetluse kohaselt. 1. 2. Löögineelaja Mõõtmed Kõrgus: Laius: Sügavus: Materjal Kõigi mõõtmete tolerants on ±2,5 mm. 330 mm (kärgploki lindi telje suunas) 1 000 mm 90 mm (kärgploki kärje telje suunas) Alumiinium 3003 (ISO 209, 1. osa) Fooliumi paksus: Elemendi mõõtmed: Tihedus: 0,076 mm 6,4 mm 82,6 kg/m3 Purustav survejõud: 1,711 MPa + 0 %-10 % (1) (1) Punktis 2 kirjeldatud sertifitseerimismenetluse kohaselt. 1. 3. Tagumine plaat Mõõtmed Kõrgus: Laius: Paksus: 1. 4. Ümbrisplaat Mõõtmed Pikkus: Laius: Paksus: Materjal: 800 mm ± 2,5 mm 1 000 mm ± 2,5 mm 2,0 mm ± 0,1 mm 1 700 mm ± 2,5 mm 1 000 mm ± 2,5 mm 0,81 mm ± 0,07 mm Alumiinium 5251/5052 (ISO 209, 1. osa) 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 173 1. 5. Löögineelaja katteplaat Mõõtmed Kõrgus: Laius: Paksus: Materjal: 1. 6. Liim 330 mm ± 2,5 mm 1 000 mm ± 2,5 mm 0,81 mm ± 0,07 mm Alumiinium 5231/5052 (ISO 209, 1. osa) Soovitatakse kasutada kahekomponendilist polüuretaanliimi (nt Ciba-Geigy XB5090/1 vaik ja X85304 kõvendaja või samaväärne). 2. ALUMIINIUMIST KÄRGSTRUKTUURI KINNITAMINE Alumiiniumist kärgstruktuuri kinnitamise täielik katsemenetlus on esitatud NHTSA TP-214D-s. Järgmisena esitatak- se kokkuvõte menetlusest, mida tuleks kasutada laupkokkupõrkes kasutatava tõkke materjalide puhul, mille purustava survejõu tugevus on vastavalt 0,342 MPa ning 1,171 MPa. 2. 1. Proovivõtukohad Tagamaks ühtlast purustava survejõu tugevust tõkke kogu esiosa ulatuses, tuleb võtta kaheksa proovi neljast eri kohast, mis paiknevad ühtlaselt üle kogu kärgstruktuurploki. Ploki kinnitamiseks peab seitse kõnealusest kaheksast proovist vastama järgmistes punktides ettenähtud purustava survejõu nõuetele. sõltub kärgstruktuurploki mõõtmetest. Esimesed neli proovitükki, kusjuures Proovivõtukohtade paigutus iga nimetatud proovitüki paksus on 300 mm × 300 mm × 50 mm, lõigatakse tõkke esikülje materjalist. Kõnealuste proovide paigutumine kärgstruktuurplokil on esitatud joonisel 2. Igast kõnealusest suuremast proovist lõigatakse tüübikinnituskatseks vajalikud tükid (150 mm × 150 mm × 50 mm). Kinnitamiskatse tehakse igast neljast kõnealusest proovivõtukohast võetud kahe proovitüki põhjal. Kaks proovitükki antakse taotluse korral tüübikinni- tuse taotlejale. 2. 2. Proovitüki suurus Katsetamisel tuleb kasutada järgmiste mõõtmetega proovitükke: Pikkus: 150 mm ± 6 mm Laius: 150 mm ± 6 mm Paksus: 50 mm ± 2 mm Proovitükkide ebatäielike kärjeseintega servad tasandatakse järgmiselt: laiuti võivad servad olla kuni 1,8 mm (vaata joonis 3), pikisuunas peab seotud kärje seina pikkuse (riba suunas) üks pool jääma ühte ning teine pool teise proovitükki (vaata joonis 3). 2. 3. Pinna mõõtmine Proovitüki pikkust mõõdetakse kolmes punktis: 12,7 mm kaugusel kummastki otsast ja keskel ning tähistatakse L1, L2 ja L3 (joonis 3). Samal viisi mõõdetakse laiust ning tähistatakse W1, W2 ning W3 (joonis 3). Kõnealused mõõtmised tehakse paksuse keskjoonel. Löögi pindala arvutatakse seejärel järgmiselt: ð Þ A ¼ L1 þ L2 þ L3 3 ð Þ (cid:1) W1 þ W2 þ W3 3 2. 4. Löögi kiirus ja kaugus Proovitükile peab mõjuma löök, mille kiirus ei ole alla 5,1 mm/min ega üle 7,6 mm/min. 174 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 2. 5. Andmete kogumine Andmed kasutatava jõu ja sissepainde võrdlemiseks kogutakse iga katsetatava proovitüki puhul kas analoog- või digitaalvormis. Analoogandmete kogumise korral peab saama neid muuta digitaalseks. Kõik digitaalandmed peavad olema kogutud sagedusega vähemalt 5 Hz (5 punkti sekundis). 2. 6. Purustava survejõu määramine Välja tuleb jätta kõik 6,4 mm löögile eelnevad ja 16,5 mm löögile järgnevad andmed. Ülejäänud andmed jaotatakse kolme rühma või nihkeintervalli (n = 1, 2, 3) (vaata joonis 4) järgmiselt: 1) 06,4–09,7 mm, viimane kaasa arvatud, 2) 09,7–13,2 mm, viimane kaasa arvatud, 3) 13,2–16,5 mm, viimane kaasa arvatud. Leitakse iga rühma keskmine väärtus: F nð Þ ¼ F nð Þ1 þ F nð Þ2 þ ::: F nð Þm ½ m (cid:2) ; m = 1, 2, 3, kus m on igas kolmes intervallis mõõdetud andmepunktide arv. järgmiselt: Iga rühma purustav survejõud arvutatakse S nð Þ ¼ F nð Þ A ; n = 1, 2, 3 2. 7. Proovitükki purustava survejõu spetsifikatsioon Kärgstruktuuriga proovitüki kinnitamisel peavad olema täidetud järgmised tingimused: 0,308 MPa ≤ S(n) ≤ 0,342 MPa materjali kohta, mille survetugevus on 0,342 MPa. 1,540 MPa ≤ (S(n) ≤ 1,711 MPa materjali kohta, mille survetugevus on 1,711 Mpa; n = 1, 2, 3. 2. 8. Plokki purustava survejõu spetsifikatsioon Katseks tuleb võtta kaheksa proovitükki ühtlaselt üle ploki paiknevatest kohtadest. Ploki kinnitamiseks peab seitse kõnealusest kaheksast proovitükist vastama eelmises punktis ettenähtud purustava survejõu nõuetele. 3. LIIMIMINE 3. 1. Vahetult enne ühendamist tuleb ühendatava alumiiniumlehe pinnad põhjalikult puhastada nõuetekohase lahustiga, näiteks 1-1-1 triklooretaaniga. Puhastada tuleb vähemalt kaks korda või nii palju kordi, kui on vaja rasva- ja tolmujääkide eemaldamiseks. Seejärel hõõrutakse puhastatud pindu 120se liivapaberiga. Metall- või ränikarbiidlii- töö käigus korrapäraselt vapaberit ei ole lubatud kasutada. Pinnad tuleb põhjalikult üle hõõruda, vahetades, et vältida poleerimisefekti tekitavat paberi ummistumist. Pärast liivapaberiga hõõrumist tuleb pinnad eespool kirjeldatud viisil uuesti põhjalikult puhastada. Kokku peab pindu lahustiga puhastama vähemalt neli korda. Kogu hõõrumisel tekkinud tolm ja jäägid tuleb eemaldada, sest need vähendavad liimi mõju. liivapaberit 3. 2. Liim kantakse kummist ribirulli abil ainult ühele liimitavale pinnale. Kärgstruktuuri liimimisel alumiiniumlehele kaetakse liimiga ainult alumiiniumleht. Pind tuleb ühtlaselt katta liimiga maksimaalselt 0,5 kg/m2 kohta, liimikihi maksimaalne paksus võib olla 0,5 mm. 4. EHITUS 4. 1. Tõkke kärgstruktuurne põhiplokk tuleb tagumise plaadiga kokku liimida nii, et kärjeteljed on plaadiga risti. Kestamaterjal tuleb kokku liimida kärgstruktuurploki eesmise pinnaga. Kestamaterjali pealmine ja alumine pind ei tohi olla tõkke kärgstruktuurse põhiplokiga kokku liimitud, kuid peavad olema selle lähedale asetatud. Kestama- terjal peab olema tagumise plaadiga kokku liimitud kinnitusäärikutes. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 175 4. 2. Löögineelaja peab olema liimitud eesmise kestamaterjali külge nii, et kärjeteljed asetsevad plaadiga risti. Lööginee- laja põhi peab asuma kestamaterjali alumise pinnaga ühel tasapinnal. Löögineelaja esiosa plaat tuleb löögineelaja esiosale liimida. 4. 3. Seejärel tuleb löögineelaja kahe horisontaalse pilu abil kolmeks võrdseks osaks jagada. Nimetatud pilud lõigatakse löögineelaja kogu sügavuselt ning need peavad ulatuma üle löögineelaja kogu laiuse. Pilud lõigatakse saega; lõhede laius vastab saelehe laiusele ning ei tohi olla üle 4,0 mm. 4. 4. Augud tõkke paigaldamiseks puuritakse kinnitusäärikutesse (joonis 5). Augud peavad olema 9,5 mm läbimõõduga. Viis auku puuritakse ülemisse äärikusse 40 mm kaugusele ääriku ülemisest servast ning viis auku puuritakse alumisse äärikusse 40 mm kaugusele nimetatud ääriku alumisest servast. Augud peavad asuma 100 mm, 300 mm, 500 mm, 700 mm, 900 mm kaugusel tõkke kummastki servast. Kõik augud puuritakse ±1 mm täpsusega nimikauguse suhtes. 5. PAIGALDUS 5. 1. Deformeeritav tõke peab olema kinnitatud liikumatult massi serva külge, mille raskus on vähemalt 7 × 104 kg või sellele kinnitatud konstruktsiooni külge. Tõkke esiosa peab olema kinnitatud nii, et sõiduk ei saaks üheski kokkupõrkefaasis kokku puutuda ühegi konstruktsiooni osaga, mille kaugus tõkke pealispinnast (välja arvatud ülemine äärik) on üle 75 mm. (1) Pinna esikülg, millele deformeeritav tõke on kinnitatud, peab olema tasane ning ühetaoline kogu esikülje kõrguses ja laiuses ning kulgema kiirendusraja telje suhtes vertikaalselt ±1° ning risti ±1°. Kinnituspind ei tuleb kasutada betoonploki nihkumist takistavaid täiendavaid kinnitus- või piiramisseadmeid. Deformeeritava tõkke serv tuleb seada betoonploki serva kõrgusele katsetatava sõiduki külje suhtes. tohi katse ajal nihkuda üle 10 mm. Vajaduse korral 5. 2. Deformeeritav tõke tuleb betoonploki külge kinnitada kümne poldi abil, viis polti ülemises ning viis alumises kinnitusäärikus. Kõnealuste poltide läbimõõt peab olema vähemalt 8 mm. Nii ülemisel kui ka alumisel kinnitusää- rikul tuleb kasutada terasest klambreid (vaata joonised 1 ja 5). Klambrite kõrgus peab olema 60 mm ning laius 1 000 mm, klambrite paksus peab olema vähemalt 3 mm. Mõlemasse klambrisse puuritakse viis läbivat auku läbimõõduga 9,5 mm, mis vastavad aukudele tõkke kinnitusäärikus (vaata punkt 4). Kõik kõnealused kinnitused peavad löökkatses vastu pidama. (1) Mass, mille ots on 925–1 000 mm kõrgune ning vähemalt 1 000 mm sügavune, loetakse nõuetele vastavaks. 176 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd Joonis 1 Deformeeritav tõke laupkokkupõrkekatses 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 177 Joonis 2 Kinnitamiseks vajalike proovitükkide paigutus 178 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd Joonis 3 Kärgstruktuuri teljed ja mõõtmed Joonis 4 Purustav survejõud ja nihkumine 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 179 Joonis 5 Aukude paigutus tõkke paigaldamisel 180 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 7. liide MANNEKEENI SÄÄRE JA LABAJALA KINNITAMISE MENETLUS 1. SÄÄRELUU LÖÖKKATSE 1. 1. 1. 2. Käesoleva katse eesmärk on määrata Hybrid III määratletud löögile pendelkokkupõrkes. sääreluu ja naha reaktsioon raske löögiseadme täpselt Kasutatakse Hybrid III vasaku ja parema jalaseadise osa põlveliigese kinnituskahvlist allapoole. Mõlemad kinnitatakse liikumatult katseseadmele. 1. 3. Katsetusmetoodika 1. 3. 1. Enne katsetamist mõjutatakse (leotatakse) niiskusega 40 ± 30 %. Konditsioneerimisaeg ei hõlma püsiseisundini jõudmise aega. iga säärt neli tundi temperatuuriga 22 ± 3 °C ning suhtelise 1. 3. 2. Löögiseadise kiirendusmõõtur asetatakse nii, et selle telg oleks paralleelne löögiseadise pikisuunalise keskjoonega. 1. 3. 3. Naha löögipind ning ka löögiseadise pind puhastatakse enne katset isopropüülalkoholi või samaväärse ainega. 1. 3. 4. 1. 3. 5. Säär paigaldatakse katseseadmele põlveliigese kinnituskahvli kohal, nagu on näidatud joonisel 1. Katseseade kinnitatakse nii tugevasti, et see löökkatse ajal ei liiguks. Katseseadme ehitus peab olema selline, et säär ei puutuks katse ajal katseseadmega kokku üheski osas, välja arvatud kinnituspunktis. Põlveliigese kinnituskahvlit ja hüppeliigese keskpunkti peab läbima vertikaaljoon hälbega ±5°. Põlve- ja hüppeliigest tuleb enne iga katset reguleerida 1,5 ± 0,5 g ulatuses. Jäiga löögiseadise mass peab olema 5,0 ± 0,2 kg, mõõteriistad kaasa arvatud. Löögipind peab olema poolsi- lindrikujuline peateljega ±1° ning asetsema risti löögi suunaga. Löögipinna raadius peab olema 40 ± 2 mm ning laius vähemalt 80 mm. Löögiseadis peab tabama sääreluu põlveliigese kinnituskahvli ja hüppeliigese teljepoldi vahelist osa sääreluu keskjoonel. Löögiseadise langemisel sääreluule peab löögiseadise horisontaalse keskjoone ja nulliga võrduval ajahetkel reieluu koormussimulaatoriga paralleelse horisontaaljoone vahel moodustuma nurk täpsusega 0,5°. Löögiseadise juhtimine peab tagama, et nulliga võrduval ajahetkel ei toimuks märkimisväärset liikumist külg- ja verikaalsuunas ega ringliikumist. 1. 3. 6. Mitme ühel säärel järjestikku sooritatava katse vahele peab jääma vähemalt 30 minutit. 1. 3. 7. Andmehõivesüsteem, sealhulgas andurid, peab vastama CFC 600 spetsifikatsioonidele, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 5. liites. 1. 4. Sooritusspetsifikatsioon 1. 4. 1. Kui mõlemale sääreluule langeb punkti 1. 3 kohaselt löök kiirusega 2,1 ± 0,3 m/s, siis peab löögiseadise massi ja aeglustuse tagajärjel tekkiv löögijõud olema 2,3 ± 0,3 kN. 2. LABAJALA ÜLAOSA LÖÖKKATSE 2. 1. 2. 2. Selle katse eesmärk on määrata Hybrid III määratletud löögile pendelkokkupõrkes. labajala ja hüppeliigese reaktsioon raske löögiseadise täpselt Katses kasutatakse Hybrid III sääre täielikku seadist, vasak (86-5001-001) ja parem (86 5001-002), mis on varustatud labajala ja hüppeliigesega, vasak (78051-614) ja parem (78051-615), kaasa arvatud põlv. Põlvekedra (78051-319 Rev A) kinnitamiseks katseseadmele kasutatakse koormussimulaatorit (78051-16 Rev B). 2. 3. Katsetusmetoodika 2. 3. 1. Enne katset mõjutatakse (leotatakse) iga säärt neli tundi temperatuuriga 22 ± 3 °C ning suhtelise niiskusega 40 ± 30 %. Konditsioneerimisaeg ei hõlma püsiseisundini jõudmise aega. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 181 2. 3. 2. Naha löögipind ning ka löögiseadise pind puhastatakse enne katset isopropüülalkoholi või samaväärse ainega. 2. 3. 2a. Löögiseadise kiirendusmõõtur asetatakse nii, et selle tundlikkustelg oleks paralleelne labajalale langeva löögi suunaga. 2. 3. 3. 2. 3. 4. Säär paigaldatakse joonisel 1a kujutatud katseseadmele. Katseseade kinnitatakse nii tugevasti, et see löökkatse ajal ei liiguks. Reieluu koormussimulaatori (78051-319) keskjoon peab olema vertikaalne ±0,5°. Alus regulee- ritakse nii, et põlveliigese kinnituskahvlit ja hüppeliigese kinnituspolti ühendav sirgjoon on horisontaalne ±3°, kusjuures kand toetub kahele vähese hõõrdumisega materjalist (PTFE) valmistatud plaadile. Tuleb jälgida, et labajala alaosa oleks sääremari paikneks sääreluu põlvepoolses osas. Hüppeliiges tuleb reguleerida nii, et vertikaalne ±3°. Põlve- ja hüppeliigest tuleb enne iga katset reguleerida 1,5 ± 0,5 g ulatuses. Jäik löögiseadis koosneb horisontaalsest silindrist läbimõõduga 50 ± 2 mm ning pendli kinnitustalast läbimõõ- duga 19 ± 1 mm (joonis 3a). Silindri mass on 1,25 ± 0,02 kg koos mõõteriistade ja silindri sees oleva kinnitustala osaga. Pendli kinnitustala mass on 285 ± 5 kg. Tala kinnitustelje ühegi pöörleva osa mass ei tohi olla üle 100 grammi. Löögiseadise silindri horisontaalse kesktelje ning kogu pendli pöörlemistelje vaheline kaugus peab olema 1 250 ± 1 mm. Silindri pikitelg peab olema horisontaalne ja risti löögi suunaga. Pendel tabab labajala alumist külge 185 ± 2 mm kaugusel kannast, mis lebab liikumatul horisontaalsel alusel, kusjuures pendli tala pikisuunaline kesktelg kaldub löögi hetkel vertikaaljoonest maksimaalselt 1° võrra kõrvale. Löögiseadise juhtimine peab tagama, et nulliga võrduval ajahetkel ei toimuks märkimisväärset külg- ega vertikaalsuunas liikumist, ega ringliikumist. 2. 3. 5. Mitme ühel säärel järjestikku sooritatava katse vahele peab jääma vähemalt 30 minutit. 2. 3. 6. Andmehõivesüsteem, sealhulgas andurid, peab vastama CFC 600 spetsifikatsioonidele, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 5. liites 2. 4. Sooritusspetsifikatsioon 2. 4. 1. Kui kummagi jala päkka punkti 2. 3 kohaselt tabava löögi kiirus on 6,7 ± 0,2 m/s, siis peab maksimaalne sääreluu paindemoment y-telje (My) ümber olema vahemikus 100–140 Nm. 3. LABAJALA ALAOSA LÖÖKKATSE 3. 1. Käesoleva katse eesmärk on määrata Hybrid III labajala ja naha reaktsioon raske löögiseadise täpselt määratletud löögile pendelkokkupõrkes. 3. 2. Katses kasutatakse Hybrid III sääre täielikku seadist, vasak (86-5001-001) ja parem (86-5001-002), mis on varustatud labajala ja hüppeliigesega, vasak (78051-614) ja parem (78051-615), kuhu kuulub põlv. Põlvekedra (78051-319 Rev A) kinnitamiseks katseseadmele kasutatakse koormussimulaatorit (78051-16 Rev B). 3. 3. Katsetusmetoodika 3. 3. 1. Enne katset mõjutatakse (leotatakse) iga säärt neli tundi temperatuuriga 22 ± 3 °C ning suhtelise niiskusega 40 ± 30 %. Konditsioneerimisaeg ei hõlma püsiseisundini jõudmise aega. 3. 3. 2. Löögiseadise kiirendusmõõtur asetatakse nii, et selle tundlikkustelg oleks paralleelne löögiseadme pikisuunalise keskjoonega. 3. 3. 3. Naha löögipind ning ka löögiseadise pind puhastatakse enne katset isopropüülalkoholi või samaväärse ainega. 3. 3. 4. Säär paigaldatakse joonisel 1b kujutatud katseseadmele. Reie koormussimulaatori (78051-319) keskjoon peab olema vertikaalne ±0,5°. Alus reguleeritakse nii, et põlveliigese kinnituskahvlit ja hüppeliigese kinnituspolti ühendav sirgjoon on horisontaalne ±3°, kusjuures kand toetub kahele vähese hõõrdumisega materjalist (PTFE) valmistatud plaadile. Tuleb jälgida, et sääremari paikneks sääreluu põlvepoolses osas. Hüppeliiges reguleeritakse nii, et reguleerida 1,5 ± 0,5 g ulatuses. labajala alaosa asetseks vertikaalselt ±3°. Põlve- tuleb enne iga katset ja hüppeliigest 182 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd 3. 3. 5. Jäik löögiseadis koosneb horisontaalsest silindrist läbimõõduga 50 ± 2 mm ning pendlist, mis on kinnitatud talale läbimõõduga 19 ± 1 mm (joonis 3a). Silindri mass on 1,25 ± 0,02 kg koos mõõteriistade ja silindri sees oleva kinnitustala osaga. Pendli kinnitustala mass on 285 ± 5 g. Tala kinnitustelje ühegi pöörleva osa mass ei tohi olla üle 100 grammi. Löögiseadise silindri horisontaalse kesktelje ning kogu pendli pöörlemistelje vaheline kaugus peab olema 1 250 ± 1 mm. Silindri pikitelg peab olema horisontaalne ja risti löögi suuna suhtes. Pendel tabab labajala alumist külge 62 ± 2 mm kaugusel kannast, mis lebab jäigalt kinnitatud horisontaalsel alusel, kusjuures pendli tala pikisuunaline kesktelg kaldub löögi hetkel maksimaalselt 1° võrra vertikaaljoonest kõrvale. Löögiseadise juhtimine peab tagama, et nulliga võrduval ajahetkel ei toimuks märkimisväärset liikumist külg- ja vertikaalsuunas ega ringliikumist. 3. 3. 6. Mitme ühel säärel järjestikku sooritatava katse vahele peab jääma vähemalt 30 minutit. 3. 3. 7. Andmehõivesüsteem, sealhulgas andurid, peab vastama CFC 600 spetsifikatsioonidele, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 5. liites. 3. 4. Sooritusspetsifikatsioon 3. 4. 1. Kui kummagi jala kanda punkti 3. 3 kohaselt tabava löögi kiirus on 4,4 ± 0,2 m/s, siis peab löögiseadise maksimaalne kiirendus olema 340 ± 50 g. 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 183 Joonis 1 Sääreluu löökkatse – katseseadme spetsifikatsioonid 184 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd Joonis 1a Labajala ülaosa löökkatse – katseseadme spetsifikatsioonid 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 185 Joonis 1b Labajala alaosa löökkatse – katseseadme spetsifikatsioonid 186 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd Joonis 2 Labajala ülaosa löökkatse – katseseadme spetsifikatsioonid 13/18. kd ET Euroopa Liidu Teataja 187 Joonis 3 Labajala alaosa löökkatse – katseseadme spetsifikatsioonid 188 ET Euroopa Liidu Teataja 13/18. kd Joonis 3a Pendlikujuline löögiseadis


title: 96/748/JAI: Acción Común de 16 de diciembre de 1996 adoptada por el Consejo sobre la base del artículo K.3 del Tratado de la Unión Europea por la que se amplía el mandato otorgado a la Unidad de Drogas de Europol

eurovoc_concepts:
EU police cooperation
Europol
drug addiction
drug traffic
exchange of information
fight against crime

formats: html pdfa1b print


title: Richtlijn 96/73/EG van het Europees Parlement en de Raad van 16 december 1996 betreffende bepaalde methoden voor de kwantitatieve analyse van binaire mengsels van textielvezels

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
man-made fibre
natural fibre
plastics
textile fibre


title: Kommissionens Forordning (EF) nr. 2385/96 af 16. december 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 3046/92 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3330/91 om statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater og om ændring af nævnte forordning med hensyn til forenkling af angivelsen af nettomassen

eurovoc_concepts:
EU statistics
consumer goods
intra-EU trade
trading operation
weights and measures


eurovoc_concepts:
Greenland
catch by species
catch quota
fishing agreement
fishing regulations

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 16 12. 1996 KOM(96) 692 endg. Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) DES RATES zur Aufteilung der Fangquoten der Gemeinschaft in den grönländischen Gewässern (1997) (von der Kommission vorgelegt) BEGRÜNDUNG Die Europäische Gemeinschaft einerseits und die Regierung Dänemarks und die örtliche Regierung Grönlands andererseits kamen überein, ihr Fischereiabkommen um weitere sechs Jahre bis zum 31. Dezember 2000 zu verlängern. Anschließend legten die beiden dritte Protokoll Vertragspartner für Gemeinschaftsfahrzeuge in grönländischen Gewässern insbesondere hinsichtlich der jährlichen Fangquoten während der Geltungsdauer des Protokolls fest. Außerdem beschlossen die beiden Vertragsparteien, das Fischereiabkommen zu ändern und die Möglichkeit begrenzten joint Unternehmensvereinigungen zu schaffen. die Fischereibedingungen der Gründung ventures zeitlich über von und das Das Abkommen sieht vor, daß diese Mengen auch von Fischereifahrzeugen eingebracht werden dürfen, die nicht die Flagge eines Mitgliedstaats der Gemeinshaft fuhren, sofern dies für die ordnungsgemäße Anwendung der Fischereiabkommen erforderlich ist, die die Gemeinschaft mit Drittländern geschlossen hat. Nach den Bestimmungen des dritten Fischereiprotokolls sind die für Grönland zuständigen Stellen verpflichtet, der Gemeinschaft jedes Jahr bis zum 15. November die zusätzlichen Fangmöglichkeiten gemäß Artikel 8 des Abkommens anzubieten, die zu diesem Zeitpunkt erwartungsgemäß im folgenden Jahr zur Verfügung stehen. Am 14. November 1996 hat die örtliche Regierung Grönlands folgende zusätzliche Mengen für 1997 angeboten: Kabeljau Rotbarsch (demersal) Rotbarsch (pelagisches Schleppnetz) Schwarzer Heilbutt Schwarzer Heilbutt Heilbutt Heilbutt Katfisch Blauer Wittling Grenadierfisch Grenadierfisch • NAFO 0,1; ICES V, XIV ICES V, XIV ICES V, XIV NAFO 0,1 ICES V, XIV NAFO 0,1 ICES V, XIV NAFO 0,1 ICES V, XIV NAFO 0,1 ICES V, XIV 2. 000 t 15. 000 t 12. 000 t 1. 750 t 1. 800 t 400 t 400 t 5. 000 t 10. 0001 1. 750 t 1. 800 t Abhängig vom Ergebnis des Fischereirats am 21. Dezember und unter Berücksichtigung der im dritten Protokoll für Gemeinschaftsschiffe im Jahre 1997 bereits vorgesehenen Fangmöglichkeiten dürfte es im Interesse der Gemeinschaft sein, eine oder mehrere der von der örtlichen Regierung Grönlands zusätzlichen Mengen anzunehmen. Aus diesem Grunde wird die Kommission die Erarbeitung des Vorschlags so bald wie möglich abschließen. angebotenen Daher schlägt die Kommission dem Rat vor, auf das Angebot der zusätzlichen Fangmöglichkeiten ensprechend einzugehen und die jährlichen Fangquoten in grönländischen Gewässern mit der beiliegenden Verordnung des Rates auf die Mitgliedstaaten aufzuteilen. 1 Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) Nr. /96 DES RATES vom Dezember 1996 zur Aufteilung der Fangquoten der Gemeinschaft in den grönländischen Gewässern (1997) DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 3760/92 des Rates vom 20. Dezember 1992 zur Einführung einer gemeinschaftlichen Regelung für die Fischerei und die Aquakultur(,), zuletzt geändert durch die Akte über den Beitritt Österreichs, Finnlands und Schwedens, insbesondere auf Artikel 8 Absatz 4, auf Vorschlag der Kommission, in Erwägung nachstehender Gründe: Das Fischereiabkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft einerseits und der Regierung Dänemarks und der örtlichen Regierung Grönlands andererseits(2) wurde um weitere sechs Jahre bis zum 31. Dezember 2000 verlängert. Anschließend nahmen die Europäische Gemeinschaft einerseits und die Regierung Dänemarks und die örtliche Regierung Grönlands andererseits das dritte Protokoll an, in dem die Bedingungen für die Fischerei und insbesondere die Fangquoten für Gemeinschaftsfahrzeuge in den grönländischen Gewässern für den Zeitraum vom 1. Januar 1995 bis zum 31. Dezemer 2000 festgelegt sind. Diese Fangquoten können von Schiffen gefischt werden, die nicht die Flagge eines Mitgliedstaats der Gemeinschaft für die ordnungsgemäße Anwendung der Fischereiabkommen notwendig ist, die die Gemeinschaft mit Drittländern abgeschlossen hat. soweit dies führen, Die Gemeinschaft unterrichtet die für Grönland zuständigen Behörden von ihrer Reaktion auf das Angebot zusätzlicher Fangmöglichkeiten nach Artikel 8 des Fischereiabkommens innerhalb von sechs Wochen nach Eingang des Angebots. Zur effizienten Bewirtschaftung dieser Fangmöglichkeiten empfiehlt es sich, diese gemäß Artikel 8 der Verordnung (EWG) Nr. 3760/92 in Form von Quoten auf die Mitgliedstaaten aufzuteilen. Für die Fangtätigkeiten nach dieser Verordnung gelten die Kontrollmaßnahmen der Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 zur Einführung einer Kontrollregelung für die Gemeinsame Fischereipolitik(3) - (,) (2) (3) ABl. Nr. L 389 vom 31. 12. 1992, S. 1. ABl. Nr. L 29 vom 1. 2. 1985, S. 9. ABl. Nr. L 261 vom 20. 10. 1993, S. 1. •2> Mit den für Grönland zuständigen Behörden wurde keine Einigung darüber erzielt, ob die betreffenden Fischereibestände den Bestimmungen der Verorndung (EG) Nr. 847/96 des Rates vom 6. Mai 1996 zur Festlegung zusätzlicher Bestimmungen für die jahresübergreifende Verwaltung der TACs und Quoten unterliegen soIlen(4). HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Fangquoten der Gemeinschaft in den grönländischen Gewässern für das Jahr 1997 werden gemäß dem Anhang aufgeteilt. Artikel 2 Die im Anhang aufgeführten Fangquoten unterliegen nicht den Bestimmungen der Artikel 2, 3 und 5 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 847/96 des Rates. Artikel 3 Falls die für Grönland zuständigen Behörden zusätzliche Fangmöglichkeiten nach Artikel 8 des Fischereiabkommens anbieten, so beschließt der Rat darüber mit qualifizierter Mehrheit auf Vorschlag der Kommission binnen sechs Wochen nach Eingang dieses Angebots. Diese Verordnung tritt am 1. Januar 1997 in Kraft. Artikel 4 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Geschehen zu Brüssel am Dezember 1996. Im Namen des Rates Der Präsident (4) ABl. Nr. L 115 vom 9. 5. 1996, S. 3 1- Aufteilung der Fangquoten der Gemeinschaft in den grönländischen Gewässern (1997) ANHANG Art Geographisches Gebiet Fangquoten der Gemeinschaft (Tonnen) Den Mitgliedstaaten zugeteilte Quoten (Tonnen) Norwegen zugeteilte Mengen'9» Island zugeteilte Meneen (9f Färöer-Quoten im Rahmen des Fischereiprotokolls zwischen der EG und Grönland'9» Kabeljau alle Zonen 31 000 Rotbarsch0» NAFO 1 5 500 ICES XIV/V 48 820 Schwarzer Heilbutt NAFO 0/1 ICES XIV/V 1750 5 700 Garnelen ICES XIV/V<5> 4 525 Atlantischer Heilbutt*2' NAFO 1 ICES XIV/V Katfisch Blauer Wittling NAFO 0/1 ICES XIV/V ICES XIV/V 200 200 1 000 1 000 30 000 Deutschland Ver. Königreich 25 360 5 640 Deutschland Ver. Königreich Deutschland Frankreich Ver. Königreich 5 395 105 46 270 330 220 Deutschland Deutschland Ver. Königreich Frankreich Dänemark 550 4 040 210 1 012 1 012 Deutschland Deutschland Dänemark Frankreich Deutschland 1 000 1 000 3 000 3 000 24 000 2 000(8) 1 200 1 450 2 500 200(7) 200(7) 500 150 150 1 150 Lodde ICESXIV/V 127 050(6) Gemeinschaft 62 050 25 000 30 000 10 000 Grenadier fisch Grenadier- fisch(3' NAFO 0/1 ICES XIV/V alle Zonen Polardorsch (4) alle Zonen 1 750 5 150 2 000 Deutschland Deutschland Ver. Königreich 550 4 400 250 1 200 750 Gemeinschaft 2 000 2 000 Gemeinschaft 2 000 (1) (2) (3) (4) (5) Höchstens 20 000 Tonnen dürfen mit pelagischen Schleppnetzen gefangen werden. Mit Grundschleppnetzen und mit pelagischen Schleppnetzen gefangene Fische sind getrennt zu erfassen. Wird aufgrund der Beifänge von Atlantischem Heilbutt bei der Kabeljau- und Rotbarsch-Schleppnetzfischerei die Quote überschritten, so bieten die grönländischen Behörden Lösungen an, die es der Gemeinschaft gestatten, die Kabeljau- bzw. Rotbarschfischerei bis zur völligen Ausschöpfung der jeweiligen Quote weiter zu betreiben. Versuchsfischerei in Tiefen über 1 500 m. Die Beifänge von Schwarzem Heilbutt dürfen 40% nicht übersteigen und werden auf die Quote angerechnet. Darf nur mit pelagischen Schleppnetzen oder Langleinen gefischt werden. Beifänge bis zu 10% sind zulässig, ausgenommen Garnelen und Schwarzer Heilbutt. Die Beifänge werden auf die entsprechende Quote angerechnet. Bis zu 1 000 Tonnen können mit Zustimmung der grönländischen Lizenzinhaber in den NAFO-Gebieten 0/1 gefangen werden. 70% des grönländischen Anteils an der TAC für Lodde abzüglich 10 000 Tonnen für die Färöer. Berechnungsgrundlage ist eine vorläufige TAC von 1 100 000 Tonnen. Bei der Überprüfung dieser TAC im Laufe des Jahres 1997 wird die Gemeinschaftsquote entsprechend neu festgesetzt. Nur mit Langleinen zu befischen. Darf mit pelagischen Schleppnetzen gefangen werden. Nur zur Information ^ FINANZBOGEN 1. TITEL: Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates zur Aufteilung der Fangquoten grönländischen Gewässern(1997) der Gemeinschaft den in 2. 3. BETROFFENE HAUSHALTSLINIE: Linie B7-800 RECHTSGRUNDLAGE: Artikel 8 Absatz 4 der Verordnung (EWG) Nr. 3760/92 des Rates 4. ALLGEMEINES ZIEL: Zielsetzung: 4. 1 Festsetzung endgültiger Fangquoten für Norwegen in grönländischen Gewässern zum Ausgleich der Vereinbarungen über den gegenseitigen Zugang zum Fischfang Norwegens und der Gemeinschaft (1997). 4. 2 Zeitraum: 1. Januar bis 31. Dezember 1997 5. 6. EINSTUFUNG DER AUSGABE: C. D. Obligatorische Ausgabe. ART DER AUSGABE: Finanzieller Ausgleich gemäß Artikel 9 Absatz 2 des dritten Protokolls (vgl. Verordnung (EG) Nr. 3354/94 des Rates) über zusätzlich von Grönland gemäß Artikel 8 des Fischereiabkommens (vgl. Verordnung (EWG) 223/85 des Rates) angebotene Fangmöglichkeiten. 7. HÖHE DER AUSGABE: Mindesbetrag: 1 438 110 ECU Höchstbetrag: 2 077 270 ECU Der für 1997 zu bewilligende und zu zahlende Betrag berechnet sich auf der Grundalge eines Betrags von 319,58 ECU je Tonnen Kabeljauäquivalent. Hieraus ergibt sich: Mindestbetrag: 4 500 Tonnen Kabeljauäquivalent Höchstbetrag: 6 500 Tonnen Kabeljauäquivalent x 319,58 = 1 438 110 ECU x 319,58 = 2 077 270 ECU Co 8. BETRUGSBEKÄMPFUNGSBESTIMMUNGEN: Im Rahmen des Fischereiabkommens zwischen der Gemeinschaft und Grönland ist der finanzielle Beitrag der Kommission an keine spezifische Bestimmung hinsichtlich der Endverwendung der Mittel gebunden. 9. KOSTEN-/NUTZENANALYSE: Das bilaterale Abkommen über den gegenseitigen Zugang zu den Gewässern zwischen der Gemeinschaft und Norwegen wird auf jährlicher Basis verwaltet, indem die Differenz zwischen den Fangmöglichkeiten der Gemeinschaft in norwegischen Gewässern und den norwegischen Fangmöglichkeiten in Gemeinschaftsgewässern für die verschiedenen Arten errechnet wird. Diese Vereinbarungen fallen von Jahr zu Jahr unterschiedlich aus je nach dem Zustand der betroffenen Fischbestände. Für 1997 ist die Vereinbarung mit Norwegen besonders schwierig wegen des schlechten Zustands der wichtigsten Fischbestände in den Gemeinschaftsgewässern. Die Lage wird noch verschärft durch die anhaltende Notlage bei Nordsseehering und den verheerenden Zustand der Kabeljau-, Schellfisch- und Makrelenbestände in der Nordsee und in den westlichen Fischereigewässern der Gemeinschaft. Daher ist es kaum möglich, den Zugang von Gemeinschaftsschiffen zu norwegischen Fischereibeständen durch den Zugang norwegischer Schiffe zu den geringen Gemeinschaftsbeständen auszugleichen. Andererseits wurden die TAC für arktischen Kabeljau erhöht. Außerdem steht der Gemeinschaft 1997 ein größerer Anteil von Kabeljau im Rahmen der Kohäsionsregelung zur Verfügung. Die gemeinschaftlichen Fischereischiffe sind auf den ständigen Zugang zu den hochwertigen Fischarten wie z. B. Kabeljau, Schellfisch und Scholle in den norwegischen Gewässern und im Barentssee angewiesen. Daher muß Norwegen einen Ausgleich durch einige Fangmöglichkeiten erhalten, die der Gemeinschaft im Rahmen ihres Fischereiabkommens mit Grönland in den eingeräumt wurden. Soll eine Gefahrdung der Fischbestände Gemeinschaftsgewässern verhindert und gleichzeitig die Fischereitätigkeit der Mitgliedstaaten soweit wie möglich aufrechterhalten werden, dürfte der Erwerb zusätzlicher Fangmöglichkeiten von Grönland die einzige Möglichkeit sein, mit Norwegen für 1997 eine ausgewogene Vereinbarung über gegenseitigen Zugang zu den Fischereibeständen zu erreichen. 10. VERWALTUNGSAUSGABEN: Keine ^ ISSN 0254-1467 KOM(96) 692 endg. DOKUMENTE DE 03 11 01 Katalognummer : CB-CO-96-714-DE-C ISBN 92-78-13857-6 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg


title: Komission asetus (EY) N:o 2387/96, annettu 16 päivänä joulukuuta 1996, Tunisiasta peräisin olevan oliiviöljyn tuontia koskevista erityistoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 447/96 yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä ja Uruguayn kierroksen maataloussopimuksen täytäntöönpanoon liittyvistä tietyistä siirtymätoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1477/95 muuttamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 666/96 muuttamisesta

eurovoc_concepts:
GATT
Tunisia
customs duties
import
import licence
olive oil


title: Kommissionens Beslutning nr. 2390/96/EKSF af 16. december 1996 om ophævelse af beslutning nr. 612/91/EKSF

eurovoc_concepts:
ECSC
coal
energy market
energy supply
production statistics


title: Propuesta de REGLAMENTO (CE) DEL CONSEJO por el que se reparten entre los Estados miembros determinadas cuotas de capturas de 1997 para los buques que faenen en la zona económica esclusiva noruega y en la zona pesquera en torno a Jan Mayen

eurovoc_concepts:
EU Member State
Norway
catch quota
fishing area
fishing vessel

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 16. 12. 1996 COM(96)693 final Propuesta de REGLAMENTO (CE) DEL CONSEJO por el que se reparten entre los Estados miembros determinadas cuotas de capturas de 1997 para los buques que faenen en la zona económica exclusiva noruega y en la zona pesquera en torno a Jan Mayen (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS Las consultas llevadas a cabo entre la Comunidad y Noruega, en Bergen del 13 al 15 de noviembre de 1996 y en Bruselas del 27 al 29 de noviembre de 1996 y del 9 al 11 de diciembre de 1996, desembocaron en la celebración de un acuerdo sobre los acuerdos de pesca recíprocos para 1997. Asimismo, la Comunidad, en nombre de Suecia, mantuvo consultas con Noruega, que condujeron a la celebración de un acuerdo por el que se define el acuerdo de pesca para 1997. De conformidad con el Acta de adhesión de Austria, de Finlandia y de Suecia, los acuerdos de pesca celebrados por estos países con terceros países son gestionados por la Comunidad. El propósito de la presente propuesta de Reglamento del Consejo es asignar a los Estados miembros las cuotas disponibles en 1997 en la zona noruega en virtud de los acuerdos mencionados. ¿ Propuesta de REGLAMENTO (CE) N° /96 DEL CONSEJO de. de diciembre de 1996 por el que se reparten entre los Estados miembros determinadas cuotas de capturas de 1997 para los buques que faenen en la zona económica exclusiva noruega y en la zona pesquera en torno a Jan Mayen EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) n° 3760/92 del Consejo, de 20 de diciembre de 1992, por el que se establece un régimen comunitario de la pesca y la acuicultura (,), cuya última modificación la constituye el Acta de adhesión de Austria, de Finlandia y de Suecia, y, en particular, el apartado 4 de su artículo 8, Vista la propuesta de la Comisión, Considerando que la Comunidad y Noruega han llevado a cabo consultas acerca de sus derechos de pesca mutuos para 1997 y, en particular, acerca del reparto de determinadas cuotas de capturas entre los barcos de la Comunidad en la zona de pesca noruega; Considerando que, de conformidad con los artículos 96 y 124 del Acta de adhesión de Austria, de Finlandia y de Suecia, los acuerdos de pesca celebrados por la República de Finlandia y por el Reino de Suecia con terceros países son gestionados por la Comunidad; Considerando que, en virtud del procedimiento establecido en el Acuerdo de pesca entre el Reino de Suecia y el Reino de Noruega, de 9 de diciembre de 1976, la Comunidad ha llevado a cabo, en nombre de Suecia, consultas con Noruega sobre sus derechos de pesca para 1997; Considerando que, para asegurar la gestión eficaz de las posibilidades de capturas disponibles, éstas deben asignarse a los Estados miembros en forma de cuotas, conforme al artículo 8 del Reglamento (CEE) n° 3760/92; Considerando que las actividades de pesca a las que incumbe este Reglamento están sujetas a las medidas de control establecidas en el Reglamento (CEE) n° 2847/93 del Consejo, de 12 de octubre de 1993, por el que se establece un régimen de control aplicable a la política pesquera común (2); (1) DO n°L 389 de 31. 12. 1992, p. 1. (2) DO n° L 261de 20. 10. 1993, p. 1. Considerando que no se ha alcanzado ningún acuerdo con Noruega sobre si las posibilidades de capturas disponibles deberían someterse a las disposiciones del Reglamento (CE) n° 847/96 del Consejo, de 6 de mayo de 1996, por el que se establecen condiciones adicionales para la gestión anual de los TAC y las cuotas (3), HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Desde el 1 de enero hasta el 31 de diciembre de 1997, los buques que enarbolen pabellón de un Estado miembro estarán autorizados a realizar capturas: en aguas dentro de la zona económica exclusiva noruega al norte de 62° 00' de latitud norte, o dentro de la zona de pesca en torno a Jan Mayen, y dentro de los límites de las cuotas establecidas en el Anexo I; en aguas dentro de la zona económica exclusiva noruega al sur de 62° 00' de latitud norte, y dentro de los límites de las cuotas establecidas en el Anexo II. Articulo 2 Las cuotas de pesca establecidas en los Anexos I y II no estarán sujetas a las condiciones establecidas en los artículos 2 y 3 y en el apartado 2 del artículo 5 del Reglamento (CE) n° 847/96 del Consejo. El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de enero de 1997. Artículo 3 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el. diciembre de 1996 Por el Consejo El Presidente (3) DOn°L 115 de 9. 5. 1996, p. 3. "1 Asignación de las cuotas de captura de la Comunidad en aguas noruegas para 1997, a ANEXO I que se refiere el artículo 1 Aguas noruegas al norte de 62° 00' de latitud norte Especies Division CIEM (en toneladas métricas de pescado fresco entero) Cuotas de capturas de la Comunidad Cuotas asignadas a los Estados miembros Bacalao I, II 35. 650 Eglefino 1,11 4. 000 Carbonero I, II 4. 000 Gallineta nórdica I, II 3. 500(1) Fletan negro I, II Bacaladilla Otras especies (capturas accesorias) II I, II 100 1. 000 450 Francia Alemania Reino Unido España Portugal Irlanda Grecia Francia Alemania Reino Unido Francia Alemania Reino Unido Francia Alemania Reino Unido España Portugal Alemania Reino Unido Francia Alemania Francia Alemania Reino Unido 3. 815 4. 150 16. 115 5. 210 5. 210 575 575 515 855 2. 630 515 3. 200 285 220 1. 880 400 190 810 50 50 500 500(3) 60 150 240 Caballa Ha 10. 100(2) Dinamarca 10. 100 Trr (2) (3) Si Noruega aplicase una prohibición de la pesca dirigida a la gallineta nórdica en las áreas al Norte de 70°N, esta restricción se aplicasá también a los buques communitarios que pesquen dicha cuota. De las cuales 10. 100 toneladas pueden pescarse en la zona CIEM IV a y Noruega puede pescar hasta 60. 000 en la misma zona del TAC fijado para la zona que se extiende al norte de 62° 00' de latitud norte. Solución ad hoc para 1997. o ANEXO II Asignación de las cuotas de capturas de la Comunidad en aguas noruegas para 1997, a que se refiere el artículo 1 Aguas noruegas al norte de 62° 00' de latitud norte (en toneladas métricas de pescado fresco entero) Especies Division CIEM Cuotas de capturas de la Comunidad Cuotas asignadas a los Estados miembros Faneca noruega (1) Lanzón Camarón Otras especies Bacalao Eglefino Carbonero Abadejo, merlán Arenque Caballa Especies industriales IV IV IV IV IV IV IV IV IV IV IV 50. 000 150. 000 1. 230 11. 000 500 930 1. 150 190 850 240 800 Dinamarca Reino Unido Dinamarca Reino Unido Dinamarca Suecia Dinamarca Reino Unido Alemania Bélgica Francia Países Bajos Suecia Suecia Suecia Suecia Suecia Suecia Suecia Suecia 47. 500(2) 2. 500(3) 142. 500(2) 7. 500(3) 1. 080 150(4) 5. 500 4. 125 620 60 255 440 p. m/5) 500 930 1. 150 190 850(4) 240(4) 800(4X6) Se incluyen la bacaladilla y el jurel mezclado de modo inextricable. Dentro de los límites de la cuota total de faneca noruega y lanzón, pueden sustituirse estos últimos entre sí hasta 38. 000 toneladas cuando se solicite. Dentro de los límites de la cuota de faneca noruega y lanzón, pueden sustituirse estos últimos entre sí hasta 2. 000 toneladas cuando se solicite. Las capturas accesorias de bacalao, eglefino, carbonero, abadejo y merlán se imputarán a las cuotas de estas especies. Cuota de "otras especies" asignada a Suecia por Noruega en el nivel tradicional. De las cuales una cantidad de 400 toneladas como máximo de jurel. G ISSN 0257-9545 COM(96) 693 final DOCUMENTOS ES 03 11 N° de catálogo : CB-CO-96-702-ES-C ISBN 92-78-13723-5 Oficina de Publicaciones Oficiales de las Comunidades Europeas L-2985 Luxemburgo


title: Együttes Fellépés (1996. december 16.), amelyet a Tanács az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján fogadott el az Europol Kábítószeregysége megbízatásának kiterjesztéséről

formats: html pdf print

text: 46 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 19/1. kötet 31996F0748 1996. 12. 31. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 342/4 EGYÜTTES FELLÉPÉS (1996. december 16. ), amelyet a Tanács az Európai Unióról szóló szerződés K. 3. cikke alapján fogadott el az Europol Kábítószeregysége megbízatásának kiterjesztéséről (96/748/IB) AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, EZT AZ EGYÜTTES FELLÉPÉST FOGADTA EL: tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak K. 3. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, emlékeztetve az Európai Unióról szóló szerződés K. 3. cikke alap- ján a Tanács által 1995. március 10-én elfogadott együttes fellé- pésre az Europol Kábítószeregységéről (1), amellyel megbízták az Europol Kábítószeregységét egyes tevékenységek végzésével, hogy segítse a tagállamokat a transznacionális bűnözés egyes formái- nak leküzdésében; emlékeztetve a Tanács 1995. jogi aktusára (2) az Europol-egyezmény kidolgozásáról, amelynek szövegét az Euró- pai Unió valamennyi tagállama kormányának képviselői aláírták; július 26-i emlékeztetve arra, hogy az egyezménynek az összes tagállam által történő elfogadását követő hatálybalépésével, az Europol megbí- zatása az Europol Kábítószeregységének jelenlegi megbízatásához képest kiszélesedik, és kiterjed a transznacionális bűnözés más formáira, beleértve az emberkereskedelmet is; szem előtt tartva az Európai Parlamentnek az 1996. szeptember 19-i határozataiban megfogalmazott kívánalmát, amely hangsú- lyozza az emberkereskedelem elleni küzdelem fontosságát és fel- hív arra, hogy az Europol Kábítószeregysége kapjon szerepet ezen a területen; tudatában azoknak a nőkereskedelemmel kapcsolatos következ- tetéseknek, amelyeket az Európai Bizottság és az osztrák kormány által 1996 júniusában összehívott bécsi konferencia fogadott el; tudatában azoknak a következtetéseknek, amelyeket a gyermekek kereskedelmi célú szexuális kizsákmányolása ellen, 1996. augusz- tus 26-31. között megrendezett stockholmi világkonferencia fogadott el; megállapodva abban, hogy az Europol Kábítószeregységének megbízatását kiterjesztik az emberkereskedelemre, 1. cikk Az 1995. március 10-i együttes fellépés 2. cikkének (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép: „(2) Az egység nem operatív csapatként tevékenykedik az információk és bűnüldözési operatív információk kicserélése és elemzése érdekében – amennyiben ezek két vagy több tag- államot érintenek – az alábbiakkal kapcsolatban: a) tiltott kábítószer-kereskedelem; b) radioaktív és nukleáris anyagok tiltott kereskedelme; c) embercsempészettel kapcsolatos bűncselekmények; d) emberkereskedelem; e) gépjárművek tiltott kereskedelme, valamint az ezekben érintett bűnszervezetek és a kapcsolódó pénzmosási tevékenységek. Ennek az együttes fellépésnek az alkalmazásában az emberke- reskedelem fogalma az Europol-egyezményben található meghatározással azonos. ” 2. cikk Ez az együttes fellépés a Hivatalos Lapban való kihirdetésének napján lép hatályba. Kelt Brüsszelben, 1996. december 16-án. a Tanács részéről az elnök M. D. HIGGINS (1) HL L 62. , 1995. 3. 20. , 1. o. (2) HL C 316. , 1995. 11. 27. , 1. o