title: Förslag till rådets förordning (EG) om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke

eurovoc_concepts:
consumer information
eco-label
environmental protection
international standard
labelling

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 11. 12. 1996 KOM(96) 603 slutlig 96/0312 (SYN) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke (framlagt av kommissionen) MOTIVERING I. 1. Inledning Rådet antog den 23 mars 1992 förordning (EEG) nr 880/92(1) som fastställer ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke. Programmets målsättning är att främja utformning, produktion, marknadsföring och användning av produkter som under hela sin livscykel har en minskad inverkan på miljön, och att förse konsumenterna med bättre information om produkternas inverkan på miljön. Gemenskapens miljömärkesprogram är ett led i en vidare strategi som syftar till att främja hållbar produktion och konsumtion. Målet för den hållbara konsumtionen är att minska eller tygla konsumtionens miljöpåverkan. I detta syfte består strategin av att främja miljömedvetna beteendemönster, särskilt genom att identifiera och främja gröna produkter. Det krävs också en bättre produkthantering för att främja produkternas miljömässiga effektivitet genom identifiering och integrering av produkternas egenskaper i fråga om miljöeffektivitet. Främjandet av gröna produkter och uppmuntran till bättre produkthantering är grundläggande mål i gemenskapens miljömärkesprogram. Dessutom grundas gemenskapsprogrammet på en livscykelmetod och omfattar kriterier som rör produktionsprocesser och återanvändning, återvinning och bortskaffande av avfall. Programmet kan därför också bidra till att främja en hållbar produktion och en förbättrad avfallshantering. 2. Verksamheten med gemenskapens milj ömärkesprogram har nyligen gj ort betydande framsteg. Miljömärkeskriterier har offentliggjorts för 10 produktgrupper och tilldelats 45 produkter. Dessutom förefaller programmets miljömärket har grundläggande mål fortfarande vara giltiga och väl i linje med miljöpolitikens senaste principer, mål och prioriteringar, i synnerhet med dem i gemenskapens femte handlingsprogram för miljön och dess reviderade version liksom också Agenda 21. Man har emellertid stött på vissa svårigheter vid genomförandet av förordningen och det föreligger ett behov av att förbättra och strömlinjeforma programmets angreppsmetod, metodiker och arbetsrutiner för att öka dess genomslagskraft, effektivitet och insyn. Det har därför föreslagits ändringar i programmet enligt dess artikel 18 som föreskriver att gemenskapens miljömärkesprogram skall omprövas inom fem år efter ikraftträdandet. (i) EGTnrL 99, 11. 4. 1992, s. 1. II. Gemenskapens miljömärkesprogram 3. 4. I det aktuella gemenskapsprogrammet för tilldelning av miljömärke framträder tre stadier: fastställande av kriterier, tilldelning av märken till produkter och revision av kriterierna. Huvudansvaret för fastställandet och revisionen av kriterierna ligger hos kommissionen och tilldelningen av märken utförs av de nationella behöriga organen. De behöriga organen är oberoende och opartiska och utses av medlemsstaterna för att genomföra verksamheten med miljömärket på nationell nivå. Initiativet till att välja ut en produktgrupp tas av antingen kommissionen eller de behöriga organen. I ett första skede av gemenskapsprogrammets genomförande fick det andra alternativet företräde. Mera nyligen har kommissionen återtagit hela initiativrätten för att välja ut produktgrupper. Denna åtgärd svarar mot medlemsstaternas och intressegruppernas önskemål om en större enhetlighet vid tillämpningen av programmet. industrin, handeln, konsumentorganisationerna, miljöskyddsorganisationerna och fackförbunden har tillfrågats om valet av produktgrupper. Intressegrupperna dvs. i följande En genomförbarhetstudie genomförs för att samla in uppgifter hänseenden. Marknadsstrukturen, intresset hos berörda parter, miljömärkets tillämplighet och möjliga fördelar för miljön, riskerna för snedvridning av den inre marknadens olika nationella sektorer och slutligen de internationella aspekterna. En särskild expertkommitté med företrädare för medlemsstaterna och alla berörda parter utvärderar genomförbarhetsstudien. Som en följd av dess resultat görs en fullständig livscykelanalys av produktgruppen. Studien omfattar en inventering och en utvärdering av miljöpåverkan av produktgruppen, en marknadsundersökning och ett förslag till kriterier. Förslaget till miljökriterier läggs fram offentligt för ett forum som föreskrivs i förordningen för samråd med intressegrupper. Förslaget blir föremål för diskussion och omröstning i en tillsynskommitté. Kommissionens formella beslut fullbordar antagningsförfarandet. Med tanke på miljömärkets natur, som kräver olika sakkunskaper, och de olika arbetsordningarna för kommissionens avdelningar, har avdelningarna ett nära samarbete i de olika leden av utarbetandet av kriterierna. I synnerhet måste ett samråd ske mellan avdelningarna innan ett förslag till beslut läggs fram för tillsynskommittén. 5. Enligt förordningens bestämmelser har de behöriga organen ansvaret för tilldelningen av märket. En sammanfattning av varje ansökan sprids till alla behöriga organ medan produkternas fullständiga utvärderingsakter endast översänds på begäran. m. Genomförandet av förordning (EEG) nr 880/93 6. Förordning (EEG) nr 880/92 trädde i kraft i mars 1992. Medlemsstaterna ålades att inom sex månader efter förordningens ikraftträdande utse behöriga organ för dess genomförande. Gemenskapens miljömärkesprogram blev således i princip fullt tillämpligt i oktober 1992. fastställer emellertid Förordningen gemenskapens miljömärkesprogram. Programmet kan endast tillämpas på produkter för vilka kommissionen fastställt miljökriterier enligt förordningens principer och förfaranden. Förordningens ikraftträdande blev därför endast en startpunkt för förberedelsearbetet för programmets faktiska igångsättande. endast ramen för 7. Tiden efter förordningens produktgrupper och därtill hörande miljökriterier. ikraftträdande har mest ägnats åt att fastställa Följande gemenskapsbeslut, som fastställer miljökriterier, har hittills antagits och publicerats: - Tvättmaskiner - Diskmaskiner - Jordförbättrare - Toalettpapper - Kökspappersrullar - Tvättmedel - Lampor med enkel fattning - Färger och lacker - Sängkläder och T-tröjor - Lampor med dubbel fattning - Tvättmaskiner (revision) - Kopieringspapper EGT nr L 198 av den 7 augusti 1993 EGT nr L 198 av den 7 augusti 1993 EGT nr L 364 av den 31 december 1994 EGT nr L 364 av den 31 december 1994 EGT nr L 364 av den 31 december 1994 EGT nr L 217 av den 31 september 1995 EGT nr L 302 av den 31 december 1995 EGT nr L 4 av den 6 januari 1996 EGT nr L 116 av den 11 maj 1996 EGT nr L 128 av den 29 maj 1996 EGT nr L 191 av den 1 augusti 1996 EGT nr L 192 av den 1 augusti 1996 För att i fastställandet av kriterier uppnå enhetlighet, genomslagskraft och god kvalitet var det nödvändigt att utarbeta riktlinjer för de förfaranden och den metodik som kommissionens enheter och medlemsstaternas behöriga organ kommit överens om. Det var också nödvändigt att skriva en användarhandbok för att säkerställa enhetlighet i de behöriga organens praktiska arbete. Slutligen har kommissionen utnämnt en De vises kommitté för att utarbeta riktlinjer för utnyttjandet av livscykelanalys för gemenskapens miljömärke. 8. Gemenskapens miljömärke har hittills tilldelats 45 produkter hös 6 tillverkare i 4 produktkategorier. Förteckningen över tilldelade märken ges nedan. TILLDELNING AV MILJÖMÄRKEN PRODUKTGRUPP TILLVERKARE PRODUKT/MODELL Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited Tvättmaskiner Hoover Limited New Wave 1100 Electronic, modellerna AC 170 och AC 172 New Wave 1200 Electronic, modellerna AC174 och AC176 New Wave 1300 Electronic, modellerna AC178 och AC180 New Wave WA 1200 Electronic, modell A2848 New Wave WA 1300 Electronic, modell A2850 New Wave WA 1400 Electronic, modell A2852 NewWave 1500 Plus Electronic, modellerna AC 182 och AC 184 och New Wave WA 1600 Electronic, modellerna A2854 och AB022 DAG FÖR TILLDELNING UTGÅNG SDAG 25. 11. 93 06. 96 25. 11. 93 06/96 25. 11. 93 06/96 09. 05. 94 06/96 09. 05. 94 06/96 09. 05. 94 06/96 09. 05. 94 06/96 Kökshanddukar Fort Sterling Limited Nouvelle Kitchen Towel 10. 12. 95 Kökshanddukar Fort Sterling Limited Toalettpapper Fort Sterling Limited Co-op 70 blad kökshandduk Co-op 280 blad toalettpapper Toalettpapper Fort Sterling Limited Nouvelle toalettpapper Kökshanddukar Dalle Hygiène Toalettpapper Dalle Hygiène Monoprix Vert 3 rullar, ofårgade och dekorerade Monoprix Vert rullar och paket (blad) 10. 12. 95 11/97 11/97 10. 12. 95 11/97 10. 12. 95 26. 02. 96 11/97 11/97 26. 02. 96 11/97 Inomhusfarger och inomhuslacker Inomhusfarger och inomhuslacker HP Flûger Nordsjö AB (AKZO Nobel) Innertak 2 och Takfärg 2 inomhusfarg 12. 04. 96 12/98 Flûgger Takfärg 3; Polytex M3; Flûgger Väggfarg 7; Polytex M7; Flûgger Väggfarg 20; Polytex M20 Bell I Tack; Bell Sidenmatt; Elegant Takfärg: Elegant Väggfärg matt; Milltex 2; Milltex 2 Plus; Milltex 7 Plus; Milltex 20 Plus; Scotte 3; Scotte 7; Scotte 20; Crème Decor Brillant Neige; Scotte Tak Dulux Quick Drying Gloss 29. 04. 96 12/98 06. 05. 96 12/98 19. 07. 96 12/98 Inomhusfarger och inomhuslacker Alcro-Beckers AB Inomhusfarger och inomhuslacker ICI Paints 9. Att döma av undersökningen av det faktiska läge, som beskrivs nedan, förefaller det som om verksamheten med att fastställa kriterier och tilldela miljömärken har ökat i hastighet på ett påtagligt sätt imfler de två senaste åren. Inledningsperioden ägnades åt att övervinna svårigheter med förfaranden och metodik och att förvärva praktisk erfarenhet av att handha ett så komplicerat program på gemenskapsnivå. De erfarenheter som vunnits under detta försöksskede och de. riktlinjer och arbetsrutiner som utstakats bör nu arbetas in i förordningen. Det är intressant att notera att andra miljömärkesprogram gått igenom liknande utvecklingsfaser i sina tidiga skeden vilket framgår av siffrorna nedan. Antal offentliggjorda produktgrupper (miljökriterier) 80 j 60 -- 40 20 0 4-i o I — I — I — I — I —> CO TT. CO CD C År efter starten •-• M EU-programmet —*—Blå ängeln —4. Nordiska svanen A -Milieukur A n t al märkta produkter 4000 3500 -- 3000 -- 2500 -- 2000 -- 1500 1000 500 0 « M H * *^ År etter starten. • - •• B EU-programmet • •- Blå ängeln —-•---Nordiska svanen A Milieukur Fastställandet av miljömärkeskriterier går allt fortare men synbarheten är fortfarande låg för det europeiska märket Driften av programmet bör nu skötas mera rutinbetonat och effektivt och ansträngningarna bör inriktas på att lansera miljömärket hos konsumenter, detaljhandlare och tillverkare. IV. Andra miljömärkesprogram 10. Flera miljömärkesprogram har fastställts i medlemsstaterna. Vissa av dem har sedermera blivit väl utvecklade. "Nordiska svanen", det skandinaviska märket, skapades 1989. Det omfattar Norge, Sverige, Island och Finland. Tillsammans med gemenskapens miljömärke är det det enda multinationella märket. Ett samordningsorgan förenar Nordiska svanens fyra nationella råd. I april 1996 omfattade programmet 40 produktgrupper, hade 287 tillstånd utdelats, och över 1 000 produkter tilldelats märket. Huvuddelen av tillstånden rör tvättmedel och pappersprodukter. federala miljöförvaltningen, Blå ängeln, det tyska miljömärket, skapades 1977. Tre institutioner har del i programmet, den för kvalitetsmärkning och märkesjuryn. Idag omfattar det tyska programmet omkring för 80 produktgrupper. Över 1 000 sammanslutningar använder märket 4 350 produkter. Omkring 15 % av dessa företag är inte tyska. De företräder 16 % av de märkta produkterna. institutet tyska det La Marque "NF-Environnement", det franska miljömärket, skapades 1992. Fördetta krävs deltagande av AFNOR (Association Française de Normalisation), en beslutskommitté (le Comité de la Marque NF-environnement) och ett rådgivande organ fullständiga scientifique). Kriterierna livscykelanalyser, finansierade av industrin och förvaltningen gemensamt. fastställs efter (le Conseil "StichtingMilieukeur", det nederländska miljömärket, skapades 1992 på initiativ av ministeriet för miljö och ekonomi. Miljökriterierna fastställs sedan en studie genomförts av ett specialiserat forskningsinstitut. Programmet tar endast begränsad hänsyn till produkternas livscykelaspekter. 32 produkter från 26 företag har tilldelats märket. Huvuddelen av märkena har tilldelats pappersprodukter. "Umweltzeichen - Bäume", det österrikiska miljömärket, skapades 1991 av ministeriet för miljö, ungdom och familj. Kriterierna avser produkter och tillverkningsprocesser. Märkeskontraktet gäller för ett år. 32 produkter från 23 företag har tilldelats märket. "AENOR - Medio Ambiente", det spanska miljömärket, skapades 1993 av "AsociaciônEspanola de Normalization y Certificaciôn" (AENOR). Miljökriterierna fastställs efter en fullständig livscykelanalys av produkten. AENOR har förklarat att de framtida produktgrupper som skall behandlas av AENOR, bör vara åtskilda från de produktgrupper som omfattas av gemenskapens miljömärke. 11. Miljömärkesprogram har också fastställts i tredje land, bland annat i USA, Kanada och Japan. "US Green Seal Programme" är ett privat märkningsprogram men det samarbetar mycket nära med ett hundratal miljöpartner bland vilka det finns ett flertal förvaltningar och offentliga organ. Programmet används ibland i offentliga anbudsförfaranden. Det skapades 1989. Det omfattar 50 produktgrupper och 234 produkter bär märket Gröna salen. "Canada Environment Choice" skapades 1998. I början förvaltades det av det kanadensiska miljöministeriet. De har undan för undan privatiserats. De kanadensiska och de europeiska programmen har många likheter. Canada Environment Choice omfattar 46 produktgrupper och över 750 produkter har tilldelats märket. "Japanese Eco Mark" förvaltas sedan 1989 av Japanska miljöföreningen under beskydd av Miljöbyrån. Är 1992 omfattade programmet 49 produktgrupper och över 2 300 märken har tilldelats. V. Utvärdering av gemenskapens miljömärkesprogram 12. Den utvärdering av gemenskapens miljömärkesprogram, som presenteras här, är gjord mot bakgrund av förordningens mål, erfarenheterna från dess genomförande och de resultat som uppnåtts hittills. Den syftar till att identifiera behoven av och möjligheterna för förbättringar. Den beaktar vissa synpunkter som framförts av berörda parter. Vissa av de ämnen, som för miljömärkesprogram medan andra gäller mera specifikt för gemenskapsprogrammet. tas upp här, är av allmän betydelse 13. Målet för gemenskapens miljömärkesprogram är att påverka marknaden genom att vägleda konsumenterna mot produkter med en minskad inverkan på miljön. Det är för tidigt att bedöma gemenskapsprogrammets marknadseffekter, eftersom gemenskapens miljömärke ännu inte vunnit tillräcklig synbarhet på marknaden vilket beror på att märket befinner sig i ett relativt tidigt skede av sin utveckling. Potentialen för miljömärken att påverka marknaden har redan påvisats genom nationella och andra program. Gemenskapens program har emellertid stött på vissa hinder mot att till fullo utveckla sin marknadspotential Industrins inställning 14. Den europeiska industrin har i stort sett intagit en allmänt avvaktande hållning i förhållande till utvecklingen av gemenskapens program. Den enda led i gemenskapens miljömärke som fått ett helhjärtat stöd av industrin är dess potential att på sikt ersätta nationella program. Vissa industri sammanslutningar såsom Europeiska textilindustriföreningen och CEPE, det europeiska förbundet för färgtillverkarföreningar, har inom sina sektorer till fullo understött genomförandet av gemenskapens miljömärke. När det gäller andra produktkategorier, som kommit ifråga, har berörda industrisammanslutningar deltagit jämsides med andra intressegrupper i några led av förberedelsearbetet, men tillräcklig enighet har inte uppnåtts för lösningar som vinner deras stöd. 15. E>en största svårigheten för europeiska industrisammanslutningar i förhållande till gemenskapens miljömärke härrör från dess selektiva natur. Miljömärkeskriterier 8 fastställs på ett sådant sätt att endast en del av produkterna på marknaden kan kvalificera sig för märket. Med detta tillvägagångssätt införs en miljöbaserad konkurrens mellan tillverkarna. Enskilda företag som söker konkurrensfördelar kan dock vara intresserade av miljömärket. Många sammanslutningar, som måste representera allas eller åtminstone majoriteten av sina medlemmars intressen, tycker dock inte om detta tillvägagångssätt. 16. Det bör noteras att handelns, miljöns och konsumentorganisationerna också företräder genomsnittsståndpunkter i den nuvarande samrådsstrukturen. Konsumentreaktion 17. Ett miljömärkes genomslagskraft på marknaden beror på dess synbarhet för och trovärdighet hos konsumenterna. Marknadsstrukturen inom EU skiljer sig ofta från en medlemsstat till en annan liksom även miljöpraxis och konsumentförväntan. arbetar utländska producenter under miljömässiga, Dessutom är EU-programmet öppet för tillverkare i länderna utanför EU. I några fall och ekonomiska/industriella villkor som påtagligt skiljer sig från dem som råder inom EU. rättsliga 18. fastställa enhetliga Under dessa omständigheter är det ofta som också skall gälla utländska gemenskapstäckande miljömärkeskriterier, producenter, utan att det medför en oskälig diskriminering. Det är också svårt att kunna uppnå tillräcklig synbarhet för miljömärkta produkter i alla medlemsstater, samtidigt som man bevarar gemenskapsmärkets trovärdighet hos konsumenterna även i de miljömässigt högststående gemenskapsländerna. svårt att För detta ändamål skulle det vara till hjälp att införa ett graderat märke som medger större flexibilitet när man fastställer kriterier och förser konsumenterna med information om graden av "miljöprestanda" på varje märkt produkt. Gemenskapen och nationella miljömärkesprogram 19. När gemenskapsprogrammet fastställdes av rådet 1992 fanns det endast ett nationellt program, det tyska Blå ängeln, som var i funktion inom gemenskapen. Som en följd av Sveriges, Finlands och Österrikes anslutning ock utvecklandet av nya program i de andra medlemsstaterna, samexisterar gemenskapens miljömärke med åtta större program (det tyska Blå ängeln, den nordiska Vita svanen, det svenska Bra miljöval, det nederländska Mileukeur, det franska NF-miljö, det spanska Medio Ambiente, det katalanska Medio Ambient och det österrikiska UmweltZeichen) vilka är i funktion i sju medlemsstater (Tyskland, Sverige, Finland, Nederländerna, Frankrike, Spanien och Österrike). 20. I förordning (EEG) nr 880/92 uppger i ingressen att samtidigt som befintliga eller framtida tilldelningsprogram kan fortsätta, är det förordningens mål att skapa villkoren för att slutligen fastställa ett enda verksamt märke i gemenskapen. På det nuvarande utvecklingsstadiet av gemenskapsprogrammet är det inte möjligt att hävda att gemenskapsprogrammet automatiskt i en framtid skulle kunna ersätta de nationella programmen. Utvecklingen under de senaste åren syns stödja en motsatt uppfattning. I frånvaro av en direkt aktion för att förhindra det, är det sannolikt att ökningen av program och motsvarande miljömärkeskriterier kommer att fortsätta. 21. framgångsrika och har bidragit Vissa nationella program har varit till miljöförbättringar. Samexistensen med nationella program begränsar emellertid marknadsvärdet för gemenskapsmärket och medför ytterligare komplikationer när man skall använda det. Dessutom medför spridningen av nationella program, som inte är samordnade, betydande risker för snedvridning av den inre marknaden och konkurrensen. De organ som har ansvaret för de nationella programmen är också behöriga organ för gemenskapsmärket. Därför behöver de främja två märken och ofta konkurrerar på samma områden. Dessutom motsvarar ofta de kriterier som fastställts i de nationella programmen endast de rent nationella uppfattningarna och prioriteringarna. De berörda behöriga organen har en benägenhet för att påverka utvecklingen av gemenskapskriterierna i riktning mot samma uppfattningar och prioriteringar för att inte gå emot beslut som redan fattats på nationell nivå för en viss produktgrupp. Nationella patryckargrupper spelar en mer betydelsefull roll inom ett nationellt program än på gemenskapsnivå och tenderar ibland att föra fram gemenskapsmärket som ett "andra val" eftersom det inte nödvändigtvis motsvarar deras uppfattningar och eftersom de inte inser potentialen i en gemenskapstäckande angreppsmetod. Slutligen minskar samexistensen av flera märken för samma produkt deras trovärdighet och begränsar deras genomslagskraft på marknaden. Genomforbarhet 22. Flera begrepp och krav i den befintliga förordningen har visat sig svåra att tolka och genomföra i brist på tillräckliga anvisningar. * * * Begreppet "minskad miljöpåverkan under en produkts hela livscykel". Det finns ingen metodik för att bestämma en produkts hela inverkan på miljön. Strikt tolkat kan detta begrepp inte genomföras. Uteslutandet av produkter klassificerade som farliga enligt direktiven 67/548/EEG och 88/379/EEG. Denna bestämmelse leder, om den tillämpas strikt, till att hela produktkategorier såsom kompakttvättmedel (klassificerade som irriterande) och lösningsmedelbaserade målarfärger (brandfarliga) utesluts. Tvingande överväganden av alla stadier i en produkts livscykel. Utan begränsningar kan detta krav komma att innebära att kriterier utvecklas för alla råmaterial som ingår i en viss produkt. I de flesta fall är en sådan extensiv tillämpning av principen "från vaggan-till-graven" inte praktiskt genomförbar. 10 Genomförande 23. Det förfarande som föreskrivs i förordningen för att fastställa kriterier medför en avsevärd administrativ börda och skapar förvirring i fråga om de olika aktörernas ansvar. Processen inleds av kommissionen på dess eget initiativ eller på begäran av ett behörigt organ. Det behöriga organet måste ha samråd med intressegrupper men det är inte närmare angivet om detta gäller på ett rent nationellt eller ett vidare plan. Inget förfarande anvisas i förordningen för urvalet av produktgrupper. Det är oklart vilken status som en formell begäran från ett behörigt organ till kommissionen har att sätta i gång förfarandet att fastställa kriterier för en produktgrupp. Inga bestämmelser har angivits för det tekniska förberedelsearbetet. Arbetsbördan för detta faller i praktiken på kommissionen som har behövt stöd av och samarbete med de behöriga organen. Kommissionen måste ha samråd med intressegrupper som sammanträder i ett samrådsforum. Det slutliga beslutet om kriterier masta fattas av kommissionen. Kommissionen måste vinna stöd av en kvalificerad majoritet av medlemsstaterna i en tillsynskommitté för de föreslagna kriterierna. Det slutliga kommissionsbeslutet är föremål för kommissionens interna förfaranderegler. I praktiken har det varit ytterst svårt att samordna de behöriga organens medverkan, samrådet med intressegrupperna på nationell och europeisk nivå, försöken att uppnå kvalificerad majoritet i tillsynskommittén och kommissionens interna förfaranden. Internationell överensstämmelse 24. Frivilliga miljömärkesprogram är för närvarande under granskning i internationella instanser för sina möjliga handelseffekter. Denna fråga uppstod först nyligen och ansågs 1992 inte relevant. Diskussioner om tillämplig disciplin för sådana program pågår inom Kommittén för handel och miljö i Världshandelsorganisationen (WTO). Tillämpligheten av uppförandekodexen för tekniska handelshinder (TBT) är under för särskild granskning. Utarbetandet av en miljömärkesprogram övervägs också som en möjlig framkomstväg. Målet är att säkerställa insyn och icke-diskriminering vid genomförandet av dessa program. särskild uppförandekodex 25. Dessutom pågår arbeten inom ISO, i serien ISO 14 000, för att utveckla standarder för miljömärkning och livscykelanalys. Följande relevanta internationella standarder är under utarbetande: * * * * * ISO 14 020 Miljömärken och miljödeklarationer - Allmänna principer ISO 14 021 Miljömärken och miljödeklarationer Självdeklaration av miljökrav - Termer och definitioner - Miljömärkning ISO 14 022 Miljömärken Självdeklarationer - Symboler och miljödeklarationer - Miljökrav - - ISO 14 023 Miljömärken och miljödeklarationer - Självdeklarationer - Miljökrav - Provnings- och verifieringsmetodiker ISO 14 024 Miljömärken och miljödeklarationer - Miljömärkning typ 1 - Vägledande principer och förfaranden 11 * * * * * ISO 14 025 Miljömärken och miljödeklarationer - Miljömärkning typ 3 - Vägledande principer och förfaranden ISO 14 040 Livscykelbedömning - Principer och riktlinjer ISO 14 041 Livscykelbedömning - Livscykelinventeringsanalys ISO 14 042 Livscykelbedömning - Effektbedömning ISO 14 043 Livscykelbedömning - Tolkning ISO 14 020, 14 024, 14 040, 14 041, 14 042 och 14 043 kommer att bli särskilt relevanta för den här förordningen. ISO 14 020, 14 024, 14 040 och 14 041 förväntas bli antagna 1997 och de andra standarderna kan komma att antas 1998-1999. Dessa standarder kommer, när de fullbordats och antagits, att kunna åberopas i betydande grad för att säkerställa enhetlighet och icke-diskriminering vid genomförandet av miljömärkesprogram. Gemenskapsprogrammet kommer att ta all hänsyn till utvecklingen av den internationella standardiseringen på detta område. 26. Åtgärder har redan vidtagits under gemenskapsprogrammet för att säkerställa fullt tillträde, icke-diskriminering och insyn för utländska producenter. I brist på en internationellt enad syn på de frivilliga miljömärkenas ställning och en slutlig disciplin att tillämpas på dessa har dock viss kritik anförts, i synnerhet av tredje land, mot hur gemenskapsprogrammet fungerar. VI. Målsättning och huvuddrag i den föreslagna revisionen 27. Klarläggande av angreppsmetoden och införande av en mera flexibel miljömärkesstruktur Gemenskapens miljömärke har utformats som ett selektivt, oberoende certifierat och livscykelbaserat tecken för miljökvalitet. Den reviderade förordningen bör klarlägga programmets natur genom att ange att det är ämnat att vägleda konsumenterna i riktning mot produkter som företräder mera miljövänliga alternativ jämfört med andra produkter inom samma produktgrupp. Begreppet produkt med en minskad miljöpåverkan under hela sin livscykel behöver också förtydligas, särskilt genom att ange metodikprinciperna för att fastställa tilldelningskriterierna. Det bör stå klart att metodikgreppet tillämpad på den berörda livscykelanalys produktgruppen på grund av vilken ett begränsat antal nyckelmiljöaspekter väljs ut samt förbättringen och ersättningsalternativen identifieras. Kriterierna bör hänvisa till dessa aspekter och beakta de praktiska möjligheterna att förbättra produkten i ett livscykelperspektiv. Det bör också stå klart att miljömärket är ett tecken på potentialen att minska viss påverkan. Miljömärkeskriterierna är faktiskt grundade på en allmän bedömning av sådana effekter, inte endast på en studie av de aktuella miljöeffekter som hör till varje särskild produkts livscykel. inbegriper en 12 28. Målet att förse konsumenter med bättre information om produkters miljöpåverkan är redan angivet i förordning (EEG) nr 880/92 och bör bibehållas i revisionen. Märkets utformning bör emellertid i sig själv återspegla detta mål på ett riktigt sätt genom att innehålla information om de nyckelaspekter som motiverar att märket tilldelats en viss produkt. Den befintliga metoden är grundad på principen "allt eller intet". För EU-programmet, som är flerkriteriebaserat och tillämpligt under en mängd olika omständigheter i gemenskapen och internationellt, har denna metod visat sig vara otillräckligt flexibel och medföra påtagliga svårigheter när man fastställer lämpliga tröskelvärden för de parametrar som övervägs. Därför föreslås införandet av en gradering av varje parameter som övervägs. De tröskelvärden som gäller för den första nivån (en blomma) skulle representera baslinjen för att en produkt skulle tilldelas ett miljömärke. Ytterligare förbättringar i fråga om en eller flera parametrar skulle uppmärksammas genom påförandet av två eller tre blommmor. Detta skulle innebära en drivfjäder för producenterna och ett erkännande för ytterligare förbättringar samt information till konsumenterna om de särskilda egenskaperna hos varje märkt produkt. Beskrivning av omfattningen av gemenskapens miljömärkesprogram 29. För närvarande omfattar inte miljömärkesförordningen kriterier för att välja produktgrupper för gemenskapsprogrammet. Endast livsmedel, drycker och läkemedel är undantagna på förhand. intresse på gemenskapsnivå vad avser den Det bör klargöras att gemenskapsprogrammet inte gäller för produkter som är av mindre inre marknaden och miljöpolitiken. Bristen på kriterier för urval av produktgrupper tillsammans med den möjlighet som för närvarande erbjuds behöriga organ att begära att ett förfarande inleds för att fastställa miljömärkeskriterier innebär en risk för ett spridande av och ett slöseri med resurser vid driften av gemenskapsprogrammet. Vid valet av kriterier bör man också beakta miljömärkets lämplighet som ett policyverktyg för att främja förbättringen av en särskild produktsektor. Samordning med andra initiativ, särskilt inom området för enegibesparing och energieffektivitet, bör säkerställas för att optimalt definiera omfattningen av enligt miljömärkesprogrammet för SAVE-programmet, kontorsutrustning, bör beaktas när man undersöker ett miljömärkes lämplighet för de produktgrupper som berörs av dessa initiativ. samarbetet med dubbleringar. energimärket Initiativen "Energy undvika Star" och När kraftigare miljöeffekter härrör från energikonsumtion, bör det berättigade i att ha ett miljömärke utöver andra befintliga initiativ på energiområdet omsorgsfullt undersökas. Beskrivning av allmänna kriterier for miljömärkets selektivitet 30. Förordningen ger för närvarande ingen vägledning för hur urvalsninvån för miljömärkeskriterier skall fastställas. Detta har medfört stora svårigheter, särskilt vid försöken att förena skiljaktiga åsikter mellan medlemsstater där produktteknologin 13 och marknadsstrukturen skiljer sig åt på ett påtagligt sätt. Vissa behöriga organ har en benägenhet att tolka miljömärket som ett tecken på överlägsenhet medan andra är mer intresserade av ett bredare deltagande i programmet och dess allmänna potential för att främja förbättringar. Det kommer att bli lättare att fastställa urvalsnivån för miljömärket med den föreslagna graderingsmetoden som inför en större flexibilitet för anpassning till medlemsstaternas särskilda förhållanden. Det är dock viktigt att införa vissa allmänna kriterier till ledning för fastställandet av dessa urvalsnivåer. Dessa kriterier bör säkerställa att synbarheten är EU-marknaden, tillräcklig för miljömärkta produkter över hela det finns en verklig möjlighet att anpassa en betydande andel av produkterna och produktionsprocesserna till kriterierna och därigenom uppnå de miljöförbättringar som miljömärkesprogrammet är till för, potentialen för allmän miljöförbättring får företräde framför utvecklingen av nischer för miljömässig överlägsenhet. Strömlinjeformning av förf ärandet för fastställande av kriterierna 31. som tillämpas förfaranden För närvarande är de fastställa miljömärkeskriterier de som fastställts för att genomföra EU-lagstiftningen enligt de bemyndiganden för genomförande som tilldelats kommissionen. Därutöver har ett samrådsforum tagits med i processen och de behöriga organen är anknutna till den genom att de fått rätten att initiera förfarandet för att fastställa kriterier. I förordningen anges inte närmare av vem och hur det tekniska förberedelsearbetet skall genomföras. för att Erfarenheten har hittills visat att detta förfarande är komplicerat, innebär att kommissionen rutinmässigt deltar i och har ett ansvar för ett högt specialiserat tekniskt arbete, och allmänt för miljömärkesprogrammets långsiktiga utveckling. inte utgör en lämplig grund sett 32. Det föreslås därför att Europeiska miljömärkningsorganisationen, EMO, inrättas och att den bör fastställa och aktualisera miljömärkeskriterier och därtill hörande bedömnings- och verifieringskrav liksom också samordna de behöriga organens verksamhet. EMO skulle vara en privat internationell organisation för de behöriga organen. Kommissionen skulle understödja upprättandet av EMO. EMO skulle handla på kommissionens uppdrag. Kommissionen skulle behöva verifiera att EMO. s uppgifter utförs i enlighet med uppdragen och förordningen. De kriterier och andra krav som fastställs av EMO skulle träda i kraft först när de offentliggjorts av kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. EMO skulle verka som ett samordnande nät för de behöriga organen och inte kräva kostsamma nya komplicerade strukturer. 33. Det tillvägagångssätt som föreslås är därför i linje med den "nya metoden" för den europeiska tekniska standardiseringen, och EMO:s roll skulle likna den roll som Europeiska organisationen för standardisering, CEN, har. 14 Möjligheten att ge uppgiften att fastställa miljömärkeskriterier till Europeiska miljöbyrån har övervägts. Denna möjlighet är uttryckligen förutsedd i artikel 20 i förordning (EEG) nr 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av byrån. Den möjligheten förefaller dock av ett antal skäl inte vara den lämpligaste lösningen. 34. Rådet antog förordningen om inrättande av miljöbyrån 1990. När emellertid miljömärkesprogrammet fastställdes 1992 stod det klart att, på grund av väl kända svårigheter att välja miljöbyråns säte, det skulle dröja innan den skulle kunna träda i funktion. Rådet beslöt därför 1992 att organisera miljömärkesprogrammet på ett annorlunda sätt och tog bort alla de hänvisningar till deltagande av miljöbyrån som ursprungligen hade föreskrivits i kommissionens förslag. Rådet har också, genom att göra nationella behöriga organ delaktiga i alla genomförandestadier, infört en högre grad av decentralisering av driften av programmet. Som en följd har behöriga organ inrättats och är nu i funktion i de flesta medlemsstater. Dessa organ har blivit nära delaktiga i det tekniska arbetet med att framställa miljömärkeskriterier. Nu besitter de sammanlagt den tekniska sammansättningen och expertkunskaperna för att driva gemenskapsprogrammet. 35. Miljöbyrån har inte någon sådan sammansättning eller erfarenhet. Dessutom förefaller miljöbyråns beslutsmekanismer för att anta miljömärkeskriterier. Slutligen har man inte utnyttjat den möjlighet, som genom förordning (EEG) nr 1210/90 öppnades för rådet att senast inom två år efter förordningens ikraftträdande besluta om flera uppgifter för miljöbyrån, inbegripet fastställande av miljömärkeskriterier, vilket är en följd av den försenade utvecklingen av miljöbyråns internationella verksamhet. inte vara lämpliga Fastställande av miljömärkeskriterier förfarande- och metodikkrav för att fastställa 36. Att uppdra viktiga uppgifter åt EMO kräver en detaljerad specifikation av de metodik- och förfarandekrav som skall uppfyllas vid utförandet av de avsedda uppgifterna. Krav bör därför fastställas på följande punkter: Målsättning nyckelmiljöaspekter som skall komma ifråga. för miljömärkeskriterier och hur man väljer ut de Principer och metoder för livscykelananlys. Samråd med intressenter. Insyn och icke-diskriminering. • Oberoende och opartiskhet under processen. Förenkling och klarläggande av tilldelningsförfarandena 37. Enligt den reviderade förordningen skulle tilldelningskriterierna, tillsammans med de tillämpliga kraven för att bedöma ansökningar och verifiera överensstämmelse, fastställas kollektivt av de behöriga organen inom EMO. EMO skulle också fungera 15 som ett forum för att säkerställa enhetlighet vid genomförandet av programmet. Under dessa förhållanden är det möjligt att delegera tilldelandet av miljömärket till det behöriga organ som får ansökan. Det är emellertid nödvändigt att klarlägga till vilket behörigt organ en ansökan skall inlämnas i de olika fallen. Undanröjande av omotiverad stelbenthet 38. Vissa bestämmelser i den nuvarande förordningen har visat sig alltför osmidiga. I synnerhet bör den bestämmelse, som föreskriver en fast giltighetstid om tre år för alla miljömärkeskriterier, ersättas ett beslut som fattas från fall till fall av EMO med utgångspunkt i de särskilda förhållandena i varje produktgrupp. Dessutom finns det inget behov av ett i lag föreskrivet standardkontrakt såsom avses i artikel 12 i förordningen. Samordningen mellan behöriga organ skulle också kunna säkerställa enhetligheten i de tillämpliga kontraktsvillkoren. Anpassning av avgiftssystemet 39. Det nuvarande avgiftssystemet bör anpassas i förhållande till tre aspekter. För det första bör ett tak införas för de årliga avgifterna. Detta är relevant för produkter som säljs i stora kvantiteter i EU för vilka den fasta procentsatsen om 0,15 % skulle kunna innebära en överföring av pengar i övermått från producenterna till de behöriga organen. Avgifterna är i själva verket berättigade av behovet att finansiera driften av programmet. Det är viktigt att undvika att de tillverkare som saluför marknadsprodukter med en minskad miljöpåverkan straffas i form av för höga kostnader. För det andra bör det tillämpas lägre avgiftsnivåer för små och medelstora företag och tillverkare i utvecklingsländerna för att främja deras deltagande i programmet. För det tredje bör en del av de medel som uppburits genom sådana avgifter avsättas för att finansiera EMO:s verksamhet. Slutligen bör det inte vara tillåtet med skilda avgiftsnivåer eftersom sådana skillnader kan innebära en ojämlik behandling av sökande, något som inte bör få förekomma inom gemenskapsprogrammets ram. Säkerställande av kompatibiliteten med internationella engagemang 40. Gemenskapsprogrammet är tillämpligt på såväl importerade som i EU framställda produkter. Det är viktigt att säkerställa att angreppsmetoden och driften av programmet internationella handelsöverenskommelserna. De principerna bör därför återspeglas i förordningens bestämmelser. förenliga med principerna de är i Förfarandeprinciper ämnade att garantera tillträde, insyn och icke-diskriminering bör utgöra en integrerad del av förordningen. Slutligen bör förenligheten med internationellt erkända standarder för miljömärkning och livscykelanalys säkerställas. 16 Breddning av tillträde till miljömärket 41. Det bör finnas en föreskrift om detaljhandlarnas möjlighet att ansöka om miljömärket i de fall de säljer produkter under egna märkesnamn. Den möjligheten ökar i hög grad miljömärkets potential mot bakgrund av nuvarande trender i detaljhandeln och detaljhandlarnas förmåga att påverka leverantörerna. Säkerställande av samordning mellan EU och nationella miljömärkesprogram Nationella program har i några fall uppnått goda resultat. Samordningen mellan gemenskapens, nationella och andra miljömärkesprogram är dock nödvändig för att förebygga möjliga negativa effekter i samband med en spridning av icke samordnade program. Förväntningen att fastställandet av gemenskapsprogrammet gradvis skulle minska antalet och omfattningen av nationella program och på sikt ersätta dem har inte förverkligats. Därför föreslås att bestämmelser fastställs för att säkerställa att gemenskapens och de nationella programmen kompletterar varandra. VE. Slutsatser 42. Mot bakgrund av det bidrag som gemenskapens miljömärkesprogram kan tillföra en hållbar konsumtion i Europeiska unionen och med beaktande av de svårigheter som har uppstått vid genomförandet, är det nu mycket viktigt att revidera programmet. Revideringen måste söka uppnå följande mål: Att klarlägga programmets natur, de principer på vilka det grundas och dess metodikinriktning. införa en gradering av miljömärket och definiera vilken Att konsumentinformation som skall ingå i märket. Att fastställa förfarandeprinciper för driften av programmet vilka särskilt syftar i fastställandet av milj ömärkeskriterierna. till att säkerställa effektivitet och insyn Att ge uppgiften att fastställa miljömärkeskriterierna till en lämplig oberoende organisation, Europeiska miljömärkningsorganisationen (EMO), som skall handla på uppdrag av kommissionen. Att säkerställa att gemenskapens och andra större miljömärkesprogram i EU kompletterar varandra. Att införa ett tak för de årliga avgifter som skall debiteras för användningen av märket och en sänkt avgiftsnivå för små och medelstora företag och tillverkare i utvecklingsländerna. Att strömlinjeforma andra aspekter av hur gemenskapsprogrammet används. 17 Att genom lämpliga konkreta bestämmelser säkerställa fortsatt förenlighet med de allmänna principerna i internationella handelsavtal och förenligheten med relevanta internationellt erkända standarder. Att säkerställa att miljömärket är ett tecken som garanterar minskad miljöpåverkan. Beskrivning av de föreslagna åtgärderna Artikel 1: Målsättning och principer Denna artikel definierar målsättning och principer i gemenskapens program för tilldelning av miljömärke. Programmet är selektivt och avsett att förmedla vägledning och information till konsumenter. Miljömärket får endast tilldelas produkter som har potentialen att bidra till att viss miljöpåverkan minskas jämfört med andra produkter som har samma funktion. Miljömärket är ett tecken på att en produkt har potentialen att minska viss angiven miljöpåverkan. som kan komma Den miljöpåverkan livscykelmiljöanalys av berörda produkter. ifråga identifieras på grundval av en I artikel 1 klarläggs att gemenskapens miljömärke inte har något samband med andra bestämmelser som gäller för produkterna. Slutligen krävs i artikel 1 att konsekvens säkerställs mellan miljömärkesprogrammet och gemenskapens andra märkningsprogram såsom programmen för energimärkning och organisk jordbrukscertifiering samt att dubblering undviks. Artikel 2: Miljömässiga krav I denna artikel definieras de grundläggande miljökrav som en produkt måste uppfylla för att tilldelas ett miljömärke. Produkten måste bidra till jämförelsevisa förbättringar av vissa nyckelmiljöaspekter som identifieras genom att tillämpa livscykelanalys på den produktgrupp som kommer ifråga. Balansen mellan de miljömässiga för- och nackdelarna med de anpassningar som är i fråga måste utvärderas och beaktas. Med artikel 2 införs ett bedömningsschema, som kompletterar och reviderar schemat i bilaga I i förordning (EEG) nr 880/92, samt de huvudsakliga metodikkraven för att välja nyckelmiljöaspekter (se också bilagorna I och II). Artikel 3: Miljömärkeskriterier och bedömnings- och kontrollkrav I artikel 3 anges att de detaljerade krav som en produkt måste uppfylla för att kvalificera sig för miljömärket skall fastställas i form av kriterier för varje produktgrupp. Kriterierna bör knytas till de nyckelmiljöaspekter som identifieras enligt det tillvägagångssätt som 18 anges i artikel 2. De bör vara selektiva och deras tillämplighet kommer att fastställas på grundval av överväganden om * * * möjligheten att påverka miljöförbättringar genom konsumentval, den tekniska och ekonomiska genomförbarheten av anpassningarna, och målet att uppnå maximal potential för en allmän miljöförbättring. I kriterierna bör de trösklar redovisas som har samband med den klassificering av varje nyckelmiljöaspekt i det graderade miljömärke som beskrivs i bilaga III. Bedömningskraven för särskilda produkter i förhållande till miljömärkeskriterierna och kontrollen av överensstämmelse med villkoren för att använda miljömärket måste fastställas efter produktgrupper. Slutligen har kriterierna samt bedömnings- och kontrollkraven en begränsad giltighetstid, som kommer att anges närmare från fall till fall för varje produktgrupp. Artikel 4: Omfattning I artikel 4 införs begreppet produktgrupp och kriterierna för att välja ut de produktgrupper som skall tas med i gemenskapsprogrammet. Miljömärkeskriterier skall fastställas efter produktgrupper. Samma produktgrupp kommer att omfatta alla produkter fråga om användning och konsumentuppfattning. likvärdiga som är i Undergrupper får dock inrättas när det finns betydande skillnader i de funktionella egenskaperna hos produkter som har samma huvudsakliga funktion och en anpassning av kriterierna till de olika undergrupperna kan säkerställa en högre allmän förbättringspotential för miljömärket. Kriterier fastställs för urval av produktgrupper. Artikel 5: Förfaranden for att fastställa miljömärkeskriterier samt bedömnings- och kontrollkrav I artikel 5 uppdras åt kommissionen att uppmuntra inrättandet av Europeiska miljömärkningsorganisationen, EMO, i form av en sammanslutning av de behöriga organen. Förordningen skall träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, men skall tillämpas i sin helhet först när EMO är i stånd att utföra sina uppgifter. Det krävs att kommissionen fattar ett beslut i detta syfte och i EGT offentliggör dagen då förordningen skall börja tillämpas. Dessutom definieras i artikel 5 förfarandet för att fastställa kriterierna och de därtill hörande bedömnings- och verifieringskraven. 19 Artikel 6: Tilldelning av miljömärket Artikel 6 beskriver förfarandet för tilldelning av miljömärket. Den utvidgar rätten att ansöka om märket till detaljhandlare endast för produkter under deras egna märkesnamn. Artikeln klarlägger den möjliga omfattningen av en ansökan och till vilket behörigt organ den skall lämnas in. Artikel 7: Miljömärket Med denna artikel införs en modifierad utformning av miljömärket, som omfattar en logotyp och information om produkten, särskilt i fråga om dess gradering i förhållande till de nyckelmiljöaspekter som kommer ifråga för miljömärkeskriterierna. Utformningen av miljömärket framgår av bilaga III. Artikel 8: Användning av miljömärket, kostnader och avgifter Bestämmelserna i förordning (EEG) nr 880/92 om villkoren för användning av märket bekräftas men det föreskrivs här inget standardkontrakt och det fastställs ett reviderat system för tillämpning på de årliga avgifterna. Artikel 9: Behöriga organ I artikel 9 upprepas bestämmelserna i förordning (EEG) nr 880/92 för att utse de behöriga organen med tre ändringar: Medlemsstaterna skall inte endast säkerställa att de behöriga organen är utsedda utan också att de fungerar. Om fler än ett behörigt organ utses måste den berörda medlemsstaten fastställa deras respektive behörighetsområden och de relevanta samordningskraven. Varje behörigt organs förfaranden och arbetsrutiner måste medge tillräcklig insyn och delaktighet för alla intressenter på nationell nivå. Artikel 10: Främjande av miljömärket I artikel 10 införs bestämmelser som syftar till att höja genomslagskraften för gemenskapens miljömärke. Det krävs att medlemsstaterna och EMO främjar gemenskapens miljömärke genom informations- och medvetandehöj ande kampanjer. Artikel 11: Andra miljömärkesprogram i medlemsstaterna Bestämmelserna i denna artikel syftar till att säkerställa att gemenskapsprogrammet och de nationella miljömärkesprogrammen kompletterar varandra. Målet är särskilt att förhindra dubblering eller motsägelser mellan gemenskapsprogrammet och de nationella milj ömärkesprogrammen. 20 Artikel 12: Anpassning till tekniska framsteg I artikel 12 föreskrivs om anpassningen till de tekniska framstegen i bilagorna. Artikel 13: Kommitté Med denna artikel inrättas en rådgivande kommitté som skall bistå kommissionen med att fastställa uppdragen till EMO och anpassa bilagorna till tekniska framsteg. Artikel 14: övergångsbestämmelser artikel upphävs Med denna och beskrivs övergångsarrangemangen för att säkerställa kontinuiteten mellan den gamla och den nya miljömärkesförordningen. (EEG) nr förordning 880/92 Artikel 15: Omprövning Artikel 15 föreskriver översyn och möjlig revidering av förordningen inom 5 år från den dag då den skall börja tillämpas i sin helhet. Artikel 16: Slutbestämmelser Förordningen träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas offentliga tidning och skall börja tillämpas i sin helhet när EMO är inrättad och kommissionen har styrkt att organisationen är i stånd att fullgöra sina uppgifter. 21 Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (1EG^ om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 13 Os i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, i enlighet med det förfarande som anges i artikel 189c i fördraget, i samarbete med Europaparlamentet, och med beaktande av följande: 1. 2. 3. 4. 5. Målet för rådets förordning (EEG) nr 880/92 om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke(2) var att fastställa ett frivilligt gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärken avsett att främja produkter med en minskad miljöpåverkan under hela livscykeln och att förse konsumenterna med noggrann, icke vilseledande och vetenskapligt grundad information om produkters miljöpåverkan. Artikel 18 i förordning (EEG) nr 880/92 föreskriver att kommissionen inom fem år från förordningens ikraftträdande skall ompröva programmet mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits under den tid programmet har gällt och föreslå lämpliga ändringar i förordningen. De erfarenheter som vunnits under genomförandet av förordningen har visat på behovet att ändra programmet i syfte att öka dess genomslagskraft och strömlinjeforma driften. De grundläggande målen för ett frivilligt och selektivt gemenskapsprogram för tilldelning miljömärke är fortfarande giltiga. Ett sådant program bör särskilt ge konsumenterna vägledning till produkter med en potential att ur ett livscykelperspektiv minska miljöpåverkan och bör tillhandahålla information om de miljömässiga egenskaperna hos de märkta produkterna. Det är nödvändigt att klarlägga att miljömärket utgör ett tecken för konsumenterna på de produkter som har en potential att minska viss miljöpåverkan jämfört med andra produkter i samma produktgrupp utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser som gäller för produkterna på gemenskapens och nationell nivå. (2) EGT nr L 99, 11. 4. 1992, s. 1. 22 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. Programmets bör omfatta de produkter och miljömässiga aspekter som är av största gemenskapsintresse för både den inre marknaden och miljön. Metoden i fråga om förfarande och metodik för att fastställa miljömärkeskriterier bör aktualiseras mot bakgrund av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och de erfarenheter som vunnits på detta område, och för att säkerställa förenlighet med relevanta internationellt erkända standarder som är under utveckling på detta område. Principerna för att fastställa miljömärkets urvalsnivå bör klarläggas för att underlätta ett enhetligt och verksamt genomförande av programmet. Miljömärket bör innehålla enkel, noggrann, icke-vilseledande och vetenskapligt grundad information om de nyckelmiljöaspekter som tas i beaktande vid tilldelning av märket så att konsumenterna skall kunna göra ett insiktsfullt val. Det är nödvändigt att införa en gradering av miljömärket i syfte att stimulera och uppmärksamma längre gående miljöförbättringar utöver de fastställda tröskelvärdena för tilldelning av märket. Det är nödvändigt att ge uppgiften att fastställa miljömärkeskriterier och bedömnings- och kontrollkrav till ett lämpligt oberoende organ i syfte att uppnå ett effektivt och opartiskt genomförande av programmet. Detta organ bör bestå av de behöriga organ som redan utsetts av medlemsstaterna i förordning (EEG) nr 880/92 för att fullt utnyttja de enligt artikel 9 expertkunskaper, strukturer och resurser som finns hos dessa organ och förhindra dubbleringar och slöseri med resurser. Inrättandet av ett sådant organ i form av en sammanslutning av behöriga organ kommer att ta viss tid och den fullständiga tillämpningen av denna förordning bör vara beroende av detta organ fungerar. Det är nödvändigt att se till att gemenskapsprogrammet för tilldelning av miljömärke är konsekvent och samordnat med andra system för märkning eller kvalitetscertifiering i gemenskapen, som till exempel de som fastställs i rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser(3) och rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av den 24 juni 1991 om ekologisk produktion av och uppgifter därom på jordbruksprodukter jordbruksprodukter och livsmedel(4). 15. Det bör fastställas bestämmelser, som syftar till att säkerställa enhetlighet och förenlighet mellan gemenskapens miljömärke och andra miljömärken i gemenskapen, för att förebygga förvirring för konsumenterna och möjliga störningar i marknad och handel samt öka miljömärkets attraktionsvärde för tänkbara sökande. (3) (4) EGT nr L 297, 13. 10. 92, s. 16. £ QJ nr j^ |9g5 22. 7. 1991, s. 1. Förordning senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 418/96 (EGT nr L 59, 8. 3. 1996, s. 10) 23 16. Det är nödvändigt att garantera insyn i verkställandet av programmet och säkerställa följsamhet med relevanta internationella standarder i syfte att underlätta tillträde och deltagande i länder utanför gemenskapen. tillverkare och exportörer i programmet för 17. Förordning (EEG) nr 880/92 bör ersättas av den här förordningen i syfte att på effektivaste sätt införa de nödvändiga reviderade bestämmelserna, av ovan nämnda skäl, medan lämpliga övergångsbestämmelser säkerställer kontinuiteten och en mjuk övergång mellan de bägge förordningarna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Mål och principer 1. 2. 3. 4. Målet för gemenskapens program för tilldelning av miljömärke (nedan kallat programmet) är att ge konsumenterna vägledning och noggrann, icke-vilseledande och vetenskapligt grundad information om produkter som kan bidra till en reduktion av vissa specifika miljöeffekter jämfört med effekterna hos andra produkter i samma produktgrupp och därmed bidra till ett effektivt nyttjande av resurser och ett bättre miljöskydd. fastställs på grundval av undersökningar av produkternas Miljöeffekterna växelverkan med miljön under hela deras livscykel, inklusive förbrukningen av energi och naturresurser. Deltagande i programmet sker utan att det påverkar tillämpningen av miljökrav eller andra krav som enligt gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning är tillämpliga under de olika stadierna i en produkts livscykel. Genomförandet av programmet skall vara förenligt med och samordnas med andra relevanta gemenskapsprogram för märkning eller kvalitetscertifiering såsom i synnerhet ekologiska j ordbruksprogrammet. energimärkningssystem, gemenskapens och det Artikel 2 Miljömässiga krav 1. Miljömärket får tilldelas en produkt vars egenskaper gör det möjligt för den att bidra med betydande förbättringar i fråga om vissa nyckelmiljöaspekter som identifieras enligt bedömningsschemat i bilaga I. inbegriper utvinning eller produktion och Förproduktionsledet bearbetning av råmaterial och energiproduktion. Dessa aspekter skall beaktas enligt de metodikkrav som anges i bilaga II i den mån det är tekniskt möjligt. i livscykeln 2. Vid utvärderingen av de jämförelsevisa förbättringarna skall hänsyn tas till den nettobalans för miljön som följer av de miljömässiga för- och nackdelar som är 24 förenade med anpassningarna i de olika stadierna av de berörda produkternas livslängd. Utvärderingen skall också beakta den slutliga miljömässiga nyttan till följd av de ifrågavarande produkternas användning. 3. Nyckelaspekterna skall fastställas genom att identifiera de kategorier av miljöeffekter inom vilka den produkt som undersöks ger de mest betydande bidragen i livscykelperspektivet, och bland dessa de effekter för vilka det finns en betydande förbättringspotential. Metodikkraven i bilaga II skall gälla. Artikel 3 Miljömärkningsskriterier samt bedömnings- och kontrollkrav 1. Särskilda miljömärkeskriterier skall fastställas för varje produktgrupp för sig. Dessa kriterier skall ange de krav för varje nyckelmiljöaspekt enligt artikel 2 som en produkt måste uppfylla för att komma i fråga för tilldelning av ett miljömärke. 2. Kriterierna skall söka säkerställa en urvalsgrund enligt följande principer: a) b) c) Utsikterna för att produkterna skall tränga igenom på marknaden i gemenskapen måste under kriteriernas giltighetstid vara tillräckliga för att miljöförbättringar skall kunna åstadkommas genom konsumenternas val. Selektiviteten hos ett kriterium skall ta hänsyn till den tekniska och ekonomiska genomförbarheten av de anpassningar som behövs för att under rimlig tid uppfylla detta. Selektiviteten hos kriterierna skall bestämmas med tanke på målet att uppnå största möjliga potential för generella miljöförbättringar. Dessa principer skall inte hindra att nyskapande produkter främjas genom lämpliga miljömärkeskriterier om produkterna har påtagliga möjligheter att tränga igenom på marknaden. Kriterierna och deras urvalsnivå skall bestämmas efter den miljömärkesgradering som anges i bilaga III. för bedömningen Kraven av miljömärkeskriterierna och för kontroll av villkoren för användningen av det miljömärke som anges i artikel 8. 1 skall fastställas efter produktgrupper tillsammans med miljömärkeskriterierna. uppfyllelse produkters särskilda av Giltighetstiden för kritererierna och för kraven för bedömning och kontroll skall närmare anges för varje produktgrupp. inom varje uppsättning av miljömärkeskriterier 25 3. 4. 5. Artikel 4 Omfattning 1. Gemenskapens miljömärke får tilldelas produkter som är tillverkade i eller importerade till gemenskapen och uppfyller de väsentliga miljökrav som anges i artikel 2 och miljömärkningskriterierna. Miljömärkeskriterierna skall fastställas efter produktgrupper. 2. För att inbegripas i detta program måste en produktgrupp uppfylla följande villkor: a) b) c) Generellt företräda en betydande försäljnings- och handelsvolym i den inre marknaden. I ett eller flera stadier av produktens livscykel medföra betydande miljöeffekter på en global eller regional nivå och/eller av allmän natur. Uppvisa betydande möjligheter att påverka till miljöförbättringar genom konsumentval samt att utgöra ett incitament för tillverkare att söka konkurrensfördelar genom att erbjuda produkter som uppfyller kraven för miljömärket. d) En betydande del av dess försäljningsvolym skall säljas till slutkonsumenten. Prioritet skall ges till produktgrupper för vilka det är möjligt att på vetenskapliga och praktiska grunder fastställa klara och verifierbara miljömärkningskriterier. 3. En produktgrupp skall omfatta alla produkter som tjänar samma syfte och som är likvärdiga i fråga om användning och konsumenternas uppfattning. En produktgrupp kan delas in i undergrupper, med motsvarande anpassning av miljömärkeskriterierna, där så krävs på grund av produkternas egenskaper och för att tillvarata de optimala möjligheterna att genom miljömärket åstadkomma miljöförbättringar. Definitionen av produktgrupper och undergrupper skall inkludera krav på lämplighet för den avsedda användningen. De miljömärkeskriterier som hör till olika undergrupper av samma produktgrupp skall börja tillämpas samtidigt. 4. Miljömärken får inte tilldelas för produkter som utgör ämnen eller preparat som är klassificerade som mycket giftiga, giftiga, farliga för miljön, cancerframkallande, rådets direktiv 67/548/EEG(5) och fosterskadande eller mutagena enligt 88/379/EEG(6). 5. Denna förordning omfattar inte livsmedel, drycker eller läkemedel. (5) (6) EGT nr L 196, 16. 8. 1967, s. 1. Direktiv senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 96/56/EG (EGT nr L 236, 18. 9. 1996, s. 35. ) EGT nr L 187, 16. 7. 1988, s. 14. Direktiv senast ändrat genom kommissionens direktiv 96/65/EG (EGT nr L 265, 18. 10. 1996, s. 15). 26 Artikel 5 Förfaranden för att fastställa miljömärkeskriterier och bedömnings samt kontrollkrav 1. 2. Kommissionen skall understödja upprättandet av en sammanslutning av de behöriga organ som anges i artikel 9, som skall vara en juridisk person under benämningen Europeiska miljömärkningsorganisationen, nedan kallad EMO. Kommissionen skall, enligt det förfarande som anges i artikel 13, ge i uppdrag till EMO att upprätta och med jämna mellanrum, med intervaller som inte överstiger tre år, ompröva miljömärkeskriterierna liksom de bedömnings- och kontrollkrav som hör till kriterierna, för de produktgrupper som ligger inom ramen för denna förordning. Kommisionen skall handla på eget inititativ eller på begäran av EMO. Berörda parter kan till kommissionen eller EMO lämna förslag på produktgrupper som skall tas under övervägande. Innan en produktgrupp väljs ut och därtill hörande uppdrag ges till EMO skall kommissionen inleda öppna samråd med alla intressenter i enlighet med principerna i bilaga IV punkterna a och b. I ett sådant uppdrag skall förfarandet för fastställandet av miljömärkeskriterier enligt principerna i bilaga IV specificeras. Detta skall i synnerhet säkerställa insyn och tillgång till samråd för alla intressenter såsom föreskrivs i bilaga IV. 3. Kommissionen kommer att offentliggöra hänvisningar till dessa kriterier och krav, och till deras uppdateringar, i Europeiska gemenskapernas tidning, serie C, när den förvissat sig om att villkoren i ifrågavarande uppdrag uppfyllts. Artikel 6 Tilldelning av miljömärket 1. 2. 3. Ansökan om miljömärket kan göras av tillverkare, importörer och detaljhandlare. De senare får endast lämna in ansökningar för produkter som de saluför under eget märkesnamn. Ansökan kan gälla en produkt som lanseras på marknaden under ett eller flera märkesnamn. Ändringar av produkternas egenskaper som ej påverkar uppfyllandet av kriterierna skall ej nödvändiggöra en ny ansökan. Ansökan skall lämnas in till det behöriga organet i den medlemsstat i vilken produkten tillverkas eller importeras. Tillverkare, etablerade i tredje land, och importörer kan lämna in sina ansökningar till ett behörigt organ i vilken som helst av de medlemsstater där de saluför eller avser att saluföra den ifrågavarande produkten. När det gäller produkter som tillverkas i flera medlemsstater, skall ansökan lämnas in till det behöriga organet i någon av de medlemsstater där produkterna tillverkas. 4. Miljömärket får tilldelas produkter som uppfyller de av EMO fastställda miljömärkningskriterierna och för vilka hänvisningar offentliggjorts enligt artikel 5. 3. Beslutet att tilldela märket skall fattas av det behöriga organ som tar 27 emot ansökan, efter prövning av att ansökan uppfyller de bedömnings- och kontrollkrav som fastställts av EMO. För detta syfte skall de behöriga organen erkänna provningar och kontroller som utförts av organ som är godkända enligt ISO-serierna EN 45 000 eller likvärdiga internationella standarder. 5. De behöriga organen skall samarbeta för att säkerställa en effektiv och konsekvent tillämpning av bedömnings- och kontrollförfarandet. Artikel 7 Miljömärket Miljömärket skall bestå av logotypen och de upplysningar som anges i bilaga III. Närmare beskrivning av den information som skall ingå och dess utformning hör till de kriterier som EMO fastställer. Kommissionen skall inom fem år efter den dag som anges i artikel 16. 2 andra stycket i den här förordningen rådfråga nationella konsumentorganisationer företrädda i den konsumentkommitté som inrättats genom kommissionens beslut 95/260/EG(7), för att konsumenternas bedöma hur informationsbehov. På grundval av denna bedömning skall kommissionen införa lämpliga ändringar avseende den information som skall ingå i miljömärket enligt det förfarande som avses i artikel 13. det graderade miljömärket uppfyller effektivt Artikel 8 Användning av miljömärket, kostnader och avgifter 1. 2. Det behöriga organet skall sluta ett avtal med den sökande om villkoren för märkets användning. Villkoren för användningen skall också inkludera bestämmelser om återkallande av rätten att använda märket. Tillståndet skall omprövas och avtalet revideras eller sägas upp efter varje revision av de miljömärkningskriterier som är tillämpliga för den aktuella produkten. Miljömärket får inte användas och hänvisningar till miljömärket i reklam får inte göras förrän ett märke tilldelats, och då endast i samband med den specifika produkt för vilken det tilldelats. Varje falsk eller vilseledande reklam eller användning av ett märke eller en logotyp som kan leda till en sammanblandning med gemenskapens miljömärke, som införs genom denna förordning, är förbjuden. 3. Varje ansökan om tilldelning av ett märke medför skyldighet att betala kostnaderna för behandling av ansökan. Användningen av märket skall medföra en skyldighet för den sökande att betala en avgift. Avgifternas storlek fastställs i bilaga V. (7) EGT nr L 162, 13. 7. 1995, s. 37. 28 Artikel 9 Behöriga organ 1. Varje medlemsstat skall säkerställa att det eller de organ, i fortsättningen benämnda behörigt/behöriga organ, som har ansvaret för utförande av de uppgifter som föreskrivs i denna förordning, utses och är i funktion. Om mer än ett behörigt organ utses, skall medlemsstaten specificera deras respektive behörighetsområden och de samordningskrav som gäller för dessa organ. 2. Medlemsstaterna skall säkerställa a) b) c) att sammansättningen i de behöriga organen är sådan att det garanterar deras oberoende och opartiskhet, att de behöriga organens förfaranderegler på nationell nivå säkerställer att alla berörda parter blir delaktiga och att det finns möjlighet till insyn i förfarandet i lämplig omfattning, att de behöriga organen tillämpar den här förordningens bestämmelser på ett korrekt sätt. Artikel 10 Främjande av miljömärket Medlemsstaterna och EMO skall se till att utvecklingen av programmet främjas genom aktioner för medvetandegörande och informationskampanjer riktade till konsumenter, producenter, detaljhandlare och allmänhet, särskilt syftande till att främja användningen av gemenskapens miljömärke. Artikel 11 Andra miljömärkesprogram i medlemsstaterna 1. 2. Inom fem år efter den dag som avses i artikel 16. 2 andra stycket skall befintliga och nya offentliga och privata miljömärkesprogram i medlemsstaterna organiseras på ett sådant sätt att de kan gälla för produktgrupper för vilka det inte finns några särskilda gemenskapskriterier för tilldelning av miljömärke, för att säkerställa att sådana program och gemenskapens märke kompletterar varandra. Kommissionen skall, i syfte att säkerställa den nödvändiga samordningen, understödja samarbete mellan gemenskapsprogrammet och medlemsstaternas program. Artikel 12 Anpassning till tekniska framsteg Bilagorna till denna förordning får enligt förfarandet i artikel 13 anpassas till tekniska framsteg, inbegripet framsteg i det relevanta internationella standardiseringsarbetet. 29 Artikel 13 Kommittén Kommissionen skall biträdas av en rådgivande kommitté. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning. Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet. Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats. Artikel 14 Övergångsbestämmelser Förordning (EEG) nr 880/92 skall upphöra att gälla. Förordningen skall fortsätta att gälla för avtal som ingåtts enligt dess artikel 12. 1. Artikel 15 Omprövning 1. Inom fem år från den dag som avses i artikel 16. 2 andra stycket skall kommissionen ompröva programmet mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits under den tid det har tillämpats. 2. Kommissionen skall föreslå lämpliga ändringar i denna förordning. Artikel 16 Slutbestämmelser 1. 2. Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Förutom artikel 5. 1 skall bestämmelserna i denna förordning gälla från och med dagen efter den dag då kommissionens beslut att EMO kan fullgöra sina uppgifter offenliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel På rådets vägnar Ordförande 30 Miljöaspekter Luftkvalitet Vattenkvalitet Markskydd Minskning av avfall Energibesparing Hantering av naturresurser Förhindrande av global uppvärmning Skydd av ozonskiktet Miljösäkerhet Buller Skydd av ekosystem BILAGA I BEDÖMNINGSCHEMA Förproduktion Produktion Produktens livscykel Distribution (inkl. emballage) Användning Återanvändning/ Återvinning/ Bortskaffande - 31 Metodikkrav för val av viktiga miljöaspekter BILAGA II Inledning I processen för identifiering och val av de viktigaste miljöaspekterna ingår följande steg: - Marknadsundersökning. - Livscykelanalys. - Teknisk, ekonomisk och marknadsmässig analys av den potential för miljöförbättringar som olika alternativ innebär. Marknadsundersökning Marknadsundersökningen skall ta hänsyn till de olika typer av produkter som hör till den undersökta produktgruppen på gemenskapens marknad, de kvantiteter som tillverkas, importeras och säljs och marknadsstrukturen i gemenskapens länder. Den interna och externa handeln kommer att beaktas. Konsumenternas uppfattning, funktionella skillnader mellan produkttyper och behovet av att inrätta undergrupper kommer att identifieras och bedömas. Ett urval av referensprodukter som är representativa för produktgruppen på gemenskapens marknad kommer att göras med hjälp av marknadsundersökningen. Livscykelanalys Bedömningen av produktens livscykel skall utföras enligt internationellt erkända metoder och normer. Den skall inbegripa följande steg: a. Måldefinition och omfattning. Därvid fastställs i) den funktionella enheten, ii) definition av produktsystemets gräns, iii) detaljnivån för livscykelanalysen vid utarbetandet av miljömärkningskriterier, iv) det förfarande som skall tillämpas för att säkerställa undersökningens kvalitet. b. En inventeringsanalys i syfte att identifiera och, där så är möjligt, kvantifiera det undersökta produktsystemets samspel med miljön. Detta leder till en inventeringstabell. c. En effektbedömning för att identifiera, specificera och bedöma effekterna på miljön av det samspel som identifierades i inventeringsanalysen. Den inbegriper i synnerhet följande steg: i) Klassificering av effekterna, ii) Specificering av effekterna, iii) Utvärdering av effekterna, iv) Bedömning av förbättringar, v) Godkännande. Klassificering och specificering kommer att göras enligt de effektkategorier som anges i SETACs förfaranderegler (1993). 32 För denna förordnings syften kommer tillvägagångssättet att väljas med sikte på att identifiera de effektkategorier inom vilka de undersökta produkterna ger de mest betydande bidragen i ett livscykelperspektiv, och för att erhålla kvantifierad information om sådana effekters omfattning för de olika produkttyperna i den undersökta produktgruppen. Livscykelanalysen kommer att marknadsundersökningen. Förbättringsanalys tillämpas på det representativa urval som fastställts i Förbättringsanalysen kommer i synnerhet att ta hänsyn till följande aspekter: Den teoretiska potential för miljöförbättringar som associeras med möjliga förändringar i marknadsstrukturerna. De tekniska, industriella och ekonomiska möjligheterna för produktions- och marknadsändringar enligt de olika hypoteserna. Konsumenternas attityder, uppfattningar och preferenser som kan påverka miljömärkets effektivitet. 33 Beskrivning av miljömärket BILAGA ffl Miljömärkets form Miljömärket tilldelas produkter som uppfyller åtminstone den lägsta nivån av kriterierna för alla valda nyckelmiljöaspekter. Den innehåller information för konsumenter enligt följande schema. Detta märke garanterar en minskad miljöpåverkan Nyckelmiljöaspekter Miljövänlighet1* ***** " V * ** ^Iff" EUROPEISKA UNIONENS MILJÖMÄRKE 1 I x Y Z f |> f ^ # T f T I 1 1} Detta är ett exempel. En, två eller tre "blommor" kan tilldelas för varje nyckelaspekt. Innehåll Detta märke kommer att omfatta de aspekter för vilka det finns kvantifierade miljömärkeskriterier. Dessa aspekter kommer att beskrivas i icke-tekniska och otvetydiga termer. Märket kommer också att omfatta allmän information om kvalitativa kriterier. 34 Förfarande för upprättande av miljömärkningskriterier BILAGA IV För utvecklingen av miljömärkningskriterier skall följande förfarande tillämpas: Intressenternas involvering a. Involvering av de parter som direkt eller indirekt berörs av uppdraget och ett väl avvägt deltagande från alla intressegrupper (t. ex. industriidkare, även små och medelstora företag och importörer, hantverkare genom deras organisationer, miljöskyddsgrupper, konsumentorganisationer) skall aktivt eftersträvas. fackföreningar, detaljhandlare, b) Berörda parter inom och utom gemenskapen skall behandlas likvärdigt. c) En särskild arbetsgrupp, som inbegriper de ovan nämnda berörda parterna, skall upprättas för utveckling av miljömärkningskriterier för varje produktgrupp. d) Ett särskilt arbetsprogram och en motsvarande tidtabell skall upprättas där i synnerhet följande faser ingår: i) Marknadsundersökning. ii) Livscykelbedömning (som inkluderar följande steg: definition av mål och omfattning, inventeringsanalys och effektbedömning). iii) Förslag till kriterier. Varje fas eller steg skall avslutas med minst ett sammanträde i den särskilda arbetsgruppen för att överväga resultaten och ange den vidare inriktningen. Allt skall prövas inom rimliga gränser för att uppnå enighet rakt igenom processen samtidigt som höga nivåer på miljöskyddet eftersträvas. EMO skall dock tillämpa beslutsförfaranden i enlighet med rutinerna i de europeiska standardiseringsorganen. Ett arbetsdokument som sammanfattar de viktigaste resultaten från varje fas eller steg skall utfärdas och distribueras i god tid till deltagarna före sammanträdena i den särskilda arbetsgruppen. Öppet samråd och insyn e. En slutrapport som innehåller de viktigaste resultaten skall utfärdas och offentliggöras. Interimistiska dokument som redovisar resultaten för de olika stadierna i arbetet skall göras tillgängliga för intresserade parter, och kommentarer till dessa skall beaktas. f. Ett förslag till rapport, som också inbegriper utkastet till miljömärkeskriterier, skall offentliggöras. En tid om minst 60 dagar kommer att medges för att lämna in synpunkter på utkastet till kriterier innan kriterierna antas. Ett öppet samråd om innehållet i detta förslag till rapport skall genomföras. Alla kommentarer skall beaktas. På begäran skall information om uppföljningen av kommentarerna tillhandahållas. g. För att säkerställa insyn skall rapporten i sitt slutliga eller föreslagna utförande inkludera en sammanfattning av huvudinnehållet. 35 Konfidentiell hantering h. Skydd för konfidentiell information som lämnas av personer, allmänna organisationer, privata företag, intressegrupper, intressenter eller andra källor skall säkerställas. Planering i. Ett datum för arbetets slutförande skall fastställas i uppdraget. En vägledande planering av arbetet och dess aktualiseringar kommer att offentliggöras av EMO två gånger om året. 36 Avgifter BILAGA V 1. En ansökan om tilldelning av ett miljömärke skall beläggas med en avgift som tas ut för kostnaderna för handläggningen av ansökan. Ansökningsavgiften skall vara 500 ecu i allmänhet och 250 ecu för små och medelstora företag(8) och tillverkare i utvecklingsländer. 2. Varje sökande som har tilldelats ett miljömärke skall för användningen av märket betala en årlig avgift till det behöriga organ som tilldelat märket. 3. Årsavgiften skall täcka en tid av 12 månader med början från den dag då miljömärket tilldelades den sökande. 4. Årsavgiften skall beräknas som en procentandel av den årliga försäljningsvolymen inom Europeiska gemenskapen av den produkt som tilldelats miljömärket. 5. Procentsiffran för den årliga försäljningsvolymen skall vara 0;15 % med ett tak på 40 000 ecu. 6. Det lägsta beloppet skall vara 500 ecu. 7. För små och medelstora företag och medelstora företag och tillverkare i utvecklingsländer skall procentsiffran för den årliga försäljningsvolymen vara 0,10 %. 8. På begäran av EMO skall 50 % av de uppburna årsavgifterna göras tillgängliga för finansiering inklusive av EMO:s verksamhet i samband med gemenskapens miljömärkningsprogram informationskampanjer. YTTERLIGARE BESTÄMMELSER i) Siffrorna för produktens årliga försäljningsvolym skall grundas på fabrikspriser. ii) Varken ansökningsavgiften eller årsavgiften skall omfatta någon kostnad för den provning och kontroll som kan bli nödvändig för de produkter som ansökan gäller. De sökande skall stå för kostnaderna för sådan provning och kontroll. Provningskraven kommer att fastställas med beaktande av målet att minimera deras kostnader, särskilt i syfte att underlätta för små och medelstora företag och tillverkare i utvecklingsländer att delta i programmet. iii) Gemenskapens genomgång av avgiftsstrukturen för miljömärkningsprogrammet kan leda till att siffrorna revideras. Detta skall dock inte påverka avgifterna för ett märke, som beviljats före det datum då gemenskapen beslöt att ändra avgifterna, förrän giltighetstiden för ifrågavarande märkeskriterier gått ut. (8) Små och medelstora företag definieras i kommissionens rekommendation nr 96/280/EG av den 3 april 1996 (EGT nr L 107, 30. 4. 1996, s. 4) 37 FINANSEERINGSOVERSIKT ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke 1. Åtgärdens beteckning Reviderad om (förordning (EEG) nr 880/92) förordning 2. Berörda budgetposter B4-3040 3. Rättslig grund Artikel 130 S Förordning (EEG) nr 880/92, ändrad. 4. Beskrivning av åtgärden 4. 1 Allmänt mål: Det allmänna målet med detta initiativ är att förbättra effektiviteten i gemenskapsprogrammet för tilldelning av miljömärke i syfte att främja hållbara konsumtionsmönster i EG. För detta syfte föreslås att programmet för tilldelning av miljömärke som inrättades i förordning (EEG) nr 880/92 skall revideras, särskilt genom att flytta programmets verksamhet till europeisk miljömärkningsorganisation. självständigt ramen, inrätta organ inom den för att ett en Denna åtgärd överensstämmer med principen om åtgärder på den lämpligaste nivån. Nationella behöriga organ som samarbetar inom ramen för en europeisk sammanslutning har de bästa förutsättningarna för att fastställa de miljömärkeskriterier som motsvarar förväntningarna och uppfattningarna hos medlemsstaternas konsumenter. Dessutom besitter de nationella behöriga organen tillsammans den sakkunskap och kompetens som är nödvändig för att driva miljömärkningsprogrammet på det mest effektiva sättet. De har slutligen de bästa förutsättningarna för att säkerställa att de berörda parterna deltar i programmets verksamhet och för att garantera öppenhet. 4. 2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse eller förlängning 4 år, från ikraftträdandet av den reviderade förordningen. 5. Klassificering av utgifter och inkomster 5. 1 Icke-obligatoriska utgifter 5. 2 Differentierade anslag 5. 3 Typ av inkomster som avses Ej tillämplig. 38 6. Typ av utgifter och inkomster Bidrag till samfinansiering med andra finansieringskällor inom den offentliga sektorn Kan hela eller delar av gemenskapens bidrag återbetalas om åtgärden visar sig vara en ekonomisk framgång? Nej. Målsättningen med verksamheten är att stödja tillkomsten av en organisation utan vinstintressen. 7. Budgetkonsekvenser 7. 1. Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (samband mellan de enskilda kostnaderna och den totala kostnaden). Åtgärden består i att upprätta Europeiska miljömärkningsorganisationen, EMO, enligt den reviderade miljömärkesförordningen samt att sätta igång dess verksamhet. Denna organisationen skulle bli en internationell sammanslutning av de nationella behöriga miljömärkningsorganen i förordning (EEG) nr 880/92. av medlemsstaterna fastställd artikel enligt 9 Kostnaderna för denna åtgärd skulle finansieras av gemenskapens budget med följande satser : 70% för första året (1998) 70% för andra året (1999) 50% för tredje året (2000) 30% för fjärde året (2001). Kompletterande finansiering kommer de behöriga miljömärkningsorganen att stå för. Ingen ytterligare gemenskapsfinansiering förutses efter fjärde verksamhetsåret. EMO förväntas på längre sikt bli självfinansierande genom avgifterna från tilldelningen av miljömärken. Utförandet av uppdraget som kommer att tilldelas av kommissionen och EMO:s allmänna kostnader bör finansieras genom de årliga avgifter på 50% för tilldelningen av miljömärken som EMO är berättigad att erhålla från de behöriga organen. De behöriga organen bör trygga eventuella externa behov för ytterligare kompletterande finansiering efter fjärde året. Beräkningen baseras på följande antaganden. EMO kommer att vidta åtgärder för att samordna verksamheten med att fastställa miljömärkeskriterier och provningskrav genom att inrätta och leda särskilda arbetsgrupper för de olika produktgrupperna och genom att organisera och främja livscykelstudier. Under första tiden måste dessutom EMO fastställa sina regler för metodik och förfarande. 39 7. 2 Kostnadernas fördelning mellan åtgärdens olika delar Fördelning Inrättande av och driftskostnader för EMO Livscykelanalys och verksamhet för utvärderings-/provningskrav Budgetår 1 1998 Budgetår 2 1999 Budgetår 3 2000 Budgetår 4 2001 TOTALT 1. 800. 000 1. 500. 000 1. 500. 000 1. 500. 000 6. 300. 000 800. 000 800. 000 500. 000 500. 000 2. 600. 000 TOTALT Gemenskapsbidrag 2. 600. 000 2. 300. 000 2. 000. 000 2. 000. 000 8. 900. 000 1. 820. 000 (70%) 1. 610. 000 (70%) 1. 000. 000 (50%) 600. 000 (30%) 5. 030. 000 (56,5%) Uttryckt i fast prisvärde, ecu (1996). 7. 3 Vägledande tidsplan över anslag Åtagandebemyndiganden 1. 820. 000 1. 610. 000 1. 000. 000 600. 000 5. 030. 000 1998 1999 2000 2001 TOTALT Betalningsbemyndiganden 1998 1999 2000 2001 2002 2003 1. 290. 00 1. 510. 00 1. 215. 00 790. 00 190. 00 35. 00 TOTALT 5. 030. 00 Fast prisvärde, ECU (1996) 8. Bestämmelser om bedrägeribekämpning - Särskilda kontrollåtgärder som förutses Finansieringen av EMO skall underkastas alla kontrollkrav och andra kontraktsvillkor som gäller för gemenskapens finansiella bidrag. 40 • • • alla EMO:s studie-, service-, konsult- och upphandlingskontrakt som överstiger 10 000 ECU skall omfattas av anbudstillkännagivanden öppna gemenskapernas officiella tidning, för kontrakt över 50 000 ECU anbudstillkännagivanden offentliggjorda i Europeiska begränsade anbudstillkännagivanden baserade på listor som härrör från intresseanmälan, i övriga fall ersättning för närvaro på möten bör endast accepteras vid uppvisande av relevant dokumentation. Kommissionen skall förfoga över denna dokumentation. EMO skall årligen överlämna en detaljerad ekonomisk rapport till kommissionen. Kommissionen kommer att göra systematiska kontroller baserade på denna rapport på EMO:s lokaler. Att kommissionen godkänner rapporten kommer att bli ett villkor för utbetalningar. 9. Analys av kostnadseffektivitet 9. 1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp Särskilda mål Målet är att säkerställa att EG. s miljömärkningsprogram fungerar tillfredsställande. Det slutliga målet är förbättringen av miljön. Miljömärket grundas på ett marknadsmässigt tillvägagångssätt. Resultaten kommer att bero på marknadens gensvar på miljömärkets ökade synlighet. Som en referens för att utvärdera denna åtgärd kan man använda numreringen av produktgrupperna för vilka kriterier fastställs eller revideras. Därför ställs följande mål upp : År Antal produktgrupper för vilka miljömärkeskriterier fastställs eller revideras (per år) 1998 1999 2000 2001 5 10 15 15 Det vägledande antalet på fem produktgrupper per år representerar ett medeltal som framför allt grundas på det allmänna resultat som hittills har utvecklats inom EG:s miljömärkningsprogram. Under de senaste tre åren som programmet har varit i drift (1993-96), har faktiskt elva nya produktgrupper fastställts och en förnyades för andra gången. Till denna kritiska massa av produktgrupper som redan finns bör man lägga till eventuella nya produktgrupper som kommer från de elva tekniska studierna som för närvarande bedrivs av kommissionen och de behöriga organen. Dessutom kommer 41 alla produktgrupper att underkastas periodiska giltighetskriterier. revideringar enligt olika Målgrupp De direkta målgrupperna för denna åtgärd är de behöriga organen för miljömärkning. Dessa är neutrala och självständiga organ till vilka intressegrupper har tillgång genom gemenskapsprogrammet. Konsument- och miljö-frivilligorganisatiöner, branschsammanslutningar, återförsäljare och fackföreningar kommer att ha nytta av tillkomsten av EMO genom att de kan bidra genom den för att definiera hållbara konsumtionsmönster. De som slutligen kommer att ha nytta av programmet kommer att vara EG-medborgare i allmänhet, genom bättre kvalitet på sin miljö. 9. 2 Skäl för åtgärden - Behov av gemenskapsfinansierat stöd Gemenskapens miljömärkningsprogram är ett led i en vidare strategi som syftar till att främja hållbar produktion och konsumtion. Målet för den hållbara konsumtionen är att minska eller tygla konsumtionens miljöpåverkan. I detta syfte består strategin av att främja miljömedvetna beteendemönster, särskilt genom att identifiera och främja miljövänliga produkter. Verksamheten med gemenskapens miljömärkningsprogram har nyligen gjort betydande framsteg. Miljömärkeskriterier har nu offentliggjorts för 11 produktgrupper och miljömärket har tilldelats 45 produkter. Man har emellertid stött på vissa svårigheter vid genomförandet av förordningen och det föreligger ett behov av att förbättra och strömlinjeforma programmets angreppsmetod, metodik och arbetsrutiner för att öka dess effektivitet. Fastställandet av miljömärkeskriterier går allt fortare men kännedomen är fortfarande låg för det europeiska märket. Driften av programmet bör nu skötas mera rutinbetonat och effektivt och ansträngningarna bör inriktas på att lansera miljömärket hos konsumenter, detaljhandlare och tillverkare. Det är för tidigt att bedöma gemenskapsprogrammets marknadseffekter, eftersom gemenskapens miljömärke ännu inte vunnit tillräcklig kännedom hos marknaden vilket beror på att märket befinner sig i ett relativt tidigt skede av sin utveckling. För närvarande är de förfaranden som tillämpas för att fastställa miljömärkeskriterier de som fastställts för att genomföra EU-lagstiftningen enligt de bemyndiganden för genomförande som tilldelats kommissionen. Därutöver har ett samrådsforum tagits med i processen och de behöriga organen är anknutna till den genom att de fått rätten att initiera förfarandet för att fastställa kriterier. Erfarenheten har hittills visat att detta förfarande är komplicerat, innebär att kommissionen rutinmässigt deltar i och har ett ansvar för ett högt specialiserat tekniskt för miljömärkningsprogrammets långsiktiga utveckling. lämplig grund arbete och inte utgör allmänt sett en 42 Enligt den reviderade miljömärkesförordningen skulle ansvaret för att fastställa miljömärkeskriterier flyttas från kommissionen till ett självständigt organ, EMO. EMO skulle ha formen av en internationell sammanslutning av de behöriga organen. Lanseringen av EMO är beroende av initiativet av de organ som skulle bli medlemmar av den sammanslutningen. Finansieringen av inrättandet och EMO:s första verksamhetsår är en stötesten för dess lansering. Det förväntas att under dess inledande verksamhetstid skulle inte EMO fa en betydande inkomst från avgifter för tilldelningar av miljömärken. EMO:s betydelse för gemenskapen för att fastställa ett reviderat miljömärkningsprogram motiverar EG. s medfinansiering under de första 4 åren av verksamheten. De behöriga organen skulle behöva svara för den kompletterande finansieringen. Val av tillvägagångssätt Det föreslås därför att Europeiska miljömärkningsorganisationen, EMO, inrättas och att den bör fastställa och uppdatera miljömärkeskriterier och därtill hörande bedömnings- och verifieringskrav samt också samordna de behöriga organens verksamhet. EMO skulle vara en privat internationell organisation för de behöriga organen. Kommissionen skulle understödja upprättandet av EMO. EMO skulle handla på kommissionens uppdrag. EMO skulle verka som ett samordnande nät för de behöriga organen och inte kräva kostsamma nya komplicerade strukturer. Det tillvägagångssätt som föreslås är därför i linje med den "nya metoden" för den europeiska tekniska standardiseringen, och EMO:s roll skulle likna den roll som Europeiska organisationen för standardisering (CEN), har. De särskilda tekniska uppgifter som tilldelats EMO kommer framför allt att röra skötseln och samordningen av studierna för att utveckla eller förnya de ekologiska kriterierna för de olika produktgrupperna. Studierna kommer att bedrivas på uppdrag från kommissionen och med hjälp av tekniska konsulter. En särskild arbetsgrupp kommer att inrättas för utvecklingen av miljömärkeskriterier för varje produktgrupp. EMO kommer vid olika stadier av studierna att aktivt involvera de olika intressenterna (parter som direkt eller indirekt berörs av uppdraget) för att säkerställa ett balanserat deltagande av alla berörda intressegrupper, som näringslivet, inklusive små och medelstora företag och hantverkare genom deras branschorganisationer, fackföreningar, återförsäljare, importörer, miljöskyddsgrupper, konsumenter. Ett särskilt arbetsprogram och en motsvarande tidtabell skall upprättas där i synnerhet följande faser ingår: a) Marknadsundersökning. b) Livscykelanalys (som inkluderar följande steg: definition av mål och omfattning, inventeringsanalys och konsekvensbedömning) och förbättringsanalys. c) Förslag till kriterier. 43 Varje fas eller steg skall avslutas med minst ett sammanträde i den särskilda arbetsgruppen för att överväga resultaten och ange den vidare inriktningen. Ett arbetsdokument som sammanfattar de viktigaste resultaten från varje fas eller steg skall utfärdas och distribueras i god tid till deltagarna före sammanträdena i den särskilda arbetsgruppen. Nuvarande erfarenhet av miljömärkningsprogrammets verksamhet visar tydligt att tiden för utvecklingen av en hel livscykelstudie är tolv till fjorton månader. För varje studife är det nödvändigt att sammankalla åtminstone fyra möten med den särskilda arbetsgruppen, följt av två sammanträden i plenum av EMO för att diskutera och så småningom godkänna de ekologiska kriterierna. Som en referensterm för kostnaden av att genomföra en komplett livscykelstudie kan vi anta ett medeltal på 100 000 ECU. De löpande kostnaderna för programmets verksamhet bör ta hänsyn till att EMO bör sammanträda minst fyra gånger per år i plenum. Organisationen bör bistås av ett ständigt sekretariat som åtminstone utgörs av: en chef, en assistent, en informationstjänsteman, en sekreterare. Med tanke på de institutionella och praktiska restriktionerna kan inget alternativ hittas för att nå målen med revideringen av förordning (EEG) nr 880/92. Möjligheten att ge uppgiften att fastställa miljömärkeskriterier till Europeiska miljöbyrån har övervägts. Denna möjlighet anges uttryckligen i artikel 20 i förordning EEG nr 1210/90 av den 7 maj 1990 om inrättande av byrån. Den möjligheten förefaller dock av ett antal skäl inte vara den lämpligaste lösningen. om antog inrättande förordningen av miljöbyrån Rådet 1990. När miljömärkningsprogrammet fastställdes 1992 stod det emellertid klart att det på grund av välkända svårigheter att välja miljöbyråns säte, skulle dröja innan den skulle kunna träda i funktion. Rådet beslöt därför 1992 att organisera miljömärkningsprogrammet på ett annorlunda sätt och tog bort alla de hänvisningar till deltagande av miljöbyrån som ursprungligen hade föreskrivits i kommissionens förslag. Rådet har också, genom att göra nationella behöriga organ delaktiga i alla genomförandestadier, infört en högre grad av decentralisering av driften av programmet. Som en följd har behöriga organ inrättats och är nu i funktion i de flesta medlemsstater. Dessa organ har blivit nära delaktiga i det tekniska arbetet med att framställa miljömärkeskriterier. Nu besitter de sammanlagt den tekniska sammansättningen och expertkunskaperna för att driva gemenskapsprogrammet. har man Miljöbyrån har inte någon sådan sammansättning eller erfarenhet. Dessutom förefaller miljöbyråns beslutsmekanismer inte vara lämpliga för att anta miljömärkeskriterier. Slutligen genom förordning (EEG) nr 1210/90 öppnades för rådet att senast inom två år efter förordningens ikraftträdande besluta om flera uppgifter för miljöbyrån, inbegripet fastställande av miljömärkeskriterier, vilket är en följd av den försenade utvecklingen av miljöbyråns internationella verksamhet. den möjlighet, inte utnyttjat som Slutligen finns det inget annat lämpligt organ tillgängligt för att driva detta gemenskapsprogram. Miljömärkningsprogrammets karaktär tillåter inte lösningar baserade på enkelt ömsesidigt erkännande (kriterierna skulle i själva verket behöva vara identiska i alla 15 medlemsstaterna för att inte vilseleda konsumenterna) eller 44 fullständig privatisering (märket skulle inte hindra en spridning av liknande nationella och/eller privata program). - Viktiga osäkerhetsfaktorer som kan påverka åtgärdens specifika resultat Osäkerheten hänför sig till framgången med EG:s miljömärke och mängden avgifter som man ser. Medlemmarna i EMO bör emellertid vara knutna till förvaltningen av riskerna med verksamheten genom att bidra ekonomiskt. I själva verket spelar de en betydelsefull fastställa miljömärkeskriterier och främja EG:s miljömärke bland intressenterna (konsumenter, återförsäljare, näringslivet, osv. ) verksamhetens framgång genom roll för att 9. 3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden Med tanke på åtgärdens karaktär kommer övervakningen att ha formen av en tillsyn av kommissionen när det gäller hur EMO fungerar och dess förmåga att utföra uppgifterna som fastställs i förordningen. Kommissionen kommer, tillsammans med EMO, att undersöka och utvärdera verksamhetens framgång inom tre år efter det att förordningen träder i kraft. Särskilt verksamhetens övervakning kommer att ha viktiga kvantitativa aspekter. Det nya systemets framgång kommer att dömas på grundval av det växande antalet produktgrupper som EMO inrättar. En annan faktor för att utvärdera systemets effektivitet kommer att bli synligheten av de miljömärkta produkterna som är tillgängliga för allmänheten på marknaden. Återförsäljarnas och distributörernas växande deltagande i systemet kommer att vara ett annat mått på den övergripande framgången. Utvärderingen av de kvalitativa aspekterna kommer att hänföra sig till verksamhetens konsekvensbedömning. De viktigaste faktorerna som man kommer ta hänsyn till kommer att vara den europeiska "konsumentbeteendeförändringen" och den europeiska "tillverkarbeteendeförändringen". Särskilt kommer konsumenternas medvetande om och förståelse av EU:s miljömärkningsprogram att undersökas. Möjligheterna för tillverkarna när det gäller förändringar på grund av systemets växande acceptans kommer att analyseras ytterligare. 10. Administrativa utgifter (Avsnitt BI, del A i budgeten) 10. 1 Kommer den åtgärd som föreslås att innebära en ökning av antalet anställda vid kommissionen? I så fall, hur många? förväntas som behövs för kommissionens personal för Ingen ökning miljömärkesåtgärden. Tvärtom kan en omplacering till medvetandehöj ande och andra marknadsföringsaktiviteter, som hittills inte har kunnat genomföras på grund av brist på personal, bli möjlig. Den nuvarande situationen när det gäller resurser (5 heltidstjänstemän från kategori A och 1 deltidstjänsteman från kategori A, 1 extraanställd tjänsteman från kategori A, 1 tjänsteman från kategori B och 2 tjänstemän från kategori C) kommer i själva verket inte längre att vara nödvändig i det nya systemet för de direkta uppgifter som hänför sig till förordningens genomförande. 45 Efter en övergångsperiod kommer därför en del av den personal som för närvarande arbetar med miljömärkningssystemets verksamhet att omplaceras till aktiviteter som hänför sig till främjandet och utvidgningen av programmet samt övervakning av den nya organisationens, EMO. s verksamhet. Två tjänstemän från kategori A och en tjänsteman från kategori C kommer att behövas för att följa EU:s reviderade milj ömärkesförordning. Typ av tjänster Erforderlig personal för att förvalta åtgärden Fasta tjänster Tillfälliga tjänster A B C Fast anställda eller tillfälligt anställda Andra tjänster Totalt 2 1 3 varav Period Ytterligare tjänster 12 månader Befintliga tjänster inom berört GD eller berörd enhet 6+ 1 1 2 9+1 10. 2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personal och 10. 3 Ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden Inga budgetkonsekvenser som hänför sig till ytterligare personal eller administrativa utgifter förväntas. 46 KONSEKVENSBEDÖMNING FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAGEN, OCH I SYNNERHET FÖR DE SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAGEN Förslagets titel: Revidering av rådets förordning om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke Dokumentets referensnummer: (ännu inte fastställt) Förslaget 1. Varför är det nödvändigt med gemenskapsomfattande lagstiftning på det här området, och vilka är dess huvudsakliga mål? Hur rimmar förslaget med subsidiaritetsprincipen? Detta förslag syftar till att förbättra en redan gällande förordning. Målet är att revidera och förstärka gemenskapens program för miljömärkning. Motiveringen för ett sådant program på gemenskapsnivå är som följer: • • Det är nödvändigt att begränsa och på lång sikt avskaffa spridningen av nationella system vilka medför en risk för att störa den inre marknaden. Införandet av ett gemenskapsomfattande program gör det möjligt att få konsumenterna att välja milj ovänligare produkter under påverkan av marknadskrafterna och därigenom erhålla positiva effekter på framtagning, framställning och marknadsföring av sådana produkter. Konsekvenser för företagen 2. Vilka kommer att påverkas av förslaget? Alla företag som framställer produkter som omfattas av förordningen kan tänkas beröras av förslaget. Programmet är dock frivilligt och innebär därför inga direkta och oeftergivliga krav på företagen. Inga områden åsyftas särskilt. 3. Vilka åtgärder bör företagen vidta för att följa förslaget? Åtgärderna beror på särskilda kriterier som kommer att fastställas för de enskilda produktgrupperna. 4. Vilka ekonomiska effekter kan förslaget tänkas medföra? Miljömärkningen kommer att främja och värdesätta företagens ansträngningar att marknadsföra produkter med lägre miljöpåverkan. Mot bakgrund av detta kan miljömärkningen underlätta utvecklingen av nya tekniknischer och medge att 47 kostnaderna för utveckling och marknadsföring av milj ovänligare produkter lättare kan tjänas in. 5. Innehåller förslaget åtgärder för att ta hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (lägre eller annorlunda krav osv. )? Särskilda åtgärder kommer att göra det lättare för små och medelstora företag att delta i detta frivilliga program: • • • Lägre avgifter Konsultationsförfaranden som står öppna för de små och medelstora företagen. Krav vad gäller prov och granskning som är anpassade till de små och medelstora företagens möjligheter. Konsultation 6. Förteckning över de organisationer som konsulterats i anslutning till förslaget och som redogjort för de viktigaste dragen i sin ståndpunkt. Vad gäller industrin på europeisk nivå har industri- och arbetsgivarorganisationen, UNICE, och organisationen för hantverkare och små och medelstora företag, UEAPME, hörts om sin inställning till förslaget till revidering av förordning (EEG) nr 880/92. 48 ISSN 1024-4506 KOM(96) 603 slutlig DOKUMENT SV 14 10 08 Katalognummer : CB-CO-96-719-SV-C ISBN 92-78-13920-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg