eurovoc_concepts:
EU aid
EU production
common organisation of markets
tobacco
tobacco industry

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER "•mît Bruxelles, den 18. 12. 1996 KOM(96) 554 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om den fælles markedsordning for råtobak INDHOLDSFORTEGNELSE I. PRODUKTET 1. Oprindelse 2. Terminologi II. TOBAKSPRODUKTIONENS ØKONOMISKE OG SOCIALE BETYDNING A. De forskellige sorter, der dyrkes i EF B. Tobaksavl og beskæftigelse En krævende og arbejdsintensiv avl 1. 1. 1. Tobaksavlens tidsplan 1. 2. Beskæftigelsen i tobaksavlen 2. Tobaksavlen sikrer rentabiliteten på de bedrifter, hvor den finder sted C. Tobakken dyrkes i EF på små arealer, hvilket vanskeliggør en hoj Små dyrkede arealer En stærk mekanisering er ikke mulig i dag mekaniscringsgrad 1. 2. 3. Beskæftigelsen i forarbejdningssektoren 4. Beskæftigelsen i tobaksindustrien D. En kultur, der skaber erhvervsaktivitet i vanskeligt stillede områder III. ANALYSE AF EF-PRODUKTIONENS KVALITET OG DENS PLADS I VERDENSPRODUKTIONEN A. Kvantitativ udvikling i EF-produktioncn B. Det ringe prisniveau i EF viser, at kvaliteten af de fleste EF-producerede sorter er meget lav C. Produktionen opfylder ikke EF-forbrugcts kvalitetskrav D. Verdensmarkedet KONKLUSIONER AF DEL I, II OG III IV DEN FÆLLES MARKEDSORDNING EFTER REFORMEN I 1992 A. Budget og kontrol 1. 2. Et styret budget Formindsket risiko for svig B. Sektorens økonomi 1. 2. 3. For lavere markedspriser i forhold til præmierne a) Priserne for og efter 1992-reformcn b) Forholdet priser/præmier efter sort c) Forholdet priser/præmier efter land d) Hvorfor et så utilfredsstillende forhold? En forarbejdningsindustri under omstrukturering En tobaksindustri, der fortsat er godt repræsenteret i Det Europæiske Fællesskab C. Forvaltning 1. Ordningen er præget af en vis stivhed 2. Ordningen er også ret kompliceret 3. Overgangsperiode 4. Omstillingsprogrammer KONKLUSIONER PÅ DEL IV 1 1 1 2 3 5 5 5 6 6 8 8 9 9 10 11 12 12 14 15 17 19 20 20 20 20 22 22 22 22 23 23 24 24 25 25 25 26 26 27 V. FORSLAG TIL DEN FREMTIDIGE FÆLLES MARKEDSORDNING FOR TOBAK A. Kommissionens valg B. Valgmuligheder i fremtiden 1. Valgmulighed 1 - Gradvis indstilling af støtten a) Social og økonomisk virkning b) Alternativer til tobaksavlen 2. Andre afviste valgmuligheder 3. Valgmulighed 2 -Kommissionens forslag: En gennemgribende reform af sektoren (1) Ændre præmieordningen for at forbedre tobakskvaliteten - formål og udfordring (a) Hvorfor ændre den nuværende præmieordning? (b) Forslag: graduere EF-stotten efter produktionens kvalitet for. at fremme kvaliteten (bl) Princippet om graduering af EF-stotten (b2) Iværksættelse: graduering via en forøgelse af støtten til produccntsammcnslutninger (b3) Fordele/ulemper ved gradueringen via producentsammenslutningcrnc 28 28 30 30 30 30 32 34 34 34 36 36 37 37 (b4) Iværksættelse af denne graduering indebærer ikke nogen (2) Lette frivilligt ophør med tobaksavl (3) Lempe ordningen for kvoter og garantitærskler (4) Forenkle den administrative forvaltning (5) Fremme en bedre betaling for kvalitet (6) Tage hensyn til miljøet (7) Mindre skadelige sorter på markedet (8) Skærpe kontrollen ændring af præmiernes og kvoternes nuværende niveau 38 38 41 41 42 43 43 44 C. Andre forhold KONKLUSION AF DEL V 45 46 /:k I. 1. PRODUKTET Oprindelse Tobaksplanten er en subtropisk plante, der blev indført fra Sydamerika til Europa i det 16. århundrede. Der findes talrige sorter, der kan tilpasse sig meget forskellige klima- og jordbundsforhold. Der dyrkes således tobak på de fem kontinenter. Man finder den såvel i Polen som på Cuba, i USA og i Kina. 2. Terminologi Inden tobakken bliver en færdigvare (cigaret, pibetobak, cigar eller cigarillo), undergår den efter høsten to typer bearbejdning. Der skelnes mellem tre faser i tobakkens behandling. tobakken først dyrkes, derefter høstes og endelig tørres af producenter eller tobaksavlere på bedriften; det drejer sig her om "bladtobak" bladtobakken leveres dernæst til virksomheder eller "forarbejdningsvirksomheder", der bearbejder den, emballerer den og gør den klar til oplagring og anvendelig for fabrikanterne; den bliver derefter til "forarbejdet tobak" eller "tobak i baller", det er den "første bearbejdning" den forarbejdede tobak behandles derefter af "fabrikanterne", der efter at have ladet den undergå en "anden bearbejdning" forarbejder den til en færdigvare. Der skelnes således mellem bladtobak, forarbejdet tobak og færdigvare, der passerer tre forskellige erhvervsdrivende: producenten, forarbejderen og fabrikanten. Selv om disse tre erhvervsaktiviteter er forskellige, kan de udøves af samme virksomhed i ordets juridiske betydning. Disse tre aktiviteter udgør tobaksbranchen. Dette udtryk anvendes især for at betegne den indbyrdes sammenhæng, tobaksforarbejdningens erhvervssektorer. tobaksproduktionens består mellem der og Tobaksbranchens folk skelner mellem: aromatiske tobakker, hvis aroma giver den blanding, der anvendes til fremstilling af cigaretter, den tilstræbte karakter neutrale tobakker, "fyld", der udgør blandingens hoveddel. Kun råtobak (i blade eller i baller efter forarbejdning) er et landbrugsprodukt (bilag II til Romtraktaten). Færdigvarerne er industriprodukter (uden for bilag II). A t H. TOBAKSPRODUKTIONENS ØKONOMISKE OG SOCIALE BETYDNING EF's produktion af bladråtobak (1000 tons) 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 385,2 387,5 398,6 411,2 419,9 429,7 407,8 342,7 327,9 333,2 E UR 12 Med en produktion svarende til 4,6% af verdensproduktionen i 1994 er EU verdens femtestørste producent af råtobak. Siden et højdepunkt i 1991 har EF-produktionen været konstant faldende. Ved ikrafttrædelsen i 1992 af den nye fælles markedsordning for råtobak blev det muligt at formindske visse tobaksproduktioner uden reelle afsætningsmuligheder, i og med at der blev indført en ordning med produktionskvoter. Hver medlemsstats andel af EF's produktion af bladråtobak i 1995 , Tyskland _. Portugal 1% „ L. Østrig ° '1% Frankrig 8% Belgien 0,3% Spanien 13% Grækenland 36% Med henholdsvis 39% og 36% af EF-produktionen i 1995 er Italien og Grækenland langt de vigtigste producentlande. Herefter følger Spanien (13%) og i aftagende rækkefølge Frankrig, Tyskland, Portugal, Belgien og Østrig. Denne rapport vedrører kun tobaksproduktionen i De Tolv. Blandt de nye medlemsstater producerer kun Østrig tobak (kvote på 600 tons). A. De forskellige sorter, der dyrkes i EF Sorter, der blev dyrket I EF i 1996 Fre cured Dark air cured 2% 13,2% Light air cured 21,2% Til trods for sorternes meget store forskellighed og karakteristiske egenskaber kan sorterne klassificeres efter den teknik, der anvendes til tørring af bladene eller "curing". Der skelnes således efter en internationalt anerkendt klassifikation mellem: "flue cured" Det er tobakker, der tørres i ovne, hvor luftcirkulationen, temperaturen og fugtighedsgraden kontrolleres. Det drejer sig om lyse tobakker, hvis mest kendte sort er Virginia (kaldet "bright" i Italien), der anvendes til fremstilling af lettere cigaretter, herunder amerikanske cigaretter. "light air cured" Det er tobakker, der lufttørres i tørrelader, og som man ikke lader fermentere. De indgår i kategorien aflyse tobakker, der i EF er repræsenteret ved sorterne Burley og Maryland —> Grundelementer i sammensætningen af cigaretter med amerikansk smag, hvis forbrug er stigende i alle verdens lande. Flue cured og light air cured er meget efterspurgte på verdensmarkedet, for så vidt de er af god kvalitet, men konkurrencen er hård. "sun cured" De tørres i solen. Det drejer sig om orientalske tobakker, som branchens folk underopdeler i egentlig orientalske tobakker, hvis aromatiske kvalitet udgør deres værdi, især Basmas, Kaba Kulak, og Katerini, og balkantobakker, italienske sun cured og de fleste af de øvrige græske orientalske tobakker. —> Sun cured, der indgår i sammensætningen af næsten alle blandinger på grund er meget efterspurgt på af dens usædvanlige aromatiske egenskaber, verdensmarkedet. EF-sorterne er normalt af udmærket kvalitet. "dark air cured" Tørret ligesom de første, men hvor man lader en naturlig fermentering finde sted, inden de markedsføres. Det er råtobakker eller sorte tobakker, blandt hvilke man kan anføre Paraguay, Badischer Geudertheimer, Havanna og fermenteret Burley. —> Da de især indgår i sammensætningen af brune cigaretter, hvis forbrug er faldende, udviser efterspørgslen på verdensmarkedet en stærk vigende tendens. "fire cured" Tørres ved ild. I EF drejer det sig hovedsagelig om Kentucky, der især produceres og forbruges i Italien (Toskana-cigarer). —> Verdensmarkedets efterspørgsel efter denne sort er nu stærk faldende. B. 1. Tobaksavl og beskæftigelse En krævende og arbejdsintensiv avl /. /. Tobaksavlens tidsplan Selv om tobaksavlen i Europa varierer efter sort og land, er tobaksavlens hovedetaper i almindelighed følgende: i slutning af vinteren forberedelse af såningen, pløjning af jorden begyndelse af foråret tilberedning af jorden (fjernelse af ukrudt, vanding, gødskning. ) forår optagning af frøplanter, udplantning på mark (med hånden eller med en plantemaskine) forår/sommer pleje af planterne, jordbehandling, vanding, radrensning, lugning og hypning sommer høst, især ved håndkraft, blad for blad, pr. successiv bladstand nedefra og tørring efterår/vinter sortering af tobakken, bearbejdning af høsten i baller og levering Et af hovedtrækkene ved tobaksdyrkning er, at den kræver meget omhyggelig pleje: efter at have fremavlet unge planter i væksthus planter tobaksavleren disse frøplanter ud på markerne for i de fleste tilfælde i EF enkeltvis at høste bladene, der hurtigt modner. Tilberedning af jorden, fjernelse af ukrudt, og udplantning er ofte mekaniseret, men høst og sortering af tobakken foregår hovedsagelig ved håndkraft. —> Tobaksavl forudsætter en betydelig arbejdskraft, især ved udplantning og høst. 1. 2. Beskæftigelsen i tobaksavlen Der er ca. 135 000 tobaksavlere i EF, hvoraf 52% arbejder i Grækenland og 31% i Italien. Det antal personer, der lever af tobaksavl, overstiger de 135 000 tobaksavlere, da arbejdskraftbehovet anslås til ca. 170 000 heltidsjob. Der er også mange indirekte job. idet denne procentsats varierer Tobaksavl er nemlig en af de mest arbejdsintensive kulturer i EF. En EF-avler bruger i gennemsnit 2 200 arbejdstimer om året for at dyrke en hektar, mens en normal landmand behøver 147 timer for at dyrke en hektar af sin produktion. For de fleste sorters vedkommende tegner arbejdskraften sig for mellem 50% og 70% af land og produktionsomkostningerne, sort. Tobaksavlens andel af den samlede beskæftigelse i Grækenland er større end dens andel af de producerede mængder. En stor del af de tobakker, der dyrkes der, er nemlig orientalske sorter, hvis dyrkning kræver en betydelig arbejdskraft (arbejdskraften tegner sig for 85% af produktionsomkostningerne for sorten Basmas). I Italien derimod dyrker tobaksavlerne en stor mængde lyse tobakker, der luft- eller ovntørres, og hvis dyrkning kræver mindre arbejdskraft (arbejdskraften udgør 45% af produktionsomkostningerne for sorten flue cured). Dette betydelige arbejdskraftbehov dækkes for over 80 procents vedkommende af familiens egen arbejdskraft. Meget ofte er hele familien inddraget i tobaksavlen, især i Grækenland ved høsten og sortering af bladene. Tobaksavlen gør det også muligt for mange familier at leve på landet. efter Tobaksavlerne gør mere og mere brug af sæsonarbejdere ved udplantning og høst. —> Tobaksavlen skaber megen beskæftigelse især i Grækenland og i mindre udstrækning i Italien. I visse områder skaffer den udkommet til hele befolkningen og bidrager således til opretholde beskæftigelsen på landet. 2. Tobaksavlen sikrer rentabiliteten på de bedrifter, hvor den finder sted De landmænd, der dyrker tobak, praktiserer ofte polykultur. Selv om tobaksavlen udgør om ikke den eneste, så dog i det mindste den vigtigste kilde til beskæftigelse og indkomst for en stor del af de personer, der dyrker tobak, har mange også andre bibeskæftigelser, der ikke i sig selv kan sikre disse familiebrugs overlevelse. Med ca. 7 700 ECU/ha i 1995 (inklusive EF-støtten, der udgør ca. 6 380 ECU/ha) er produktionen af råtobak en af de europæiske kulturer, der giver de største indtægter pr. ha, men indkomsten pr. capita er i betragtning af arbejdskraftbehovet lavere end EF- gennemsnittet. Selv om tobaksavlen kun beslaglægger små arealer på landbrugsbedriften, udgør den ofte det finansielle grundlag. I gennemsnit skaffer tobaksavlen over handelen af indkomsterne på de bedrifter, hvor den finder sted. Denne kultur gør det desuden muligt at opnå et stort dækningsbidrag pr. ha, og da den ikke støder på afsætningsvanskeligheder, sikrer den landmanden relativt stabile indkomster. Produktionens afsætningssikkerhed, der opnås ved tobaksbranchens struktur og de snævre bånd mellem avlere og forarbejdningsvirksomheder, gør det muligt for visse avlere at investere i andre aktiviteter. Udbygningen af turismen på landet i visse områder såsom Périgord fra tobaksproduktion. i stor udstrækning finansieret over i Frankrig er indkomsterne —> Uden tobakken ville næsten samtlige bedrifter, der er berørt af denne avl, ikke være rentable. C. Tobakken dyrkes i EF på små arealer, hvilket vanskeliggør en høj mekaniseringsgrad 1. Små dyrkede arealer Det samlede dyrkede tobaksareal i EF i 1994 androg 158 945 ha og i 1995 androg det samlede areal under kontrakt 149 578 ha. Gennemsnits areal pr. producent Medlemsstat Gennemsnits areal pr. producent Flue-cured 3,87 ha Grækenland Light air-cured 0,97 ha Dark air-cured 0,83 ha Fire-cured Sun-cured 1,85 ha 0,67 ha Græske orient. 0,84 ha I ALT 1,11 ha Italien Spanien Frankrig Tyskland Portugal Belgien 0,92 ha 1,20 ha 2,07 ha 1,05 ha 1,70 ha 3,16 ha 1,18 ha Det dyrkede gennemsnitsareal pr. tobaksavler er ringe (ca. 1,11 ha). Dette tal varierer efter sort og land (det gennemsnitsareal, som den italienske avler af Virginia råder over, andrager 7,88 ha sammenlignet med 0,74 ha for den græske avler af sun cured). Gennemsnitsproduktionen pr. producent udgør 2,4 tons. Den varierer inden for et udsving fra 1 til 10 mellem sorterne Basmas og Virginia, og den er fem gange højere i Spanien end i Grækenland. Disse tal viser, at en bedrift, der hovedsageligt er udlagt med tobak, med offentlig støtte kan være rentabel med et lille areal og en lille produktion. Det skal tilføjes, at for de fleste avlere, der praktiserer polykultur, overstiger det areal, de vedligeholder, langt det areal, der strengt taget er udlagt med tobak. Polykulturen praktiseres nemlig for at udnytte de arealer, der frigøres ved den betydelige omdrift, som tobaksdyrkningen kræver (perioder på indtil syv år mellem to afgrøder på samme jord for at undgå udpining af jorden og tobakssygdomme). Desuden skyldes miljøskaderne i forbindelse med tobaksdyrkning især overdreven gødskning, overdreven vanding og uhensigtsmæssig anvendelse af pesticider. —> Tobaksavlen finder normalt sted på små arealer. Mulighederne for at mekanisere udplantningen og høsten er derfor begrænset. Gennemsnitsudbyttet pr. ha er således kun steget lidt i de sidste ti år. 2. En stærk mekanisering er ikke mulig i dag I USA er mekaniseringen af visse etaper (især høst og udplantning) af dyrkningen af sorterne flue cured og air cured langt mere fremskreden end i Europa. Anvendelsen af maskiner er teknisk mulig, fordi arealerne er store og de dyrkede sorter egner sig til det, og er rentabel, fordi produktionens værditilvækst er meget høj. En sådan mekaniseringsgrad er ikke mulig på mellemlang sigt i EF, da: produktionsomkostningerne allerede er meget høje (aflønning af arbejdskraften, indkøb af det nødvendige materiel til tørring af blade: ovne, tørrelader. ) og overskuddet ikke er stort nok til erhvervelse af nye maskiner, de europæiske landbrugs små arealer (i gennemsnit 1,11 ha) gør det vanskeligere at anvende og amortisere avancerede maskiner og kun landmanden for visse sorters vedkommende såsom græsk sun cured efter bedømmelse af bladenes farve og tekstur på hver plante kan afgøre, om bladene er modne til høst. Mekaniseringens udbygning er kun mulig i forbindelse med et øget kooperativt landbrug. —> Tobaksdyrkning er derfor en meget krævende kultur, der indebærer anvendelse af megen arbejdskraft, der vanskeligt kan erstattes med en øget mekanisering på mellemlang sigt. 3. Beskæftigelsen i forarbejdningssektoren Tobakshøsten skaber automatisk beskæftigelse i forarbejdningssektoren. Bladene skal sorteres, renses, strippes og emballeres, for at de kan sælges til fabrikanterne. Den første bearbejdning er en sæsonbestemt aktivitet, der er koncentreret på en periode på fem måneder. Denne aktivitets fortsatte beståen i EF er direkte afhængig af fortsat tobaksdyrkning i EF. Transport af råtobak er meget dyr, hvilket gør dens indførsel til forarbejdning i EF urentabel. En EF-forarbejdningsvirksomhed kan ikke leve af at forarbejde indført tobak (undtagen grænsehandel). Produktionsstedets nære beliggenhed er en hovedbetingelse for virksomhedens rentabilitet. Forarbejdningsvirksomhederne ligger i de fleste tilfælde i selve dyrkningsområderne. Selv om en stor del af denne proces er mekaniseret, er en betydelig arbejdskraft nødvendig bl. a. for at sortere bladene. En undersøgelse, som et privat institut1 foretog i 1992, anslog antallet af personer i sektoren for den første bearbejdning af tobak til 30 000 i 1990 (dette tal omfatter fast beskæftigelse og sæsonarbejde). —> Forarbejdningsvirksomhederne, hvis aktivitet direkte afhænger af tobaksdyrkningen, beskæftiger en betydelig arbejdskraft. 4. Beskæftigelsen i tobaksindustrien Ovennævnte undersøgelse satte antallet af personer, der direkte var beskæftiget i tobaksindustrien i Europa i 1990, til 83 400. I de fleste tilfælde findes disse arbejdspladser i private firmaer, der ikke er økonomisk afhængige af tobaksdyrkningen i EF. Det forholder sig anderledes, når disse arbejdspladser findes på offentlige virksomheder eller privatiserede virksomheder, hvilket for en stor del er tilfældet i Frankrig, Italien, Portugal og Spanien. Disse endnu offentlige virksomheder fører undtagen i Frankrig som følge af deres status som et offentlig serviceorgan en indkøbspolitik, der går ud på at dække en betydelig del af deres behov ved opkøb af indenlandsk produktion. Disse virksomheder er meget afhængige af EF-tilskud, der gør det muligt at opretholde en lokal produktion. Der findes tobaksfabrikanter i næsten alle medlemsstaterne med særlige specialiseringer såsom fremstilling af cigarer på De Kanariske Øer. —>Offentlige og privatiserede tobaksvirksomheders konkurrencedygtighed er direkte afhængig af fortsat tobaksdyrkning i Europa. "L'industrie du Tabac dans la Communauté européenne, 1990" (Tobaksindustrien i EF). Pieda, januar 1992. 10 D. En kultur« der skaber erhvervsaktivitet i vanskeligt stillede områder Selv om tobakkens bidrag til EF's samlede bruttolandbrugsproduktion er temmelig ringe, nemlig 0,7% af den samlede produktion, har tobaksdyrkningen ofte stor økonomisk betydning på lokalt niveau i det område, hvor den finder sted. Tobaksdyrkningen skaber erhvervsaktivitet i de områder, hvor den finder sted. Denne dyrkning kræver nemlig en betydelig arbejdskraft, som familierne selv leverer, og gør det således muligt for hele familier et leve på landet. Ved at fastholde befolkningen på landet skaber tobaksdyrkningen en betydelig erhvervsaktivitet (forretninger og offentlige serviceorganer) og bidrager således til at holde liv i områder, der er truet af befolkningens aldring og affolkning. Det er nemlig slående at konstatere, at tobaksproduktionen i meget stor udstrækning er koncentreret på områder, der er klassificeret som mål 1-områder. Den bidrager således meget betydeligt til økonomien i Thrakien, i de bjergrige områder i Nordgrækenland, i Campania og Puglia, i Syditalien og i Extremadura i Spanien. Hele den erhvervsaktivitet og de arbejdspladser, der skabes i forarbejdningssektoren, afhænger også direkte af tobaksdyrkningen. Denne aktivitet udfoldes det meste af tiden i selve tobaksområderne og bidrager således til at give dem en industri struktur. —> Små brug med ringe udbytte, der skaber en industriaktivitet, gør det muligt at beskæftige en betydelig arbejdskraft og fastholde mange familier på stedet i områder, der ofte er industrielt tilbagestående. For at illustrere dette er det nok at konstatere, at 46% af EF's tobaksavlere er græske landmænd, der sammen med deres familier dyrker de meget lovende sorter sun cured på brug på gennemsnitligt 0,8 ha under jordbunds- og klimaforhold, der gør enhver alternativ produktion meget vanskelig, i mål 1-områder. EF-støtten til tobaksdyrkningen bidrager betydeligt til producentlandenes fysiske planlægning. 11 III. ANALYSE AF EF-PRODUKTIONENS KVALITET OG DENS PLADS I VERDENSPRODUKTIONEN er priserne I forhold til priserne på de samme sorter på andre markeder såsom Zimbabwe eller Malawi om forarbejdningsvirksomhedernes gennemsnitlige opkøbspris for EF-produceret råtobak er lav (0,6 ECU/kg for 1995-høsten), er dette tal fordoblet i forhold til den foregående høst. Denne situation, der viser, at gennemsnitskvaliteten af visse EF-sorter er meget lav, afspejler også et verdensmarked, der efter en afmatning nu er i bedring. i Europa produceret tobak lave. Selv på A. Kvantitativ udvikling i EF-produktionen EF-produktionen af råtobak steg kraftigt indtil 1991 og faldt derpå med ca. 24% mellem 1991 og 1995. Denne udvikling kan hovedsageligt forklares ved to faktorer: "jagten efter præmie" især for sorterne Virginia og Badischer, der indtil 1992 under den tidligere markedsordning førte til en eksplosionsagtig stigning i en svigagtig produktion i spekulationsøjemed iværksættelsen i 1992 af den nye fælles markedsordning for tobak, der med indførelsen af kvoter gør det muligt at begrænse produktionen. Selv om den samlede produktion af alle de dyrkede sorter har udvist en faldende tendens i de seneste år, skyldes stigningen i EF-produktionen først og fremmest den imponerende vækst i EF's produktion af sorten flue cured, der næsten tredobledes fra 1986 til 1992 for i dag at udgøre den største tobaksgruppe i EF med 36% af produktionen. Det land, hvor denne udvikling har været mest markant, er Grækenland, hvor produktionen af denne sort steg 72 gange i løbet af seks år. Stigningen i produktionen af sorten flue cured afspejler tendensen på verdensmarkedet og tendensen til en produktion i spekulationsøjemed i EF, der indtil 1992 mere var begrundet ved en "jagt efter præmier" end ved de faktiske behov på EF-markedet. 12 Efter 1992 fastlægges produktionens størrelse i stor udstrækning ved garanti tærskler. Efter højdepunktet på 430 000 tons i 1991 lå produktionen således på 328 000 tons i 1994 og steg lidt til 333 180 tons i 1995. Garantitærskler for 1996 og 1997 (i tons) I Flue cured II Light air- cured III Dark air- cured IV Fire cured V Sun cured A n d re VI Basmas VII Katerini VIII KL Kulak Italien Grækenland Spanien Portugal Frankrig Tyskland Belgien Østrig 48 000 30 700 29 000 5 500 9 000 3 000 30 46 500 12 400 2 470 1 200 6 600 4 500 200 470 17 900 6 900 10 800 30 13 500 15 700 26 100 22 250 19 550 12 000 4 500 1 700 100 1 ALT 132 X00 126 700 42 300 6 700 27 600 12 000 1 900 600 125 230 74 340 47 000 6 930 29 200 26 100 22 250 19 550 350 600 —> Udviklingen i EF's produktion af råtobak var for en dels vedkommende præget af en jagt efter præmier, der pustede produktionen kunstigt op. Indførelsen af en kvoteordning gjorde det muligt at begrænse produktionen. 13 B. Pet ringe prisniveau i EF viser, at kvaliteten af de fleste EF-producerede sorter er meget lav Priserne i EF er ikke tilstrækkelige til at dække tobaksavlernes produktionsomkostninger. Den gennemsnitspris, som forarbejdningsvirksomhederne opkøber EF-tobak til, er yderst lav (0,6 ECU/kg i 1995). Selv om faldet i EF-priserne er meget påvirket affaldet i verdensmarkedspriserne, er det niveau, de har nået i EF, meget lavere end værdien af et kg tobak, sådan som den noteres på markederne i Malawi, Zimbabwe eller USA. Det lave prisniveau i EF forklares først og fremmest ved den ringe kvalitet af EF- tobakken. Selv om den gennemsnitlige kvalitet af tobak i EF er lav, viser en mere detaljeret undersøgelse, at de fleste af de græske orientalske tobakker (Gruppe VI, VII og VIII) er af god kvalitet og sælges til høje priser. Til gengæld udgør tobakkerne af god kvalitet i de andre grupper en ringe del af produktionen. Den utilstrækkelige kvalitet gør sig især gældende for de fleste græske og italienske sorter af Virginia og Burley, hvis produktion støttes af en EF-præmie, der undertiden er indtil 99 gange større end opkøbsprisen for et kg tobak. Denne tobak kan kun afsættes som fyld i blandinger af lav kvalitet. Dette fald blev opvejet af hævdede priser for visse græske orientalske sorter og i mindre omfang af den gode kvalitet af dark air cured. Når man analyserer prisernes gennemsnitsniveau i de to vigtigste producentlande, konstateres det, at: (Basmas, Katerini, Kaba-Kulak og 36% af i Grækenland er der et stærkt punkt i produktionen, nemlig en specialisering i kvalitetsprodukter tobakken "sun-cured"), der sælges til priser, der klart ligger over EF's gennemsnit, og som i et vist omfang opvejer en dårlig produktion af flue-cured. Det skal bemærkes, at priserne er steget betydeligt i Grækenland for 1995-høsten (de er fordoblet for Basmas og firedoblet for flue cured). i Italien er der til forskel fra Grækenland ikke nogen særlig ydedygtig sort, der afsættes til priser, der klart ligger over gennemsnittet. Tværtimod opnår 90% af produktionen af hver sort en pris på under 0,442 ECU/kg, og over 75% af produktionen af flue-cured, light, dark og sun sælges til en pris mere eller mindre under 0,088 ECU/kg. Italien producerer dog flue cured af god kvalitet, især i landets nordlige del. Kun opkøbspriserne for denne sort steg i 1995 og kunne således drage fordel af bedringen på verdensmarkedet fra opkøbspriserne for de øvrige italienske sorter, der fortsat er yderst lave. forskel til —> Undtagen for visse specifikke sorter (bl. a. græske orientalske tobakker) viser det meget lave niveau for opkøbspriser for råtobak i EF, at EF-produktionens kvalitet generelt er lav. 14 C. Produktionen opfylder ikke EF-forbrugets kvalitetskrav Selv om EF-produktionen potentielt kan dække henved halvdelen af EF's forbrug, dækker EF-produceret tobak kun 23% af EF's behov, idet resten indføres. I de seneste femten år har EF's forbrug undergået en dybgående ændring, som EF's produktion ikke har kunnet tilpasset sig. De nationale markeder, der tidligere var lukkede og hovedsageligt blev forsynet via en lokal produktion, er blevet frataget deres beskyttelse, og forbruget har udviklet sig i retning af amerikansk tobakssmag. En del af den lokale produktion, bl. a. af gruppe V, har ikke kunnet omstille sig og således tilpasse sig udviklingen i forbruget. Alle sorter af råtobak under ét, i tons/år Udførsler 200000 100000 o -100000 -200000 -300000 -400000 -500000 I " I Saldo I Udførsler Indførsler I Indførsler I Saldo under om EF alle Selv omstændigheder for at dække sit forbrug altid må indføre visse typer tobak, som det ikke kan producere rentabelt på sin egen jord, skal det understreges, at dets indførsel er langt større end dets egen produktion og dets udførsel. Forskellen i værdi er endnu større: den tobak, EF indfører, er dobbelt så meget værd som den produktion, det udfører. Der er en negativ saldo for alle tobakssorter, der dyrkes i EF undtagen de græske orientalske sorter. Problemet er særlig udpræget for sorten flue-cured. Lande, som EF's eksport går til, eller sorter af råtobak taget under ét Central- og Østeuropa 19,2% Det tidligere USSR 2 0 , 8% Tobak af dårlig kvalitet til sælges hovedsageligt eksport områder til (Central- og Østeuropa, Nordafrika, Det tidligere tobakkens USSR), hvor kvalitet betyder mindre end i d e ns b e t r a g t n i ng af befolkningernes meget lave levestandard. o p k ø b s p r is Sun-cured udgør dog en undtagelse, da den er den eneste sort med positiv handelsbalance i mængde. Tobak er omfattet af en importordning med værditold, der er bundet i GATT. Den seneste udvikling i den ydre toldbeskyttelse har ikke haft større virkning for EF-markedet. 15 Tobak er underlagt den generelle regel for nedsættelse af toldbeskyttelsen, der blev revideret i forbindelse med Uruguay-runden. Det skal bemærkes, at AVS-landene i forbindelse med Lomé-konventionen kan udføre tobak til EF toldfrit (f. eks. Zimbabwe og Malawi). Der gives særlige indrømmelser i forbindelse med præferenceaftalerne. —>Den utilstrækkelige kvalitet af en stor del af produktionen og stigningen i og i visse tilfælde opretholdelsen af en produktion uden tilstrækkelig forbindelse til EF- markedets behov forklarer, hvorfor selvforsyningsgraden er så lav. 16 D. Verdensmarkedet Verdensmarkedet for råtobak er et meget specielt marked, da der ikke findes verdensmarkedsnoteringer for tobak, og da det er domineret af fire amerikanske og britiske multinationale selskaber (Philip Morris, BAT industries, RJ Reynolds og Rothmans international). Verdensproduktionen af bladtobak Andre lande 1 1% MeHemøeten 4,2% Nordamerika 13,2% Central- og Sydamerika 9,6% EF 5,4% Østeuropa og Ex-USSR 5,0% Sa hel-landene 6,1% Asien uden Kina 19,7% Kina, der producerer 42% af verdensproduktionen, er så langt det største producentland efterfulgt af USA og Indien. EF indtager en femteplads med 4,6% af verdensproduktionen i 1994. EF er på den anden side verdens største importør af tobak. Verdens og Kinas produktion af bladråtobak i 1 000 tons 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995* Verden 6000,5 6130 6710,6 7200 7053,1 7607,8 8324,9 8306,1 6515,3 7239,3 Kina 1707 1943 2620 2870 2627,5 3030,7 3499 3451 2320 3100 • Skøn US DA Den betydelige stigning, som prægede verdensproduktionen for råtobak indtil 1993 (især for sorterne flue-cured og Burley), skyldtes en meget hurtig vækst i produktionen i udviklingslandene (Kina, Indien, Brasilien, Zimbabwe, Malawi, Tyrkiet. ) og blev ikke absorberet af en proportional vækst i verdensforbruget. Dette medførte en stigning i verdenslagrene og et fald i priserne indtil 1993. Siden da er priserne som følge af den vigende produktion, det stigende verdensforbrug og de faldende lagre på ny på vej opad, selv om de endnu ikke har nået niveauet i 1991. 17 I udviklingslandene konstateres der en forbedring af den producerede kvalitet. Her er arbejdslønnen også den vigtigste produktionsomkostning ved tobaksdyrkningen. Disse lande har derfor af produktionens kvalitets-/prisforhold i disse lande kommer til udtryk i øget konkurrenceevne og vundne markedsandele på eksportmarkederne. Det siger meget i denne forbindelse, at Malawi og Brasilien i 1993 overgik USA som verdens største eksportør af Burley og flue-cured. indlysende prisfordel. Forbedringen en Den generelle tendens er øget priskonkurrence på verdensmarkedet. Det er interessant at bemærke, at USA, der er verdens næststørste producent, trods en udmærket tobakskvalitet ikke har kunnet modstå den øgede konkurrence: priserne på den amerikanske produktion er fortsat høje, markedsandelene på eksportmarkederne falder, markedsandelene på hjemmemarkedet følger den samme udvikling og importen til lavere priser til USA af flue-cured og Burley, der dog er sorter, som amerikanerne dyrker, stiger. Endelig skal man nævne den usikkerhed, som den kinesiske produktion skaber på verdensmarkedet. Dette land alene producerer 40% af verdensproduktionen, men stigningen i Kinas produktion er hidtil gået til at dække det interne forbrug, der er i konstant vækst. Den kraftige forøgelse af lagrene samt de store multinationale selskabers betydelige investeringer kan dog fa Kina til at satse på eksport i stort omfang. Hvis denne tendens, der i dag er i sin vorden, bekræftes, vil den fa store følger for verdensmarkedet og især true den europæiske produktion, der for en stor dels vedkommende også består af billig tobak til fyld. —> Verdensmarkedet for råtobak er præget af en konstant forbedring af produktionens kvalitets/prisforhold i udviklingslandene, hvis markedsandele øges betydeligt. Kina truer ligevægten på verdensmarkedet især for produktionen af flue-cured. 18 KONKLUSIONER AF DEL I. II og III Hvis man ser bort fra meget specielle produktioner som de græske orientalske sorter, kan det fastslås, at en forbedring af EF-produktionens kvalitet er en betingelse for rentabilitet på mellemlang sigt. Hvis EF-produktionens kvalitet ikke forbedres, er produktionen af råtobak i EF dømt til undergang på mellemlang sigt. EF-produktionens afsætningsmuligheder er nemlig kun midlertidige. Den betydelige efterspørgsel fra de tidligere østlande, der for tiden aftager størstedelen af EF's eksport, vil måske snart blive dækket af en traditionel lokal produktion, og forbrugerne vil med den stigende levestandard blive mere og mere kvalitetsbevidste. Denne tendens til stigende krav til kvalitet er en grundlæggende tendens på verdensmarkedet i dets helhed, der går hånd i hånd med udviklingen i forbruget af amerikanske cigaretter og mere generelt stigningen i forbruget af stadig lettere tobak og stadig strengere sundhedskrav. EF-produktionens nuværende specialisering i produktion af billig tobak til fyld kan blive stærkt udkonkurreret af lande med meget lave produktionsomkostninger og især af Kina, der, hvis landet øger sin eksport, kan fortrænge EF fra dette marked. Endelig skal det understreges, at den opkøbspris, som forarbejdningsvirksomhederne betaler, i EF kun udgør 20,7% af præmien til producenten. Dette tal viser, i hvilken grad sektoren er afhængig af offentlige tilskud. Den eneste måde at lette sektorens afhængighed af offentlige tilskud består i at forbedre produktionens værdi og nedsætte præmien for tobak, der sælges til lave priser. EF-produktionen kan udvikle sig Uden at påstå, at der kan produceres tobak af samme kvalitet som i Zimbabwe eller USA, siger branchefolkene samstemmende, at EF råder over det nødvendige potentiale for at producere en tobak af mellemgod kvalitet, der for tiden sælges på verdensmarkedet til klart højere priser, der f. eks. for flue-cured overstiger 3$ for et kg tobak i baller. En sådant mål er så meget mere realisabelt, som visse EF-tobakker såsom italienske eller spanske flue-cured eller franske Burley for ikke at tale om en stor del af de græske sun-cured allerede er nået op på acceptable priser. Produktionsteknikken og - betingelserne er således til stede for at dyrke en kvalitetstobak i EF, såfremt den offentlige støtte opretholdes. 19 IV. DEN FÆLLES MARKEDSORDNING EFTER REFORMEN I 1992 1992-reformen betød, at en række bestemmelser, der åbnede store muligheder for svig, blev afskaffet, og at væksten i en produktion af tvivlsom handelskvalitet blev bragt til ophør; endvidere lykkedes det at bremse den stærke stigning i budgetudgifterne, en stigning, der var blevet mere og mere udtalt fra slutningen af 1980'erne. A. Budget og kontrol 1. Et styret budget 1992-reformen af den fælles markedsordning for tobak gav mulighed for budgetstyring, og den stærke udgiftsstigning under den tidligere fælles markedsordning blev bragt til ophør. Denne styring er først og fremmest en direkte følge af, at ordningen med produktionskvoter anvendes korrekt. I forhold til de fastlagte tærskler, ifølge hvilke kvoterne skulle nedskæres fra 370 000 t i 1993 til 350 000 t fra 1994 (efter en produktionsstigning under den tidligere ordning, hvor man nåede op på 430 000 t i 1991), er produktionen hele tiden forblevet lavere end kvoterne: 343 000 t i 1993, 328 000 t i 1994 og 333 180 t i 1995. Denne gode styring kan endvidere tilskrives, at ordningerne med eksportrestitutioner og intervention er blevet afskaffet. Udvikling i budgetudgifterne EUR 12 (i mio. ECU) 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 782,2 917,9 987,1 1. 138,9 1. 232,1 1. 329,6 1. 233,1 1. 165,1 1. 057,4 993,0 —> Den nye fælles markedsordning, der blev indført i 1992, og som reducerede produktionen og afskaffede flere kostbare mekanismer, har gjort det muligt at stabilisere og endog formindske budgetudgifterne. 2. Formindsket risiko for svig Risikoen for svig er blevet væsentlig formindsket med den nye fælles markedsordning. til svig under den tidligere De komplekse foranstaltninger, der fristede markedsordning, er blevet afskaffet; den nye markedsordning omfatter ikke længere intervention, eksportrestitutioner, hensyntagen til svind eller referencer for vandindhold, og begrebet udløsende begivenhed, der blev anvendt i 20 mmmmmmmmmmm forbindelse med udgifterne, og som kunne friste til spekulation, anvendes heller ikke længere. Endvidere har reformen formindsket antallet af præmieberettigede sortsgrupper fra 36 til 8, idet en lang række sorter med differentierede præmier, der var vanskelige at kontrollere, er blevet afskaffet. Procedurerne for præmieudbetalingen er blevet forenklet; præmien kan nu udbetales direkte til producenten, uden at forarbejdningsvirksomheden danner mellemled. Endvidere er kontrollen blevet skærpet, efterhånden som reformen er blevet gennemført. Det er sket på følgende måde: procedurerne for præmieudbetalingen er blevet forenklet kontrollen med de tilplantede arealer er blevet strengere den enkelte producents kvoter offentliggøres, hvorved det er muligt at bekæmpe fænomenet med falske producenter, der uberettiget drager fordel af en situation uden at producere tobak. Derimod er der af forskellige grunde endnu ikke oprettet nationale kontrol agenturer for tobak i Italien og Grækenland, selv om dette blev forudset og begunstiget ved reformen. —> De uregelmæssigheder, der er konstateret efter reformen, viser kendetegn og størrelsesforhold, som er fuldstændig forskellige fra, hvad der var tilfældet tidligere. For hovedpartens vedkommende skyldes uregelmæssighederne den drastiske ændring i bestemmelserne, den komplicerede forvaltning af kvoteordningen samt den utilstrækkelige kontrol (falske producenter). 21 B. Sektorens økonomi Ud fra et budgetsynspunkt kan det ikke bestrides, at reformen har været en succes, men resultaterne er mere beskedne, når det gælder sektorens økonomi. Selv om det for markedsprisernes vedkommende kan være vanskeligt at sammenligne den situation, der gjorde sig gældende før 1992-reformen, og som var præget af stor uigennemsigtighed, med situationen efter reformen, hvor der er større gennemsigtighed, kan man sige, at disse priser ikke synes at have udviklet sig gunstigt. Denne negative udvikling eller stagnation i priserne er delvis blevet udlignet ved ændringen i støtteordningen (betaling af præmierne til producenterne) og ved nogle punktvise forhøjelser af præmierne. Der er dog opstået en anspændt indkomstsituation for nogle producentkategorier, især i Fællesskabets nordlige del (Frankrig, Tyskland og Belgien). 1- a) For lave markedspriser i forhold til præmierne Priserne før og efter 1992-reformen Det er ikke umiddelbart let at sammenligne situationen før og efter 1992. Før 1992-reformen omfattede den pris, som forarbejdningsvirksomhederne betalte producenterne, allerede de præmier, der var udbetalt til disse virksomheder. I øvrigt modtog forarbejdningsvirksomhederne anden offentlig støtte (intervention og eksportrestitutioner): hertil kom, at der blev anvendt en mekanisme for omregning af præmien, der var udtrykt i ECU, til national valuta, og den åbnede mulighed for spekulationsgevinster for visse forarbejdningsvirksomheder, der spillede på forskellen mellem vekselkursen på det tidspunkt, præmien blev udbetalt, og kursen på det tidspunkt, den udbetalte præmie blev refunderet. Selv om ovennævnte forhold gør det vanskeligt at sammenligne markedspriserne for Fællesskabets produktion før og efter 1992-reformen, må de dog ikke tilsløre det forhold, at disse priser er meget lave, og at de for de fleste sorter udgør en særdeles utilstrækkelig del af de præmier, som udbetales (her forstås ved præmie: summen af præmien, tillægsbeløbet i de nordlige lande og støtten til producentsammenslutningerne, som 99% af tobaksproducenterne er medlemmer af). Tager man 1995-høsten, vil man se, at markedspriserne (eksklusive præmie) kun udgør 20,7% af de udbetalte præmier. Som helhed er situationen således ikke tilfredsstillende, men den er ikke den samme overalt; der er mærkbare forskelle alt efter sort og land. b) Forholdet priser/præmier efter sort For så vidt angår sorterne, er forholdet priser/præmier lavest for flue cured, light air cured og sun cured (gruppe V), hvor det ikke når op på 10%. 22 For de græske orientalske sorter derimod er det på over 39%, og de brune sorter og fire cured ligger på henholdsvis 19% og 24,6%. Dette forhold kræver en nærmere analyse. Gennemsnittet af Fællesskabets priser, som trækkes nedad af en stor andel af meget lave priser, må ikke skjule en række tilfælde, som er klart mere gunstige. Det er tilstrækkeligt at nævne, at selv for de sorter, hvor forholdet priser/præmier er lavest, viser de bedste kvaliteter af flue cured en markedspris, som ligger omkring 50% af præmien, og de bedste kvaliteter af light air-cured viser en markedspris på omkring 75% af præmien i 1993 og 1994 og over 100% i 1995. Præmier for tobak i blade af 1995-høst I Flue cured II Light air cured III Dark air cured IV Fire cured V Sun cured VI Basmas VII Katerini VIII Kaba Koulak ECU/kg 2,70965 2,16748 2,16748 2,38362 2,16748 3,75415 3,18541 2,27615 For Belgien, Frankrig og Tyskland er der fastsat tillægsbeløb pi mellem 0,1847 og 0,6786 for sorterne i gruppe I, II og III. Disse beløb udgør halvdelen af forskellen mellem de nuværende præmier og præmierne for 1992-høsten. c) Forholdet priser/præmier efter land Det må nævnes, at de nordlige lande også drager fordel af en tillægspræmie, ved hvilken der tages hensyn til, at produktionsomkostningerne er højere i disse lande, fordi udgifterne til arbejdskraft er betydeligt større. Analysen af forholdet priser/præmier pr. land viser, at der groft taget er to grupper af lande, de nordlige lande (Frankrig, Belgien, Østrig og Tyskland) og de sydlige; af disse har de nordlige højere markedspriser end de sydlige. Det skyldes, at de mindre produktioner i de nordlige lande er bedre tilpasset industriens behov. Således er forholdet priser/præmier for 1995 på over 20% for de nordlige lande (endog på over 30% for Frankrig, Østrig og Belgien), men det når ikke op på 10% for gruppen af sydlige lande, der består af Italien, Spanien og Portugal. I Grækenland gør dominansen af de orientalske sorter af højere værdi, at forholdet priser/præmier med 36,2% er et af de højeste i Fællesskabet for 1995. d) Hvorfor et så utilfredsstillende forhold? Der er to grunde til det utilfredsstillende forhold, den ene er strukturel, den anden er konjunkturbestemt: For det første kan nævnes, at ordningen med præmier, der fastsættes forholdsvis højt og uafhængigt af produktionens kvalitet og udbytte, og som skal ses på baggrund af markedspriser, der generelt er forholdsvis lave, ikke tilskynder til en forbedring af produktionens kvalitet og dermed af markedspriserne. Som forholdene er for øjeblikket, finder en producent større fordel i at producere en 23 sort, der giver stort udbytte (som flue cured), og som er af ringere kvalitet og mindre omkostnings- og arbejdskrævende. Endvidere har den nedadgående udvikling på verdensmarkedet siden 1991 trykket priserne i Det Europæiske Fællesskab. Denne trykkede situation har kun vendt sig, hvad angår priserne i Fællesskabet (som er forskudt et år i forhold til verdensmarkedspriserne) for 1995-høsten, for hvilken prisstigningen, især i Grækenland, er meget betydelig. 2. En forftrtødningsjndystri ynder omstrukturering at sektoren Selv om oplysningerne om forarbejdningsindustrien er mindre detaljerede, kan det dog konstateres, i EU. en Forarbejdningsvirksomhederne far ikke længere den støtte, der blev ydet under den tidligere ordning (intervention og eksportrestitutioner), produktionen er faldet ca. 15%, og selv om forarbejdningsvirksomhederne har kunnet overvælte nedgangen i verdensmarkedspriserne på producenterne, er deres økonomiske situation i dag skrøbelig. omstrukturering betydelig undergår Overkapaciteten, der er særlig indlysende for bestemte områder og sortsgrupper, medfører og vil også fremover medføre en yderligere rationalisering af industripotentiellet. Denne rationalisering, som har kunnet iværksættes uden alt for store vanskeligheder, har også gjort det muligt at eliminere "parasitvirksomheder", hvilket kun kan være til fordel for sektorens samlede økonomi. Den igangværende rationaliseringen af industripotentiellet kan gøre det lettere at gennemføre en tilpasning af tobaksbranchen, så den i højere grad kommer til at modsvare markedsefterspørgslen. Rationaliseringen kan også bevirke, at de gennemsnitlige forarbejdningsomkostninger bliver lavere, hvilket må forventes at få positive virkninger for producentpriserne. 3. En tobaksindustri, der fortsat er godt repræsenteret i Det Europæiske Fællesskab Hvad angår tobaksindustrien, afhænger de store multinationale selskaber direkte kun lidt af produktionsudviklingen i Fællesskabet, da de har en forsyningsstrategi på verdensplan. Imidlertid er det en fordel for dem at kunne råde over stabile tobakskvaliteter til konkurrencedygtige priser, og Fællesskabets produktionen kan i så henseende være af betydning. Deres tilstedeværelse i Fællesskabet er derfor præget af stabilitet, både hvad angår køb af EU-tobak og fremstilling af tobaksvarer. De nuværende og tidligere statsselskaber er derimod inde i en vanskelige proces, hvor der foruden overgang til privateje er tale om betydelige rationaliseringer. —> Hvis der ses bort fra ret specifikke produktioner, er markedspriserne meget lave sammenlignet med størrelsen af de udbetalte præmier. 24 C. 1. Forvaltning Ordningen er præget af en vis stivhed En kvoteordning er altid præget af en vis stivhed, og den er ret kompliceret at administrere. Den fælles markedsordning for tobak udgør ikke nogen undtagelse fra denne regel. Der er meget begrænsede muligheder for at overdrage kvoter. For at beskytte de traditionelle producenter, hvilket i sig selv er et prisværdigt motiv, er enhver endelig overdragelse af kvoter praktisk ikke er tale om bedriftsoverdragelse. taget udelukket, hvis der Dog er der i 1996 vedtaget foranstaltninger, der skal gøre midlertidige, årlige overdragelser mulige, for så vidt angår den ikke udnyttede del af kvoteattesterne. Stivheden kommer også til udtryk på den måde, at kvoterne pr. sortsgruppe ikke er afpasset i forhold til efterspørgslen og vejrforholdene. Selv om fastlæggelsen af kvoter for et år eller mere giver producenterne en stabil ramme, må det jo erkendes, at efterspørgslens svingninger og vejrforholdenes skiften sker uden hensyntagen til de vanskelige administrationsforhold. Fællesskabet har i øvrigt vedtaget foranstaltninger til overførsel af kvoter mellem sortsgrupper og til overførsel af produktion, for at ovennævnte situationer kan afhjælpes. 2. Ordningen er også ret kompliceret Den administrative kompleksitet er især forbundet med beregningen og fordelingen af de individuelle kvoter og med registreringen af dyrkningskontrakter. Selv on producentsammenslutningerne modtager et stærkt incitament, sker kvotefordelingen fortsat på individuelt grundlag. Det betyder, at de forskellige administrative operationer bliver mange hundrede gange flere. Beregningen af de individuelle kvoter sker hvert år på grundlag af leveringerne i de tre foregående år. Ud over, at disse tusindvis af operationer skal foretages hvert år, skal den uudnyttede del af hver attest sendes til de nationale administrationer, som derefter iværksætter en yderligere fordeling af de mængder, der er til rådighed. Det må understreges, at der efter hver fordeling af attester indledes en periode med indgåelse af dyrkningskontrakter, hvis registrering er tvungen. Denne komplekse ordning var indtil 1996-høsten yderligere tynget af, at der eksisterede dyrkningsattester, som erstattede kvoteattesterne, hvis der var tale om produktions- og forarbej dningskooperati ver. 25 Hertil kommer, at der, hvilket er normalt, har været vanskeligheder forbundet med at skifte fra den tidligere ordning til den nye ordning, endvidere at 1992 blev udelukket som referenceår for kvoteberegningen, og at der er taget hensyn til nye producenter. Den nuværende kvoteordning er for stram: den fremmer ikke en tilpasning af produktionen, så denne kommer til at svare til markedsbehovet den giver myndighederne vanskeligheder med forvaltningen, fordi den er kompliceret. 3. Overgangsperiode Efter 1992-reformen var der i en overgangsperiode, som udløb ved slutningen af 1994, fortsat mulighed for at sælge tobak fra før 1993-høsten til intervention eller at eksportere sådan tobak med restitutioner. Efter at overgangsperioden er afsluttet, er der fortsat en beskeden mængde interventionstobak tilbage; det er planen, at denne restmængde sælges i regnskabsåret 1996. 4. Omstillingsprogrammer Der er åbnet mulighed for, at producenter af sorterne Mavra og Tsebelia i Grækenland og Forchheimer Havanna Ile og hybrider af Geudertheimer i Italien kan omstille deres produktion til andre sorter eller til andre landbrugsafgrøder. Det kan konstateres, at der især i Grækenland har været stor tilslutning til disse programmer. I betragtning af de markedsproblemer, der gør sig gældende for nævnte sorter, bør omstillingsprogrammerne imidlertid suppleres med relevante foranstaltninger; der er redegjort for disse foranstaltninger senere i rapporten. 26 KONKLUSION PÅ DEL IV Først og fremmest viser analysen, at det samlede resultat er positivt. Det må understreges, at den fælles markedsordning har virket godt efter reformen, at budgetudgifterne er blevet bragt under kontrol, at svig i vid udstrækning er blevet begrænset, og at de berørte myndigheder, som administrerer ordningen, trods dennes komplicerede karakter har kunnet overvinde de forskellige anvendelsesvanskeligheder, omend med forsinkelse. Dernæst kan det konstateres, at der har vist sig svagheder, som kræver relevant justering: dette gælder især det forhold, der er mellem markedspriser og udbetalte præmier, og som kan anfægte effektiviteten af den offentlige støtte til producenterne; dernæst må man nævne ordningens stivhed, som gør det vanskeligt at fa adgang til sektoren og at overdrage produktionskvoter, ligesom det er vanskeligt at tilpasse garantitærsklerne til markedsbehovet; endelig må man nævne den komplicerede forvaltning, som indebærer en lang række beregninger og en fordeling af individuelle kvoter. Den fremtidige opgave, som skal løses inden for en ramme, hvor den offentlige støtte til producenterne fortsat ydes, må være, at sektorens økonomiske situation forbedres, ved at tobakkens kvalitet og dermed dens markedspris forbedres, endvidere at forvaltningen gøres mere smidig, ved at der tillades endelig overdragelse af kvoter og åbnes udvidede muligheder for overførsler af garantitærskler mellem sorter, og endelig at de administrative procedurer forenkles, så de erhvervsdrivende og de nationale myndigheder kan blive lettet for en forvaltningsbyrde, der er alt for tung. 27 V. FORSLAG TIL DEN FREMTIDIGE FÆLLES MARKEDSORDNING FOR TOBAK A. Kommissionens valg —> En forudgående politisk beslutning Tobaksproduktionen er en aktivitet i sig selv, der helt kan sammenlignes med anden landbrugsaktivitet. Det skal dog erkendes, at tobaksforbruget har skadelige virkninger for folkesundheden. De femten medlemsstater fører an blandt de lande, der bekæmper tobaksrygning, og som begrænser tobaksreklamerne. I artikel 129 i traktaten er det således fastsat, at kravene til forbrugernes sundhed er en del af EF's øvrige politikker. Nogle personer undrer sig dog over, at EF fortsat støtter tobaksproducenterne samtidig med at det fremmer kampagner for bekæmpelse af tobaksrygning. Kommissionen har altid understreget, at støtten til tobaksproducenterne er helt neutral i forhold til tobaksforbrugets omfang i EF, og at den "eneste" følge af indstilling af støtten til tobaksproducenterne vil være en øget import, da næsten hele EF's produktion vil ophøre, hvis der ikke længere ydes støtte. Tobaksproducenterne findes for størstedelens vedkommende i ugunstigt stillede områder på landet, hvor de alternative beskæftigelsesmuligheder er fa. Eksistensberettigelsen for den fælles markedsordning for tobak er at støtte disse landmænd, og støtten skal på ingen måde anses for en støtte til tobaksforbruget. Selv om Kommissionen foretager denne klare skelnen, står det dog fast, at visse dele af den offentlige opinion og visse politikere indtager en negativ holdning til EF's støtte. —> der førte til valg mellem to muligheder Valgmulighed 1: Beslutningen vil være, at EF gradvis indstiller sin støtte til sektoren. Der bør så træffes særlige foranstaltninger for at lette producenternes omstilling til andre aktiviteter eller deres ophør med denne aktivitet og for at afbøde virkningerne for forarbejdningsindustrien og den lokale økonomi i almindelighed. Da dette er en samlet obligatorisk omstilling af sektoren, kan det få meget alvorlige økonomiske og sociale følger. 28 Kommissionens forslag: Eftersom det er besluttet at fortsætte støtten til producenterne, skal den fremtidige fælles markedsordning for tobak besluttes på grundlag af erfaringerne fra fortiden og den forventede markedsudvikling i EF. Opretholdelsen af status quo skal afvises, da effektiviteten af de offentlige midlers anvendelse trods den generelt positive virkning af reformen fra 1992 endnu er ringe, hvis man betragter EF-produktionens gennemsnitsværdi. Foranstaltninger, der omfatter kontinuitet og nyskabelse, er berettiget for at befæste de positive aspekter af reformen fra 1992 og korrigere dens svagheder. Målet er at øge sektorens rentabilitet via en forøgelse af produktionens endelige værdi, hvilket kræver en tobak af højere kvalitet som ønsket af forbrugerne. Denne vej er den eneste, der inden for de begrænsede budgetmidler kan gøre det muligt at øge producenternes indkomster og forbedre effektiviteten af den offentlige støtte til sektoren. Det er i øvrigt nødvendigt at lette frivilligt ophør med tobaksavl. 29 B. 1. Valgmuligheder i fremtiden Valgmulighed 1 - Gradvis indstilling af støtten Ved analysen af følgerne af en gradvis indstilling af EF's støtte skal man både evaluere den økonomiske og sociale virkning af en sådan foranstaltning og undersøge mulige alternativer. Det skal desuden understreges, at det ville være første gang, at EF afvikler en fælles markedsordning. a) Social og økonomisk virkning Med hensyn til det økonomiske aspekt vil indstillingen af støtten til tobaksproducenterne, hvis indkomst for tiden normalt afhænger af EF-støtten for en stor dels vedkommende, medføre, at det meste af EF-produktionen ophører på kort sigt eventuelt bortset fra nogle små områder med dyrkning af kvalitetstobak (orientalske sorter) i Nordgrækenland. Forarbejdningsindustrien ville også være dømt til undergang, da det ikke er rentabelt at forarbejde indført bladtobak i EF. Da tobaksavlen og forarbejdningsindustrien ofte befinder sig i samme områder, kan den samlede virkning for de lokale økonomier blive betydelig. Det skal erindres om, at ca. 135 000 faste arbejdspladser i tobaksavlen og ca. 18 000 faste arbejdspladser i forarbejdningsindustrien, der er koncentreret i dyrkningsområder, vil blive berørt. Hertil kommer, at disse aktiviteters indirekte økonomiske virkninger ophører. Derimod kan en vis del af tobaksindustrien blive mindre påvirket. De multinationale selskaber kan uden større vanskeligheder ændre deres forsyningskilder og fortsætte deres aktivitet i EF. Til gengæld vil de tidligere statsvirksomheder (Monopoli di Stato, SEITA, Tabacalera og Tabaqueira) blive ramt, da de traditionelt for en stor dels vedkommende forsyner sig på hjemmemarkederne. Det første spørgsmål, der skal stilles, er derfor, hvilke alternativer der åbner sig for tobaksavlen/forarbej dningen. b) Alternativer til tobaksavlen Det skal først bemærkes, at tobaksavlen generelt finder sted på jorder, der er egnet til anden landbrugsproduktion. Ud fra dette synspunkt udgør produktionen af de græske orientalske sorter (og også delvist de italienske balkansorter) en undtagelse, da den er lokaliseret på fattige og tørre jorder i bjergene, hvor landbrugsalternativerne er få. Fra et agronomisk synspunkt er der ikke noget til hinder for en omstilling fra tobaksavl til andre landbrugsafgrøder, men det problem rejser sig, om omstillingen er rentabel. 30 I dag er det umuligt at omstille ca. 150 000 ha med en meget arbejdsintensiv afgrøde, der giver er højt dækningsbidrag pr. hektar, uden at true den økonomiske ligevægt i alternative afgrøder (i første række gartneriafgrøder, der ligner tobak med hensyn til dyrkning og arbejdskraftbehov). Der findes ingen virkelige dyrkningsalternativer, der sikrer så små brugs levedygtighed. Omstillingen til andre afgrøder såsom hovedafgrøder eller husdyrbrug støder også mod markedsligevægt eller kvantitative begrænsninger for EF-støtten som for mælk, animalsk produktion eller hovedafgrøder. Da hovedafgrøderne er langt mindre arbejdskrævende, kan de i øvrigt aldrig opsuge det arbejdskraftsoverskud, der opstår ved indstillingen af tobaksdyrkningen, hvorfor arbejdsløsheden stiger. Skovbrug indebærer fordele ud fra dette synspunkt, da fremtidsudsigterne med hensyn til markedsligevægten tyder på en stigning i efterspørgslen. Tobaksavlens struktur - lille bedrift og stort arbejdskraftbehov - gør dog skovrejsning urentabel, og skovbruget kan under ingen omstændigheder opsuge den frigjorte arbejdskraft. Det er derfor klart, at en samlet og obligatorisk omstilling af sektoren ville medføre en større og hurtigere tilpasning end frivilligt ophør med tobaksavl, og at ethvert reelt alternativ til tobaksdyrkning derfor skulle søges uden for landbruget i vidt begreb, nemlig i andre erhvervsaktiviteter. Det samme gælder for forarbejdningsindustrien, der ville være tvungen til at foretage en radikal omstilling. Denne konstatering bekræfter behovet for meget integrerede ledsageforanstaltninger, hvis man vil undgå økonomisk depression og eventuelle sociale følger. EF's indstilling af støtten bør derfor i en overgangsperiode ledsages af foranstaltninger til støtte af tobaksavlernes og forarbejdningsindustriens økonomiske omstilling. Da problemstillingen er således, vil den økonomiske omstilling være desto lettere, jo mere de områder, hvor tobaksavlen er koncentreret, er dynamiske og økonomisk udviklede. Men dette er kun sjældent tilfældet, tværtom, da disse områder for ca. 80% af produktionens vedkommende er mål 1-områder og inden for mål 1 ofte er blandt de mindst udviklede (Thrakien i Midtgrækenland, Puglia og Campania i Italien og Extremadura og Andalusien i Spanien). Grundene til, at Kommissionen afviste denne valgmulighed, er følgende: EF's indstilling af støtten til tobaksavl far ingen virkning for tobaksforbruget de økonomiske og sociale følger kan i øvrigt blive meget alvorlige i de områder, der allerede er ramt af store økonomiske vanskeligheder desuden kan manglen på en EF-markedsordning bevirke indførelsen af nationale markedsordninger 31 2. Andre afviste valgmuligheder Den analyse, der ovenfor er foretaget af tobakssektoren og den fælles markedsordning, viser, at den ordning, der blev indført ved reformen i 1992, fortjener en samlet positiv vurdering bl. a. med hensyn til budgetstyring, sanering af markedet og bekæmpelse af svig. Til gengæld skal der indføres økonomiske incitamenter for at fremme en produktion af bedre kvalitet, der opfylder markedsbehovene, samt midler til at lempe og forenkle forvaltningen af den fælles markedsordning (i) Det første alternativ består i at erstatte en ordning med kvoter og producentstøtte af en ordning med hektarstøtte- Anvendelsen af en sådan ordning i tobakssektoren vil være meget vanskelig at kontrollere og vil i øvrigt kunne tiltrække "præmiejægere". Skal der indføres en hektarstøtteordning, vil det kræve nøjagtig kontrol af arealerne, hvilket er meget vanskeligt at gennemføre i betragtning af de små arealer (i gennemsnit 1,1 ha pr. bedrift og langt mindre pr. mark) og deres antal (mere end 135 000 bedrifter) og rotationen mellem markerne. EF-støtten udgør i gennemsnit 80% af den indkomst, som tobakken giver landbrugeren (mere end 95% for nogle sorter i visse medlemsstater). Indføres der en hektarstøtteordning, vil der være en reel risiko for, at producenterne planter tobak uden at høste den. For at løse dette problem skal der føres kontrol ved levering og nøjagtig arealkontrol, hvilket vil besvære og vanskeliggøre forvaltningen af ordningen. (ii) Den anden alternative model, der foreslås i Revisionsrettens særberetning, der blev offentliggjort i 1994, består i at udbetale en direkte støtte til tobaksavlernes indkomster på niveau med deres gennemsnitlige nettoindkomster. Ifølge Revisionsretten vil dette indebære en besparelse på halvdelen af det nuværende budget for tobakssektoren. Revisionsretten beregnede, at "hvis en tobaksavler ikke havde dyrket tobak i de tre år fra 1988 til 1990 og i stedet modtaget en EF-kompensation for den tabte gennemsnitlige nettoindkomst pr. ha på 2 655 ECU, ville den samlede udgift, der skulle afholdes over budgettet, have været 595 mio. ECU. EF kunne således have sparet 520 mio. ECU pr. år på denne ordning (. )". Og den tilføjede, at "en sådan ordning desuden ville have den fordel, at tobaksproduktionen bliver reduceret, hvilket ville være i overensstemmelse med EF's bestræbelser på at bekæmpe tobaksrygning af sundhedsmæssige grunde". Denne analyser rummer dog to store svagheder: For det første begik Revisionsretten en metodefejl ved beregningen af de gennemsnitlige nettoindkomster. Fejlen er meget enkel, men har meget 32 laveste ikke INLB's store konsekvenser. Revisionsretten vægtede nemlig to små indkomstdata, hvorved de producentlande helt sænkede gennemsnittet. I virkeligheden androg den gennemsnitlige nettoindkomst i de tre år, som Revisionsretten analyserede, ikke 2 655 ECU/ha), hvilket medfører, at 4 275 ECU/ha udligningsstøtten ville beløbe sig til 954 mio. ECU, dvs. et beløb, der ligger meget nært op ad den faktiske udgift. indkomstresultater (og i Dernæst at påstå, som Revisionsretten gør det i sin særberetning fra 1994, at nedsættelsen af EF's tobaksproduktion vil få en positiv virkning for bekæmpelsen af tobaksrygning, kommer ud på det samme som at påstå, at indførsel fra den øvrige verden ikke kan opveje nedgangen i produktionen, eller påstå, at tobaksforbruget afhænger af det sted, hvor tobakken produceres. Men dette er ikke en begrundet påstand. De faktiske følger af en nedsættelse af produktionen i EF ville være en forøgelse af indførslen fra tredjelande og en negativ virkning for økonomien i de tobaksproducerende områder i EF. I øvrigt ville Revisionsrettens forslag om at udbetale en direkte indkomststøtte til de tobaksavlere, der ophører med tobaksdyrkning, skabe en ekstraordinær situation, hvor landmænd ville blive finansieret med offentlige midler for ikke at producere. Denne situation ville gå meget videre end betaling for jordudtagning. Man kan tvivle på, at dette ville blive accepteret socialt og politisk. (iii) Et andet alternativ består i at sænke præmierne betydeligt for at tilskynde tobaksavlerne til at forbedre deres produktions kvalitet, da de i denne situation vil være meget mere afhængige af markedspriserne. I så tilfælde vil indkomsterne for en stor del af tobaksavlerne falde drastisk, hvilket vil tvinge mange af dem til at forlade sektoren uden anden kompensation, da de ikke vil kunne forøge deres produktions værdi, og de vil befinde sig i en forværret økonomisk situation. Dette er så meget mere sandt i visse områder, der for tiden producerer sorter af ringere handelsværdi, og som ikke vil have noget grundlag for at producere tobakker af bedre kvalitet. Dette alternativ vil reducere støtten til sektoren dobbelt ved først at formindske præmierne og dernæst indskrænke antallet af tobaksavlere. —> De løsninger, som Revisionsretten foreslår i sin særberetning fra 1994, udgør ikke et realistisk og holdbart svar på de økonomiske og sociale problemer, som tobaksdyrkningen i EF står overfor. 33 (iv) Opretholdelsen af den nuværende ordning skal i øvrigt klart afvises af de grunde, der er anført i konklusionerne på del IV. For det første kan det ringe forhold mellem markedspris og præmier anfægte effektiviteten af den offentlige støtte til producenterne, dernæst gør ordningens stivhed det vanskeligt at fa adgang til sektoren og at overdrage produktionskvoter samt tilpasse garantitærsklerne til markedsbehovet, og endelig kommer hertil en kompliceret forvaltning med en lang række beregninger og tildeling af individuelle kvoter. 3. Valgmulighed 2 -Kommissionens forslag: en gennemgribende reform af sektoren Fortsættelse af støtten til tobaksavlerne bør baseres på den nuværende fælles markedsordning med væsentlige forbedringer. Ændringerne skal dog gå videre end de bestemmelser i grundforordningen, der kun vedrører afsnit I - Præmieordning - og afsnit II - Produktionsstyring. (1) Ændre præmieordningen for at forbedre tobakskvaliteten - formål og udfordring (a) Hvorfor ændre den nuværende præmieordning? Ændringen af den nuværende præmieordning skal give et svar, der står mål med kritikken af ordningen. Hovedkritikken går på, at EF finansierer et produkt af lav kvalitet for en stor del af produktionens vedkommende uden efterspørgsel i EF, og at finansieringen af tobaksavlen derfor er ensbetydende med spild af offentlige midler. Selv om denne kritik ikke er berettiget for visse produktioner, er den til gengæld berettiget dér, hvor en stor del af produktionen har en ringe kvalitet og en lav værdi. Men selv for denne tobak er der for tiden et marked (hvilket bevises ved udførslerne uden restitutioner i produktionsårene 1993, 1994 og 1995 til Central- og Østeuropa samt Nordafrika). Analysen af den nuværende situation viser, at der bør træffes foranstaltninger, der forbedrer EF-tobakkens kvalitet og værdi for bedre at dække det indre markeds behov og forøge værditilvæksten i sektoren. Dette er så meget mere nødvendigt, som de nuværende afsætningsmuligheder for EF-tobak af lav kvalitet ikke vil bestå på lang sigt, forbrugernes krav stiger og produkterne af lav kvalitet fra mindre udviklede lande vil blive mere konkurrencedygtige. Som det allerede er sagt i denne rapport, giver udbetaling af den samme præmie uafhængigt af tobakkens kvalitet i en situation, hvor den anden del af tobaksavlernes indtægter - markedsprisen - generelt er forholdsvis marginal i forhold til præmien, ikke et incitament til at producere tobak af bedre kvalitet/værdi. 34 Selv om forbedringen af tobakskvaliteten er det vigtigste formål med de foreslåede ændringer, udgør de også en stor udfordring, som skal tages op. Sædvanerne vejer tungt, og de ønskede ændringer kan kun gennemføres gradvis. —> Formålet med de foreslåede ændringer er at forbedre sektorens økonomiske situation, lempe kvoteordningen og forenkle dens administrative forvaltning, skærpe kontrollen, tage hensyn til miljøet og indføre en ordning for ophør med tobaksavl. Det skal dog især understreges, at disse forslags succes er en nødvendig forudsætning for fortsat støtte til tobaksavlerne. 35 (b) Forslag: graduere EF- støtten efter produktionens kvalitet for at fremme kvaliteten (bl) Princippet om graduering af EF-støtten Rådet, der er klar over denne situation, har anmodet Kommissionen om at undersøge muligheden for at graduere støtten til tobak ud fra kvaliteten (Rådets konklusioner fra juni 1995). Revisionsretten rejste allerede i sine beretninger fra 1983 og 1987 det samme spørgsmål, der er centralt for sektorens økonomi: "Hvis præmierne afhang af kvaliteten, ville tobaksavlerne og de virksomheder, som bearbejder tobakken, føle sig tilskyndet til at forbedre kvaliteten. (. ) I betragtning af de fordele, som kunne opnås ved at anvende præmier, som afhænger af kvaliteten, er Retten af den opfattelse, at indførelsen af en sådan ordning, enten for alle eller nogle udvalgte sorter, burde tages op til nærmere overvejelse. " At graduere støtten vil sige at knytte udbetalingen af en del af præmien til værdien af den producerede tobak. Gradueringssystemet skal omfatte en fast del og en variabel del for at kombinere EF- støttens sociale funktion, der er at sikre tobaksavlerne en minimumsindkomst, og dens økonomiske funktion, der er at fremme en kvalitetsproduktion, der er bedre tilpasset det indre markeds behov. Man skal undgå en graduering, der knytter en del af præmien til subjektive vurderinger af tobakkens kvalitet (ekspertudtalelse eller administrativ klassifikation), da en sådan ordning vil være meget kompliceret og meget vanskelig at kontrollere. Kommissionen foreslår derfor at graduere EF-støtten ud fra opkøbsprisen for råtobak, der er det eneste objektive tal til at angive produktionens kvalitet. —> Hvilken del af støtten skal gradueres? Den graduerbare del af præmien bør være større for de sorter, hvor det nuværende forhold mellem pris og præmie er ringe. Gradueringen skal derfor ikke nødvendigvis have det samme omfang for alle sortsgrupper. Beløbet for præmiens faste del bør tilnærmes den tidligere interventionspris for lavere kvaliteter, et beløb, der allerede har bestået sin prøve som minimumsindkomst. Målet vil være at undgå at fremme produktion af lav kvalitet. Kombinationen af disse kriterier fører til forslag om et gradueringsudsving på mellem 35% og 45% af den samlede støtte (i sammenligning med de nuværende ineffektive 9% til 10%). 36 (b2) Iværksættelse: graduering via en forøgelse af støtten til producentsammenslutninger Et egnet instrument vil være den særstøtte, der blev indført ved den nuværende fælles markedsordning, og som går ud på, at producentsammenslutningerne udbetaler et supplement til præmien. Forslaget består i at forøge denne støtte, som sammenslutningen fra nu afskal udbetale sine medlemmer ud fra de priser, som deres individuelle produkter blev solgt til. Forhøjelsen af særstøtten vil blive finansieret ved en nedsættelse af præmien, som fastsat i ECU/kg vil blive udbetalt uafhængigt af produktionens kvalitet. Denne løsning indeholder dog særlige fordele og ulemper: (b3) Fordele/ulemper ved gradueringen via støtten til producent sammenslutningerne Det skal straks understreges, at de eneste risici for bedrageri, som gradueringsordningen rummer, vedrører EF-støttens fordeling på producenter og ikke har virkning for EF's samlede udgift. Selv om det måske er ledtog med en forarbejdningsvirksomhed kunstigt at puste opkøbsprisen for sin produktion op for at indkassere en højere præmie, ville dette bedrageri være en tilegnelse af EF-støtte til skade for de øvrige tobaksavlere. Bedrageriet vil derfor være et spil uden indsats, hvor tobaksavlerne bedrager hinanden indbyrdes. En korrekt anvendelse af ordningen afhænger derfor af prisernes sandfærdighed samt af administrationens og tobaksavlernes mulighed for at efterprøve dem. tobaksavler fristende for en i Fordele Denne ordning har den fordel, at den er mere enkel at kontrollere. Det tilkommer nemlig hver producentsammenslutning at udbetale hvert medlem særstøtten ud fra den gennemsnitlige markedspris, som hvert medlem (og hver sort) har opnået i forhold til de øvrige medlemmers gennemsnit. Denne markedspris er allerede kendt i dag. Den følger af proceduren for levering og tobakkens anbringelse under kontrol. Da enhver udbetaling af støtten og markedspriserne nødvendigvis sker ved en bank- eller postbankoverførsel, er det let at kontrollere forholdene. Den eneste måde at omgå ordningerne på er en aftale mellem alle sammenslutningens medlemmer og forarbejdningsvirksomheden om at opgive samme kvalitet for alle tobaksavlernes leveringer. Med hensyn til forvaltningen er det indlysende, at dette alternativ har den fordel, at den er enklere at forvalte for administrationen, da det tilkommer hver producentsammenslutning at foretage de beregninger, der er nødvendige for gradueringen af særstøtten. Enklere at iværksætte: særstøtten er allerede en bestanddel af den nuværende ordning, og den er fastsat til 10% af præmien. 37 Ulemper Erfaringen viser, at særstøtten i sin nuværende udformning har feilet som instrument til at forbedre kvaliteten. Særstøtten burde allerede i dag udbetales for kvaliteten, da mellem 90% og 100% af særstøtten har dette mål. Det må dog konstateres, at den ikke har haft nogen positiv virkning for kvaliteten. Grunden er, at den nuværende særstøtte udviser to svagheder: dens beløb er for lille til virkelig at fremme en kvalitetsproduktion, og kriterierne for kvalitetsevaluering er for lempelige, hvorfor det er muligt at betale for for ringe kvaliteter. Den reform, der foreslås for på én gang at ændre beløbet og kriterierne for støttens fordeling, vil gøre det muligt at råde bod på den nuværende ordnings mangler. Ved denne ordning sammenlignes kun tobak produceret i en og samme producentsammenslutning. Alle sammenslutningers medlemmer modtager således en præmie og en særstøtte ud fra deres egen gennemsnitspris. En tobaksavler, der producerer en tobak af ringere kvalitet end en anden tobaksavler i en anden sammenslutning, kan derfor opnå en højere samlet indtægt. Der findes dog måder at forøge denne ordnings effektivitet på. Man kan skærpe betingelserne for anerkendelse af producentsammenslutningerne ved at forøge minimumsantallet af medlemmer og hæve de minimumskvoter, de skal råde over. (b4) Iværksættelse af denne graduering indebærer ikke nogen ændring af præmiernes og kvoternes nuværende niveau Kommissionens tjenestegrene foreslår ikke at ændre præmiernes nuværende niveau, da deres nuværende niveau pr. sortsgruppe generelt forekommer korrekt. De mest efterspurgte sorter dyrkes, og der er ikke konstateret nogen betydelig overskridelse af produktionen, tværtimod, da kvoten på 350 000 tons kun udnyttes ca. 95%. Kvotens størrelse kan også forblive på det nuværende niveau. Hvad der er vigtigst, er under overholdelse af den nuværende bevillingsramme at forøge EF- støttens økonomiske effektivitet ved graduering af præmien. Fordelingen af kvoten pr. land og pr. sortsgruppe er generelt passende. Det skal dog sørges for, at kvoten for de bedste sorter, der har sikre afsætningsmuligheder og opnår høje markedspriser, tilgodeses til skade for kvoten for sorter med ringe afsætningsmuligheder og uacceptable markedspriser. Især kvoten for gruppe V - sun-cured - bør justeres i nedadgående retning, og de pågældende mængder overføres til andre grupper såsom VI og VII, uden at EF- budgettet berøres. (2) Lette frivilligt ophør med tobaksavl Kommissionen har afvist en obligatorisk og samlet indstilling af støtten til sektoren. Da de reelle omstillingsmuligheder er begrænset, vil en sådan valgmulighed, der medfører, 38 at 190 000 arbejdspladser skal omstilles til andre aktiviteter, ikke være realistisk uden meget store sociale omkostninger. Til gengæld er det muligt at lette omstillingen af tobaksavlerne på et individuelt og frivilligt grundlag, ja endog at omstille samtlige producenter på lokalt plan. Den gennemgribende reform af sektoren, bl. a. gradueringen af præmien, vil være en stor udfordring for sektoren og medføre en konsolidering af bedrifterne og tilskynde de producenter, der ikke er i stand til at forbedre deres produktions kvalitet, til at forlade sektoren. For at lette omstillingen vil ledsageforanstaltninger være på sin plads såsom støtte til lokal udvikling og en permanent ordning for opkøb af kvoter med en tilsvarende nedsættelse af den samlede kvotemængde. Omstillingsforanstaltninger. der skal overvejes Det centrale element i ledsageforanstaltningerne bør være fremme af strategiske planer for lokaludvikling, der orienterer tobaksavlerne mod andre aktiviteter. Disse planer bør udarbejdes på et niveau så nært mulig de pågældende områder. Planerne skal aktivt inddrage de personer, der berøres direkte, i første række producentsammenslutningerne. Disse planer bør baseres på integreret udvikling sådan som for i de udviklingsprogrammer, der finansieres af strukturfondene for mål 1 og 5b-regionerne. De og kan organisationsforanstaltninger, der er målrettet mod mulige alternativer på lokalt plan. De skal hjælpe til strukturprogrammer og andre programmer, der medfinansieres af EF, såsom førtidspension. tilvejebringe disponible midler, herunder bl. a. midler informations-, uddannelses- konsulent-, omfatte række til at tiden en Flere foranstaltninger kan iværksættes for at: sikre rentabiliteten på landbrugsbedrifter og i forarbejdningscentre, der kan klare sig (støtte til investeringer og miljøbeskyttelse). I denne forbindelse kan den model til programmer for omstilling til andre landbrugsafgrøder, hvis succes var særlig stor i Grækenland (se punkt IV. 4), overtages , for så vidt der foretages en tilsvarende nedsættelse af den samlede kvotemængde. Det skal erindres om, at der i tre år blev udbetalt en støtte til tobaksavlere, der ville ophøre med tobaksavl for at omstille sig andre produktioner. lette nedlæggelsen af urentabel produktion ved aktioner på individuelt eller kollektivt plan: (a) på individuelt plan: * støtten kan antage form af opkøb af kvoter over en tilstrækkelig lang periode (7-10 år) med degressiv betaling eller som et alternativ antage form af obligationer, der uddeles til de berørte tobaksavlere, og på 39 grundlag af hvilke EF foretager årlige udbetalinger i obligationernes løbetid (7-10 år). Tobaksavlerne kan enten beholde obligationen og modtage de årlige udbetalinger eller sælge den på det private marked. * Støtten kan også antage form af støtte til førtidspension, jordudtagning eller skovrejsning. I denne forbindelse bør man undersøge muligheden for at gøre førtidspensioneringen som fastsat i forordning (EF) nr. 2079/92 mere tiltrækkende for tobaksavlerne bl. a. ved at evaluere, hvorfor førtidspensionering hidtil ikke har haft succes hos disse avlere. (b) på kollektivt (regionalt/lokale plan: * information, uddannelse, rådgivning og teknisk bistand for at lette omstillingen foranstaltninger til økonomisk udvikling, der tager sigte på skaffe alternative beskæftigelsesmuligheder * Alle disse foranstaltninger skal indgå i en strategisk plan for lokaludvikling, der er baseret på forskellige retsgrundlag og finansieringskilder afhængigt af aktionernes art: visse aktioner, der er nødvendige for planens udformning (information, analyse og teknisk bistand), eller som er beregnet til at lette iværksættelsen (uddannelse, rådgivning og formidling), eller som direkte er en del af det operationelle afsnit (f. eks. opkøb af kvoter), kan finansieres af EUGFL, garantisektionen; for andre aktioners vedkommende skal de myndigheder, der står for gennemførelsen af flere programmer, undersøge muligheden for at anvende en del af de bevillinger, der er tildelt dem, til følgende foranstaltninger: * * visse aktioner kan finde deres retsgrundlag og finansiering i forbindelse med aktioner under strukturfondenes mål 1 og 5b (de fleste af de berørte områder er klassificeret som mål 1 og 5b-regioner). Midtvejsrapporten i 1997 åbner mulighed for at undersøge, hvilke særlige foranstaltninger der kan træffes i de kommende år for at lette tobaksavlernes omstilling til anden erhvervsaktivitet. Der kan gives de pågældende medlemsstater og overvågningsudvalg retningslinjer på dette område. andre aktioner har allerede et finansieringsramme såsom landbrugsmiljøforanstaltninger og mål 5a-foranstaltninger. førtidspension, fast retsgrundlag og en fast skovrejsning, Disse foranstaltninger vil, når de anvendes i en tilstrækkelig lang periode, lette søgningen efter alternative aktiviteter og støtte den sociale og økonomiske struktur. Der bør i øvrigt rettes en særlig opmærksomhed mod forarbejdningsindustriens omstilling for at undgå større negative virkninger for de lokale økonomier. 40 (3) Lempe ordningen for kvoter og garantitærskler Det andet aspekt af den nuværende markedsordning, der skal forbedres, er ordningen for produktionsstyring og især dens mangel på fleksibilitet. Lempelsen skal ske på flere niveauer. For det første skal kvoten pr. land og sortsgruppe ikke være fast, da udbuddet altid skal tilpasses efterspørgslen. Derfor skal mulighederne for at foretage overførsler mellem sortsgrupperne forbedres, uden at budgetudgiften forøges. For tiden er det allerede muligt at foretage disse overførsler for kvoter, der ikke har været omfattet af dyrkningskontrakter. Det er vigtigt at foretage disse overførsler inden tildelingen af kvoter og med henblik herpå tilskynde branchen til bedre at forudse markedsbehovene. Som anført ovenfor skal man også fremme overførslen af sorter med ringe afsætningsmuligheder og lav værdi til mere efterspurgte sorter med større værdi. Endelig skal man lette den årlige eller permanente overførsel inden for en sortsgruppe. Med henblik herpå skal der vælges markedsmekanismer. Definitiv overdragelse af kvoter mellem traditionelle producenter bør lettes. Denne overførsel tager sigte på at klare mangfoldige individuelle situationer og tilskynde de mest motiverede til at opbygge rentable virksomheder. Der bør i øvrigt træffes særlige bestemmelser for at muliggøre oprettelsen af en national kvotereserve, hvilket ville gå i den ønskede retning af en lempelse af ordningen. Lempelsen af kvoteordningen og gradueringen af præmien udgør derfor tilsammen en kraftig tilskyndelse til at konsolidere tobaksbedrifternes strukturer, hvis gennemsnitlige størrelse vil stige med tiden; samtidig vil antallet af tobaksproducenter falde yderligere, fordi den nuværende store opsplitning af bedrifterne kun vanskeligt kan fortsætte. (4) Forenkle den administrative forvaltning Forenklingen af forvaltningen er også en sag, der beskæftiger de offentlige myndigheder. Den komplicerthed, som tobaksordningen har nået, gør det nødvendigt at foreslå en revision af de forskellige procedurer, hvis mål vil være at forenkle de forskellige administrative bestemmelser. Det skal først erkendes, at beregne og uddele kvoteattester hvert år til titusinder af landmænd og endog undertiden foretage en ny uddeling i løbet af året er en tung opgave. 41 løsning, der trænger sig på, er at forvalte kvoterne Den ikke på tobaksavlerniveau, men på producentsammenslutningsniveau. Dette vil reducere det administrative arbejde med titusinder af operationer til nogle få snese selv i de største producentlande. Det vil så tilkomme producentsammenslutningerne selv at uddele kvoterne og foretage alle de tilhørende beregninger under administrationens kontrol og under overholdelse af EF-reglerne. skal i denne Det via forbindelse understreges, producentsammenslutningerne ikke vil underkende eksistensen af individuelle producenter uden for sammenslutningerne (der dog allerede nu er marginal bl. a. på grund af i at modtage særstøtten) eller ophæve hver sammenslutnings forpligtelse til at registrere hvert medlems leveringer for på den måde at tillade et medlem i givet fald at forlade sammenslutningen. forvaltning interessen at Det er så ikke længere nødvendigt hvert år at udregne hver tobaksavlers kvote i betragtning af kvoteordningens stabilitet. Kvoterne kan så revideres kun hvert tredje år, uden at eventuelle årlige tilpasninger som følge af overførsler mellem sortsgrupper herved foregribes. Desuden bør kontrollen ved leveringen forenkles. Den systematiske måling af hvert tobakspartis vandindhold ved leveringen har vist sig at være en ineffektiv regel, der er vanskelig at overholde. Denne bestemmelse skal opgives. Kontrolløren skal kun måle vandindholdet i tilfælde af tvivl om den leverede tobaks kvalitet. Det forekommer ikke længere nødvendigt i samme år at have to kvoteuddelinger for registrering af (hvoraf en restuddeling) og dermed dyrkningskontrakter, da mulighederne for overdragelse af kvoteattester mellem tobaksavlere vil give tilstrækkelig fleksibilitet til at tillade fuld udnyttelse af garantitærsklerne. to perioder De foreslåede konkrete foranstaltninger til forenkling gør det således muligt at spare flere tusinde operationer om året (kvoteberegning, dobbelt fremsendelse af kvoteattester til individuelle producenter og systematisk måling af vandindholdet ved levering), hvilket er en ikke ubetydelig lettelse af den administrative byrde. (5) Fremme en bedre betaling for kvalitet Dyrkningskontrakten bør bevares, da den giver branchen sikkerhed, og da den kan udgøre en løftestang for at forbedre udbuddets tilpasning til efterspørgslen. Dyrkningskontrakten udvisker dog markedssignalerne, da priserne undertiden fastsættes et år inden det faktiske salg. En velreglementeret ordning for kontraktauktion kan være en positiv løsning ved at forøge konkurrencen mellem forarbejdningsvirksomhederne og dermed de markedspriser, som tobaksavlerne opnår. 42 (6) Tage hensyn til miljøet I forbindelse med tobaksdyrkning skyldes miljøskaderne især overdreven gødskning, overdreven vanding og uhensigtsmæssig anvendelse af pesticider. Det skal understreges, at en økonomisk ordning, der fremmer en kvalitetsproduktion, har velgørende virkninger for miljøet, da tobaksbladenes kvalitet afhænger af en fornuftig gødningstilførsel. Med hensyn til pesticider er deres anvendelse fortsat nødvendig for bladenes kvalitet. Anvendelsen af integrerede teknikker til bekæmpelse af sygdomme (IPM) tilrådes dog stærkt ligesom opsamling af affald, herunder i første række plast, der anvendes ved dyrkningen. Med henblik herpå skal man også anvende den del af særstøtten, der er beregnet til teknisk bistand, til forbedring af miljøbeskyttelsen - rationel anvendelse af gødning, integrerede teknikker til bekæmpelse af sygdomme, opsamling af affald og anvendelse af effektiv vandingsteknik. Der skal periodisk på regionalt, nationalt og EF-plan føres tilsyn med fremme af miljøbeskyttelsen. For at sætte disse aktioner i relation til hinanden bør de foretages inden for en ramme, som medlemsstaterne udstikker, og som Kommissionen godkender. Der bør afholdes uddannelseskurser og foretages formidling med støtte fra specialister inden for de forskellige områder. Der skal i øvrigt indføres en ordning for evaluering af disse foranstaltninger for at drage lære af erfaringen med deres konkrete anvendelse. (7) Mindre skadelige sorter på markedet Fonden for Forskning og Oplysning inden for Tobak, der delvis finansieres over præmierne til producenterne, vil blive fortsat. Hvad angår forskningen i sorter og dyrkningsmetoder, der er mindre skadelige for menneskers sundhed, kan fonden bidrage til, at der produceres tobak med et lavere indhold af tjære, tungmetaller og nikotin. Der vil endvidere blive indsat et afsnit om forskning under området miljøbeskyttelse. Hvad angår fondens oplysningsarbejde om tobakkens skadelige aspekter, vil arbejdet ikke blot blive videreført, men også få flere midler ved, at tilbageholdelsen i støtten forøges til 2%. Tobaksproducenterne har interesse i at vise deres forståelse for sundhedsproblemerne, som er helt adskilt fra selve tobaksdyrkningen, som vil fortsætte på verdensplan, så længe der er forbrugere. 43 (8) Skærpe kontrollen Kontrollen med den fælles markedsordning skal forblive et centralt punkt. I kapitel II i denne rapport var konklusionen klar, at omfanget af det bedrageri, der blev begået inden reformen i 1992, er blevet stærkt reduceret. De mest risikofyldte støttemekanismer er blevet afviklet (afskaffelse af intervention og eksportrestitutioner), og den nuværende styring af budgetudgifterne bekræfter denne analyse. Erfaringen med kontrollen har dog vist, at der fortsat består risici bl. a. i forbindelse med eksistensen af falske tobaksavlere (der er involveret i et sort tobaksmarked). Selv om risikoen for bedrageri er klart mindre end førhen, består den endnu. Derfor er arealkontrollen blevet skærpet, og der er blevet indført publicering på lokalt niveau af indehavere af kvoter. Desuden bør den juridiske definition af en forarbejdningsvirksomhed præciseres for at afskære fra vide fortolkninger af EF-reglerne, der i dag tillader mellemmænd at benytte ordningen. Med hensyn til kontrolkontorerne skal det konstateres, at Kommissionens bestræbelser er slået fejl. De to berørte lande (Italien og Grækenland) har ikke kunnet oprette de nye kontrolkontorer. Kontrollen er derfor blevet foretaget af allerede eksisterende organer (AIMA og EOK). I fremtiden bør de centrale elementer i den nuværende kontrolordning bevares, nemlig: kontrol af arealerne for at forebygge falske tobaksavlere, kontrol af tobakspræmie og kontrol af leveringerne forarbejdningsvirksomhedernes lagre for at undgå, at der udbetales præmie for den samme tobak flere gange. for at fastslå retten til Arealkontrollen kan med fordel skærpes ved integreret arealkontrol, der allerede findes for andre afgrøder. Med hensyn til den øvrige kontrol skal leveringskontrollen (obligatorisk tilstedeværelse af kontrollører ved hver levering, skriftlig tilladelse til levering og overførsel af tobak under kontrolkontorets kontrol) opretholdes på det nuværende (obligatorisk niveau og Bagerkontrollen minimumsprøveudtagning) skærpes. Det vil også være hensigtsmæssigt at kontrollere udlagringen i forarbejdningsvirksomhederne for at sikre, at tobakken rent faktisk er blevet forarbejdet. forarbejdningsvirksomhederne i Kontrollen af den fælles markedsordning skal fortsat hovedsageligt være centreret om kontrol af udgifterne. Med henblik herpå skal de dårligt udtænkte økonomiske mekanismer korrigeres eller afskaffes, hvilket allerede i stor udstrækning blev gjort ved reformen af 1992. Dernæst skal man sikre, at en passende kontrol rent faktisk foretages, bl. a. ved at drage konsekvenserne af regnskabsafslutningen. 44 Kommissionens centrale spørgsmål er at definere kontrollens art og hyppighed. Det tilkommer derefter de nationale myndigheder at vælge den bedste måde at tilrettelægge kontrollen på ud fra hvert lands særlige forhold. I betragtning af erfaringen fra de seneste år mener Kommissionen, at valg af administrativ ramme (særligt kontrolkontor eller allerede eksisterende organers tilrettelæggelse af kontrollen) henhører under medlemsstaternes kompetence. C. Andre forhotø For restens vedkommende har reformen af 1992 bestået sin prøve. Der er ikke tale om at genindføre intervention eller eksportrestitutioner. Intervention er ikke berettiget i en sektor, hvor selvforsyningsgraden er forholdsvis ringe, og hvor støtten til producenterne er forholdsvis høj. I øvrigt var den vanskelig at kontrollere. Eksportrestitutioner er heller ikke berettiget. De bedste kvaliteter udføres uden problemer eller finder afsætning på EF's indre marked. De laveste kvaliteter har en så ringe pris, at en restitution ikke har nogen økonomisk mening. Restitutionerne var i øvrigt ligesom interventionen for vanskelige at kontrollere. De foreslåede ændringer, der går ud på at forbedre tobakkens kvalitet, vil også indebære, at kvaliteten af den tobak, som EF udfører til verdensmarkedet vil blive forbedret. De veje til tværfagligt samarbejde, der allerede blev åbnet ved reformen af 1992, bør konsolideres og fremmes. Kommissionen finder i denne forbindelse, at det er vigtigt, at tobaksbranchan (tobaksavlere, forbedre tobakskvaliteten og tilpasse produktionen til efterspørgslen. forarbejdere og fabrikanter) samarbejder mere for at Incitamentet til forbedring af kvaliteten skal komme fra markedet. I denne forbindelse vil markedets behov sikkert komme til udtryk i priserne, men behovene kan også med fordel fastsættelse af minimumskvaliteter og tilgodeses ved kontrakter, bl. a. ved kval itetssorteringer. Kontrakter gør i øvrigt også tobaksindustriens behov mere gennemsigtige og letter derfor produktionens tilpasning til efterspørgslen. Den reviderede fælles markedsordning bør også evalueres 4 år efter dens vedtagelse. Ved denne lejlighed er det nødvendigt at analysere udviklingen i produktionens værdi i forhold til støtten til sektoren. 45 KQTrøcursiQN Af PEL Y Der er blevet taget stilling til fremtiden for den fælles markedsordning for tobak efter et forudgående valg af, om EF fortsat skal støtte sektoren eller ej. 1. EF's indstilling af støtten til tobakssektoren, der ville betyde, at størstedelen af EF's tobaksproduktion ophører på mellemlang sigt, er blevet afvist. Et valg, der ville indebære, at ca. 190 000 arbejdspladser skal omstilles, ville få meget store sociale omkostninger uden at have nogen virkning for tobaksforbruget. Kommissionen har derfor valgt at foreslå en fortsættelse af EF's støtte til producenterne under den forudsætning, at den fælles markedsordning for tobak undergår en gennemgribende reform. 2. Fortsættelse af EF's støtte indebærer også valg af den bedste model. Støtten skal i øvrigt altid kun komme producenterne til gode. a) Iværksættelsen af hektarstøtte eller direkte til tobaksavlerne kan ikke løse sektorens alvorlige økonomiske problemer. Disse alternativer til den nuværende ordning vil bevirke en lige så stor budgetudgift. indkomststøtte En betydelig nedsættelse af EF-præmien har den ulempe, at den straks vil dømme en stor del af EF-avlen til undergang uden at give den mulighed for at omstille sig til kvalitetssorter. b) Opretholdelse af den nuværende ordning uden ændringer har den ulempe, at den viderefører den nuværende situation, hvor landmanden har større interesse i at producere tobak af lav kvalitet med nedbringelse af produktionsomkostningerne end i produktion af kvalitetstobak. I den nuværende fælles markedsordning kan for det første det ringe forhold mellem markedspris og præmier anfægte effektiviteten af den offentlige støtte til producenterne, dernæst gør ordningens stivhed det vanskeligt at få adgang til sektoren og at overdrage produktionskvoter samt tilpasse garanti tærsklerne til markedsbehovet, og endelig kommer hertil en kompliceret forvaltning med en lang række beregninger og tildeling af individuelle kvoter. investere i at 3. De løsninger, der skal påtænkes, skal tværtom vende denne tendens og tilskynde til producere tobak af en bedre kvalitet. Ved en fortsættelse af EF-støtten bør en del af EF-støtten gradueres ud fra produktionens kvalitet, der fastslås ved dens markedspris. 46 Gradueringen af EF-støtten bør suppleres med foranstaltninger, der letter frivilligt ophør med tobaksavl, bl. a. ved opkøb af individuelle kvoter. samlede Disse EF- tobaksproduktionens kvalitet og en drastisk nedgang i udførslen af tobak af ringe kvalitet. reformer vil medføre en forbedring af De budgetmidler, der er tildelt tobakssektoren, kan overføres inden for den total bevilling,, for at man kan nå målet med at forøge andelen af udgifter til aktioner, der tager sigte på at lette strukturtilpasningen, bl. a. frivilligt ophør med tobaksavl. Kontrolforanstaltningerne i de nuværende regler, især reglerne for den første bearbejdning, bør skærpes. Den påtænkte revision af den fælles markedsordning skal endelig tage sigte på en administrativ forenkling af sektoren og sikre en bedre miljøbeskyttelse. 47 ISSN 0254-1459 KOM(96) 554 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 Katalognummer : CB-CO-96-660-DA-C ISBN 92-78-13185-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Ofificielle Publikationer L-2985 Luxembourg