title: Vihreä kirja - Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä

eurovoc_concepts:
application of EU law
competition
public contract
single market

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 27. 11. 1996 KOM(96)583 lopull. VIHREÄ KIRJA JULKISET HANKINNAT EUROOPAN UNIONISSA: TULEVAISUUDEN KYSYMYKSIÄ (kommission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO 1. JOHDANTO 2. KESKUSTELUN TAUSTA I. Unionin julkisia hankintoja koskevan politiikan tavoitteet H. Tähänastinen vaikutus ITI. Kysymykset 3. JULKISIA HANKINTOJA KOSKEVAN OIKEUDEN SOVELTAMINEN: NYKYTILANNE JA KEHITYSSUUNTAUKSET I. Johdanto H. Velvollisuus saattaa direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä III. Velvollisuus soveltaa julkisia hankintoja koskevaa oikeutta oikein A Direktiivien virheellisestä soveltamisesta johtuvat ongelmat a) b) c) d) Direktiiveihin sisältyvät perusmääritelmät "Neuvottelumenettelyn" liiallinen käyttö Ilmoitusten puutteellisuus "Nopeutetun menettelyn" liiallinen käyttö ja liian lyhyet osallistumisajat e) Valintaperusteet ja sopimuksen tekemisen perusteet B Direktiivien soveltamisalaan kuulumattomiin tapauksiin liittyvät ongelmat a) b) Toimiluvat tai vastaavat sopimukset Direktiiveissä säädetyt kynnysarvot alittavat julkiset hankinnat c) Sääntöjen muuttaminen menettelyn aikana C Alustavat päätelmät K TV. Julkisia hankintoja koskevan oikeuden soveltamisen valvonta A B C "Valvon tad irektiivit" Asianmukaiset seuraamukset Valitukset a) b) Yhteisön taso Kansallinen taso D Muut erimielisyyksien ratkaisumenetelmät a) b) Tarkastusmenettely Sovittelu V. Kysymykset 4. OSALLISTUMISMAHDOLLISUUKSIEN EDISTÄMINEN JULKISISSA HANKINNOISSA HANKINTOJEN SEURANTA, TIEDOTUS, KOULUTUS JA SÄHKÖINEN TIEDONSnRTO HANKINNOISSA I. Julkisten hankintojen seuranta H. Tiedotus a) b) Oikeudellisen kehyksen selventäminen Ilmoitusten levittäminen HI. Koulutus IV. Sähköinen tiedonsiirto hankintamenettelyissä a) b) c) d) e) f) Nykytilanne Sähköinen ilmoitus Ilmoitusten sähköinen levittäminen Täysin sähköinen hankintajärjestelmä Kokemukset Euroopan unionin ulkopuolelta Päätelmät V. Kysymykset / b 5. JULKISET HANKINNAT JA MUUT YHTEISÖN POLITIIKAT I. Pienet ja keskisuuret yritykset II. Standardisointi m. Euroopan laajuiset verkot ja erityisesti liikenne a) b) c) Tarjouskilpailua edeltävä vaihe Toimilupien myöntäminen konsortiolle Neuvottelumenettelyn käyttö TV. Unionin rahoitusta sisältävät hankinnat a) b) Rakennerahastot ja koheesiorahasto Eurooppalaisten toimielinten tekemät tai yhteisön varoista rahoitettavat hankinnat V. Julkiset hankinnat ja sosiaaliset näkökohdat VI. Julkiset hankinnat ja ympäristö VH. Puolustusalan julkiset hankinnat VITI. Julkiset hankinnat ja kuluttajapolitiikka IX. Kysymykset 6. JULKISET HANKINNAT KOLMANSISSA MAISSA I. H. Mahdollisuus osallistua julkisiin hankintoihin maailmanlaajuisesti - Euroopalle edullinen uusi asema Perustan Euroopan maissa sekä Välimeren maissa luominen hankintojen avautumiselle Keski- ja Itä- HI. Kysymykset / c 1. JOHDANTO Tehokas 1. 1 julkisia hankintoja koskeva politiikka on välttämätön koko sisämarkkinoiden onnistumiselle. Euroopan unionin viranomaiset käyttävät vuosittain noin 720 miljardia ecua eli 11 prosenttia unionin bruttokansantuotteesta tavaroiden ja palvelujen ostamiseen. Nyt kun yhteisön julkisia hankintoja koskeva oikeudellinen kehys on vahvistettu, on tärkeää ryhtyä pohtimaan asiaa ja keskustelemaan siitä käyttäen kaikki sen tarjoamat mahdollisuudet hyödyksi parhaalla mahdollisella tavalla ja kutsuen jäsenvaltiot, Euroopan parlamentin sekä hankintayksiköt ja -viranomaiset sekä itse toimittajat - joiden kaikkien panos on olennaisen tärkeä - osallistumaan tähän keskusteluun. Euroopan unioni on jo saavuttanut merkittävää edistystä julkisia hankintoja 1. 2 koskevan politiikkansa toteuttamisessa. Lainsäädännöllinen kehys, jonka tarkoituksena on avata nämä sopimukset kilpailulle, on nyt vahvistettu, ja sitä saatetaan parhaillaan lainsäädäntöä. Eri toimijat sopeutuvat vähitellen uuteen osaksi jäsenvaltioiden tilanteeseen. Tämän kehyksen avulla muutetaan perinteisiä kansallisia ostokäytäntöjä ja edistetään siten luomista koko Euroopassa. Julkiset hankinnat ovat jo nyt avoimempia kilpailulle kuin koskaan aiemmin. Laajentuneet mahdollisuudet päästä osallistumaan muiden maiden julkisiin hankintoihin, myös Euroopan unionin ulkopuolella, tarjoavat jo nyt uusia, merkittäviä markkina-alueita. talouden kehitykselle suotuisan ympäristön työtapojen Vaikka unionin sopeuttamiseksi. Hankintayksikölle julkisia hankintoja koskeva politiikka avaa uusia 1. 3 mahdollisuuksia, se on myös valtava haaste. Uusien sääntöjen käyttöönotto edellyttää ponnisteluja perinteisten - viranomaiselle tämä kehitys merkitsee sitä, että niiden on muun muassa neuvoteltava uusien, usein toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yritysten kanssa. Toimittajalle muutos tarkoittaa lisäätyvää kilpailua toimintaympäristössä sekä tarvetta uskaltautua uusille markkinoille ja kykyä säilyttää kilpailukyky myös kansainvälisellä tasolla. Myös jäsenvaltioiden hallituksille tämä on todellinen haaste. Niiden on tärkeimpinä ostajina noudatettava sääntöjä, vastattava järjestelmän avoimuudesta sekä varmistettava direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöään poliittisten sitoumustensa mukaisesti. tai edesauttamaan olennaisten kaupankäyntiin 1. 4 On tullut aika katsoa, mitä olemme saavuttaneet ja mitä on vielä tehtävä. Muutos on parhaillaan meneillään. Yhteisön julkisia hankintoja koskevien direktiivien voimaansaattamien kansallisella tasolla on vain osa muutosta, mutta siitä huolimatta se on omiaan tekijöiden yhdenmukaistamista ja suojaamaan tehokkaasti eri tahojen intressejä tasavertaisesti. Tehokkaan hankintapolitiikan olennaiset osatekijät ovat asettumassa paikoilleen, mutta tämä kehitys on vaikea ja joskus tuskallinen, erityisesti siellä, missä ennen vallitsivat tottumuksiin ja etuoikeuksiin sekä kansallisiin mieltymyksiin perustuvat suhteet. Syvälle Jotkut hankintayksiköt ovat jo voineet todeta, että yhteisön sääntöjä noudattamalla ne ovat saaneet parasta laatua edullisimpaan hintaan. Muiden jäsenvaltioiden julkiset hankinnat alkavat avautua, kilpailu voimistuu, yhteisön yritykset ovat entistä paremmin tehottomia hankintakäytäntöjä juurtuneita mutta hylätään. liittyvien oL valmistautuneet kohtaamaan kansainvälisen tason haasteet. On kuitenkin vielä ponnisteltava, jos halutaan saada täysi hyöty yhteisön julkisia hankintoja koskevasta politiikasta. Selvää on, että vastuu käynnissä olevan kehityksen onnistumisesta lankeaa ensi 1. 5 sijassa hankintayksiköille ja toimittajille niiden koosta riippumatta, mutta myös komissio ja jäsenvaltiot ovat tärkeässä asemassa. Niiden on tehtävä yhteistyötä luodakseen olosuhteet, joilla voidaan taata kilpailun toimivuus julkisten hankintojen alalla ja yritysten vauraus. Jollei valtioiden rajat ylittävän tavaroiden ja palvelujen tarjoamisen esteitä poisteta, jäävät tämän kehityksen taloudellista kasvua ja viime hyödyntämättä. työllisyyttä kädessä lisäävät Yhtenäismarkkinoiden toimivuus julkisten hankintojen alalla liittyy siten myös parhaillaan käytävään työllisyyden luottamussopimusta koskevaan keskusteluun. kerrannaisvaikutukset paljolti Tämän vihreän kirjan tarkoituksena on toimia laajan keskustelun kehyksenä. 1. 6 Seuraavissa luvuissa esitellään ne perusasiat, joiden perusteella komissio on kehitellyt alustavia ajatuksiaan joistakin unionin nykyisen ja tulevan julkisia hankintoja koskevan politiikan keskeisistä kysymyksistä. Käsiteltävät aiheet ovat seuraavat: lainsäädännön tehokas saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpano, julkisiin hankintoihin osallistumisen helpottaminen tiedotus- ja koulutuskeinoin sekä sopimusten tekoon liittyvien tietokoneistettujen menettelyjen avulla ja tapa, jolla julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan oikein yhdessä yhteisön muiden politiikkojen kanssa. Tällöin erityisen keskeisiä ovat politiikat, jotka koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, Euroopan ja rakennerahastoja, eurooppalaisten tai yhteisön rahastoista toimielinten rahoitettavia sopimuksia, sosiaali- ja ympäristöaloja, kuluttajapolitiikkaa ja lopulta pääsyä osallistumaan muiden maiden julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin. Lukijan auttamiseksi on jokaisen luvun alussa lyhyt tiivistelmä ja lopussa luettelo tärkeimmistä keskustelun kohteena olevista kysymyksistä. standardointia, koheesiorahastoa laajuisia verkkoja, tekemiä 1. 7 Komissio kehottaa kaikkia asianomaisia osapuolia (mukaan lukien neuvosto, Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea, kaupalliset ja ammatilliset järjestöt, kansalliset hankintayksiköt ja -viranomaiset sekä toimittajat ja kuluttajat) esittämään näkökantansa. Vastaukset kaikkiin tai osaan vihreän kirjan kysymyksistä on osoitettava kirjallisina viimeistään maaliskuun 1997 loppuun mennessä seuraavaan osoitteeseen: Pääjohtaja - PO XV Sisämarkkinat ja rahoituspalvelut Rue de la Loi 200 B-1049 Bryssel Telekopio: (+32 2) 295. 65. 00 Sähköposti: John. MOGG@DG15. cec. be Heti tämän kirjallisen kuulemisen jälkeen komissio määrää kuulemistilaisuuden järjestämisestä asianomaisten osapuolten kanssa. Saamiensa vastausten ja sisämarkkinoiden toimivuutta koskevan analyysin1 1. 8 perusteella komissio tiedonannon. Tämän laatii julkisia hankintoja koskevan toimintasuunnitelman sisältävän tiedonannon tehtävänä on määrittää ne toimenpiteet, jotka on toteutettava oikeudellisen kehyksen tehostamiseksi sekä julkisia hankintoja koskevan yhteisön politiikan tavoitteiden toteuttamiseksi paremmin noudatettaessa tätä politiikkaa. Asiakirja COM (96) 520. 2. KESKUSTELUN TAUSTA toimittajille pääsyn yhtenäismarkkinoille Unionin julkisia hankintoja koskevan politiikan tavoitteena on luoda tälle alalle rehellinen ja avoin kilpailu, joka mahdollistaa ja antaa hankintaviranomaisille mahdollisuuden valita parhaiden käytettävissä olevien tarjousten tavoitteiden saavuttamisen kannalta joukosta kokonaistaloudellisesti parhaan. Näiden välttämätön oikeudellinen kehys on jo luotu: se edustaa oikeudenmukaista tasapainoa oikeusturvan ja joustavuuden vaatimusten välillä. Avoimuuden tasolla on jo saatu hyvin rohkaisevia tuloksia. Taloudellisen vaikutuksen tasolla saavutetut tulokset ovat kuitenkin vähemmän myönteisiä ja osoittavat, että käytännön lainsäädännön tehokkuuteen liittyy edelleen ongelmia, vaikka myös myönteistä kehitystä on saavutettu. I. Unionin julkisia hankintoja koskevan politiikan tavoitteet 2. 1 Julkisten hankintojen avautumista koskevat yhteisön säännöt perustuvat perustamissopimukseen ja erityisesti määräyksiin, joilla taataan tavaroiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus ja luodaan perusperiaatteet (yhdenvertainen kohtelu, avoimuus ja vastavuoroinen tunnustaminen) sekä kielletään kaikki kansallisuuteen perustuva syrjintä. Jotta perustamissopimuksen määräykset saatiin tehokkaammiksi, (direktiivien muodossa). Näillä tarvittiin yksityiskohtaista direktiiveillä ja toimivien hankintayksiköiden teletoiminnan aloilla energiahuollon, ja palveluja rakennusurakoita, (peruspalvelusektorin) koskevien sopimusten tekemistä, ja niissä säädetään lisäksi toimittajien käytössä olevista muutoksenhakukeinoista (ks. lisätietoja liitteessä 1). säännellään viranomaisten ja julkisia johdettua oikeutta tavaranhankintoja (perinteisten sekä vesi- liikenteen alojen) luomista Ennen yhteisön nykyisen oikeudellisen kehyksen jäsenvaltioiden 2. 2 julkiset hankinnat keskittyivät yleensä kansallisille markkinoille. Kotimaisia toimittajia suojattiin joskus erittäin voimakkaasti, ja näille annettiin huomattava osuus julkisia hankintoja koskevista sopimuksista, ottamatta useimmiten paljoakaan huomioon edellytyksiä parhaan hinta-laatu-suhteen saavuttamiseen. Nämä olosuhteet eivät juuri kannustaneet kotimaisia toimittajia parantamaan kilpailukykyään. Hankintapolitiikassa kiinnitettiin aivan liian harvoin riittävästi huomiota kaupallisiin seikkoihin, joten veronmaksajat joutuivat - luultavasti tietämättään - kantamaan tällaisten käytäntöjen aiheuttamat lisäkustannukset. julkisen alan 2. 3 Julkisia hankintoja koskevan politiikan perustavoitteet ovat pysyneet ennallaan yhteisössä ja kansallisella tasolla: luodaan tarvittavat kilpailun edellytykset, jotta jakaa syrjimättä, jotta julkisia varoja käytetään järkevästi julkiset hankinnat voidaan valitsemalla pääsevät jotta esitetyistä yhtenäismarkkinoille, jotka tarjoavat tärkeitä markkina-alueita, ja jotta eurooppalaisten tehokasta yritysten kilpailukyky vahvistuu. On olennaisen eurooppalaista politiikkaa julkisten hankintojen alalla, jos yhtenäismarkkinoiden tarjouksista toimittajat toteuttaa tärkeää paras, tarjoamia mahdollisuuksia ja halutaan synnyttävän kestävää, pitkäaikaista kasvua ja luovan työpaikkoja sekä suosivan sellaisten yritysten kehitystä, jotka kykenevät hyödyntämään maailman tehokkaasti suurimpien sisämarkkinoiden maailmanlaajuisten markkinoiden kilpailua sekä tarjoavan veronmaksajille ja kuluttajille mahdollisimman hyvälaatuiset ja edulliset julkiset palvelut. Euroopan unionin viranomaiset ja peruspalvelusektorinyksiköt käyttävät joka vuosi noin 720 miljardia ecua tavaroihin ja palveluihin, joka oli vuonna 1994 11,5 % 15 jäsenvaltion BKT:sta, ts. esimerkiksi Belgian, Tanskan ja Espanjan yhteenlaskutettujen talouksien suuruinen määrä eli lähes 2 000 ecua unionin kansalaista kohti. Tehokkaan hankintajärjestelmän toteuttaminen voi täten tuoda merkittäviä säästöjä hallituksille ja siten myös veronmaksajille. Nämä seikat ovat erityisen tärkeitä pyrittäessä Maastrichtin lähentymisperusteissa määriteltyyn talousarvioalijäämien alentamiseen. tukevan 2. 4 Avoimempi julkisia hankintoja koskeva politiikka sisältää luonnollisesti monia muitakin etuja, jotka eivät ehkä ole yhtä ilmeisiä. Rehelliset, syrjimättömät ja avoimet lahjontaa julkisten hankintojen tekomenettelyt vähentävät petosten vaaraa ja hallinnossa. Jos avoimuus sinänsä ei riitä poistamaan petoksia ja lahjontaa, menettelyjen valvontamekanismi auttaa torjumaan ennakolta mahdolliset yleistä etua uhkaavat vaarat. Lisäksi on otettava huomioon, että petokseen ja lahjontaan liittyvät yleiset torjuntakeinot on jo toteutettu2 mukaan lukien yhteisön rahastoihin liittyvät toimenpiteet. Kyseisten seikkojen pohjalta voisi olla syytä myös syvällisempään keskusteluun. II. Tähänastinen vaikutus 'Toistaiseksi lisäämisellä ja julkisten hankintojen 2. 5 toteutumattomasta yhtenäisestä markkina-alueesta nimeltään Eurooppa (non-Europe) aiheutuvia kustannuksia" arvioineen Cecchinin kertomuksen3 mukaan voivat avoimuuden laajemmalla avaamisella saavutettavat säästöt nousta noin 22 miljardiin ecuun. Sama koskee hintojen lähentymistä ja yhteisön sisäisten kauppavirtojen kasvua herkkien alojen julkisissa hankinnoissa. Yhteistyössä Eurostatin kanssa ollaan saatu aikaiseksi vertailukelpoisia tietoja ja menetelmiä eri jäsenmaihin liittyvien julkisten hankintojen vaikutusten arvioimiseksi. Kaksi jäsenmaata (Portugali4 ja Kreikka5 ) ovat jo vapaaehtoisesti testanneet kyseisiä menetelmiä ottaen huomioon julkisiin hankintoihin liittyviä erilaisia seikkoja (tarjousten määrät ja rahalliset arvot, menettelyn luonne, hankintatuotteiden luonne). Vastaavanlaisia selvityksiä on tarkoitus toteuttaa myös Saksassa ennen vuoden loppua. tarjouskilpailussa pärjänneiden yhteisöjen luonne, Ks. Yhteisön hallinnolliset rangaistukset, Asetus No 2988/95 EYVL C 312, 8. 12. 1995, s. 1. Sopimus 26. 7. 1995, EYVL No C 316, 27 11. 1995, s. 48, 27. 9. 1995, EYVL C 313, 23. 10. 1996, s. 1. "The cost of non-Europe in Public Sector Procurement" WS Atkins Management Consultants, 1987 Instituto Nacional de Estatistica, Portugal, maaliskuu 1995 National Statistical Service of Greece, helmikuu 1995 on jossa Komissio toteuttanut myös lainsäädännön vaikutusta tutkimuksen, ja arvioidaan 2 6 yhtenäismarkkinoita koskevan ("1996 Review")6. Julkisten hankintojen vapauttaminen on yksi käsitellyistä aiheista. Tutkimuksessa on määritelty, onko alalla saavutettu tiettyä odotettua hyötyä, ja analysoitu erityisesti lainsäädännön vaikutuksia kysyntään ja tarjontaan, tuonnin osuuteen, hintojen kehitykseen sekä arvioitujen säästöjen toteutetumiseen. Tutkimus tulokset osoittavat Euroopan julkisten hankintojen kehittyvän merkittävästi, vaikka julkisten hankintojen politiikka ei olekaan vielä tuonut kaikkia etuja erityisesti siitä syystä, että jäsenvaltiot eivät ole voimaansaattaneet direktiivejä kansallisessa lainsäädännössä. tehokkuutta (ja lehden liitteessä sopimuksentekomenettelyissä. Virallisen Direktiivien näkyvin vaikutus on epäilemättä lisääntynyt avoimuus julkisten 2. 7 hankintojen sen elektronisessa toisinnossa Tenders Electronic Dailyssa) hankintatarjouksista julkaistut ilmoitukset lisääntyvät jatkuvasti. Esimerkiksi hankintailmoitusten määrä on noussut vuoden 1987 luvusta 12. 000 vuoden 1995 lukuun 95. 000. Kahdeksi seuraavaksi vuodeksi tehdyt ennusteet lupaavat uutta kasvua, joka nostanee ilmoitusten määrän 200 000:een. Nämä luvut ovat itsessään hyödyllinen osoitus siitä, että toimittajat alkavat vähitellen tarjoamat mahdollisuudet. Yhteensä 1. 600 yrityksen keskuudessa suoritettu kysely osoittaa myös uusista liiketoimintamahdollisuuksista (kaikkiaan 90 % paikallisista markkinoista ja 70 % muista markkinoista on tullut menettelyn piiriin). Kaikesta huolimatta on todettava, että yhteensä 110. 000 hankintayksiköstä ja -viranomaisesta, joita direktiivit koskevat, yhteensä 85 %, erityisesti paikallisviranomaiset eivät vieläkään kaikilta osin menettele direktiivien edellyttämällä tavalla esimerkiksi ilmoitusmenettelyn osalta. eurooppalaisten markkinoiden tiedostaa suurten 2. 8 Yritykset, jotka toimittavat laitteita liikenteen, teletoiminnan, sähköhuollon tai terveydenhuollon alalle - jotka kaikki ovat julkisen alan suuria asiakkaita - ovat kokeneet monista tekijöistä johtuvia rakenteellisia muutoksia, joiden joukkoon myös julkisten hankintojen sääntöjen voidaan katsoa kuuluvan. On osallistuttu yhteisyritysten perustamiseen ja fuusioihin eli toimiin, joiden avulla tutkimus- ja kehittämistyötä voidaan tehdä yhdessä. Yleisenä tuloksena on epäilemättä syntynyt suorituskykyisempi eurooppalainen teollisuus, jolla on paremmat valmiudet hyötyä yhtenäismarkkinoiden suomista mittakaavaeduista sekä kestää paremmin maailmanlaajuinen kilpailu. sopimusmenettelyjä koskevien 2. 9 Joistakin rohkaisevista merkeistä huolimatta suurena ongelmana on edelleen se, ettei sääntöjä noudateta julkisissa hankinnoissa. Ainoastaan kolme jäsenvaltiota on kokonaisuudessaan saattanut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä. Lienee tehnyt aloitteen yhteensä 39 tarpeetonta korostaa rikkomusmenettelyn aloittamisesta säännösten perusteella. Seuraavassa luvussa pohditaan keinoja, joiden avulla viranomaiset saadaan paremmin noudattamaan lainsäädäntöä. sitä, että komissio on julkisten hankintojen Ks. alaviite 1 edellä 2. 10 Joidenkin alojen hankintayksiköt ja -viranomaiset eivät ymmärrä sitä hyötyä, joka direktiiveissä säädettyjä velvoitteita noudattamalla voidaan saavuttaa, vaan väittävät, että mahdolliset (etenkin muiden jäsenvaltioiden) toimittajat ovat haluttomia tekemään tarjouksia näiden yksiköiden ja viranomaisten julkisissa hankinnoissa. Tämä tarkoittaa ehkä sitä, että taloudelliset toimijat tarvitsevat tietyn ajan sopeuttaakseen menettelynsä uusiin sääntöihin ja hyötyäkseen uusista markkina-alueista. On myös mahdollista, että jotkut taloudelliset toimijat ovat reagoineet kilpailun uhkaan puolustautumalla pikemminkin kuin luomalla kehitysstrategian päästäkseen muiden jäsenvaltioiden markkinoille ja vallatakseen osuuden niistä. 2. 11 Lopuksi on syytä todeta, että rajat ylittävien julkisten hankintojen osuus Euroopassa on edelleen vaatimaton: vuonna 1987 1,4 % hankinnoista tehtiin toisesta maasta, vuonna 1995 vastaava luku oli 3 %. Yleensä maahantuojien osalta luku kasvoi vuoden 1987 4 %:sta vuoden 1995 7 %:iin. III. Kysymykset 1. 2. Onko tiedossanne muita taloutta koskevia lukuja, joiden perusteella voidaan arvioida direktiivien yleistä vaikutusta ja niiden vaikutusta työllisyyteen? Miksi taloudelliset toimijat ovat haluttomia vastaamaan rajat ylittävistä julkisista hankinnoista? 3. JULKISIA HANKINTOJA KOSKEVAN OIKEUDEN SOVELTAMINEN: NYKYTILANNE JA KEHITYSSUUNTAUKSET Julkisia hankintoja varten on laadittu lainsäädännöllinen kehys. Komissio pitää välttämättömänä säilyttää tämä kehys muuttumattomana jonkin aikaa, eikä se sen vuoksi suunnittele muuttavansa sen perustaa. Komissio ei luonnollisestikaan luovu aloiteoikeudestaan ehdottamaan tarkoituksenmukaisempia toimenpiteitä, jos tämä osoittautuu tarpeelliseksi. toteuttamaan valmis vaan on tai Komissio korostaa, että ponnistukset oikeudellisen kehyksen saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä sen soveltamiseksi olisi kaksinkertaistettava, jotta voitaisiin mahdollistaa kaikkien unionin toimijoiden yhdenvertainen osallistuminen. Valvoessaan tehtävänsä mukaisesti yhteisön oikeuden täytäntöönpanoa komissio on todennut, että ongelmia esiintyy niin saatettaessa direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöä kuin sovellettaessa sääntöjä hankintaviranomaisten ja -yksiköiden toiminnassakin. Kyse on perusasioista, jotka on kytkettävä voimassa olevien sääntöjen soveltamista koskevaan erityistarkasteluun, joka direktiiveillä on säädetty komission velvollisuudeksi. Jotta lainsäädännön tarkoituksenmukainen soveltaminen julkisten hankintojen alalla voidaan taata, tarvitaan nopeita ja tehokkaita muutoksenhakukeinoja, joiden on toimittava moitteettomasti tasolla. Muutoksenhakukeinojen täytäntöönpanomenetelmät eivät aina täytä näitä edellytyksiä. Nyt, kun "muutoksenhakudirektiivit" ovat olemassa, tulisi suurin osa ongelmista tasolla. Käsiteltäviin peruskysymyksiin kuuluvat myös ratkaista kansallisella attestaatiomenettelyn käytön käytön helpottaminen. tasolla että kansallisella sovittelumenettelyn sekä yhteisön edistäminen sekä I. Johdanto Unionin julkisten hankintojen lainsäädännöllinen kehys on nyt luotu (ks. liite 1). 3. 1 Nykyisessä vaiheessa komissio pitää välttämättömänä säilyttää tämä kehys muuttumattomana jonkin aikaa, sillä kaikki sen vaikutukset eivät ole vielä toteutuneet. Tämän muuttumattomuuden vaiheen pitäisi taata kaikille asianomaisille toimijoille riittävästi aikaa sopeutua uusiin sääntöihin ja käytäntöihin julkisten hankintojen alalla. Aloiteoikeudestaan luopumatta komissio ei näin ollen aio tehdä muutoksia olemassa olevan järjestelmän perustaan, vaan vahvistaa haluavansa jatkaa toimia tällä alalla perustaen ne jo vakiintuneisiin, valittua menetelmää ja sääntelyn asiasisältöä koskeviin periaatteisiin. Jos uusi tilanne kuitenkin aiheuttaa ongelmia erityisaloilla tai osoittaa komissio on puutteita voimassa olevissa säännöksissä, luonnollisesti valmis toteuttamaan tarkoituksenmukaisempia toimenpiteitä, jotta eurooppalaiset toimittajat hyötyvät myös tulevaisuudessa avoimesta ja keskenään kilpailevasta tarjonnasta ja jotta toimittajilla on edelleen tosiasialliset mahdollisuudet saada julkisia hankintoja koskevia sopimuksia ja vahvistaa näin kilpailukykyään. Parhaillaan liberalisoidaan telealan palveluita. On myös huomattava, että komissio on lähes kaikkien direktiivien mukaan lainsäädännön täytäntöönpanoa. Komission on velvollinen tarkastelemaan uudelleen lähitulevaisuudessa perehdyttävä yksityiskohtaisesti direktiivien täytäntöönpanoon. Tämän vihreän kirjan synnyttämä keskustelu tuonee esiin hyödyllisiä näkökohtia tätä tehtävää varten. 3. 2 Yhteisön direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Soveltavatpa niitä kansalliset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset taikka peruspalvelualojen hankintayksiköt, niitä ei saa soveltaa vastoin sitä yleistä tavoitetta, että samoja julkisia hankintoja koskevia sääntöjä sovelletaan kaikkiin koko unionin alueella. Ajatus siitä, etteivät säännöt ole kaikille samat, voi jarruttaa voimakkaasti julkisten hankintojen avautumista. II. Velvollisuus saattaa direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä koskevan toiminnan mahdollistamiseksi. Komissio 3. 3 Direktiivit muodostavat unionin julkisia hankintoja koskevan järjestelmän perustan. Ne ovat luotu talouden tehokkuuden parantamiseksi ja sisämarkkinoiden moitteettoman julkaisee säännöllisesti edistymisestä lainsäädännön yhtenäismarkkinoita kertomuksia, joita tarkastellaan yhdessä jäsenvaltioiden kansssa, myös ministeritasolla. Komissio on useaan otteeseen ilmaissut huolestuneisuutensa siitä, ettei julkisia saatettu osaksi kansallisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöjä (taulukko 1). Yhtenäismarkkinoiden aloista juuri julkisten hankintojen alalla esiintyy eniten sellaisia ongelmia, jotka liittyvät ilmoittamiseen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteistä sekä kansallisen lainsäädännön osaksi laatuun. Eniten ongelmia esiintyy "palveluhankintadirektiivin" sekä saattamisen muutettujen "tavaranhankintadirektiivin" ja "peruspalvelualojen direktiivin" yhteydessä. lainsäädäntöä ole täytäntöönpanon riittävästi 3. 4 Vaikka suurimmalla osalla direktiivien säännöksistä on suora vaikutus tasolla, niiden puuttuva ja/tai puutteellinen saattaminen osaksi oikeudellisella kansallista lainsäädäntöä estää yhteisön kansalaisia ja yrityksiä saamasta täysimittaisesti näille kuuluvaa hyötyä julkisten hankintojen alan yhtenäismarkkinoiden toteutumisesta. Esimerkinomaisesti voidaan todeta, että joidenkin jäsenvaltioiden, jotka eivät ole asianmukaisesti saattaneet direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöä, suhteellinen osuus yhteisön bruttokansantuotteesta on huomattavassa epäsuhdassa niiden julkaisemien ilmoitusten osuuteen koko yhteisössä julkaistuista ilmoituksista. Toisin sanoen näiden jäsenvaltioiden julkaisemien ilmoitusten määrä on pieni verrattuna niiden taloudelliseen merkitykseen. Tästä syystä komissio kehottaa uudelleen jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö saatetaan ensi tilassa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Itse asiassa, jos kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteet puuttuvat täydellisesti, tämä voi antaa hankintaviranomaisille ja -yksiköille helpon syyn jättää noudattamatta olemassa olevia sääntöjä. Lisäksi on olennaisen 3. 5 tärkeää, että jäsenvaltiot muotoilevat kansalliset säännöksensä mahdollisimman huolellisesti saattaakseen yhteisön lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään niin korkeatasoisesti, että yhteisön lainsäädännön tavoitteet toteutuvat täysimittaisesti. Epäonnistunut kansallisen lainsäädännön osaksi saattaminen voi joissakin tapauksissa toisaalta heikentää toimijoille direktiivien mukaan kuuluvia oikeuksia ja toisaalta pakottaa nimetyt elimet soveltamaan sääntöjä tilanteessa, jossa yhteisön lainsäädäntö ja kansallinen lainsäädäntö ovat keskenään ristiriidassa, ja jolloin nämä elimet siis joutuvat soveltamaan voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä väärällä tavalla. Tämä tilanne on aivan yhtä vakava kuin se, ettei yhteisön lainsäädäntöä ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, sillä asian vaikutus on käytännössä sama Riippumatta siitä, millä menetelmällä jäsenvaltiot liittävät direktiivien säännökset kansalliseen oikeusjärjestelmäänsä, niiden on myös pyrittävä poistamaan kaikki ristiriidat olemassa olevien kansallisten määräysten ja yhteisön periaatteiden ja määräysten väliltä sen varmistamiseksi, että toimijat tulkitsevat ja soveltavat niitä oikein. Lisäksi komissio kehottaa jäsenvaltioita selkiyttämään mahdollisuuksien mukaan niitä kansallisia lainsäädäntökehyksiään, joihin direktiivit lisätään, esimerkiksi rajoittamalla viittauksia muihin määräysteksteihin sekä pyrkimällä sisällyttämään kaikki yksittäistä asiaa koskevat säännökset yhteen tekstiin. Tällä tavoin tehdään sääntöjen soveltaminen helpommaksi hankintoja ja helpotetaan asiasta kiinnostuneiden toimijoiden mahdollisuuksia päästä osallisiksi julkisista hankinnoista. tekeville elimille säännöksiä Komissio on tietoinen yhteisön 3. 6 tekstien monimutkaisuudesta. Tämä monimutkaisuus saattaa olla syynä tiettyihin ongelmiin, joita esiintyy saatettaessa yhteisön kaikkea lainsäädäntöä, osaksi Tämä on kuitenkin välitöntä seurausta siitä, että myös soveltamisongelmiin tavoitteiden saavuttamiseksi ratkaistavat kysymykset ovat monimutkaisia. Komissio tarjoutuu pyydettäessä antamaan jäsenvaltioille kaiken tarvittavan avun helpottaakseen direktiivien ymmärtämistä ja saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. kansallista ennen ja Tietyt komission käytössä olevat tiedot osoittavat kuitenkin, että kansallisen 3. 7 lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen tekstien vahvistaminen viivästyy ilman selvää syytä, vaikka niiden luonnokset on valmisteltu ajoissa. Joissakin tapauksissa taas voidaan todeta kieltäydytyn saattamasta tiettyjä yhteisön oikeuden säännöksiä osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio epäilee näiden syiden oikeutusta ja on joka tapauksessa kiinnostunut mahdollisista muista ongelmia aiheuttaneista syistä. 3. 8 Euroopan yhteisön tuomioistuin on tehnyt päätöksiä useissa asioissa, jotka ovat koskeneet yksityishenkilöiden oikeuksien suojaamista yhteisön oikeuden nojalla täyttäneet velvollisuuksiaan, erityisesti tapauksissa, joissa jäsenvaltiot eivät ole lainsäädäntöä. Francovich- velvollisuuksiaan saattaa direktiivit osaksi kansallista tuomiolla7 jäsenvaltiot ovat vastuussa vahingoista, jotka aiheutuvat yksityishenkilöille siitä, että direktiivi, jonka sisältämiin säännöksiin yksityishenkilö voi vedota, vaikkei säännöksillä välttämättä olisikaan suoraa vaikutusta, on jätetty saattamatta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Brasserie du Pêcheur-Faciortame-tuomïossâ2 tuomioistuin meni vielä pitemmälle todetessaan, että tuomioistuin vahvisti periaatteen, että Ratkaisu 19. 11. 1991, yhdistetty tapaus C-6/90 ja C-9/90 [1991] ECR 1-5403. Ratkaisu 5. 3. 1996, yhdistetty tapaus C-46/93 ja C-48/93 [1996] ECR 1-1029. Ks. myös ratkaisu 26. 3. 1996, tapaus C-392/93 British Telecom [1996] ECR 1-1631. joissakin tapauksissa valtio voi joutua vastaamaan mistä tahansa yhteisön oikeuden rikkomisesta johtuvasta haitasta riippumatta siitä, minkä julkisen elimen toimi tai laiminlyönti on aiheuttanut rikkomisen. On mahdollista, että yksityishenkilöt voivat saada korvausta kärsimistään haitoista, myös ansionmenetyksistä, ja siten hyötyä oikeuksiensa tehokkaasta suojaamisesta kansallisissa tuomioistuimissa. III. Velvollisuus soveltaa julkisia hankintoja koskevaa oikeutta oikein 3. 9 On tärkeää varmistaa lainsäädännöllisen kehyksen toimivuus saattamalla direktiivit uskollisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, mutta on myös olennaisen tärkeää, että hankintaviranomaiset ja -yksiköt soveltavat niitä oikein. 3. 10 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 155 artiklan mukaisessa tehtävässään yhteisön oikeuden noudattamisen valvojana komissio on havainnut joukon tapauksia, jotka osoittavat ongelmia esiintyvän hankintayksiköiden soveltaessa julkisia hankintoja koskevia sääntöjä. Tyhjentävään esitykseen pyrkimättä seuraavassa käsitellään tiivistäen soveltamisen aiheuttamista ongelmista. esimerkkejä yhteisön oikeuden virheellisen joitakin A Direktiivien virheellisestä soveltamisesta johtuvat ongelmat a) Direktiiveihin sisältyvät perusmääritelmät sisältämään (Beentjes-tuomio9) "hankintaviranomaisen" käsitteeseen 3. 11 Ensimmäisenä ongelmatyyppinä on direktiiveissä käytettyjen erilaisten käsitteiden merkityksen oikea tulkinta. Tuomioistuin on puuttunut esimerkiksi sen määrittelyn direktiivien tarkentamiseksi laadittava todeten, tarkoituksenmukainen tulkinta. Lisäksi käytäntö on osoittanut, että on vaikeaa rajata direktiiveissä esiintyvää "hankintayksikön" käsitettä peruspalvelusektoreilla, sillä se viittaa samalla sekä itse hankintayksikön luonteeseen että peruspalvelusektorilla toimintaan. Kyseinen direktiivi määrittelee harjoitettavaan joukon suuren erityistapauksia, eivät kuulu direktiivin joissa hankintoja soveltamisalaan, vaikka hankintayksikön määritelmä ne kattaisikin. että käsitteestä on tekevät elimet 3. 12 Lisäksi on useissa tapauksissa osoittautunut vaikeaksi rajata "julkisten hankintojen" käsite. Se määritellään direktiivissä varsin laajasti ymmärrettävin termein, siten että yhteisön järjestelmään kuuluvat kaikki hankintaviranomaisen ja toimittajan väliset kirjalliset ja vastikkeelliset sopimukset. Huolimatta tästä laajasta määritelmästä ovat jotkut hankintaviranomaiset pyrkineet välttämään direktiiveissä säädettyjä menettelyjä. Ratkaisu 20. 9. 1988, tapaus 31/87 [1988] ECR 4635. 11 3. 13 Vastaavat näkökohdat koskevat myös muita direktiivien sisältämiä käsitteitä, kuten "rakennusurakan" käsitettä. Sille on säädösteksteissä esitetty joitakin tulkintaperusteita, jotka kuitenkin joissakin yksittäistapauksissa on mahdollista tulkita eri tavoin. Muiden käsitteiden kuten "tavaranhankintojen" ja "palvelujen" osalta komissio toteaa, että eräät osatajat pyrkivät välttämään direktiivien sääntöjen noudattamista käsitteiden liukuvuuden avulla jakamalla erilaisia kokonaisuuden muodostavia hankintoja keinotekoisesti osiin. 3. 14 Näiden käsitteiden jonkinasteinen yleisluonteisuus johtuu väistämättä siitä, että niitä on sovellettava hyvin erilaisissa tapauksissa ja kansallisissa oikeusjärjestelmissä. Yhteisön lainsäätäjät ovat joutuneet ponnistelemaan voidakseen ottaa huomioon nämä erilaisuudet. Kyseisiä käsitteitä tulkittaessa on siis huolehdittava siitä, että noudatetaan uskollisesti lainsäätäjien tarkoitusta ja saavutetaan niiden asettamat tavoitteet. b) "Neuvottelumenettelyn" liiallinen käyttö täsmentänyt 3. 15 Toinen ongelmatyyppi liittyy sopimuksentekomenettelyn valintaan, erityisesti neuvottelumenettelyn käyttöön. Perinteisiä aloja koskevien direktiivien soveltamisalalla neuvottelumenettelyn käyttö erityisesti julkaisematta ennalta tarjouskilpailua koskevaa ilmoitusta on poikkeuksellista ja mahdollista ainoastaan tyhjentävästi luetelluissa (asiassa komissio/Italia annetussa tapauksissa. Tuomioistuin on tuomiossa10 ), että tätä menettelyä säänteleviä säännöksiä on tulkittava ankarasti ja sillä, joka aikoo käyttää kyseistä menettelyä, on todistustaakka siitä, että tähän poikkeukseen oikeuttavat poikkeukselliset olosuhteet ovat tosiasiallisesti olemassa. ja sääntöjen Useat komission tuomioistuimen antamat tuomiot osoittavat kuitenkin hankintaviranomaisten tätä menettelyä käyttäessään huomattavasti ylittäneen olemassa olevat tiukat rajoitukset, erityisesti vetoamalla syihin, jotka perustuivat olemattomaan pakottavaan kiireeseen tai johtuivat hankintaviranomaisista itsestään, tai väittämällä perusteettomasti, että on olemassa ainoastaan yksi yrittäjä, joka voi toteuttaa kyseisen sopimuksen. johtuvat menettelyt rikkomisesta toteuttamat 3. 16 Niissä tapauksissa, joissa neuvottelumenettelyn käyttö hyväksytään, sen avulla näytetään voitavan saavuttaa tulos kuin perinteisellä kilpailuttamisella, ja se on myös järkevä keino vähentää julkisen hankinnan tekijän kustannuksia tavoitteet. Hankintojen avoimuuden toteuttaen kuitenkin asetetut kannalta neuvottelumenettely ei kuitenkaan ole kovin edullinen. taloudellisesti parempi c) Ilmoitusten puutteellisuus liittyy ongelmatyyppi 3. 17 Kolmas julkistamiseen. Huomattavan monista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistuista julkisia hankintoja koskevista sisältämien ilmoitusmallien mukaiset tiedot. Lisäksi on ristiintarkastusten avulla voitu todeta, että velvollisuutta tehdyistä sopimuksista laiminlyödään edelleen suurelta osin. ilmoituksista puuttuu ennakkotietoilmoitus jälki-ilmoitukset hankintojen direktiivien julkisten julkaista tietyt sekä ratkaisu 10. 3. 1987, tapaus 199/85 [1987] 1039. 12 (tai jättäminen ilmoituksia Julkistamatta julkisista hankinnoista. peruspalveludirektiivin mukaisten 3. 18 Avoimuus, joka on välttämätöntä julkisten hankintojen avaamiseksi, edellyttää täydellisiä tekee tosiasiallisen kilpailun ja kaiken siitä saatavan hyödyn mahdottomiksi. Kaikki direktiiveissä määrätyt ilmoitusten luokat noudattavat tarkkaa johdonmukaisuutta. Ennakkoilmoitusten kausi-ilmoitusten) tarkoituksena on tehdä yrityksille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, mahdolliseksi tunnistaa riittävän ajoissa hankintayksiköiden tarpeet ja valmistautua siten tekemään paras mahdollinen tarjous. Varsinaisten tarjouskilpailujen tarkoituksena on antaa taloudellisille toimijoille kaikki tiedot, joita nämä tarvitsevat päättääkseen, osallistuvatko ne tiettyyn julkiseen hankintaan ja millä tavoin. Jälki-ilmoitukset tekevät toisaalta menettelyyn osallistuneille yrityksille mahdolliseksi tarkistaa tietyllä tavalla, onko niiden oikeuksia kunnioitettu, ja toisaalta ne antavat hyödyllistä tietoa eri alojen markkinasuuntausten tutkimista varten. d) "Nopeutetun menettelyn" liiallinen käyttö ja liian lyhyet osallistumisajat 3. 19 Neljäs ongelmatyyppi liittyy lyhennettyjen määräaikojen käyttöön nopeutetussa menettelyssä. Tutkittaessa Euroopan yhteisöjen virallisen lehden täydennysosassa S julkaistuja direktiivin 92/50/ETY mukaisia ilmoituksia on todettu, että huomattava osa näiden ilmoitusten kohteena olevista hankinnoista on tehty nopeutetulla menettelyllä, jolloin osallistumishakemusten ja tarjousten vastaanottoaikaa on huomattavasti lyhennetty. Näiden määräaikojen ollessa tällöin 15 tai 10 päivää on muiden jäsenvaltioiden yritysten erittäin vaikea osallistua näihin menettelyihin. Perinteisiä aloja toisin kuin peruspalvelusektoria koskevat, mahdollistavat koskevat direktiivit, rajoitetussa menettelyssä lyhentämisen ainoastaan tapauksissa, joissa tavanomaisten määräaikojen käyttö on kiireen vuoksi mahdotonta. Tämä merkitsee siis sitä, että nopeutettu menettely on poikkeuksellinen. Edellä esitetyn perusteella eivät hankintaviranomaiset kuitenkaan näytä pitävän sitä poikkeuksellisena menettelynä. ja neuvottelumenettelyssä määräaikojen 3. 20 Samankaltainen, mutta vielä vakavampi ongelma, liittyy niihin verrattain moniin tapauksiin, joissa ostavat elimet määräävät menettelyihin osallistumiselle määräajat, jotka ovat direktiiveissä säädettyjä vähimmäisaikoja lyhyemmät. On selvää, että tämä voimassa olevan ristiriitainen menettely huomattavasti rajoittaa tosiasiallista kilpailua asiasta kiinnostuneiden toimittajien välillä tai jopa estää sen täysin. lainsäädännöllisen kehyksen kanssa e) Valintaperusteet ia sopimuksen tekemisen perusteet 3. 21 Viides ongelmatyyppi liittyy hankintaviranomaisten käyttämiin perusteisiin, ehdokkaiden joilla ne kelpoisuuden ja joilla ne tekevät hankintoja koskevat sopimukset, toisin sanoen valintaperusteisiin ja sopimusten tekemisen perusteisiin. sopimuksentekomenettelyihin osallistuvien tarkistavat 13 3. 22 Joissakin tapauksissa komissio on asettanut kyseenalaiseksi ja tuomioistuin on tuominnut (Transporoute-tuomlo11) sen, että hankintaviranomaiset ovat käyttäneet muita kuin direktiiveissä tyhjentävästi lueteltuja ehdokkaiden teknistä suorituskykyä koskevia perusteita. Lisäksi on todettu, että ehdokkaiden kelpoisuutta on joissakin sopimuksentekomenettelyissä tutkittu sellaisten ehtojen perusteella, joita ei voida pitää valintaperusteina. tuomioistuin on selvästi 3. 23 Lisäksi, vaikka ilmoittanut kantanaan, että valintavaiheen ja sopimuksen tekemisvaiheen välillä on selvä ero, eikä näissä kahdessa vaiheessa sovellettavia sääntöjä ja perusteita sen vuoksi pidä sekoittaa (Beenijes- tuomio12), käytäntö on osoittanut, että monet hankintaviranomaiset soveltavat sopimuksen tekemisvaiheessa edelleen valintaperusteita, mikä voi joissakin tapauksissa johtaa siihen, ettei sopimusta tehdä sen tarjoajan kanssa, jonka tarjous vaikuttaa parhaalta kyseistä sopimusta varten, vaan sellaisen ehdokkaan kanssa, jolla on enemmän kokemusta tai taloudellista painoarvoa kuin muilla. Samankaltaisia ongelmia esiintyy, kun hankintayksiköt joskus yhteisön oikeuden kanssa ristiriitaisten kansallisten määräysten perusteella soveltavat hankintojen perusteita, jotka perustuvat muihin kuin direktiiveissä säädettyihin näkökohtiin eivätkä siten ole hyväksyttäviä. Tapaukset, joissa hankintojen perusteet perustuvat täsmentämättömiin alueellisiin, sosiaalisiin tai ympäristöön liittyviin näkökohtiin, kuvaavat hyvin kyseistä ongelmaa. 13 B Direktiivien soveltamisalaan kuulumattomiin tapauksiin liittyvät ongelmat joihin kuuluvat muun muassa Julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö perustuu joukkoon sääntöjä ja 3. 24 periaatteet, syrjimättömyyden periaatteita, yhdenvertainen kohtelu, avoimuus tunnustaminen. Kuten tuomioistuin on todennut (asiassa komissio/Italia annettu tuomio14), direktiivien tarkoituksena on ainoastaan taata näiden periaatteiden toteutuminen, mutta on selvää, että nämä periaatteet soveltuvat luonteensa vuoksi kaikkiin julkisiin hankintoihin ja vastaaviin sopimuksiin liittyviin tapauksiin, erityisesti niihin, joita direktiivit eivät esimerkinomaisesti joitakin tapauksia, jotka ovat koske. Seuraavassa mainitaan erityisen merkittäviä. ja vastavuoroinen a) Toimiluvat tai vastaavat sopimukset 3. 25 Suurten infrastruktuurien toteuttamista ja/tai hallintoa sekä tiettyjen palvelujen suorittamista varten hankintayksiköt ja -viranomaiset turvautuvat yhä useammin oikeudellisiin järjestelmiin, kuten toimilupiin tai vastaaviin sopimuksiin taikka muihin erityis- tai yksinoikeuksia antaviin keinoihin. Näiden keinojen käyttö johtuu useissa tapauksissa hankintaviranomaisten talousarvioon liittyvistä rajoituksista, mutta se auttaa niitä myös varmistamaan kyseisten palvelujen paremman hallinnon. Tästä ovat laajuisia verkkoja koskevat hankkeet. 15 Joka esimerkkinä lukuisat Euroopan ratkaisu 10. 2. 1982, tapaus 76/81 |1982] ECR 471. ks. alaviite 9. ks. myös kappale 5. ks. alaviite 10. ks. myös kappale 5, kohta III 14 tapauksessa useat komissiolle esitetyt valitukset koskevat toimilupia tai vastaavia sopimuksia ja muita erityis- tai yksinoikeuksia antavia järjestelmiä. 3. 26 Hankintaviranomaiset näyttävät katsovan, ettei yhteisön oikeus koske tämäntyyppisten sopimusten tekemistä tai oikeuksien myöntämistä, ja useissa tapauksissa ne jättävät toteuttamatta avoimuuden ja hankintojen kilpailulle avaamisen edellyttämät toimenpiteet. Näissä tapauksissa hankintaviranomaisten on kuitenkin tosiasiallisesti noudatettava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräyksiä, erityisesti tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä, sekä perusperiaatteiksi vahvistettuja syrjimättömyyttä, yhdenvertaista kohtelua, avoimuutta ja vastavuoroista tunnustamista. Toimilupia käytettäessä jäsenvaltioita koskevat myös "rakennusurakkadirektiivin" julkistamissäännöt. Komissio katsoo, ettei näiden perustamissopimuksessa vahvistettujen perusperiaatteiden noudattamatta jättäminen ole hyväksyttävää, sillä se haittaa sisämarkkinoiden toimivuutta. Tällöin hankinnat (tai oikeudet) eivät avaudu kilpailulle, ja tärkeät taloudelliset edut vaarantuvat. Tulevaisuutta ajatellen ja hankintojen avaamiseksi kilpailulle nykyistä 3. 27 täydellisemmin voitaisiin harkita kilpailuttamisen muotoja koskevia sääntöjä, joiden perusteella myönnettäisiin toimilupajärjestelmässä yksinoikeuksia julkisten palvelujen suorittamiseen. Sääntöjen käyttöönoton tarkoituksena olisi helpottaa uusien julkisten tai yksityisten toimijoiden pääsyä osallistumaan palvelujen julkisiin hankintoihin sekä luoda nykyisille toimijoille toimintadynamiikka, joka vastaa nykyistä paremmin käyttäjien tarpeita. Samalla kuitenkin säilytettäisiin mahdollisuus yksinoikeuksien myöntämiseen tapauksissa, joissa ne ovat tarpeen yleistä taloudellista etua edistävän palvelun ylläpitämiseksi. Tällainen lähestymistapa tekisi jäsenvaltioille mahdolliseksi valita kansalaisilleen niin kannattavuuden kuin laadun kannalta mahdollisimman tehokkaat julkisten palvelujen suorittajat. Maantiekuljetusten alalla komissio on jo esitellyt tämän lähestymistavan "Kansalaisten verkkoa" koskevassa vihreässä kirjassa16 ja tuoreessa valkoisessa kirjassa tarkastelee markkinavoimien käyttöä sisäisessä henkilöliikenteessä rautateillä. 'Yhteisön rautatiestrategia", joka b) Direktiiveissä säädetyt kynnysarvot alittavat julkiset hankinnat 3. 28 Yhteisön direktiiveissä määrättyjä menettelyjä sovelletaan ainoastaan niihin julkisiin hankintoihin, joiden arvioitu arvo on vahvistettuja kynnysarvoja suurempi. Jotkut hankintaviranomaiset olettavat, ettei nämä kynnysarvot alittaviin julkisiin hankintoihin sovelleta mitään yhteisön määräyksiä, ja näistä hankinnoista tehdään joskus sopimuksia kilpailuttamatta niitä. Nämä hankinnat ovat usein erittäin merkittäviä toimilupia myönnettäessä ja vastaavia sopimuksia tehtäessä, on myös näitä sopimuksia tehtäessä noudatettava tavaroita ja palveluja koskevia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräyksiä, samoin kuin määräysten perustan muodostavia syrjimättömyyden, yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden perusperiaatteita. ja keskisuurille yrityksille. Kuten erityisesti pienille COM (95) 601 final - 29. 11. 1995 15 c) Sääntöjen muuttaminen menettelyn aikana tehdä aikana kesken saatetaan poisti merkittävän 3. 29 Useat komission käsiteltäviksi annetut tapaukset osoittavat, että tehdessään direktiivien kynnysarvot ylittäviä julkisia hankintoja hankintaviranomaiset ja -yksiköt noudattavat menettelyjä tai tekevät päätöksiä, jotka ovat yhteisön oikeuden vastaisia, vaikkei noudatettavaa sääntöä tai kieltoa nimenomaisesti mainita direktiiveissä. Menettelyn huomattavia muutoksia esimerkiksi sopimusasiakirjoihin. Tällä tavoin eräs hankintaviranomainen vaihtoi rakennusurakan tapauksessa sopimuksentekomenettelyn. suorituspaikkaa hankintaviranomainen tarkoitetuista rakennusurakoista. Kolmannessa tapauksessa muutettiin rahoitusehtoja. Komissio piti näitä eri muutoksia niin merkittävinä, että niiden vuoksi olisi pitänyt lopettaa käynnissä oleva menettely ja aloittaa uusi menettely julkaisemalla uusi sopimusta koskeva ilmoitus. Jotkut tapaukset ovat tuoneet esiin toisen ongelman, neuvottelun yhden tai useamman ehdokkaan kanssa avoimessa tai rajoitetussa menettelyssä. Komissio katsoo, ettei tällainen neuvotteleminen ole sallittua, koska se on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista. On huomattava, että yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytäntö on vahvistanut komission tulkintoja kyseisestä lainsäädännöstä17. Myös näitä tapauksia koskevat edellä esitetyt toimilupiin ja kynnysarvot alittaviin hankintoihin liittyvät näkökohdat, sillä vaikka kyseisiä tapauksia ei ole säännelty direktiiveillä, niihin sovelletaan samalla tavoin yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita. Toisessa perin osan alun C Alustavat päätelmät 3. 30 Edellä mainitut esimerkit osoittavat, ettei yhteisön oikeudellista kehystä vielä sovelleta jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti. Ensisijaisesti olisi selitettävä ja selvennettävä sovellettavia sääntöjä. Tästä syystä komissio katsoo, että on tullut aika selkiyttää tiettyjä edellä mainittuja seikkoja antamalla tulkitsevia tiedonantoja ja/tai suuntaviivoja sulkematta pois muita soveltuvia keinoja (tai uusia sääntöjä). lainsäädäntöä saattamisesta osaksi kansallista 3. 31 On selvää, ettei tämä tilanne ole tyydyttävä, sillä huolehtiminen direktiivien täydellisestä laadun takaamisesta on turhaa, jollei niitä käytännössä sovelleta tyydyttävällä tavalla. Komissio ei aio jäädä passiiviseksi näiden ongelmien edessä. Jäljempänä tässä vihreässä kirjassa (erityisesti tässä ja seuraavassa luvussa) ehdotetaan joitakin valinnaisia keinoja julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamiseksi paremmin. Komissiolle on tärkeää tietää, katsovatko ne, joita asia koskee, että näillä valinnaisilla keinoilla voidaan tyydyttävästi ratkaista edellä kuvattuja ongelmia, vai onko käytettävissä muita ratkaisuja. ja niiden ks. ratkaisu 22. 6. 1993, tapaus C-243/89 komissio / Tanska (1993] ECR 1-3385 ja tapaus 25. 4. 1996, tapaus C-87/94 komissio /Belgia (ei vielä julkaistu). 16 IV. Julkisia hankintoja koskevan oikeuden soveltamisen valvonta 3. 32 Jotta saataisiin selvitetyksi ne ongelmat, joita ilmenee saatettaessa yhteisön oikeutta osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettaessa sitä, ja jotta saavutettaisiin asetetut tavoitteet, on kaikkien asianomaisten osapuolten hoidettava tehtävänsä ja tehtävä sopivia aloitteita ensisijaisena tarkoituksena kehittää hankintaviranomaisten ja - yksiköiden menettelyjen valvonta- ja tarkastusjärjestelmiä ja nopeita toimenpidekeinoja lainmukaisen toiminnan palauttamiseksi. Nämä järjestelmät ja keinot ovat jo olemassa sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla, mutta niitä on vahvistettava. ja Euroopan Jäsenvaltioiden komission on hoidettava 3. 33 tehtävänsä. Jäsenvaltioiden on varmistettava yhteisön lainsäädäntöön perustuvien velvoitteiden noudattaminen erityisesti sellaisten valvonta- ja seuraamusjärjestelmien avulla, jotka ovat tehokkaita käytännössä ja joilla on varoittava vaikutus (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artikla). Komissio on osaltaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 155 artiklan mukaan velvollinen huolehtimaan siitä, että kyseiset jäsenvaltiot noudattavat näitä velvoitteita ja panevat ne täytäntöön ottaen tavoitteet. huomioon Täytäntöönpanotoimenpiteiden on parannettava sääntöjen noudattamista ja saatava toimittajat luottamaan järjestelmän toimivuuteen. lain määräykset myös ilmenevät paitsi siitä A "Valvontadirektiivit" 3. 34 Toimittajien reaktiot ovat selvästi varmin keino taata, että hankintaviranomaiset käyttävät avoimia ja kilpailuun perustuvia sopimuksentekomenettelyjä. Toimittajilla on parhaat mahdollisuudet todeta, noudatetaanko julkisia hankintoja koskevia sääntöjä vai ei, ja ne voivat tarvittaessa nopeasti ilmoittaa sääntöjen rikkomisista hankintayksiköille. Toisinaan sääntöjen rikkomiset korjataan välittömästi sen jälkeen, kun niistä on ilmoitettu hankintayksikölle tai -viranomaiselle. Päinvastaisessa tapauksessa voidaan käyttää virallisia muutoksenhakukeinoja, oikeudenkäynti mukaan lukien. valtuudet 3. 35 Valvontadirektiivien antamisen ansiosta taloudelliset toimijat voivat kaikissa jäsenvaltioissa käynnistää muutoksenhaun kansallisessa tuomioistuimessa - tai elimessä, jonka päätöksiin voidaan hakea muutosta oikeusteitse - hankintayksiköiden rikottua direktiivien säännöksiä. Valvontadirektiiveissä vaaditaan, että kyseisillä elimillä on oltava (esimerkiksi sopimuksentekomenettelyn keskeyttämiseksi), ilmaista näkemyksensä sopimusten sääntöjenmukaisuudesta ja tarvittaessa kumota laittomat päätökset tai saattaa ne kumottaviksi, vaatia tiettyjen tarjouspyyntöihin sisältyvien ehtojen poistamista ja myöntää vahingonkorvauksia. Koska valvontadirektiiveillä säädetään toimittajien käyttöön laaja keinovalikoima, niiden soveltamisen pitäisi olla varmin keino turvata julkisiin hankintoihin osallistuvien oikeudet. toimenpiteitä väliaikaisia toteuttaa 3. 36 Toimittajien on saatava kaikki tarvittavat tiedot niistä valvontadirektiiveihin perustuvista oikeuksistaan, liittyvät sopimuksentekomenettelyihin muissa jäsenvaltioissa. Komissio julkaisee ohjeet tiedottaakseen taloudellisille toimijoille niistä muutoksenhakukeinoista, joita voidaan käyttää, jos sääntöjä oletetaan rikotun muissa jotka 17 jäsenvaltioissa, mukaan lukien käytettävissä olevat menettelyt ja tavat, joilla niitä toimittajien mahdolliset oikeudet saada käytetään, sekä vahinkoa kärsineiden tuomioistuimen korvausta. Tässä yhteydessä on syytä viitata myös yhteisön joissa viimeaikaisen oikeuskäytännön jäsenvaltiot ovat loukanneet yksityishenkilön oikeuksia jättämällä noudattamatta yhteisön oikeutta (katso 3. 8 kohta edellä). tarjoamiin mahdollisuuksiin tapauksissa, B Asianmukaiset seuraamukset 3. 37 Kansallisten viranomaisten toteuttaessa julkisten hankintojen oikeudellista kehystä on olennaisena osatekijänä asianmukaisten seuraamusten käyttöönotto. Komissio esitti jo seuraamusten tehtävästä neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa tiedonannossaan18 , että julkiset hankinnat ovat yksi niistä alueista, joilla voitaisiin harkita mahdollisuutta ottaa käyttöön yhteisten seuraamusten järjestelmä lainsäädännön yhdenmukaisuuden seuraamusten määrääminen yhteisön oikeuden rikkomisesta eri jäsenvaltioissa voi haitata tiettyjen menettelytapojen tehokkuutta. Myös neuvosto tunnusti osaltaan tämän kysymyksen tärkeyden yhteisön oikeuden loukkaamiseen sovellettavista seuraamuksista 29 päivänä kesäkuuta annetussa päätöslauselmassaan19 Neuvosto kannusti komissiota huolehtimaan siitä, että yhteisön lainsäädäntö pannaan tosiasiallisesti ja tehokkaasti tuleviin täytäntöön myös säädösehdotuksiinsa seuraamuksia koskevat säännökset. Lisäksi neuvosto kehotti jäsenvaltioita tukemaan aktiivisesti yhteisön toimia tällä alalla. seuraamusten osalta, sillä erilaisten säilyttämiseksi, sisällyttämään tarvittaessa ja siitä, että käytännössä valvontadirektiivien 3. 38 Komissio on huolestunut soveltaminen voi vaihdella huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen ja joskus jopa yksittäisessä jäsenvaltiossa. Se on kiinnittänyt huomiota myös jäsenvaltioiden välisiin huomattaviin eroihin, jotka koskevat erityisesti kantajan velvollisuutta todistaa määräysten rikkominen saadakseen vahingonkorvausta sekä myönnettävien korvausten määrää. Joissakin tapauksissa tuomioistuimet ovat myöntäneet oikeuskäsittelyn voittaneelle osapuolelle ainoastaan täysin symbolisen korvaussumman. Toisissa tapauksissa kantajat ovat saaneet korvauksen, joka vastaa tarjouksen tekemisestä aiheutuneita kustannuksia (nämä kustannukset voivat olla huomattavan suuret, mutta niiden takaisinmaksu ei mitenkään kokonaan korvaa sitä vahinkoa, jonka sopimuksen menetys kantajalle aiheuttaa). Komissio kehottaa jäsenvaltioita ja muita asianomaisia nykyisten osapuolia muutoksenhakukeinojen sovellettavien seuraamusten eroista. Komissio lisäksi vastauksia kysymykseen, onko vahingonkorvaukseksi määrätyllä maksulla odotettu estävä vaikutus. jäsenvaltioiden ja kaikista mahdollisista huomautuksensa tehokkuudesta esittämään toivoo 18 19 COM (95) 162 final, 3. 5. 1995 EYVL No C 188, 22. 7. 1995 18 C Valitukset a) Yhteisön taso 3. 39 Perustamissopimuksen noudattamisen valvojana komissio tutkii valitukset, jotka näkemyksensä mukaan vahinkoa kärsineet toimijat esittävät sille, ja pyrkii ratkaisemaan ilmenneet ongelmat. Siten monta tapausta on ratkaistu komission toimenpitein viemättä asiaa tuomioistuimeen. Niissä tapauksissa, joissa komissio kuitenkin on joutunut saattamaan asian tuomioistuimen käsiteltäväksi, kokemus on osoittanut, ettei Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artiklan mukainen velvollisuuden täyttämättä jättämisestä johtuva menettely voi taata tilanteen nopeaa ja tehokasta korjausta. Vaikka komissio on sisäisiä menettelyjään, voivat tuomioistuimen tuomioon johtavan menettelyn (johon kuuluu ensiksi kirjelmän lähettäminen kyseisen jäsenvaltion viranomaisille ja toiseksi lausunnon antaminen perusteluineen) eri vaiheet kestää jopa kolme vuotta ja jossain tapauksissa vielä kauemmin. Julkisten hankintojen alalla on usein olemassa vaara, että näin pitkät menettelyt ovat tehottomia. sitoutunut nopeuttamaan ilmoitti hallitusten 3. 40 Kuten komissio välistä konferenssia koskevassa lausunnossaan "Unionin politiikan lujittaminen ja valmistautuminen laajentumiseen", se katsoo, että olisi tehostettava keinoja varmistaa erityisesti yhteismarkkinoita koskevan yhteisön lain soveltaminen. Komissio katsoo myös, että yhteisön tuomioistuimen asemaa olisi vahvistettava, erityisesti sen päätösten täytäntöönpanon osalta. 3. 41 Tämän vuoksi jotkut kirjoittajat katsovat, että mahdollisuuksia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi voitaisiin tutkia. Yhtenä mahdollisuutena voitaisiin komissiolle antaa nykyistä tehokkaammat tutkintavaltuudet, sillä sen nykyiset valtuudet rajoittavat huomattavasti sen toimien tehokkuutta ja nopeutta julkisten hankintojen alalla. Kilpailua koskevaan asetukseen N. o (ETY) 17/62 perustuva järjestelmä voisi olla hyvä esimerkki tästä lähestymistavasta. Samalla ovat eräät tarkkailijat pitäneet harkitsemisen arvoisena sitä, että asetukseen 2185/9620 (Euratom, ETY) sisältyvät taloudellisten intressien suojamuodot ulotettaisiin koskemaan myös julkisia hankintoja yleisesti. Näitä säännöksiä tosin sovelletaan jo esimerkiksi taraneurooppalaisiin infrastruktuurihankkeisiin liittyvissä hankintamenettelyissä (ks. kappale 5). rakennerahastoon ja Euroopan (TEN) b) Kansallinen taso 3. 42 Komissiolla ei ole tarvittavia voimavaroja ja tietoja, joilla se voisi paljastaa ja rikkomiset koko Euroopan unionin alueella. ratkaista kaikki yhteisön oikeuden Käytännön näkökulmasta katsoen suurin osa taloudellisten toimijoiden kohtaamista ongelmista olisi ratkaistava kansallisella tasolla. On kuitenkin selvää, ettei komissio epäröi puuttua asiaan aina, kun se on välttämätöntä julkisia hankintoja koskevan yhteisön lainsäädännön yhdenmukaisuuden säilyttämiseksi. Komissio vahvistaa myös aikovansa vakaasti hoitaa tehtävänsä lainsäädännön täytäntöönpanijana täysimittaisesti erityisesti sellaisten tapausten ratkaisemisessa, joissa ovat kyseessä merkittäviä taloudelliset edut ja/tai oikeudelliset kysymykset. EYVL 15. 11. 1996 19 3. 43 Komission pyrkimys korostaa julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön täysimittaista ja tehokasta soveltamista kansallisella tasolla on jo saanut vastakaikua joistakin jäsenvaltioista. Siten esimerkiksi Ruotsi on antanut hankintaviranomaisten valvonnan riippumattoman viranomaisen tehtäväksi. Saadun kokemuksen mukaan tämä viranomainen paitsi käsittelee valituksia, saa pelkällä olemassaolollaan estetyksi valituksiin johtavia toimia ja vähentää siten kansallisten tuomioistuinten ja yhteisön työtaakkaa. Voisi olla kiintoisaa kokeilla muissa toimielinten mahdollista jäsenvaltioissa samaa mallia sääntöjen soveltamisen valvonnan parantamiseksi. sopimusten ilmoitusjärjestelmästä, julkisia hankintoja koskevien 3. 44 Ollakseen tehokkaita (ja tehokkaiksi tunnustettuja) tällaisten viranomaisten olisi oltava tosiasiallisesti riippumattomia ja niillä olisi oltava valtuudet velvoittaa ostavat elimet korjaamaan kaikki menettelyvirheet. Näiden viranomaisten mahdollisia kuitenkaan pitäisi arvioida ensisijaisesti paljastettujen virheiden saavutuksia ei perusteella vaan tekomenettelyihin aikaansaatujen parannusten perusteella. Niiden ensisijaisena tehtävänä voisi olla sopimustentekojärjestelmien pai antaminen: ne voisivat antaa hyödyllisiä neuvoja ostaville elimille, tarkastaa sopimustentekokäytäntöjä niiden tehostamiseksi ja huolehtia toimittaa jonka avulla pakollisesta komissiolle kaikki tarvittavat tilastotiedot. Lisäksi voisi olla hyödyllistä järjestää säännöllinen tiedonvaihto toisiaan vastaavien elinten välille. Näin jäsenvaltioiden välille saataisiin muodostetuksi pysyvä hallinnollinen verkosto. Tällaisten viranomaisten perustaminen ei voi haitata nykyistä valtuuksienjaon järjestelmää, olipa kyse komission valtuuksista perustamissopimuksen noudattamisen valvojana tai niiden kansallisten tuomioistuinten valtuuksista, jotka valvontadirektiivien mukaan vastaavat yritysten oikeuksien turvaamisesta. Yhteisön tuomioistuimen pitäisi ratkaista kaikki mahdolliset komission ja näiden viranomaisten väliset erimielisyydet, sillä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 164 artiklan mukaan sen tehtävänä on varmistaa, että yhteisön oikeutta tulkitaan yksiselitteisesti ja sovelletaan oikein. jäsenvaltiot voivat 3. 45 Komissio kehottaa jäsenvaltioita tutkimaan mahdollisuutta perustaa tai nimetä riippumaton viranomainen. Komissio katsoo, että joissakin tapauksissa olemassa olevat elimet voisivat täyttää tämän tehtävän. Tämän viranomaisen tehtävät voisivatkin ja kuulua jäsenvaltion tilintarkastustuomioistuimen kiistattomasti riippumattoman viranomaisen toimintaan. Komissio kiinnittää erityistä huomiota siihen, miten kaikki asianomaiset osapuolet suhtautuvat riippumattomien julkisia hankintoja valvovien viranomaisten nimeämiseen. Komissio kansallisten jäsenvaltioita, joita asia koskee, käynnistämään kokeiluhankkeen kehottaa kaikkia järjestelmän toteuttavuuden selvittämiseksi. tai vastaavan tosiasiallisesti D Muut erimielisyyksien ratkaisumenetelmät a) Tarkastusmenettely 3. 46 Tutkittuaan toimenpiteitä, joilla voitaisiin parantaa voimassa olevien sääntöjen soveltamista, komissio katsoo, että olisi käytettävä nykyistä enemmän kahta menettelyä: tarkastusmenettelyä ja sovittelua, joista on jo määrätty erityisaloja koskevassa valvontadirektiivissä, mutta joita ei vielä toistaiseksi ole käytetty. 20 3. 47 Niillä hankintayksiköillä, jotka soveltavat parhaita julkisten hankintojen käytäntöjä ja luovat järkiperäiset sisäiset menettelyt, on parhaat mahdollisuudet hyötyä kaikin mahdollisin tavoin Euroopan unionin julkisia hankintoja koskevasta yhteisön menettelystä. Tämän vuoksi peruspalvelusektoria koskevassa valvontadirektiivissä määrätään tarkastusjärjestelmästä, jonka avulla hankintayksiköt voivat tutkituttaa sopimuksentekomenettelynsä riippumattomalla tarkastuselimellä, jonka tehtävänä on tarkistaa, että menettelyt ovat direktiivin mukaiset ja että julkisia varoja suunnataan niiden avulla järkiperäisesti. Kuten rahoitusta valvottaessa, tutkimuksen suorittaa riippumaton, pätevä ja tähän tarkoitukseen hyväksytty elin. Perinteisiin aloihin sovellettava valvontadirektiivi ei sisällä vastaavaa säännöstä. Saadakseen todistuksen hyvästä 3. 48 julkisten hankintojen käytännöstä on hankintayksiköiden osoitettava, että ne soveltavat menettelyjä, jotka kokemus on osoittanut sääntöjen mukaisiksi. Vaikka aikaisempien sopimuksentekomenettelyjen tutkiminen ei anna minkäänlaisia takuita tulevista hankinnoista, se kuitenkin antaa hankintayksikölle tietyn luottamuksen menettelyjenpä lainmukaisuuteen. Todistuksen julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä voi auttaa vakuuttamaan tehdä, koska kyseinen mahdolliset hankintayksikkö on pystynyt julkisissa hankinnoissaan sopimuksentekomenettelyjä. Hankintayksiköt, jotka hyväksyvät asetetut vaatimukset ja noudattavat niitä, pääsevät näin ollen hyötymään suuremmasta toimittajien valikoimasta ja kilpailukykyisemmistä tarjouksista sekä saamaan siten parasta mahdollista laatua maksamaansa hintaa vastaan. että kilpailukykyisiä se on käyttänyt tarjous kannattaa todistamaan, siitä, että toimittajat avoimia ja 3. 49 Komission Euroopan standardointijärjestöille, CENille ja CENELECille, antamien valtuuksien mukaisesti hyväksyttiin kesäkuussa 1995 tarkastusmenettelyä koskeva eurooppalainen standardi. Jäsenvaltioiden on nyt toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta tarkastuselimet voidaan nimetä ja nämä voivat aloittaa työnsä Komissio pitää hyvin tärkeänä, että peruspalvelusektorin hankintayksiköt hakevat todistusta. Lisäksi komissio katsoo näiden todistusmenettelyjen edut huomioon ottaen, että soveltaminen myös peruspalvelusektorin ulkopuolisiin hankintaviranomaisiin, ja se pitää keskustelua tästä asiasta soveltaa todistusmenettelyä hankintaviranomaisiin, jotka tekevät sopimuksia osittain yhteisön rahastoista rahoitettavista julkisista hankinnoista (katso 5 luku jäljempänä). suotavana. Lisäksi komissio aikoo tällaisten määräysten ensisijaisena hyödyllistä tehtävänä ulottaa olisi b) Sovittelu 3. 50 Kiistojen ratkaiseminen sovinnollisesi on aina suotavaa. Peruspalevlusektoria jossa koskevassa valvontadirektiivissä toimittajat ja hankintayksiköt sopivat, että kaikki niiden väliset yhteisön lain tutkitaan ja ratkaistaan kääntymällä riippumattomien soveltamiseen liittyvät kiistat sovittelijoiden puoleen. Tämän menettelyn kolmen olemassaolovuoden aikana sitä ei kuitenkaan koskaan ole käytetty. Tämä voi osittain johtua siitä, että toimittajilta ja hankintayksiköiltä puuttuu tietoa menettelyn toimintatavasta. Komissio pitää suotavana sovittelumenettelystä, säädetään myös Määräys EN 45503, 1996, CEN/CENELEC, 24. 1. 1996 21 käynnistämistä keskustelun sovittelijoiden, jäsenvaltioiden, hankintayksiköiden ja yritysten kanssa sovittelumenettelyn kehittämisestä ja tavasta, jolla siitä saataisiin käyttökelpoisempi ja toimivampi. kokeneiden V. Kysymykset 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. Onko teillä huomautettavaa siitä, kuinka tehokkaasti direktiivit on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä jäsenvaltioissa? Mitkä ovat mielestänne perimmäiset syyt niihin vaikeuksiin, joita jäsenvaltiot ovat kohdanneet saattaessaan direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöään? luettelon yhteisön Hyväksyttekö esitetyn täytäntöönpano- ongelmista? Olisiko otettava huomioon muita täytäntöönpanovirheitä? Onko mielestänne olemassa muita kuin tekstissä esitettyjä syitä todettujen ongelmien syntyyn? lainsäädännön Mitä sovellettavien sääntöjen kohtia olisi mielestänne hyödyllistä selittää ja selventää tulkitsevien tiedonantojen tai suuntaviivojen avulla? Mikä on jäsenvaltioiden nykyisten muutoksenhakukeinojen tehokkuuden taso? Oletteko todenneet seuraamusten soveltamisessa jäsenvaltioiden sisäisiä tai niiden välisiä eroja, jotka voivat vaikuttaa yhteismarkkinoiden toimivuuteen tällä alalla? Jos näin on, tarvitaanko toimenpiteitä? Olisiko vahingonkorvauksella oltava ennalta estävä vaikutus ja olisiko se millä tavalla hyödyllinen? Onko komissiolla mielestänne oltava tehokkaampi valvontavalta kuin sillä nykyisin on kilpailua koskevan asetuksen 17/62 mukaan, jotta se voi tehokkaammin tehtävänsä yhteisön oikeuden täyttää noudattamisen valvojana? ja nopeammin riippumattoman valvontaviranomaisen jokaiseen Voisiko ja jäsenvaltioon parantaa julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmiä edistää sääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa? Pitäisikö komission luoda yhteisön tasolla kyseisten itsenäisten viranomaisten yhteistoimintaa tukevia menettelymuotoja, jotka turvaisivat muun muassa yhdenmukaisten säännösten tulkinnan kansallisella tasolla? perustaminen Katsotteko, että tarkastusjärjestelmän käyttöä pitäisi edistää tehokkaana keinona taata järkiperäiset julkisten hankintojen sopimuksentekomenettelyt? Pitäisikö laajentaa koskemaan peruspalvelusektorin ulkopuolisia hankintaviranomaisia? Jos vastaus on myönteinen, mikä olisi paras tapa sen käyttöönottoon (voisiko se esimerkiksi perustua vapaaehtoisuuteen)? tarkastusjärjestelmä 9. Mikä on näkemyksenne syistä, joiden vuoksi peruspalvelusektorille valvontadirektiivissä säädettyä sovittelumenettelyä ei ole vielä käytetty? 22 4. OSALLISTUMISMAHDOLLISUUKSIEN EDISTÄMINEN JULKISISSA HANKINNOISSA HANKINTOJEN SEURANTA, TIEDOTUS, KOULUTUS JA SÄHKÖISET MENETTELYT Nyt, kun julkisten hankintojen raamit aina ja hankintaviranomaisten mahdollisuuksia ja etuja mahdollisimman tehokkaasti. toimittajien lainsäädäntöä myöten on on hyödynnettävä niiden luotu, tarjoamia Hankintojen seurannan avulla on pystyttävä keräämään ne tarvittavat tiedot, joiden sovellettavan hankintajärjestelmän perusteella voidaan arvioida taloudellisia vaikutuksia, ja joiden perusteella toimittajatkin voivat analysoida julkisten hankintojen kysynnän erityispiirteitä koko unionin alueella. Toisaalta hankintojen laaja ja tehokas seuranta on edellytyksenä sille, että komissio voi johdonmukaisesti valvoa sääntöjen soveltamista. tällä hetkellä Tiedotuksella ja koulutuksella voidaan ratkaisevasti parantaa julkisissa hankinnoissa noudatettavien menettelyjen optimaalisia tehokkuus- ja kustannusedellytyksiä. On kuitenkin huomattu, ettei useilla julkisilla ostajilla näytä olevan tarkkaa tietoa oikeudellisista velvoitteistaan, ja etteivät toimittajat, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, useinkaan ole tietoisia hankinnan tarjoamista mahdollisuuksista. Juuri näillä tasoilla on koulutuksen ja tiedotuksen tarjoamia mahdollisuuksia hyödynnettävä täysimittaisesti. Koulutuksen avulla voidaan julkisen hallinnon vanhoja ajattelu- ja toimintatapoja muuttaa kohti kulttuuria, jota julkisten hankintojen alalla jo pitäisi noudattaa: avoimuus toimittajien valinnassa sekä mahdollisimman hyvät kaupalliset ehdot hankkijan kannalta. Tieto on tehokkuuden ydin: jos tiedon laatua parannetaan, tarjoutuvia hankintaviranomaisten mahdollisuuksia. on helpompi toimittajien hyödyntää ja Tulevaisuutta ajatellen elektronisten menettelyjen kehittäminen on avainasemassa tehostamisen julkisten hankintojen avoimuuden ja osallistumismahdollisuuksien kannalta. I Julkisten hankintojen seuranta Voimassa olevien sääntöjen moitteettoman soveltamisen valvontaa on 4. 1 täydennettävä julkisten hankintojen jatkuvalla seurannalla on tarpeellista tuntea hankintojen taustalla olevat taloudelliset tosiasiat perusteellisesti. Yhteisön yhtenäisiä sääntöjä sovelletaan yhä erilaisempiin hankintoihin. Erityisen tarpeellinen tällainen seuranta on julkisten palveluhankintojen alalla, jolla yhteisön sääntöjä on sovellettu vasta vähän aikaa. Tällä alalla seuranta voisi pitää sisällään esimerkiksi säännöllisen tietojen keruun palveluhankintasopimusten luokittelusta direktiivin 92/50/ETY liitteiden sekä hankintaviranomaisten menettelystä palveluhankintojen yhteydessä. Jotta tämän seurannan perusteella voitaisiin arvioida taloudellista vaikutusta, on julkisia hankintoja koskevien yhteisön IB mukaisesti sääntöjen IA ja 23 analysoitava toisaalta kilpailua ja hankintaviranomaisten maksamia hintoja ja toisaalta laajuutta ja rakennetta. Tämän ymmärrettävä paremmin kysynnän ja tarpeiden perusteella on mahdollista järjestelmä palvelee hankintayksiköiden ja taloudellisten toimijoiden tarpeita. tarkastella, miten nykyinen 4. 2 Komissio aikoo luoda julkisia hankintoja koskevien taloudellisten vaikutusten seurantajärjestelmän ja on parhaillaan selvittämässä mahdollisuuksia hyödyntää eri lähteisiin kerättäviä tietoja (mm. TED, EUROSTAT). Tältä pohjalta pitäisi olla mahdollista indikaattoreita erilaisten tavaroiden ja palveluiden julkisten hankintojen hinnoittelun arvioinnille. Kuten aikaisemmin on jo todettu, vain paras ja kilpailukykyisin toimittaja antaa hankintayksikölle mahdollisuuden tarjota parasta mahdollista palvelua yleisölle. luoda 4. 3 Komission vahvistaa edelleen, että se tulee aikaisempien sitoumustensa mukaisesti ja perustamissopimuksen asettamissa rajoissa valvomaan, että yhteisön direktiivejä noudatetaan jokapäiväisessä toiminnassa. Taloudellisten vaikutusten arvioinnin pitäisi pystyä mahdollistamaan sektorikohtaiset markkina-analyysit eri jäsenmaissa. Tältä pohjalta komissio tulee systemaattisesti tunnistamaan ongelma-alat ja ohjaamaan säännösten noudattamista toiminnassa toisin kuin ainoastaan pelkästään yksittäisiin valituksiin reagoimalla. Tietopankit (TED mukaan lukien) ovat arvokkaita välineitä kerätä, analysoida ja jalostaa tietoa. Ne voivat myös omalta osaltaan edesauttaa valvonnassa. Tietyn ajan kestävien tutkimusten kautta pyritään myös nostamaan esille tapauksia, joissa hankijat eivät ole käynnistäneet ilmoitusmenettelyä. Kuitenkin jo erilaisten julkisiin hankintoihin liittyvien seikkojen lukematon määrä tekee mahdottomaksi sen, että komissio yksin vastaisi valvonnasta. Tämä on koskee erityisesti hankintayksikköjen velvollisuutta julkaista hankintailmoitus kaikista eri tarjouskilpailuista. Tästä syystä komissio olisi kiinnostunut kuulemaan ehdotuksia niistä liittyvien menettelyjen valvontaa niin yhteisön tasolla kuin kansallisessa tasolla. Samoin halutaan kommentteja, pitäisikö komission tutkia jälleen mahdollisuuksia hyödyntää ns. "Euroopan Observatory" toimintaa komiteoiden puitteissa. Tämä kyseinen toimintahan syntyi julkisten hankintojen neuvoa-antavan komitean työn yhteydessä, mutta se ei ole ollut vielä täydessä toiminnassa. Siitä huolimatta, että sitä ei tosin ole tarkoitus kehittää mitään varsinaista teknistä avustusosastoa tai toimistoa komission toimintojen oheen. Tässä yhteydessä olisi ehkä syytä mahdollista hyödyntää myös ajatusta erilaisista päälekkäis- ja ristikkäistarkastuksista. joilla voidaan parantaa julkisiin hankintoihin toimenpiteistä, H Tiedotus Tieto - ei ainoastaan julkisten hankintojen juridiikkaan tai sopimuksiin liittyvä, 4. 4. vaan myös säännösten ja hyvän hallinnon noudattamisen ongelmallisuuteen liittyvä - on avainasemassa taattaessa menettelyn tehokkain ja rehellisin noudattaminen kaikilla alueilla. (a) Oikeudellisen kehyksen selvittäminen Hankintamenettelykäytäntöjen kehittäminen edellyttää myös riittävästi tiedon 4. 5 jakamista. Komissio on jo aloittanut useita toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan 24 oikeuksista toimittajien ja määrällisesti laadullisesti hankintayksiköiden velvollisuuksista yhteisön säännösten valossa kertovaa tietoa. Vaikka kaikki julkisten hankintojen direktiivit on esimerkiksi julkaistu yhtenä niteenä, niin niitä olisi ehkä helpompi ymmärtää kokonaisuutena, jos ne koottaisiin yhteen muiden julkisiin hankintoihin liittyvien säännösten kanssa. Tietyistä direktiiveistä on olemassa viralliset kokoelmat, mutta niiden päivittäminen ei välttämättä ole aina yksinkertaista, kun säännöstä muutetaan. Tällöin täytyy harkita muita keinoja tiedon lisäämiseksi. ja Komissio aikoo julkaista soveltamisohjeita 4. 6 lisätäkseen julkisia hankintoja koskevien säännösten soveltamisen ymmärtämistä. Näissä ohjeissa on tarkoitus liittyviä kysymyksiä. Nämä soveltamisohjeet selvittää direktiivien soveltamiseen korvaavat ne ohjeet, jotka on alunperin julkaistu 1987 (rakennusurakka- ja tavarahankintadirektiivit) ja tarjoavat vastaavat ohjeet koskien palveluhankinta- ja peruspalveludirektiivejä. Komissio aikoo myös varmistaa, että laaditaan oppaita kansallisista muutoksenhakumenettelyistä ja niistä keinoista, joiden avulla toimittajat voivat perätä oikeuksiaan. (b) Ilmoitusten levittäminen 4. 7 Julkisten hankintojen oikeudellisen perustan ja kehyksen selventäminen on tärkeätä. Yhtä tärkeätä on, että toimittajat saavat tietoa hankinnoista voidaakseen osallistua menettelyihin. Hyvä ja helposti saatavilla oleva tieto on elintärkeä perusta luoda uusia mahdollisuuksia. Nykyisin toimittajien tulisi seurata yli 130. 000 ilmoitusta vuosittain pystyäkseen tunnistamaan itsensä kannalta olennaiset menettelyt ja hankinnat. Komissio on tietoinen virallisiin julkaisuihin ja ilmoituksiin liittyvistä ongelmista. Kirjallisten menettelyjen lisäksi myös muita keinoja harkitaan parhaillaan. Komissio suorittaa parhaillaan markkinatutkimusta yhteisön virallisen lehden ja 4. 8 TED-tietokannan käyttäjien keskuudessa niistä mahdollisista parannuksista, joita tietoihin ja niiden esittämiseen tarvitaan. Tämä tutkimus on jo osoittanut, että vain vähäinen osa tilaajista on tyytyväisiä nykyisiin tietokanaviin. Suurin osa pitäisi parempana mahdollisuutta etsiä tietoa myös World Wide Web tai CD-ROM - muodossa. Erilaiset erityistoimitukset erikoisryhmille ovat todennäköisesti mahdollisia keinoja saattaa julkisten hankintojen menettelyjä vain sellaisten tahojen tietoon, ketä asia kulloinkin koskettaa. Koska näiden muutosten johdosta julkisia hankintoja koskevat tiedot tavoittaisivat yhä useampia toimittajia, on tämän tiedon laatuun ja teknologisiin keinoihin tiedon saatavuuden kehittämiseksi pantava erityistä painoa. Tämän päivän ongelmiin kuuluu myös hankintailmoitusten laadulliset puutteet. 4. 9 Vaikka useat direktiivit vaativat jo yhteisten nimikkeiden (CPA tai CPC) käyttöä, vain muutamat yksiköt käyttävät todellisuudessa näitä nimikkeitä. Tämä aiheuttaa turhia kustannuksia veronmaksajille. Komissio on kehittänyt yhtenäisen hankintanimikkeistön (CPV), joihin muun muassa CPA-nimikkeet perustuvat, mutta jota voidaan soveltaa myös erityistapauksiin. Kyseinen CPV-nimikkeistö on äskettäin ollut uudistettavana. 22 Sen tarkoituksena on yhdessä annetun suosituksen23 kanssa rohkaista yksikköjä 22 23 EYVL S 169, 3. 9. 1996 EYVL L 222, 3. 9. 1996 25 laaja käyttö kaikkien asianosaisten käyttämään vastaavia CPV-termejä aina kyseisten hankintamenettelyjen yhteydessä. CPV-nimikkeiden toimesta olisi omiaan edesauttamaan julkisiin hankintoihin liittyvän avoimuuden lisääntymistä ja säästäisi veronmaksajien varoja tehdessään menettelytapoja, mukaan lukien kääntämisen kaikille II kielelle, entistä yksinkertaisemmiksi. Komissio pyytää kommentteja siitä, pitäisikö kyseinen CPV-nimikkeistö tehdä pakolliseksi. Vaihtoehtoisesti CPV-nimikkeistön ja muiden esimerkiksi sähköisten ja yhdenmukaistettujen mallien käyttämättä jättämisestä langettaa jonkinlainen sakkomaksu, joka olisi verrannollinen näiden voitaisiin ilmoitusten käsittelystä aiheutuneisiin lisäkuluihin. III Koulutus 4. 10 Perinteisten hankintamenettelytapojen muuttaminen onnistuu ainoastaan, jos muutetaan perinteistä ajattelumallia kansallisten ja paikallisten toimittajien suosimisesta kohti avoimempaa, markkinatalouteen perustuvaan malliin, jossa hankinnat ovat laajasti toimittajien saatavilla ja jossa rahalle saatava paras mahdollinen arvo on keskeinen tavoite. Hankintamenettelyyn ja niitä koskeviin sääntöihin kohdistuva koulutus saattaa olla yksi parhaista ja edullisimmista keinoista pyrkiä edellä liian kalliina ja ylellisenä tahot pitävät mainittuihin päämääriin. Jotkut lähestymistapana, ja ovat ensimmäisenä karsimassa tämän laatuiseen koulutukseen varattuja varoja budjettikurin nimissä. Kuitenkaan uudet hankintamenettelytavat sähköisine ilmoituksineen ja kaupankäyntipaikkoineen eivät tule tehokkaimmalla mahdollisella tavalla hyödynnettyä, mikäli hankinnoista vastaavilla ei ole riittävästi tietoa näistä mahdollisuuksista. tätä 4. 11 Tervetulleita muutoksia on jo nyt nähtävissä. Parhaillaan käytävä keskustelu Euroopan kilpailukyvystä on lisännyt kiinnostusta korostaa jatkuvan koulutuksen merkitystä käytössä olevan tiedon soveltamisen turvaamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla. Julkisten hankintojen puolella tämä tarkoittaa yhä suurempia panostuksia järjestelmällisen ja tunnollisen koulutuksen tarjoamiseen hankinnoista vastaaville, jotta näille voidaan antaa riittävät tiedot ja taidot hankintojen mahdollisimman tehokkaalle toteuttamiselle. 4. 12 Kuitenkaan ei tule odottaa, että kaikki muuttuisi käden käänteessä. Julkisten hankintojen politiikan tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, että ollaan todella tietoisia, mitä hankintamenettelyt edellyttävät parhaan mahdollisen taloudellisen tuloksen saavuttamiseksi. Komission mielestä nyt olisikin korkea aika panostaa uudenlaiseen koulutukseen, jossa pyritään hankinnoista vastaavat saamaan tietoiseksi heidän merkittävästä roolistaan. Mikäli halutaan merkittäviä tuloksia, niin koulutuksen pitää laajasti kattaa unionin alueen ja sen pitää keskittyä nimenomaisesti käytännön läheisiin seikkoihin parhaan mahdollisen tuloksen turvaamiseksi. Millään yhden päivän tilaisuuksilla ei muutoksia saada aikaan. Koulutuksen pitäisi kattaa laajasti muun muassa uuden teknologian soveltamisen hankintamenettelyissä ja tiedonvälityksessä. Kyseisen kaltaisten tilaisuuksien järjestäminen vaatii usean eri tahon yhteistyötä; ts. komissio, jäsenvaltiot, kansalliset toimialajärjestöt, elinkeinoelämä, yliopistot ja muut asianosaiset. 26 IV Sähköinen tiedonsiirto hankintamenettelyssä perustuu hankintamenettelysäännöstö 4. 13 Nykyinen pcrinleiseen hallintomenettelyyn ja tiedottamiseen. Kyseessä on lähinnä kirjallinen ilmoitus- ja tarjousmenettely. Nykyisin kuitenkin tietokoneet ja tietoliikenne ovat muuttaneet tilannetta. Tästä syystä julkisten hankintojenkin osalta olisi harkittava tulevaisuuden kysymyksiä, jotta ennen kaikkea uuden teknologian mukaan tuomista eduista voitaisiin nauttia myös julkisten hankintojen kehittämisessä. Lyhyellä tähtäimellä tietotekniikka auttaisi meitä kehittämään sähköiseen liittyviä tietoa voitaisiin välittää toimittajille sähköisesti entistä toimenpiteitä. Samoin tulee tietokoneiden helpommin. Pitkällä aikavälillä mullistamaan muun muassa julkisten hankintojen kohteena olevaa kaupankäyntiä aina julkisia hankintoja sopimuksia myöten. Sähköisten kauppapaikkojen kautta ilmoitettaisiin syntyisi. tehtäisiin lisäisi myös Käsityksemme mukaan tämä uudenlainen sähköinen kaupankäynti menettelyn avoimuutta ja vastavuoroisuutta suhteessa toimittajiin ja olisi mahdollisesti huomattavasti tehokkaampi kuin kirjallinen menettely. ilmoitus- ja tarjousmenettelyyn tietotekniikan kehitys sekä mahdollisia sopimuksia tarjouksia ja ja joilla tietotekniikkaa 4. 14 Euroopan unionilla ei ole varaa jäädä jälkeen kehityksestä tällä alueella. Ns. Bangemannin työryhmän raportissakin24 korostettiin julkisten hankintojen olevan yksi kymmenestä painopistealueesta, tulee julkisella sektorilla hyödyntää. Raporttin ehdotuksen mukaan tavoitteena tulisi olla, että vähintään 10 % kaupankäynnistä pitäisi tapahtua parin kolmen vuoden sisällä elektronisessa muodossa. Nyt kaksi vuotta raportin jälkeen voidaan todeta, että merkittäviä toimenpiteitä tarvitaan tavoitteen saavuttamiseksi. Tietotekniikan ja tietoliikenteen hyödyntämistä korostettiin myös yksityisen sektorin verkostojen kehittämisessä vuonna 1995 johtavien teollisuusmaiden päämiesten ns. G7 huippukokouksessa, jossa käsiteltiin tietoyhteiskuntahanketta. (a) Nykytilanne johon teknologian 4. 15 Hankintailmoitusten ja niihin liittyvien tarjousten välitys on nimenomaisesti alue, julkisissa tarjoamia mahdollisuuksia hankinnoissa. Direktiivit vaativat edelleen virallisia ilmoituksia yhteisön virallisessa lehdessä (EYVL). Kyseisessä julkaisussa onkin päivittäin yli 300 sivua ja määrä on kasvussa. Tästä syystä ei olekaan mitenkään merkillistä, että toimittajat kokevat vaikeuksia yrittäessään etsiä kiinnostavia hankintamenettelyjä. Sen sijaan menetelmän pitäisi olla mahdollisimman yksinkertainen, tehokas ja helppokäyttöinen. soveltaa tulisi Jotain harkinnan arvoisia askeleita on jo otettu eteenpäin. Muun muassa TED- 4. 16 tietokanta esiteltiin jo vuosikymmen sitten ja se on päivitetty äskettäin lisäämällä käyttäjäystävällisempi perustiedosto, CPV-hankintanimikkeistö sekä mahdolliset yhteydet Internetiin. Muita muutoksia harkitaan. 25 Europe and Global Information Society, Eurooppaneuvoston Korfun huippukokouksessa esittämät suositukset, Bryssel 26. 5. 1994 ks. myös kohdat 4. 7-4. 9 27 (b) Sähköinen ilmoitus 4. 17 Tämän päivän teknologia tarjoaa yhä avoimempia, taloudellisempia ja nopeampia menetelmiä. Tämän johdosta komissio on aloittanut kunnianhimoisen ohjelman nimikkeellä SIMAP (Système d'Information pour les Marchés Publics eli julkisten hankintojen tiedotusjärjestelmä), joka perustuu TED-tietokannasta saatuihin kokemuksiin. SLMAP-hanke kattaa useita yksittäisiä projekteja. Välittömänä tavoitteena on lisätä mahdollisuuksia hallita yhä kasvavia ilmoitusmääriä entistä paremmin. SIMAP-hankkeen ansiosta ilmeisesti pystytään antamaan ilmoitus- ja tarjousmenettelystä yhä nopeammin tietoa, mikä on välttämätön muutos nykyisen järjestelmään, mikäli Euroopassa halutaan kehittää avoimempaa hankintamenettelyä. SIMAP-hankkeen myötä tarjoutuu parempia seuranta ja markkina-analyysijärjestelmiä sekä ennen kaikkea tiedonvaihtoa edistäviä järjestelmiä, jotta toimittajat voivat yksinkertaisemmin hahmottaa mahdollisuuksiaan. 4. 18 SIMAP-hankkeen pilottiprojekteihin on jo otettu mukaan rajallinen määrä hankintayksiköitä ja niihin liittyvää tietoa. Tavoitteena on kohdistaa huomiota hankintailmoitusten sähköiseen välittämiseen ja luoda muun muassa on-line palveluja toimittajille. Jos nämä pilottihankkeet ovat olleet menestyksellisiä, ja ainakin ensimmäiset kokemukset ovat rohkaisevia, niiden avulla voidaan mahdollisesti kehittää sähköiseen liittyviä sähköisiä järjestelmiä, joihin kaikilla asianosaisilla olisi yhteys. ilmoitusmenettelyyn ja muunkin tiedonvälitykseen 4. 19 Kyseisten järjestelmien johdosta hankintayksiköt voisivat välittää ilmoituksia nykyisen kirjallisen muodon sijasta sähköisesti. Avainkysymys vain on se, kuinka muutos kirjallisesta muodosta sähköiseen voidaan parhaiten toteuttaa. Viimeisimmissä lainsäädännön muutoksissa on jo ehdotettu muutoksia siten, että myös sähköinen ilmoitusmenettely sallittaisiin. Todennäköisesti usean vuoden ajan kirjallinen ja sähköinen ilmoitusmalli tulevat säilymään rinnakkain. Tästä syystä olisikin ratkaistava, miten hankintayksiköt ohjataan käyttämään sähköisiä malleja - tapahtuuko se pakollisin määräyksin vai esimerkiksi asteittain ottaen keskushallinnon hankintayksiköt ensiksi velvollisuuden piiriin. Sähköisen menettelyn kautta voitaisiin mahdollisesti lyhentää liittyviä määräaikoja. Komission haluaisi kuulla näkemyksiä edellä menettelyyn mainituista seikoista. (c) Ilmoitusten sähköinen levittäminen 4. 20 On selvää, että ilmoitusten määrän kasvaessa ja teknologian kehittyessä yhteisön virallisen lehden kirjallinen versio tulee jäämään sähköisen version jalkoihin ajan myötä. Markkinatutkimusten perusteella enemmistö tilaajista olisivat valmiita etsimään vastaavia tietoja World Wide Webin kautta tai kiinnostuneita esimerkiksi CD- ROM-versiosta. Lehden CD-ROM-version on harkittavana samoin kuin TED- tietokantaan liittyvät muutokset esimerkiksi Internet-yhteyksien luomiseksi. 4. 21 Tällä hetkellä yhteisön virallista lehteä tilataan noin 13. 000 kappaletta. Tämän määrän täytyy olla vain pieni osa mahdollisista toimittajakandidaateista. Tästä syystä sähköisen version tulisi olla sellainen, että se kiinnostaisi myös laajemmin uusia asiakkaita kuin tyydyttäisi ainoastaan lehden nykyiset tilaajat tarpeineen. 28 4. 22 Kun aikanaan siirtyminen kirjallisesta järjestelmästä sähköiseen järjestelmään on tapahtunut ja hyväksytty myös lukijoiden keskuudessa, niin virallisen lehden julkaisu julkisten hankintojen osalta voisi siirtyä sähköiseen muotoon, jolloin kirjallisesta versiosta voitaisiin vaiheittain luopua sitä mukaan kun sen kysyntä alenee. 4. 23 Markkinatutkimuksen perusteella komissio harkitsee mahdollisuutta toimittaa lyhyitä kirjallisia yhteenvetoa virallisen lehden S-versiosta, jolloin sähköinen versio olisi ainoastaan kaiken kattava. Samoin CD-ROM ja Internet -vaihtoehdot ovat saatavilla. Harkittavana on myös vaihtoehto, jonka mukaan vain tietokantaversio toimitetaan tai tiedonvälitys saatetaan sopimusjärjestelyin kolmannen tahon vastuulle. 4. 24 Komissio haluaisi kuulla näkemyksiä edellä esitetyistä seikoista. (d) Täysin sähköinen hapkintamenettelyjärjestelmä ja maksumenettelyjä myöden. 4. 25 Teknologian tarjoamat mahdollisuudet eivät toki rajoitu ainoastaan sähköisessä muodossa tapahtuvaan ilmoitusmenettelyyn. Pitkällä tähtäimellä koko tarjousmenettely tapahtunee elektronisessa muodossa. Tämä voisi kattaa direktiiveissä asetetut ilmoitusvelvollisuudet, mutta myös muita hankintamenettelyyn liittyviä vaiheita. Täydellisesti sähköisessä muodossa tapahtuvan hankintamenettelyn kautta voitaisiin ilmoitus- ja tarjousmenettelyjen lisäksi jatkaa hankinnan vaiheiden seurantaa aina laskutusta Sähköinen kaupankäynti kattaisi kokonaisuudessaan julkisen hankinnan menettelyn vaiheet. Kuitenkin on syytä pitää mielessä, että edellä mainitun kaltainen menettely ei enää kokonaisuudessaan kuuluisi esimerkiksi direktiivien soveltamisalueeseen eikä yhteisöllä olisi sitä koskevaa toimivaltaa. Kysymys menetelmän kehittämisestä mainittuun suuntaan jäisi lähinnä sopijapuolten oman aktiivisuuden varaan. Komissio voi kuitenkin aktiivisesti osallistua kyseisen kaltaisten menetelmien edistämiseen, koska niillä on laajempaa merkitystä julkisia hankintoja koskevien menettelytapojen kehitykselle ja koska on vaarana, että hyvin erilaiset kansalliset järjestelmät voisivat lopulta muodostua uusiksi kaupan esteiksi sisämarkkinoilla. lainsäädännön täytyy vastata muuttuvan 4. 26 Yhteisön toimintaympäristön haasteisiin. Julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä ei ole mitään erityisiä säännöksiä informaatioteknologian hyödyntämismahdollisuuksista. Nykyisiä säännöksiä voidaan kuitenkin pitkälti tulkita siten, että ne eivät aiheuta esteitä teknologian hyödyntämiselle julkisissa hankinnoissa. Vaikka komissio lähtee siitä olettamuksesta, etteivät lainsäädännölliset toimenpiteet ole välttämättömiä, niin se ei kuitenkaan epäröi ryhtyä säännöshankkeisiin, joita esimerkiksi kehittyvän teknologian hyödyntäminen julkisissa hankinnoissa edellyttäisi. 29 26 (e) Kokemukset Euroopan unionin ulkopuolelta 4. 27 Tietoteknologian kehitystä on vaikeata arvioida, mutta merkittäviä viitteitä tulevasta kehityksestä on jo olemassa. Yhdysvaltojen hallinto on sopimusjärjestelyin antanut 12 yksityiselle yritykselle vastuun kehittää hankintamenettelyyn liittyvää ns. lisäarvoverkostoa (value-added networks). Tämä verkosto tarjoaa korkealaatuista tietoa hankintamenettelyistä Yhdysvalloissa ja muualla. Vastaavanlainen järjestelmä on toiminnassa Kanadassa. Kyseisten järjestelmien kaupallisesta merkityksestä johtuen eurooppalaisten yritysten voisi olettaa olevan kiinnostuneita kyseisistä tiedoista. Tältä osin komissio haluaisi kuulla yksityisen sektorin näkemyksiä asiasta. Huomiota on kiinnitettävä ennen kaikkea siihen, miten tiedon saatavuutta varsinaisten toimittajien lisätä, ja miten teollisuus pystyy vastaamaan kehittyvän keskuudessa voidaan tietotekniikan avulla järjestelmien luomiin uusiin vaatimuksiin. Kaikkien asianosaisten olisi syytä harkita, millä eri keinoilla tavoitteisiin voidaan päästä. Sähköinen hankintamenettely on maailmanlaajuinen 4. 28 ilmiö. Meidän kansainväliset kauppakumppanimme ovat jo luomassa kunnianhimoisia hankkeita kehittääkseen pääsyä sähköisesti tiedostoihin ja hankintamenettelyihin. Kuten kaikessa uudessa ja kehittyvässä, tiellä on edessä mahdollisuuksia ja uhkia. Mahdollisuutena voidaan mainita esimerkiksi pitkälle kehittyneet tietokonejärjestelmät, jotka pystyvät toimittamaan yhdellä napin painalluksella toimittajalle tämän tarvitsemia tietoa maantieteellisestä sijainnista huolimatta. Uhkana voidaan mainita kansallisiin intresseihin liittyvät vaarat. Ne, saattavat johtaa huonosti yhteensopiviin kansallisiin järjestelmiin, joista ei ole hyötyä sähköisen kaupankäynnin kehittämisessä eikä teknologian suomia mahdollisuuksia päästä hyödyttämään. Komission tukemana WTO:n alainen julkisten hankintojen komitea, joka käsittelee lähinnä GPA-sopimuksiin liittyviä asioita, on jo aloittanut keskustelun tietoteknologian soveltamisesta julkisiin hankintoihin. Teollisuus on myös kehoittanut aloittamaan tutkimuksen sähköisten kanavien hyödyntämisestä tiedotuksessa esimerkiksi unionin ja Yhdysvaltojen välillä. yhteisymmärryksen Nämä WTO:n komiteassa käydyt keskustelut pyrkivät saavuttamiseen yhteensopivien järjestelmien omaksumiseksi kaikissa GPA-sopimuksen allekirjoittaneissa maissa. Maailmanlaajuiset standardit ja tekniset menetelmät ovat käsittelyn kohteena. (f) Päätelmät ja 4. 29 Ottaen huomioon tämän vihreän kirjan aikaansaaman palautteen komissio julkaisee strategian siitä, miten sähköisiä menettelyjä tulisi kehittää sähköisen tiedonvälityksen kehittämiseksi. Jäsenvaltioiden avustamana kaupankäynnin sähköistä toimintasuunnitelman, luomaan komissio hankintamenettelyä kehitetään seuraavan viiden vuoden aikana. Tämän strategian tiimoilta komissio järjestää myös konferenssin, jossa on tarkoitus keskustella yksityisen sektorin osallistumisesta sähköiseen menettelyyn. jonka pohjalta pyrkii ks. kappale 6. 30 V Kysymykset 1. Onko huomiota suunnattava menettelytapojen valvontaan rikkomusten ennalta ehkäisemiseksi? Miten yhteisö ja jäsenvaltiot voisivat parantaa seurantaa? Mitä etuja näette päällekkäisten / ristikkäisten seurantajärjestelmien kehittämisessä ottaen huomioon esimerkiksi tähän mennessä kehitetyt valvontamenettelyt esimerkiksi erilaisten komiteoiden ja muiden yhteydessä? 2. Myönteiset kannustimet ovat tärkeitä. Onko sellaisia kannustimia joita voitaisiin ja menettelytapojen noudattamisen seurannan tasolla käyttää kansallisella edistämiseksi? 3. Oletteko tyytyväisiä yhteisön ja jäsenvaltioiden antamaan tietoon julkisista hankinnoista? Tarvittaisiinko säännöllistä julkaisua, jossa esiteltäisiin julkisten tapahtunutta kehitystä sekä ajatustenvaihtoa erilaisista hankintojen puolella hankkeista? 4. Mitä muita tietolähteitä kaivattaisiin? Millaista tilastollista tietoa kaivataan? 5. Yhteisön säännökset kattavat nykyisin lähinnä yleisiä petosten ja yhteisön varojen väärinkäytösten ehkäisemiseen taloudellisten etuuksien suojelemiseksi tarkoitettuja keinoja. Nämä velvoitteet saattavat ulottua myös julkisiin hankintoihin, mikäli yhteisö on rahoittajana hankkeissa. Voitaisiinko näitä väärinkäytöksiin ja petosten torjuntaan liittyviä menettelytapoja soveltaa laajemmin julkisiin hankintoihin? 6. Millaisia koulutushankkeita on kansallisella tasolla? Onko erityistä huomiota annettu teknologian hyödyttämiselle julkisissa hankinnoissa? 7. Tarvittaisiinko koko yhteisön kattavaa ohjelmaa aktivoimaan koulutusta ja edesauttamaan parempia hallintokäytäntöjä julkisten hankintojen osalta? Millaisia muotoja ja kestoa kyseisiltä hankkeilta vaadittaisiin? Miten jäsenvaltiot, alan ammattilaiset, yliopistot ja elinkeinoelämä omalta osaltaan osallistua näihin hankkeisiin? 8. Miten yhteisön virallisen lehden julkisia hankintoja koskevaa liitettä sekä TED- tietokantaa tulisi kehittää? 9. Tekevätkö sähköinen ilmoitusmenettely ja tarjousmenettely julkisista hankinnoista tehokkaampia ja helpommin lähestyttäviä toimittajien kannalta? Lisäävätkö nämä toimet menettelyn avoimuutta? lO. Miten parhaiten voitaisiin edistää sitä, että asianosaiset siirtyisivät käyttämään sähköisiä menetelmiä ilmoitusten yms. osalta? Tarvitaanko kannustimia ja millaisia? 11. Mitä pidätte olennaisena seikkana julkisten hankintojen tarjousmenettelyn sähköisen muodon kehittämisessä? Miten komission, jäsenvaltioiden, hankintayksiköiden, toimittajien ja tietotekniikan toimittajien tulisi osallistua näihin hankkeisiin? 12. Onko yksityinen sektori kiinnostunut tuottamaan julkisiin hankintoihin liittyvää tietoa unionissa? 13. Millainen painoarvo olisi kehitystyössä annettava sille, että ratkaisu sovitaan yhteisymmärryksessä tärkeimpien kauppakumppaneiden kanssa? 31 5. JULKISET HANKINNAT JA MUUT YHTEISÖN POLITIIKAT Julkisia hankintoja koskevalla politiikalla on ollut myönteisiä vaikutuksia myös muihin yhteisön politiikoihin. Esimerkiksi avoimemmat markkinamenettelyt ovat lisänneet pk- yritysten mahdollisuuksia päästä aikaisemmin tavoittamattomissa olleille markkinoilla. Kaikesta huolimattta pk-yritykset kohtaavat edelleen vaikeuksia tarjouskilpailujen voittamisessa, joten tässä kappaleessa käsitellään komission mahdollisia toimia tilanteen korjaamiseksi. Yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa komission tarkoituksena on edistää yhteisten eurooppalaisten standardien käyttöä, sillä ne ovat omalta osaltaan lisäämässä julkisten hankintojen avoimuutta. Euroopan laajuisten tieto- ja liikenneverkostohankkeiden (TEN) osalta on syytä muistaa, että merkittäviä pääomia on tarkoitus sijoittaa niihin. Täten muun muassa julkisten hankintojen menetttelytapojen avulla voidaan turvata, että sijoittajien intressit otetaan hankkeiden taloudellisuudessa huomioon. Komissio on valmis selventämään lainsäädäntöä tältä osin niin, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyö voisi tapahtua ongelmattomasti näissä hankkeissa. Julkisiin hankintoihin liittyvien periaateiden soveltaminen on omalta osaltaan edistämässä yhteisön alue- ja rakennepolittiisten toimenpiteiden mahdollisimman tehokasta hyödyntämistä. Komissio onkin tältä pohjalta valmis ehdottamaan toimenpiteitä, joilla saatetaan julkisten hankintamenettelyjen piiriin hankkeet, joista vain osa rahoitetaan yhteisön toimesta. Vihreässä kirjassa käsitellään hankkeita, jotka perustuvat yhteisön toimielinten osallisuuteen hankkeissa tai jotka liittyvät myös kolmansien maiden saamiin etuihin yhteisön varoista. Julkisten hankintojen puolella on huomiota kiinnnitettävä myös sosiaali- ja ympäristöpoliittisiin aspekteihin. Nykyisten direktiivien suomista mahdollisuuksista on selvitys tässä kappaleessa. Vihreän kirjan pohjalta käydyn keskustelun perusteella komissio aikoo harkita sitä, miten sosiaali- ja ympäristöpoliittiset tekijät voitaisiin paremmin ottaa huomioon julkisia hankintoja koskevia säännöksiä sovellettaessa. Lopuksi komissio kehoittaa esittämään mahdollisia näkemyksiä siitä, miten puolustusalan hankinnoissa voitaisin lisätä kilpailua ottaen huomioon Euroopan omat teollisuuden puolustus- ja kilpailukyvyn vahvistamisen. tavoitteet sekä eurooppalaisen turvallisuuspoliittiset I PIENET JA KESKISUURET YRITYKSET 5. 1 Suurin osa unionin suuryrityksistä on jo saanut merkittävää kokemusta julkisista hankinnoista ulkomailla. Näillä yrityksillä on yleensä hyvät mahdollisuudet hankkia tietoja eri tarjouskilpailuista ja riittävä kokemus osallistuakseen niihin. tai Suuryritykset tekevät edelleen usein tarjouksia sellaisten tytäryhtiöidensä 32 konsortioiden välityksellä, joiden johto on samasta jäsenvaltiosta kuin ostava elin. toisen jäsenvaltion julkisiin Siten mahdollisuudet päästä suoraan osallistumaan hankintoihin ovat vähäiset. Tämä koskee myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk- yrityksiä), hankaluuksia kokonsa vuoksi. Vaikka euroneuvontakeskusten vuonna 1994 tekemän pk-yrityksiä koskevan tutkimuksen27 perusteella on voitu määrittää sellaiset yritykset, jotka ovat saaneet julkisia hankintoja koskevia ainoastaan kyseessä yksittäistapaukset, eikä niiden perusteella voida tehdä yleistyksiä. jäsenvaltioista, joille koituu sopimuksia enemmän toisista ovat Pk-yritysten 5. 2 laajempi osallistuminen julkisiin hankintoihin olisi kuitenkin tarpeen, koska niillä on suuri merkitys Euroopan taloudessa: nämä yritykset tuottavat itse asiassa enemmän kuin 65 prosenttia unionin yksityisen sektorin liikevaihdosta. Laajemman osallistumisen seurauksena muodostuisi ydinjoukko pk-yrityksistä, jotka pystyvät käyttämään hyväkseen tarjoamat mahdollisuudet paitsi unionin alueella myös niissä maissa, jotka kuuluvat GATTin julkisia hankintoja koskevan sopimuksen alaan (ks. 6 luku), ja samalla nämä yritykset voisivat pitemmällä aikavälillä osaltaan edistää kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä. Yhtenäismarkkinoiden perustavoitteina julkisten hankintojen alalla on lisätä päteviä toimittajia, joiden puoleen hankintaviranomaiset voivat kääntyä, sekä lujittaa yhteisön teollisuuden kilpailukykyä. Nämä tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan, jos myös pk- yritykset pääsevät tosiasiallisesti osallistumaan eurooppalaisiin julkisiin hankintoihin. julkisten hankintojen avautumisen Erilaisten pk-yrityksiä ja 5. 3 päätöslauselmien perusteella käynnistettyjen toimien avulla on voitu määrittää useita esteitä28 , joita pk-yritykset kohtaavat paitsi sopimuksentekomenettelyjen aikana myös ennen niitä ja niiden jälkeen. ja sisämarkkinoita koskevien tiedonantojen tarpeisiin, koska niillä ei ole 5. 4 Näin ollen pk-yrityksillä on jo toimintansa suunnitteluvaiheessa vaikeuksia järjestäytyä siten, että ne pystyvät osallistumaan tehokkaasti niitä kiinnostaviin hankintoihin. Tämä johtuu yritysten vaikeuksista sopeuttaa toimintojaan hankintojen markkinoiden tietoa alan markkinoista eikä riittävää määrää koulutettua henkilöstöä ja sitä teknistä tukea, jota varsinkin erityisaloilla, ja tapauksen mukaan tarvitaan kelpuuttamismenettelyihin ilmenevien laadunvarmentamisvaatimusten laatimiseen, tarjousten ongelmien ratkaisemiseen sekä sen ongelman ratkaisemiseen, että näiden yritysten koon ja direktiivien soveltamisalaan kuuluvien, yhteisönlaajuisesti kilpailutettavien hankintojen koon välillä vallitsee usein liian suuri epäsuhta. Viimeksi mainittuun ongelmaan liittyy vielä vaikeus toteuttaa tehokkaasti ja hyödyllisesti erilaisia pk- yritysten välisen kumppanuuden muotoja. tarpeeksi käytännön täyttämisessä Tutkimus "Survey on the impact of the Internal Market on Business" koskien yli 140 pk- yritystä 12 jäsenvaltiossa. Ks. komission tiedote IP (95) 364, 10. 4. 1995. ks. esim. komission tiedonannot koskien pk-yritysten osallistumista ja asemaa julkisissa hankinnoissa 7. 5. 1990 (COM (90) 166); 1. 6. 1992 SEC (92) 722); 3. 6. 1992 (SEC (92) 1052); 18. 11. 1992 (SEC (92) 2214); 22. 12. 1993 (COM (93) 632); 3. 6. 1994 (COM (94) 207); EYVL No C 326/1; 22. 4. 1996 (EYVL NO C 130/1) ja 21. 4. 1993 (EYVL NO C 150/71). 33 5. 5 Myös tarjousten tekovaiheessa pk-yritykset kohtaavat tiettyjä ongelmia. Niiden on esimerkiksi vaikea saada nopeasti tarjousten valmistelemiseksi tarvittavia tietoja, erityisesti tietoja, jotka liittyvät mahdollisesti kiinnostavia hankintoja koskevien ilmoitusten, hankintojen tarkoituksen, sovellettavien sääntöjen (myös kansallisten sääntöjen) sekä noudatettavien standardien ja teknisten eritelmien määrittämiseen ja tulkitsemiseen että hankintaviranomaisten myöhäinen sopimusasiakirjojen toimittaminen on tosiasiallinen este pk-yritysten osallistumiselle julkisiin hankintoihin, koska se tekee useissa tapauksissa (yli 50 prosentissa tutkituista tapauksista) mahdottomaksi esittää pätevää tarjousta määräajassa. Myös tarjousten tekemisen kustannukset sekä hinnaltaan kilpailukykyisten rahoitustakuiden etsiminen muodostavat yrityksille huomattavia esteitä. selvitys29 erityisesti, Äskettäin osoittaa tehty sopimusten 5. 6 Myös toteuttamisvaiheessa pk-yritykset kohtaavat erityisiä ongelmia esimerkiksi joutuessaan vastaamaan sopimuksentekovaiheessa hyväksymiinsä vaatimuksiin saada viivytyksettä maksun palveluistaan ja tavaroistaan, selvittäessään mahdollisia kiistoja nopeiden ja vähän kustannuksia aiheuttavien menettelyjen avulla tai pyrkiessään alihankkijoina saamaan asianmukaisen suojan. takaamisesta, yrittäessään moitteettoman toteuttamisen 5. 7 Yhteisön tasolla on jo käynnistetty toimet näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Tiedotuksen osalta tietyt yhteisön tukemat verkostot (mukaan lukien joukko julkisiin hankintoihin erikoistuneita euroneuvontakeskuksia) ja tukipalveluja yhteistyössä yksityisten konsulttien kanssa. Nämä verkostot - joita täydentävät muutamat paikalliset, alakohtaiset ja kansalliset verkostot - jakavat tietoa myös sellaisista hankinnoista, joiden arvo on direktiivien mukaisia kynnysarvoja alhaisempi, julkisia hankintoja koskevista suunnitelmista. Lisäksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä päivittäin julkaistavien tarjouskilpailuilmoitusten uudistettu esitystapa tekee varmasti lehteä seuraaville pk-yrityksille helpommaksi saada riittävästi tietoa mahdollisuuksista osallistua erityisesti muiden jäsenvaltioiden hankintoihin. tiettyjen hankintaviranomaisten tiedotus- tarjoavat lisätietoa sekä jo Komissio on myös toteuttanut tiettyjä toimenpiteitä tietojen ja teknisen avun 5. 8 antamiseksi epäsuotuisten alueiden pk-yrityksille, jotta nämä voisivat osallistua Euroopan julkisiin hankintoihin. Näitä toimenpiteitä ovat olleet vuoteen 1994 asti jatkunut PRISMA-aloite30 (yritysten valmistelu yhtenäismarkkinoita varten), uudet PME-aloite31 ja INTERREG II -aloite32 , joihin sisältyvät myös eri jäsenvaltioiden pk- yritysten välisen kumppanuuden edistäminen sekä erikoiskoulutus. Komissio katsoo, että myös muita aloitteita on tehtävä, ja ottaa vastaan 5. 9 kommentteja jäljempänä esitellyistä toimintamahdollisuuksista tällä alueella. Euro Info Centre Aarhus County, Analysis of irregularities occuring in tender notices published in the Official Journal of the European Communities 1990-93; Selvityksen esitellyt komissio vuonna 1996. PRISMA (9l/C 33/05), EYVL No C 33/9, 8. 2. 1991. PME-aloite, (94/C 180/13), EYVL No C 180/10, 1. 7. 1994. INTERREG II, (94/C 180/13), EYVL NO C 180/60, 1. 7. 1994. 34 5. 10 Yleistiedon antamiseksi olisi hyödyllistä laatia käytännön ohjekirja, jossa selvitetään pk-yrityksille keinoja valmistautua julkisiin hankintoihin osallistumiseen, sekä tulkitsevia asiakirjoja näitä yrityksiä erityisesti kiinnostavista direktiivien soveltamisen näkökohdista, kuten hankintojen jakamisesta osiin, ennakkotietoja sisältävien asiakirjojen toimittamiseen liittyvistä määräaikaongelmista. ja hankintoja koskevien julkaisemisesta ilmoitusten 5. 11 Erityishankinnoista tiedottamista varten voitaisiin harkita TED-tietokannan mukauttamista pk-yritysten erityistarpeisiin. Toinen mahdollisuus olisi hyödyntää Internet- ja World Wide Web -tietoverkkojen kasvavaa suosiota, jotta huomattavasti nykyistä suurempi yleisö saisi nämä tiedot käyttöönsä. Teknisesti tähän ei ole minkäänlaisia esteitä, mutta tällaisten aloitteiden onnistuminen edellyttää epäilemättä tiettyä Euroopan laajuista yhteensovittamista. Lisäksi voisi olla hyödyllistä vaatia hankintaviranomaisilta lisää avoimuutta kannustamalla näitä mahdollisuuksien mukaan käyttämään hankinnoissaan yhteistä hankintasanastoa (CPV) sekä menettelyasiakirjojen vakiolomakkeita. Tämä helpottaisi elektronisten tietojen vaihtoa. 33 Pk-yritysten osallistuminen 5. 12 jos sopimuksentekomenettelyjen valmisteluun liittyviä hankintaviranomaisten käytäntöjä avattaisiin julkisten hankintojen alalla työskenteleviä toimihenkilöitä, järjestämällä virkamiesvaihtoa ja vaihtamalla alan parhaita käytäntöjä koskevaa tietoa. ja yksinkertaistettaisiin kouluttamalla hankintoihin helpottuisi, julkisiin 5. 13 Pk-yritysten koon vuoksi niiden tehokas osallistuminen yhä kansainvälisempiin hankintoihin helpottuisi, jos näiden yritysten välille luotaisiin erilaisia yhteistyömuotoja. Sen vuoksi olisi hyödyllistä syventyä kysymykseen eurooppalaisen taloudellisen etuyhtymän (ETEY) kehittämisestä edelleen, jotta pk-yritysten välistä yhteistyötä erityisesti valtioiden rajat ylittävissä julkisissa hankinnoissa edistettäisiin. sellaisten tehtäväänsä jäsenvaltioiden kanssa yleistä 5. 14 Eräs pk-yrityksille hyvin tärkeä näkökohta, jota direktiiveissä ei suoranaisesti käsitellä, on alihankinta. On muistettava, että komissiota on kehotettu "jatkamaan yhdessä toimenpiteiden käynnistäjänä, aloitteentekijänä ja yhteensovittajana, joiden tarkoituksena on luoda alihankinnoille suotuisa toimintaympäristö". 34 Tätä varten alalla voitaisiin käynnistää toimia sisältävän alihankintaa tietokantaverkoston parantamiseksi ja hyväksytyn hyvien käytäntöjen säännöstön sekä taloudellinen sopimusten malliehtojen merkitys on käynyt ilmi pilottihankkeissa, joita on toteutettu 10 jäsenmaassa Eurostatin kehittämien menetelmien pohjalta. Näissä hankkeissa on tutkittu alihankintoja muun muassa kolmella taloudellisella sektorilla (ajoneuvot, elektroniikka, tekstiilit/vaatetus) ja tulokset on tarkoitus julkaista vuoden 1996 lopussa. laadinnan edistämiseksi. Alihankkijoiden esimerkiksi nykyisten koskevia tietoja 33 34 ks. kappaleessa 4 esitetyt näkemykset. ks. neuvoston päätös, 29. 9. 1989, EYVL No C 254/1, 7. 10. 1989. 35 laajojen neuvottelujen 5. 15 Toinen pk-yrityksiä erityisesti kiinnostava asia on maksujen määräajat. jälkeen antanut asiasta suosituksen 35 Komissio onkin jäsenvaltioille. Komissio kehottaa että niiden hankintaviranomaiset noudattavat tiettyä kurinalaisuutta maksujen suhteen. Maksuille määrätään esimerkiksi tietty määräaika ja viivästyskorot. Jäsenvaltioiden on annettava kertomus tämän suosituksen täytäntöönpanosta vuoden 1997 lopussa. Komissio vastaanottaa kuitenkin jo nyt asianomaisten toimijoiden näkemyksiä asiasta. jäsenvaltioita varmistamaan, 5. 16 Yleisesti ottaen komissio katsoo, että pk-yritysten tosiasiallinen osallistuminen julkisiin hankintoihin voidaan toteuttaa tietyillä käytännön toimenpiteillä, jotka perustuvat näiden yritysten tarpeiden ja käytännön mahdollisuuksien perusteelliseen selvittämiseen, sekä kehittämällä palveluverkostot, jotka tukevat pk-yritysten toimintaa antamalla näille tarvittavia tietoja, teknistä apua sekä asianmukaista koulutusta. Tämän vihreän kirjan perusteella käytävien neuvottelujen pohjalta komissio aikoo antaa tiedonannon alalle ehdottamistaan toimenpiteistä. II Standardointi laadittaessa 5. 17 Keskeisinä välineinä julkisten hankintojen avaamisessa ovat standardit ja tekniset eritelmät, joilla kuvaillaan hankintojen kohteena olevien rakennusurakoiden, tavaroiden ja palvelujen ominaisuuksia. Kansallisten standardien käyttö voi voimakkaasti rajoittaa ulkomaisten toimittajien osallistumista näihin hankintoihin. tämä ongelma on pyritty ratkaisemaan velvoittamalla Direktiivejä hankintaviranomaiset käyttämään olemassa olevia eurooppalaisia standardeja. teknisen yhdenmukaistamisen ja Neuvosto antoi vuonna 1985 päätöslauselman lähestymistavasta. 36 Komission standardoinnin uudesta tämän päätöslauselman mukaisesti antamin valtuuksin eurooppalaiset standardointielimet (CEN, CENELEC, ETSI) ovat kehittäneet useita eurooppalaisia standardeja, jotka on saatettu osaksi kansallisia määräyksiä. Vastaavia toimintavaltuuksia on annettu myös tietyissä julkisiin hankintoihin liittyvissä tapauksissa. Tällaisia ponnisteluja on jatkettava, sillä jotkut hankinnat ovat edelleen tosiasiallisesti suljettuja pääasiassa standardointitoimien riittämättömyyden vuoksi. Komissio tutkii parhaillaan yhdessä yritysten kanssa, millä aloilla olisi annettava uusia toimintavaltuutuksia. Komissio vastaanottaa kaikkia mahdollisia asianomaisten osapuolten huomioita alan standardoinnista ja teknisistä eritelmistä yleensä sekä erityisesti sellaisia huomioita, joilla voidaan määrittää, millä aloilla eurooppalaisen standardin puuttuminen hankaloittaa julkisten hankintojen avaamista. julkisten hankintojen Komission suositus maksuajoista kaupallisissa suhteissa, (EYVL No L 127/19, 10. 6. 1995 ja EYVL No C 144/3, 10. 6. 1995) Päätöslauselma, 7. 4. 1985, EYVL C 136/1, 4. 6. 1985 36 36 III Euroopan laajuiset verkot (TEN) ja erityisesti liikenne 5. 18 Maastrichtin sopimuksessa määrätään, että Euroopan unionin on edistettävä Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamista liikenteen, energian ja teletoiminnan aloilla. Hoitamalla tämä tehtävä hyvin edistetään yhtenäismarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämistä parhaalla mahdollisella tavalla: sijoitus Euroopan laajuisiin verkkoihin on sijoitus tulevaisuuteen. Tämä politiikka on erittäin tärkeää unionin talouden kilpailukyvylle yleensä ja samalla kertaa sekä suoraan että välillisesti työpaikkojen luomiselle. Useita mittavia hankkeita on jo käynnistetty, kuten Tanskan ja Ruotsin yhdistävä Juutinrauman tieverkko, Milanon Malpensan lentoaseman uudenaikaistaminen sekä Corkin ja Stranraerin välisen rautatieyhteyden rakentaminen. Muiden ensisijaisten hankkeiden kehittäminen ön kuitenkin ollut hidasta. rautatie- ja 5. 19 Kansallisten hallitusten tiukentaessa jatkuvasti talousarvioitaan Eurooppa neuvosto on painottanut yksityisen rahoituksen tärkeyttä unionin ponnisteluissa Euroopan laajuisten verkkojen infrastruktuureihin tehtävien investointien lisäämiseksi. On yhä epätodennäköisempää, että investointihankkeita rahoitetaan ainoastaan paikallisen tai kansallisen hallinnon myöntämällä tuella. Koska hankkeet vaativat huomattavia löydettävä uusia keinoja pääomien hankkimiseksi. Monet yksityisen sektorin elimet ovat selvästi ilmoittaneet pystyvänsä yhä paremmin laajuisia verkkoja koskeviin hankkeisiin ja olevansa valmiita investoimaan riskipääomalla, mutta joitakin esteitä on vielä ylitettävä. investoimaan huomattavia summia Euroopan taloudellisia sitoumuksia, on esteitä 5. 20 Eurooppa-neuvoston Madridin-kokoukselle (joulukuussa 95) antamassaan kertomuksessa komissio esittää keinoja, joilla Euroopan laajuisten verkkojen yksityisen rahoituksen kannattavuuden poistaa. takaamisvaikeuksien lisäksi kertomuksessa mainitaan muut kuin kaupalliset riskit, jotka liittyvät julkisen vallan politiikan muutokseen. Komissio tutkii parhaillaan tätä kysymystä. Yksityinen sektori on osaltaan osoittanut huolestumista julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen soveltamisesta, ja jotkut tahot katsovat direktiivien voivan vaikeuttaa yksityisen sektorin osallistumista hankintoihin. Hyväksyttävän voitaisiin 5. 21 Julkisia hankintoja koskevien yhteisön direktiivien lopullisena tavoitteena on luoda rehellisen ja avoimen kilpailun edellytykset, jotta yritykset pääsevät osallistumaan yhtenäismarkkinoiden julkisiin hankintoihin. Direktiivien tarkoituksena on helpottaa eikä vaikeuttaa yksityisen sektorin osallistumista näihin hankkeisiin. Komissio katsoo, että julkisia hankintoja koskevat unionin säännöt ovat omiaan helpottamaan yksityisen sektorin osallistumista Euroopan tarvitsematta nykyisessä tilanteessa muuttaa olemassa olevaa oikeudellista kehystä. Jos kehystä on tarpeen selkiyttää, komissio on valmis käsittelemään esille tulevia kysymyksiä asianomaisten osapuolten kanssa varmistaakseen, ettei julkisen ja yksityisen sektorin välistä yhteistyötä millään tavoin vaikeuteta. Kuten komissio toteaa kertomuksessaan Madridin Eurooppa-neuvostolle, se on lisäksi perustanut erityisen Euroopan laajuisten verkkojen tietotoimiston, joka pystyy vastaamaan kaikkiin Euroopan laajuisten verkkojen yksityisten osallistujien kysymyksiin. laajuisiin verkkoihin 37 5. 22 Tähän mennessä yritykset ovat määrittäneet kolme suurta ongelmaa, jotka eivät liity yksinomaan Euroopan laajuisia verkkoja koskeviin hankkeisiin, mutta ovat varmasti hyvin merkittäviä juuri tällä erityisalalla. Ongelmat liittyvät tarjouskilpailujen toimilupien myöntämiseen konsortioille ja julkistamista edeltävään vaiheeseen, neuvottelumenettelyn käyttöön. 37 a) Tarjouskilpailuja edeltävä vaihe ilmoittanut olevansa haluton sitoutumaan 5. 23 Peläten, ettei yhdenvertaisen kohtelun periaatetta välttämättä noudateta, yksityinen sektori on mihinkään tarjouskilpailujen julkistamista edeltävään selvitykseen tai keskusteluun ennen kuin on varmaa, ettei sitä sopimuksentekomenettelyjen vuoksi jätetä kilpailun ulkopuolelle. Komissio myöntää, että useimpien hankkeiden - joista jotkut saattavat edellyttää aivan uusia vuoropuhelu hankintaviranomaisten ja asianomaisten yksityisten osallistujien välillä voi olla tarpeen ennen tarjouskilpailujen julkistamista. Jos hankintaviranomaiset ottamalla käyttöön erityisiä sekä taustaedellytyksiin että menettelyihin liittyviä rajoituksia välttävät sellaisten tietojen pyytämistä tai hyväksymistä, jotka voivat rajoittaa kilpailua, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei rikota. - monimutkaisuuden ratkaisuja tekninen vuoksi b) Toimilupien myöntäminen konsortioille 5. 24 Kuten edellä todettiin (katso 3 luku), toimiluvan myöntäminen julkisia rakennusurakoita varten on tavanomainen keino mahdollistaa yksityisen sektorin osallistuminen omalla riskillään infrastruktuurien rakentamiseen ja hyödyntämiseen yhdessä julkisen sektorin kanssa. Komissio muistuttaa, että asiaa koskevien yhteisön sääntöjen mukaan omalla riskillään osallistuvien konsortioiden on voitava tehdä tarjouksia toimiluvan saadakseen tietoisina siitä, että ne voivat tehdä jäsentensä kanssa sopimuksia tarvittavista tavarahankinnoista tai palveluista ja rakennusurakoista. toimilupiin rakentamiseen myönnettäviin Julkisten sovellettavat "rakennusurakkadirektiivin" määräykset mahdollistavat sopimuksen saaneelle konsortiolle tällaisen menettelyn. infrastruktuurien liikenteen c) Neuvottelumenettelyn käyttö 5. 25 Tietyissä tapauksissa monimutkaisten rakennusurakka- ja palveluhankintojen tekemisessä voidaan käyttää neuvottelumenettelyä. Peruspalvelusektorin direktiivin mukaan hankintayksiköt voivat jo vapaasti valita kolmesta menettelystä (avoimesta, rajoitetusta tai neuvottelumenettelystä), jotka edellyttävät sopimuksentekoa edeltävää kilpailuttamista. Perinteisillä aloilla sen sijaan, kuten edellä jo mainittiin (katso 3 luku), neuvottelumenettelyä voidaan käyttää ainoastaan tarkoin määritellyissä ja tyhjentävästi luetteluissa tapauksissa. Esimerkiksi palveluhankintadirektiivin mukaan hankintaa koskeva sopimus voidaan tehdä neuvottelumenettelyllä, jos palvelu on monimutkainen eikä sitä voida eritellä riittävän tarkasti, kuten erityisesti henkisten palvelujen alalla. Rakennusurakkadirektiivissä tietyissä poikkeustapauksissa, jos kyseessä ovat esimerkiksi rakennusurakat, joiden luonne tai epävarmuus eivät ilman muuta mahdollista kokonaishinnan määrittämistä. taas sallitaan neuvottelumenettelyn käyttö 37 ks. kappale 3. 38 IV. Unionin rahoitusta sisältävät hankinnat a) Rakennerahastot ja koheesiorahasto 5. 26 Viimeisten kahden vuoden aikana rakennerahastot ja koheesiorahasto ovat osallistuneet julkisen sektorin investointeihin jäsenvaltioissa yli 50 miljardilla eculla. Muiden rahoitusvälineiden kautta (Euroopan investointipankin lainoilla ja muiden yhteisön lähteiden tuella) on saatu 34 miljardia ecua lisää. Unioni suunnittelee lisäksi käyttävänsä 57 miljardia ecua yhteisön rahastojen varoista kahden seuraavan vuoden kuluessa. Jäsenvaltioiden on luonnollisesti voitava luottaa siihen, että sääntöjä noudatetaan, että veronmaksajien rahat käytetään mahdollisimman tehokkaasti ja että petosten vaara on mahdollisimman pieni. Julkisia hankintoja koskevat yhteisön säännöt ovat tässä avainasemassa, ja tuolloin on syytä muistaa, ettei eri hankkeita voida asettaa eriarvoiseen asemaan siitä riippuen, onko niiden rahoituslähde kansallinen vai esimerkiksi Euroopan rakenne- ja aluerahastoihin liittyvä. perustuu rakennerahastojen valvontajärjestelmä 5. 27 Nykyinen komission neuvostolle vuonna 1989 antamaan tiedonantoon38 , jossa määritellään jäsenvaltioiden velvollisuus tarkistaa järjestelmällisesti, että julkisia hankintoja koskevia sääntöjä on noudatettu, sekä vahvistaa, että näin on menetelty jokaisen komissiolle osoitetun maksatushakemuksen osalta. Kuitenkin ainoastaan muutamalla jäsenvaltiolla on tällainen järjestelmällinen ja täydellinen valvontajärjestelmä. Komissio ei omasta puolestaan voi myöntää rahoitusta ennen kuin on saanut nimenomaisen vahvistuksen näiden sääntöjen noudattamisesta. Jos näin ei tapahdu (esimerkiksi jos tarjouskilpailuja ei ole asianmukaisesti julkistettu), voidaan käynnistää sääntöjen rikkomisesta johtuvat menettelyt ja peruuttaa rahoitus. On syytä mainita, että koheesiorahastossa tehdään järjestelmällinen tutkittaessa yhteisrahoituksen myöntämiseen liittyviä asiakirjoja. ennakkotarkastus jäsenvaltioita noudattamaan 5. 28 Komission on yhä useammin kehotettava velvollisuuksiaan etenkin yksittäisten hankkeiden määrän jatkuvan kasvun vuoksi. Ongelma on vaikeutunut, ja se on ratkaistava. Rakennerahastojen uudistuksesta lähtien varojen hallinto (erityisesti rahoitettavien hankkeiden valinta ja seuranta) on kuulunut jäsenvaltioille. On kuitenkin selvää, että tämä rahastojen hallinnoinnin laajentaminen edellyttää suurempaa vastuuta julkisten hankintojen sääntöjen noudattamisesta. On siis erittäin tärkeää tehostaa nykyisiä valvontajärjestelmiä jäsenvaltioiden tasolla. On myös tärkeätä ottaa huomioon SEM 2000 -hankkeen yhteydessä käyty keskustelu tarpeesta parantaa rakennerahastojen toiminnan suurempaa läpinäkyvyyttä ja kurinalaisuutta. Tässä yhteydessä on syytä kiinnittää huomiota ehdotuksiin, jotka tullaan Dublinin huippukokouksen Ehdotusten tarkoituksena on selventää niitä kriteereitä sekä edistää yhteistyötä, mitä liittyy jäsenvaltioiden väliseen sekä myös suhteessa komissioon käytävään yhteistyöhön rakennerahastoihin liittyvän yhteistoiminnan ja taloudellisen toiminnan tehostamiseksi. Toimenpiteisiin kuuluu muun muassa petosten torjuntaan liittyviä seikkoja. Kyseinen työ tulee jatkumaan vuonna 1997. Samalla on tarkoitus yleisemminkin pistää painoa petosten ja väärinkäytösten vastaiseen toimintaan. Eurooppaneuvostolle. yhteydessä antamaan COM (88) 2510 ja EYVL No C 22, 28. 1. 1989. 39 jotta tekee aikaan saataisiin kaikkensa, lisäarvoa tuottavan järjestelmän 5. 29 Vaikka jäsenvaltiot ovat viime kädessä vastuussa menettelyjen parantamisesta, komissio parhaat mahdolliset valvontajärjestelmät mahdollisimman nopeasti. Ratkaisut eivät saa olla ainoastaan yksittäisten hankkeiden asettamien erityisongelmien määrittämistä, vaan tavoitteena on oltava luominen. Rakennerahastojen hallinnon avainkäsitteinä on pidettävä varojen käytön oikeutusta, tehokkuutta ja tuloksia. Tästä saatava hyöty on ilmeinen: huomattavat säästöt kaikilla tasoilla, rajallisten varojen tehokkaampi käyttö, kyseisten alueiden työllisyystilanteen paraneminen, kansalaisten suurempi luottamus yhteisön varojen oikeaan käyttöön, hankkeisiin tyytyväiset käyttäjät. Komissio katsoo, että julkisten varojen käyttämiseksi moitteettomasti ja luottamuksen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on jokaisen hankkeen kansalaisten yhteydessä todistettava, että varat on käytetty parhaalla mahdollisella tavalla. Itse 5. 30 järjestelmää voitaisiin parantaa verrattain vähäisillä menettelyjen muutoksilla. Jokaisen hankkeen yhteydessä voitaisiin esimerkiksi määrätä, että siitä vastaava kansallinen virkamies allekirjoittaa vakuutuksen, jossa todistetaan, että unionin julkisia hankintoja koskevia sääntöjä on noudatettu. Tällaista henkilökohtaisen vastuun vakuutusta on jo käytetty muilla aloilla myös yhteisön ulkopuolisissa maissa, erityisesti Yhdysvalloissa. Se on osoittautunut yhdeksi tehokkaimmista keinoista parhaan hinta-laatu-suhteen saavuttamiseksi ja petosten torjumiseksi. Yleisesti ottaen voitaisiin harkita otettaviksi käyttöön hyvän menettelyn sääntöjä, joita kansalliset virkamiehet sitoutuisivat noudattamaan. Tällaisten toimenpiteiden toteutettavuutta olisi luonnollisesti tutkittava erilaisten virkamiesten asemaa koskevien kansallisten määräysten perusteella. 5. 31 Ajatus henkilökohtaisesta vastuusta perustuu ennaltaehkäisyn käsitteeseen. Rakennerahastojen hallinnossa unionin politiikan on oltava ennaltaehkäisevää, on parempi katsoa kuin katua. Todistusjärjestelmän (katso 3 luku) soveltaminen yhteisön varoja saaviin hankintaviranomaisiin parantaisi tilannetta huomattavasti ja vakuuttaisi siitä, että varojen saajilla on käytettävissään menetelmiä, jotka samalla tavoin kuin yksityisellä sektorilla osoittaisivat, että varat on käytetty parhaalla mahdollisella tavalla. Tämä on yleisen edun mukaista. Todistusmenettelyyn perustuva vakuutus tehokkaan sopimuksentekomenettelyn olemassaolosta vaatii julkiselta vallalta vain pieniä ponnistuksia verrattuna saavutettaviin etuihin, kuten yhteisön varojen huomattavaan säästymiseen. Suurisuuntaisempi vaihtoehto olisi itsenäisten viranomaisten (katso 3 luku) 5. 32 asettaminen valvomaan julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattamista yhteisön rahastojen toiminnassa. Tällaiset elimet voisivat komission toimivaltaan puuttumatta olla merkittävässä asemassa paitsi julkisen vallan menettelyjen valvonnassa myös niiden kansalliselle parantamisessa. tilintarkastustuomioistuimelle tai vastaavalle riippumattomalle viranomaiselle. antaa myös voitaisiin tehtävät Nämä soveltamista käsittelevät ehdotukset eivät tee 5. 33 Pelkästään järjestelmän mahdolliseksi ratkaista kaikkia esille tulleita ongelmia. Yhteisön rahoitusta sisältävien julkisten hankintojen tekomenettelyjä voidaan muuttaa pysyvästi ja rakenteellisesti ainoastaan liittämällä esitettyihin erityisratkaisuihin jatkuva mukauttaminen tiiviissä ja kestävien muutosten yhteistyössä (esimerkiksi aikaansaamiseksi jäsenvaltioiden kanssa. Tosiasiallisten tarpeen virallistaa nämä aloitteet olla voi 40 vastuuperiaatteen käyttöönottamiseksi). Tämän hengen mukaisesti ja 'hyvän hallinnon tavoitteiden" edistämiseksi on parhaillaan meneillään hankkeita (mm. SEM 2000) joiden avulla komissio yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa pyrkii toteuttamaan Madridin huippukokouksessa 1995 Eurooppaneuvoston asettamia tavoitteita. Käynnissä olleiden hankkeiden perusteella voidaan todeta vahvistuneen tarpeen tehostaa toimenpiteiden läpinäkyvyyttä ja kurinalaisuutta ottaen huomioon tavoitteet yhdenmukaisesta soveltamisesta ja toisaalta jaetusta vastuusta näillä alueilla. Kyseisiä seikkoja tullaan esittelemään joulukuussa 1996 Dublinin huippukokouksessa. 5. 34 Kun kansallisella tasolla on saatu aikaan tehokkaampi valvontajärjestelmä, komissio voi osaltaan keskittää ponnistuksensa hankkeiden jälkikäteisvalvontaan (esimerkiksi tiiviissä yhteistyössä kussakin jäsenvaltiossa nimetyn riippumattoman elimen kanssa). Komissiota voi myös pyytää tarkastamaan kunkin maan valvontajärjestelmiä. Lisäksi komissio pyrkii parantamaan erityisesti tietotekniikan tietojenvaihtoa käynnissä olevista avulla yksiköidensä ja jäsenvaltioidensa välistä hankkeista. b) Eurooppalaisten toimielinten tekemät tai yhteisön varoista rahoitettavat hankinnat 5. 35 Eurooppalaisten toimielinten tehdessä sopimuksia hankinnoista, joita ne tekevät toimintaansa varten, ja niiden toteuttaessa yhteisön eri politiikkoja niiden on varainhoitoasetuksen 56 artiklan mukaan noudatettava jäsenvaltioiden yksiköille "julkisten hankintojen direktiivien" mukaan kuuluvia velvoitteita. Lisäksi ainoastaan neuvoston ja komission tekemiin hankintoihin sovelletaan julkisia hankintoja koskevaa sopimusta (katso 6 luku). Poikkeukset näiden asiakirjojen mukaisista velvoitteista koskevat: a) julkisia hankintoja koskevan sopimuksen osalta elintarvikeapuun liittyviä hankintoja, b) varainhoitoasetuksen 56 artiklan mukaisten velvoitteiden osalta samoja tapauksia kuin direktiiveissä säädetyt poikkeukset sekä lisäksi varainhoitoasetuksen IX luvun mukaan yhteisön talousarviosta rahoitettavan ulkopuolisen tuen alalla tehtäviä hankintoja, lukuun ottamatta komission eduksi tehtäviä julkisia palveluhankintoja, joihin sovelletaan tavanomaista järjestelmää. 39 Luonnollisesti kaikkiin niihin yhteisön varoista (yleisestä talousarviosta, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta, Euroopan kehitysrahastosta) ja yhteisön ohjelmista (kuten PHARE-, TACIS- ja MEDA-ohjelmista ja vastaavista) rahoitettaviin hankintoihin, joihin ei sovelleta ja julkisten hankintojen direktiivejä, pääperiaatteita, erityisesti avoimuuden sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteita. erityissääntöjä sovelletaan tekemisen 5. 36 Näitä hyvin laajoja velvoitteita täsmennettiin äskettäisillä varainhoitoasetuksen muutoksilla, ja niitä täsmennetään edelleen muilla muutoksilla, joita komissio aikoo esittää edellä mainittujen poikkeuksien kartoittamiseksi niiden tulkinnan rajaamista varten. Komission toimien tavoitteena on tehostaa varainhoitoa ottaen huomioon hankkeen SEM 2000 yhteydessä annetut suuntalinjat. Päätöslauselma 21. 12. 1977 yhteisön talousarviosta neuvoston asetuksella muutettuna, No 2335/95, 18. 9. 1995 (EYVL No L 240, 7. 10. 1995) 41 5. 37 Tämän oikeudellisen kehyksen tarkoituksena on kilpailua edistämällä tehostaa yhteisöjen ja yhteistyörahastojen yleisen talousarvion käyttöä. Siten asianomaisten yksiköiden on pyrittävä noudattamaan sitä mahdollisimman tarkasti. Komissio haluaa tietää, riittävätkö suunnitellut toimenpiteet takaamaan yhdenvertaiset mahdollisuudet osallistua sekä toimielinten että muiden elinten tai kolmansien maiden yhteisön ohjelmien perusteella ja yhteisön varoin tekemiin hankintoihin. Tässä yhteydessä, on syytä kiinnittää huomiota siihen, että yhteisön budjettiin liittyvän, kolmansiin maihin kohdistuvan taloudellisen avun tulisi myös olla samalla tavalla tiettyjen vaatimusten alaisuudessa, kuten esimerkiksi mahdollisuudet pistokokein ja viime kädessä rangaistuksin ehkäistä muita väärinkäytöksiä. V Julkiset hankinnat ja sosiaaliset näkökohdat tasoa työllisyyden ja sosiaalisen 5. 38 Euroopan unionin sosiaalipolitiikalla edistetään suojelun korkeaa (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artikla), työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, miesten ja naisten välistä tasa-arvoa, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamista, elinolojen ja työolojen parantamista, terveydenhuollon korkeaa tasoa, hyvälaatuista opetusta ja koulutusta sekä vammaisten ja muiden epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien sosiaalista sopeutumista. työllisyyden joutua hankintoja ja -yksiköt saattavat tehdessään 5. 39 Hankintaviranomaiset toteuttamaan erilaisia sosiaalipoliittisia näkökohtia, jolloin julkiset hankinnat voivat olla merkittävä taloudellisen toiminnan ohjauskeino. Tätä tilannetta kuvaavina esimerkkeinä liittyvät oikeudelliset voidaan mainita rakennusurakkasopimuksen velvoitteet, toteuttamispaikassa, sekä niin sanotut "myönteiset toimet" eli julkisen hankinnan käyttö suppea jonka ei voida kohtuullisesti olettaa pystyvän hankintasopimus suojatyöpajalle, tuottavuustason omaavien kilpailemaan perinteisten kaupallisten, yritysten kanssa. työolojen on tavanomaisen suojaamiseen soveltaminen esimerkiksi pakollista antamalla saavuttaa keinona asetettu tavoite, joiden ja 5. 40 Näissä tilanteissa sovelletaan sekä Euroopan yhteisön perustamissopimukseen että direktiiveihin perustuvaa oikeudellista kehystä. Sen vuoksi julkisia hankintoja koskevien direktiivien voimaantulosta alkaen on jatkuvasti kysytty, voidaanko ja pitääkö näihin sosiaalisiin tavoitteisiin pyrkiä, ja kuinka laajasti, kun otetaan huomioon ne erityisrajoitukset, joita direktiiveissä on asetettu, jottei sosiaalisten tavoitteiden olemassaoloa kyseenalaistettaisi. osallistuminen 5. 41 Tietyt kaikkiin direktiiveihin sisältyvät määräykset antavat ensimmäisen mahdollisuuden edistää sosiaalisia tavoitteita, koska niiden perusteella voidaan estää hankintoihin niiden sellaisilta yrittäjiltä, ammattimoraalia heikentävästä rikkomuksesta ja jotka ovat toiminnassaan tehneet vakavaan virheen. Sama koskee luonnollisesti rikkomusta tai vakavaa virhettä, joka johtuu sosiaalisia tavoitteita edistävän lainsäädännön rikkomisesta. Näissä tapauksissa edellä mainitut määräykset välillisesti mahdollisuuden edistää sosiaalisia tavoitteita jättämällä sopimuksentekomenettelyjen ulkopuolelle ne ehdokkaat, jotka eivät ole noudattaneet asianmukaista lainsäädäntöä. hankintaviranomaisille tuomittu antavat jotka siis on 42 5. 42 Toinen mahdollisuus toteuttaa sosiaalisia tavoitteita on asettaa tehtyjä julkisia hankintoja koskevien sopimusten toteuttamisen edellytykseksi sellaisten sosiaalisten velvoitteiden noudattaminen, joiden tarkoituksena voi olla esimerkiksi naisten työllisyyden edistäminen tai tiettyjen epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien suojaaminen. Tätä varten kyseisen edellytyksen tarkistettava sopimuksentekomenettelyn ulkopuolella (katso tuomioistuimen Beentjes-tuonûo sekä komission tiedonanto julkisten hankintojen sosiaalisista ja alueellisista näkökohdista40 ). Luonnollisesti sallitaan ainoastaan sellaiset toteuttamisedellytykset, jotka eivät suoraan tai välillisesti syrji muiden jäsenvaltioiden tarjoajia. Lisäksi on taattava asianmukainen avoimuus mainitsemalla näistä edellytyksistä hankintoja koskevissa ilmoituksissa tai sopimusasiakirjoissa. täyttyminen olisi tarjoajien tarkasteltaessa 5. 43 Sen sijaan direktiivien määräysten perusteella ei voida nykyisin ottaa huomioon sosiaalisia kysymyksiä sopivuutta taloudellisia, rahoituksellisia tai teknisiä ominaisuuksia koskevilla valintaperusteilla eikä tehtäessä sopimuksia sellaisilla hankintaperusteilla, joiden on vastattava hankinnan kohteena olevaan suoritteeseen kiinteästi kuuluvia taloudellisia ominaisuuksia. On vielä syytä mainita direktiivien soveltamisen kynnysarvon alittavista hankinnoista, että ostavat elimet voivat asettaa etusijalle sosiaalisia sopimuksentekoperusteita, jos ne laajennetaan koskemaan syrjimättömästi kaikkia yhteisön oikeussubjekteja, joilla on samat ominaisuudet. tai ehdokkaiden 5. 44 Tässä yhteydessä on pohdittava ensinnäkin sitä, onko tarpeen selkiyttää tulkitsevilla tiedonannoilla niitä mahdollisuuksia yhteisön tason ja kansallisen tason sosiaalipoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi, joita julkisia hankintoja koskeva oikeus. Sen jälkeen on mietittävä, vastaavatko nämä antaa asianomaisille ryhmille mahdollisuudet esille tulleita tarpeita riittävästi, vai tarvitaanko muita toimenpiteitä julkisia hankintoja koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiselle asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja samalla rehellisen kilpailun takaamiseksi. VI Julkiset hankinnat ja ympäristö ensiksi Euroopan yhtenäisasiakirjalla 5. 45 Ympäristönsuojelupolitiikasta on tullut yksi tärkeimmistä politiikoista yhteisön tasolla, yhteisön perustamissopimukseen tehtyjen muutosten ja sitten Maastrichtin sopimuksen kautta. On annettu enemmän kuin 200 säädösasiakirjaa, jotka koskevat muun muassa ilmakehän, vesien ja maaperän saastumisen tuotteiden torjuntaa, turvallisuusstandardeja, toimintojen ympäristöllisten vaikutusten arviointia sekä luonnonsuojelua. Lisäksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 r artiklassa määrätään, että ympäristönsuojelun vaatimukset on sisällytettävä muiden yhteisön politiikkojen määritelmiin ja toteuttamiseen. Jotkut jäsenvaltiot ovat osaltaan kehittäneet jo hyvin pitkälle kehittyneitä ympäristönsuojelupolitiikkoja. jätehuoltoa, Euroopan Komission tiedonanlo, 22. 9. 1989, COM (89) 400 final, EYVL No C 311, 12. 12. 1989. 43 on (ja että tiettyjen huomattu, erityisalalla jäsenvaltioissa 5. 46 Tällä niiden päästömääräyksissä) ollaan liittämässä ympäristönsuojelunäkökohdat yhä tiiviimmin osaksi julkisten hankintojen käytäntöjä. Näillä hankinnoilla voi suuruutensa vuoksi olla hyvin merkittäviä vaikutuksia tiettyihin taloudellisiin toimintoihin ja jopa ratkaiseva merkitys tuotteiden kaupalliselle kehittämiselle. Tanskan hallitus on esimerkiksi äskettäin vahvistanut toimintasuunnitelman julkisten hankintojen alan "vihreää" politiikkaa varten. Myös muut jäsenvaltiot tutkivat mahdollisia toimenpiteitä "vihreiden" tuotteiden ja palvelujen ostamisen edistämiseksi. Lisäksi OECD on äskettäin antanut hallitusten suoritusten parantamista ympäristönsuojelun alalla koskevan suosituksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden ja erityisesti hallitusten on otettava käyttöön ja toteutettava ympäristöä suojelevia tavaroiden ja palveluiden ostopolitiikkoja. 41 5. 47 Julkisten hankintojen alan direktiivien soveltaminen jättää viranomaisille liikkumavaraa ympäristösuojelun edistämiseksi. Tätä varten on epäilemättä aiheellista selventää nykyisen lainsäädännön yleisten määräysten tarjoamia mahdollisuuksia siten, että näiden mahdollisuuksien rajoja. ympäristönäkökohdat huomioon, tarkentaen samalla otetaan kuten myös 5. 48 Ensinnäkin, toteuttaminen, ympäristönsuojelu voidaan taata erityislainsäädännöllä, jota rikkova yrittäjä syyllistyy tai vakavaan virheeseen ammatillista moraaliaan heikentävään rikkomukseen ammattitoiminnassaan. Näissä tapauksissa hankintaviranomaiset ja -yksiköt voivat direktiivien mukaan jättää hankintojen ulkopuolelle kaikki sääntöjä rikkoneet yrittäjät. näkökohtien sosiaalisten 5. 49 Toiseksi ympäristöarvojen suojelu voi perustua teknisiin eritelmiin, jotka koskevat hankintojen kohteena olevien rakennusurakoiden, tavaranhankintojen ja palvelujen ominaisuuksia, eli niihin teknisiin eritelmiin, jotka ostavien elinten on mainittava hankintojen yleisissä asiakirjoissa ja joita tarjoajien on direktiivien mukaisesti noudatettava. On siis pyrittävä kehittämään yhteisiä eurooppalaisia standardeja tai teknisiä eritelmiä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon ja edistää ympäristönäkökohtia samalla välttäen ottamasta käyttöön liian erilaisia perusteita, joilla voi olla kielteisiä vaikutuksia sisämarkkinoiden toimintaan. Esimerkkinä voidaan mainita yhteisön ekomerkintä yhteisine sääntöineen. Joka tapauksessa ostavat elimet voivat jo nyt kannustaa yrityksiä aktiivisiin toimiin ympäristön hyväksi siten, että nämä sisällyttävät hankintoihinsa - eivätkä jätä niiden ulkopuolelle, kuten joskus on tehty - sellaisia tarjottuja tuotteita, jotka sisältävät kierrätettäviä osia tai materiaaleja silloin, kun näiden sopimusasiakirjojen vaatimuksia. tekniset ominaisuudet vastaavat tuotteiden 5. 50 Kolmanneksi direktiivien määräysten perusteella voidaan tietyissä tapauksissa sisällyttää ympäristösuojelun tavoite sopimuksen saajaehdokkaiden valintaperusteisiin. taloudellisia, Näiden perusteiden on sisällyttää teknisiä ominaisuuksia, rahoituksellisia ja ympäristönäkökohtia yksittäisten hankintojen edellytysten mukaan. selvittää ja siten niihin voidaan tarkoituksena ehdokkaiden OECD neuvoston suosilus C (596) 39/final, 20. 2. 1996. 44 5. 51 Neljänneksi ympäristönäkökohdat voisivat sopimuksentekovaiheessa vaikuttaa taloudellisesti edullisimman tarjouksen määrittämiseen. Tämä on kuitenkin mahdollista ainoastaan silloin, kun viittaus näihin ympäristönäkökohtiin mahdollistaa hankinnan ja kun kohteena olevan hankintaviranomaiset tai -yksiköt hyötyvät siitä suoraan. Direktiivien mukaiset kynnysarvot alittavissa hankinnoissa sopimukset voidaan tehdä ympäristönäkökohtien perusteella, jos nämä hankinnat ovat syrjimättömästi avoimet kaikille yhteisön tarjoajille vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukaisesti. edullisuuden mittaamisen taloudellisen suoritteen 5. 52 Viidenneksi voivat ostavat elimet taata ympäristönäkökohtien huomioon ottamisen sopimuksen saajille sopimuksessa määrättyjen toteuttamisehtojen avulla. Toisin sanoen hankintaviranomainen voi pyytää toimittajalta, jonka tarjouksen se on hyväksynyt, että sopimuksen kohteena oleva suorite toteutetaan noudattaen tiettyjä ympäristön tarkoitettuja vaatimuksia. Nämä edellytykset eivät tietenkään saa olla syrjiviä eivätkä vaikuttaa mitenkään sisämarkkinoiden järjestelmien moitteettomaan toimintaan. Lisäksi on varmistettava, että hankintoihin osallistujat ovat hankinnoista julkaistujen ilmoitusten tai sopimusasiakirjojen kautta saaneet riittävästi tietoa näiden ehtojen olemassaolosta. Lopuksi tarjoajan valmiudet toteuttaa sopimus näiden ehtojen mukaisesti olisi tarkastettava erillään sopimuksentekomenettelyistä. suojelemiseksi 5. 53 Edellä esitettyjen mahdollisuuksien rajoissa komissio pitää erittäin suotavana, että jäsenvaltiot tai hankintaviranomaiset antavat sille tietoja kokemuksistaan siitä, miten nämä ottavat ympäristönäkökohdat huomioon hankinnoissaan. Komission toimenpiteitä viidennessä on ympäristöseikkojen nivomiseksi osaksi julkisia hankintoja ilman, että samalla aiheutetaan häiriöitä sisämarkkinoiden joustavalle toiminnalle. ympäristöohjelmassaan tarvittavan todettu VII Puolustusalan julkiset hankinnat sisämarkkinoiden 5. 54 Vuonna 1990 Euroopan unionin puolustusministeriöiden puolustushankintoihin käyttämä rahasumma nousi 65 miljardista yhteensä 70 miljardiin ecuun. Vaikka suuri osa hankinnoista (noin kolmannes) kuuluu jo julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan, tämän alan hankintojen avautumisen tarjoamia etuja ei vielä ole täysimittaisesti hyödynnetty. Komissio teki vuonna 1992 selvityksen toistaiseksi aiheutuvista toteutumattomien puolustushankintojen kustannuksista, mukaan lukien sotilaallista varustautumista koskevat hankinnat. Selvitys osoitti, että alalla voidaan päästä huomattaviin säästöihin (5-11 miljardia ecua vuonna 1990 tilanteen mukaan). Komissio suhtautuu myönteisesti kaikkiin aloitteisiin, joiden tavoitteena on edistää kilpailua puolustushankintojen alalla. Suorien säästöjen lisäksi tämä kilpailu tuo tuotantosarjojen pidentyessä mittakaavaetuja ja kilpailukykyä puolustushankintojen alalla. Keskustelun edistämiseksi komissio on julkaissut äskettäin tiedonannon otsikolla "Euroopan puolustukseen liittyvän teollisuuden haasteet - toimet Euroopan tasolla"42. Koska puolustusteollisuus on lähes yksinomaan riippuvainen julkisesta vallasta, tämä tiedonanto käsittelee laajasti julkisten hankintojen ongelmaa. vahvistaa pitkällä eurooppalaisen teollisuuden Euroopassa aikavälillä johdosta Komission tiedonanto 24. 1. 1996, COM (96) 10 final. 45 Kilpailukykyinen Euroopan puolustusteollisuus on kuitenkin välttämätön eurooppalaisen identiteetin takaamiseksi turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa. Siksi on tarpeen ottaa huomioon alan erityisluonne. Tämä saattaa aiheuttaa tiettyjä muutoksia "julkisten hankintojen direktiivien" menettelyihin. Lisäksi on otettava huomioon Länsi- Euroopan Unionin sekä muiden vastaavien asevarusteluyhteistyön alalla toimiva elinten aloitteet. VIII Julkiset hankinnat ja kuluttajapolitiikka Julkisiin hankintoihin 5. 55 johdonmukainen liittyvien sääntöjen soveltaminen on omiaan parantamaan kaikin puolin sisämarkkinoiden toimintaa ja tätä kautta hyödyntämään myös kuluttajia, jotka entistä edullisemmin pääsevät nauttimaan parempilaatuisista palveluista ja muista hankintojen avulla luotavista hankkeista. Tässä yhteydessä onkin syytä kiinnittää myös kuluttajan asemaan julkisissa hankinnoissa ja siihen liittyvässä politiikassa. Parempi vuorovaikutus kuluttajajärjestöjen kanssa olisikin paikallaan julkisia hankintoja kehitettäessä. tehokas ja XI Kysymykset 1. 2. 3. 4. 5. Pitääkö mielestänne yleistä tiedonsaantia varten laatia käytännön ohjekirja, jossa pk-yrityksille selvitetään keinoja valmistella osallistumista julkisiin hankintoihin, sekä tulkitsevia asiakirjoja näitä yrityksiä erityisesti kiinnostavien direktiivien soveltamisesta? Mitä aiheita näissä asiakirjoissa olisi mielestänne erityisesti käsiteltävä? Koska jotkut komission tukemat verkostot antavat jo lisätietoa julkisista hankinnoista erityisesti pk-yrityksille, pitäisikö näiden verkostojen toimintaa vahvistaa, ja jos pitäisi, miten? olette suunnitelluista (TED-tietokannan Mitä mieltä mukauttaminen sekä Internetin, julkisten hankintojen alan yhteisen sanaston ja vakiolomakkeiden käyttö), joilla voitaisiin tehostaa pk-yrityksille suunnattua tiedottamista erityishankinnoista? Onko tähän tarkoitukseen mielestänne olemassa muita vaihtoehtoja, joita voitaisiin selvittää? vaihtoehdoista Onko ETEY tarkoituksenmukainen väline pk-yritysten välisen yhteistyön edistämiseksi, erityisesti valtioiden rajat ylittävien julkisten hankintojen osalta? Onko mielestänne muiden yhteisön tason toimien käynnistäminen tarpeen erityisesti alihankinnan ja maksujen määräaikojen suhteen, jotta pk-yritykset osallistuisivat laajemmin julkisiin hankintoihin? Jos on, mitä nämä toimet ovat? Esimerkiksi pitäisikö harkita pakollisia maksumääräaikoja, jonka jälkeen seuraa suoraan velvollisuus korvata vahingot ja muut menetetyt taloudelliset intressit? 46 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. Mitkä ovat mielestänne parhaat keinot pk-yritysten tukipalveluverkostojen kehittämiseksi? Minkälaisia palveluja näiden verkostojen olisi erityisesti tarjottava? Missä määrin komission antamiin valtuuksiin perustuva eurooppalaisten standardointielinten (CENin, CENELECin ja ETSIn) standardointipolitiikka on mielestänne auttanut poistamaan esteitä julkisten hankintojen avaamiselta? Mille tuotealoille olisi annettava etusija päätettäessä uusien eurooppalaisten standardien antamisvaltuuksista? Tiettyjä yksityisen sektorin ilmaisemia huolenaiheita käsiteltiin jo tämän luvun Euroopan laajuisia verkkoja koskevassa osassa. Ovatko kyseisiä määräyksiä koskevat selvennykset riittäviä, vai tarvitaanko uusia kirjallisia suuntaviivoja tiedonanto) direktiivien soveltamisesta Euroopan (esimerkiksi laajuisia verkkoja koskeviin hankintoihin tai muihin suuriin hankkeisiin? tulkitseva Onko tiedossanne muita sopimuksentekomenettelyihin liittyviä kysymyksiä, jotka vaativat selventämistä tai ratkaisuja, jotta voitaisiin helpottaa yksityisten yritysten osallistumista Euroopan laajuisiin verkkoihin tai muihin julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestelyihin? Katsotteko, että rakennerahastojen hallinnon tehostamiseksi jäsenvaltioiden ja hankintaviranomaisten olisi julkistettava suhteellisen laajalti tiedot siitä, että Euroopan unionin yhteisrahoittamien hankkeiden hankinnoissa on saavutettu paras hinta-laatu-suhde? Olisiko hyödyllistä vaatia toimivaltaisia kansallisia virkamiehiä allekirjoittamaan henkilökohtainen vakuutus siitä, että tietyssä hankkeessa on saavutettu paras hinta-laatu-suhde ja että julkisten hankintojen sopimuksentekosääntöjä on noudatettu? Onko olemassa muita tapoja tehostaa julkisten hankintojen ja rakennerahastojen käytön tehokasta valvontaa? Katsotteko, että unionin varoja vastaanottavat hankintaviranomaiset olisi alistettava todistusmenettelylle, jotta voidaan taata sopimuksentekojärjestelmän tehokkuus? Katsotteko, että olisi tarpeen ja tehokasta, että riippumaton kansallinen viranomainen sellaisissa hankinnoissa, joihin myönnetään yhteisön varoja, ja tarvittaisiinko tätä tarkoitusta varten tukea? hankintaviranomaisten menettelyjä valvoisi 47 16. Millä muilla keinoin tehostaa voitaisiin hankintojen sopimuksentekomenettelyjä koskevien sääntöjen soveltamista? Millä tasolla (yhteisön tasolla, kansallisella tasolla vai hankintaviranomaisten tasolla) näitä keinoja olisi toteutettava? Riittävätkö yhteisön toimielinten tai muiden elinten tekemiä taikka kolmansien maiden eri ohjelmien perusteella ja yhteisön varoin tekemiä hankintoja koskevat määräykset mielestänne takaamaan, että kaikki näistä hankinnoista kiinnostuneet pääsevät tasapuolisesti osallistumaan niihin? julkisten 17. 18. 19. Onko mielestänne tarpeen selventää esimerkiksi tulkitsevalla tiedonannolla julkisia hankintoja koskevan oikeuden tarjoamia mahdollisuuksia yhteisön tason ja kansallisen tason sosiaalipoliittisten tavoitteiden toteuttamiseksi? Ovatko nämä mahdollisuudet riittävät olemassa oleviin tarpeisiin vastaamiseksi? Jos eivät, mihin toimenpiteisiin pitäisi mielestänne ryhtyä, jotta taattaisiin sosiaalipolitiikan tavoitteiden toteuttaminen sovellettaessa julkisia hankintoja koskevia yhteisön sääntöjä, taaten samalla rehellinen kilpailu? Onko mielestänne työturvallisuus- ja työterveysvelvoitteet otettu riittävästi huomioon valmisteltaessa hankintailmoituksia ja sopimusasiakirjoja? Mitä parannuksia ehdotatte? 20. Mitä kokemuksia teillä on kannustamisesta yhteisön direktiivien mukaisiin "vihreiden" tuotteiden ja palvelujen hankintoihin? Pidättekö tarpeellisena, että komissio selventää mahdollisuuksia sisällyttää ympäristönsuojelunäkökohtia "julkisten hankintojen direktiivien" soveltamiseen (esimerkiksi komission tiedonannolla)? 21. Riittävätkö tavoitteiden tarjotut mahdollisuudet mielestänne asetettujen saavuttamiseen? Jos eivät, mitä toimenpiteitä voitaisiin mielestänne harkita, jotta julkisia hankintoja koskevia yhteisön sääntöjä sovellettaessa parhaiten taattaisiin ympäristönsuojelu ja samalla rehellinen kilpailu? Voitaisiinko tässä yhteydessä että tarkoituksenmukaisena ympäristömerkki sisällytettäisiin julkisten hankintojen yleisissä asiakirjoissa mainittaviin teknisiin eritelmiin tai että "Environmental Management and Audit Scheme" sisällytettäisiin valintaperu stei siin? toimenpiteenä, -järjestelmään rekisteröinnin hakeminen harkita 22. Pitäisikö puolustusalan hankinnat saattaa julkisten hankintojen piiriin? 48 6. JULKISET HANKINNAT KOLMANSISSA MAISSA Maailman kauppajärjestön WTO:n uuden julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) tultua voimaan julkisten hankintojen globalisoituminen on päässyt hyvään tähän vauhtiin. Yhteisön yritysten on pystyttävä määrätietoisesti vastaamaan haasteeseen. Koska kansainvälinen kilpailu kovenee koko ajan, onnistuminen riippuu innovatiivisuudesta ja kilpailupanosten kansainvälisyydestä. Hankintojen avautumista on aktiivisesti edistettävä: on välttämätöntä luoda jatkuva ja rakentava vuoropuhelu yhteisön asianomaisten tahojen kanssa, jotta löydettäisiin uusia kaupallisia markkina- alueita ja pystyttäisiin määrittämään myöhempien neuvottelujen tavoitteet. Tätä varten komissio kehottaa jäsenvaltioita ja asianomaisia tahoja ilmoittamaan komissiolle tietyissä hankinnoissa. kaikista niistä mahdollisista ongelmista, joita havaitaan Komissio kehottaa myös esittämään ratkaisuja erityisesti niiden hankintojen osalta, joiden avaamista koskevista sopimuksista neuvotellaan parhaillaan. Assosioituneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden valmistaminen unionin jäsenyyttä varten on yksi ensisijaisimmista tavoitteista. Komission valkoisessa kirjassa esitetään sisämarkkinoiden suuret poliittiset linjat, erityisesti julkisten hankintojen osalta. Komissio ja jäsenvaltiot ovat jo työskennelleet ahkerasti luodakseen perustan tehokkaalle julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmälle. Nämä ponnistelut on moninkertaistettava. On erittäin tärkeää varmistaa parhaita käytäntöjä koskeva koulutus julkisten hankintojen alalla sekä vaivaton oikeudellisten neuvojen saanti. Yhdenmukaisesti komissio pyrkii kehittämään yhteyksiä Välimeren maiden kanssa sekä myös sopimuskumppaneiden Turkin, Marokon ja Tunisian kanssa, ottaen huomioon mahdollisuudet saattaa julkiset hankinnat osaksi yhteistyötä. I. Mahdollisuus osallistua julkisiin hankintoihin maailmanlaajuisesti - Euroopalle edullinen uusi asema Euroopan unionin hankintojen lisättyä vapauttamista on mahdollisimman 6. 1 pitkälle pidettävä mallina kaikissa muissa maissa, jotta saadaan maksimoitua se hyöty, jonka yhteisön yritykset saavat julkisten hankintojen avaamisesta kilpailulle. Euroopan unioni tärkeimpien kauppakumppaniensa kanssa, ensiksi allekirjoittamalla ensimmäisen GATTin julkisia hankintoja koskevan sopimuksen vuonna 1979 ja sen jälkeen sopimuksen Euroopan talousalueesta (ETA), Eurooppa-sopimukset ja viimeksi WTO:n sopimuksen julkisista hankinnoista Uruguayn kierroksen yhteydessä. vapauttamista hankintojen edistänyt julkisten on WTO:n julkisia hankintoja koskeva sopimus 6. 2 tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1996. Euroopan unionin lisäksi sopimuksen osapuolina ovat Yhdysvallat, Kanada, Japani, Israel, Etelä-Korea, Norja ja Sveitsi. Aruba ja Liechtenstein ovat äskettäin liittyneet sopimukseen. Singaporen liittymistä valmistellaan parhaillaan. 49 Julkisia hankintoja koskevan sopimuksen soveltamisala ulottuu alempien hallinnon tasojen (kuten liittovaltioiden osavaltioiden, maakuntien ja kaupunkien) sekä tietyillä erityisaloilla (sähkö- ja vesihuollon, kaupunkiliikenteen, satamien ja lentoasemien ylläpidon alalla) toimivien hankintayksiköiden tekemiin sopimuksiin. Kun vuoden 1979 sopimuksen soveltamisala rajoittui vain tavarahankintoihin, kuuluu uuden GPA- sopimuksen soveltamisalaan myös rakennusurakat ja palveluhankinnat. Merkittävää on myös toimittajille annettu mahdollisuus kysenalaistaa sellaiset sopimusmenettelyt, joissa heitä on syrjitty. Komissio arvioi, että uusi GPA-sopimus avaa kansainväliselle kilpailulle vuosittain n. 450 miljardin ecun arvoiset markkinat. Nämä markkinat ovat lähes kymmenkertaiset vuoden 1979 sopimukseen verrattuna. 6. 3 Tämän vuoden alussa on kumottu useita sellaisia kolmansien maiden syrjiviä määräyksiä, jotka jättivät yhteisön yritykset ulkopuolelle valtavien summien arvoisista julkisista hankinnoista. Alalla on avautunut uusia markkina-alueita, kuten pankkipalvelut ja raskas tekniikka. Yhdysvalloissa liittovaltion hallitus ja 39 osavaltiota 50:stä (muun muassa Kalifornia, New York, Teksas, Illinois ja Florida) ovat kumonneet suurimman osan lainsäädännön syrjivistä, kotimaisuutta suosivista "Buy American" -määräyksistä, joista osa oli peräisin 1930-luvulta. Euroopan unionin yrityksille on siten avautunut uusia markkina-alueita vuosittain noin 100 miljardin ecun arvosta. Sopimus julkisista hankinnoista merkitsee myös huomattavaa etenemistä kohti Kaakkois-Aasian julkisten hankintojen avautumista. Japani on hyväksynyt sen, että sopimuksen alaan kuuluvat sen 47 prefektuurin tekemät hankinnat, jotka muodostavat suurimman osan julkisista hankinnoista, erityisesti ja vesirakennusalalla. Etelä-Korea alkaa soveltaa sopimusta vuonna 1997. Siellä yhteisön yritykset voivat tehdä tarjouksia koko julkisen sektorin alalla ilman aiemmin vaadittuja paikallisten sopimuksia pakollisia voimavarojen käytöstä. rakennusalalla sekä vastakaupoista teknologian siirrosta, tie- tai 6. 4 Vielä riittää kuitenkin tehtävää. Vaikka tähän päivään mennessä on jo saavutettu merkittäviä edistysaskelia, kaikkia tarjouksen tekemisen rajoituksia ei vielä ole poistettu: julkisia hankintoja koskevan sopimuksen allekirjoittaneissa maissa on vielä jäljellä huomattavia rajoituksia, minkä vuoksi yhteisö on joutunut soveltamaan vastavuoroisuusperiaatetta. Lisäksi nykyinen useammankeskinen julkisia hankintoja koskeva sopimus halutaan muuttaa yleiseksi monenväliseksi sopimukseksi. Tämä edellyttää sitä, että useiden maiden on vielä liityttävä sopimukseen. Siltä osin kuin Euroopan unioni yleensä on avoin kolmansien maiden toimittajille, on yhteisön yritysten edun mukaista, että Euroopan unioni pyrkii neuvotteluissa näiden maiden kanssa sopimaan hankintojen täydellisestä ja vastavuoroisesta vapauttamisesta. on siten avata julkisia hankintoja hankintoja tavoitteena Ensisijaisena 6. 5 lisää maailmanlaajuisesti. Tämä toteutetaan ensinnäkin WTO:n monenvälisessä kehyksessä sen laajentamalla koskevan allekirjoittajina olevien maiden välillä ja siten, että muut maat tähän sopimukseen. Periaatteeksi olisi otettava, että WTO:n tulevien jäsenehdokkaiden, kuten Kiinan ja Taiwanin, on liityttävä julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen, tarvittaessa siirtymäkauden jälkeen (Taiwan on jo jättänyt ehdokashakemuksen). Komissio kannustaa voimakkaasti nykyisiä WTO:n jäseniä ja erityisesti sopimuksen liittymään julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen. Vaikka tarkkailijajäseniä toimenpiteet ensisijaisesti perustuvat WTO:n monenväliseen lähestymistapaan, on soveltamisalaa liittyvät sopimuksen 50 sopimuksiin kaikkien WTO:n otettava huomioon myös kahdenväliset neuvottelut. Kahdenkeskisin neuvotteluin tulisi pyrkiä sattaamaan läpinäkyvyys, avoimuus ja muutoksenhakumenettelyt myös osaksi näitä sopimuksia. Lopullisena tavoitteen on pidettävä yhdenvertaisen kansallisen tehokasta soveltamista kohtelun saavuttamista sekä suosittuimmuuslausekkeiden kaikkin jäsenmaiden välillä. Komissio pyrkii hyödyntämään mainitun kansainvälisen sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia, ja on jo aloittanut hankkeet kaikenlaisten syrjivien toimenpiteiden yms. ehkäisemiseksi. Tällä tasolla komissio on jo käynnistänyt neuvottelut Sveitsin ja Etelä-Korean kanssa. Komissio pyrkii samoin takaamaan Euroopan unionin toimittajille pääsyn osallistumaan Välimeren alueen hankintoihin. Jatkettaessa yhteisön ja Välimeren maiden välisen vapaakauppa-alueen perustamiseksi 2000-luvun alusta lukien annetun Barcelonan julistuksen voimassaoloa tehtiin WTO:n sopimuksen 24 artiklan mukainen assosiointia koskeva Euro-Välimeri-sopimus Israelin kanssa. Tätä sopimusta täydentää kaksi muuta julkisia hankintoja koskevaa sopimusta, joita ei vielä ole vahvistettu, mutta joiden laajentaa julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen perustuvan tavoitteena on vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti ia avata allekirjoittajaosapuolen teletoiminnan alan hankinnat. Lisäksi on tehty Turkin kanssa tulliliittoa koskeva sopimus, jonka tavoitteena on tulevaisuudessa avata julkisia hankintoja vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti. Myös Marokon ja Tunisian kanssa tehdyt tähän lähestymistapaan. Euro-Välimeri-sopimukset tarjousten määrää assosiointia perustuvat tehtävien koskevat tietoa tuoretta ensi käden 6. 6 Eurooppalaiset yritykset ovat jo hyvin tietoisia niistä vaikeuksista, joita esiintyy tehtäessä tarjouksia kolmansiin maihin. Kuten komission tiedoksiannossa43 on jo todettu, hankintojen avaamisen tehokkaan strategian määrittämiseksi komissiolla on oltava käytössään toimittajien kolmansissa maissa kohtaamista vaikeuksista sekä siitä, miten Euroopan etua eniten haittaavista esteistä päästään eroon. Olisi hyödyllistä saada täsmällisiä esimerkkejä yritysten käytännön kokemuksista. Uusi interaktiivinen tietokanta Internetin yhteydessä avaa komissiolle mahdollisuuksia saada suoraan yrityksiltä tietoja markkinoille pääsyyn liittyvistä ongelmista. Tämä parantaa komisison mahdollisuuksia puuttua ongelmiin entistä paremmin. Osallistumisvaikeuksien kartoittamiseksi ja kolmansien maiden kanssa käytävien seuraavien neuvottelujen tavoitteiden määrittämiseksi komissio on aloittanut laajan selvityksen julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmistä 19:ssä Aasian, Lähi-Idän ja latinalaisen Amerikan maassa. Tämän selvityksen tulokset julkistetaan pian. Kaikkeen asianomaisten eurooppalaisten tahojen osallistumiseen suhtaudutaan myönteisesti. Hankintojen avautuminen tällä tavalla on kuitenkin vasta puoli voittoa. 6. 7 Sopimukset ovat hyödyllisiä vasta, kun niitä tosiasiallisesti sovelletaan. Komissio ryhtyy siis toimenpiteisiin huolehtiakseen julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tehtävässä komissiolla on sen tosiasiallisesta edustustoverkosto kolmansissa maissa. Tarvittaessa komissio ei epäröi turvautua julkisia hankintoja koskevan sopimuksen mukaisiin neuvottelumenettelyihin. Jos neuvottelut epäonnistuvat, yhteisö voi joutua käyttämään WTO:n menettelyjä erimielisyyksien ratkaisemiseksi. toteuttamisesta Tukenaan tässä dok. COM (96) 53 final 51 sopimuksen määräyksiä 6. 8 Kilpailu ei kuitenkaan ole yksipuolista ponnistelua. Yhteisö ja jäsenvaltiot voivat osaltaan asettaa kilpailun toimimiseksi tarvittavia edellytyksiä, mutta myös eurooppalaisten yritysten on oltava valmiit kohtaamaan kova kilpailu jo nyt julkisia soveltavien kolmansien maiden hankintoja koskevan toimittajien sopimuksia Euroopan unionin alueella. taholta, Toimittajien olisi ajoissa pyrittävä mahdollisimman monille julkisia hankintoja koskevan sopimuksen niille avaamille kaupallisille markkina-alueille voidakseen lisätä vientiään kolmansiin maihin julkisista ja vahvistaa osuuttaan näissä maissa hankinnoista. Onnistuvat yritykset ovat siten loogisesti ajatellen niitä, jotka pystyvät sopeutumaan muutokseen ja etsimään uusia markkina-alueita, kun taas paikoilleen jäävät yritykset ovat huonommassa asemassa. jotta ne saisivat tehtävistä II. Perustan Euroopan maissa sekä Välimeren maissa luominen hankintojen avautumiselle Keski- ja Itä- tasavallan, Slovakian Eurooppa-sopimusten voimaantulosta lukien ovat WTO:n sopimuksen 24 6. 9 artiklan mukaisesti Unkarin, Puolan, Tsekin tasavallan, Bulgarian, Romanian, Slovenian (ja pian myös Baltian maiden) toimittajat päässeet osallistumaan Euroopan unionin tarjouskilpailuihin. Kymmenen vuoden siirtymäkauden jälkeen Euroopan unionin alueelle sijoittautuneet toimittajat voivat osallistua myös assosioituneiden maiden tärkeää, että assosioituneiden maiden toimittajat vastaavat Euroopan unionin julkisiin hankintoihin osallistumisen asettamaan haasteeseen. Assosioituneiden maiden on myös edistettävä kilpailukykyään kyetäkseen siirtymäkauden jälkeen tosiasialliseen kilpailuun yhteisön yritysten kanssa kansallisten tarjouskilpailumenettelyjen mukaisesti. Komissio ponnistelee myös suhteiden tiivistämiseksi Välimeren ympäristön maiden kanssa. Tässä tehtyjen sopimusten yhteydessä se tutkii Turkin, Marokon ja Tunisian kanssa mukaisesti keinoja, joiden avulla näitä maita voidaan auttaa kehittämään julkisten hankintojen tekemiseen liittyviä käytäntöjään. tarjouskilpailuihin. On siis ehdottoman yhteisön koskevaan sisämarkkinoita Yksi Euroopan unionin tärkeimmistä haasteista on auttaa Keski- ja Itä- 6. 10 Euroopan maita (KIE-maita) valmistautumaan unionin jäsenyyteen. Yksi jäsenyyttä edeltävän vaiheen keskeisistä keinoista on velvoittaa KIE-maat mukauttamaan lainsäädäntönsä lainsäädäntöön. Essenin Eurooppa-neuvoston pyynnöstä komissio on luonut strategialleen perustan valkoisessa kirjassa "Unionin sisämarkkinoihin liittymisen valmistelu: Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat". 44 Valkoinen kirja esiteltiin Cannesin Eurooppa-neuvostolle lainsäädännöllisistä kesäkuussa toimenpiteistä, joiden avulla näissä maissa voitaisiin luoda tarvittava sääntelyjärjestelmä ennen maiden liittymistä Euroopan unioniin. Valkoisessa kirjassa täsmennetään, että on säädettävä asianmukaisista hallintomenettelyistä julkisten hankintojen alalle, jotta voidaan edistää julkisten hankintojen sopimuksentekomenettelyjen avaamista kilpailulle ja toimittajien välistä kilpailua näiden osallistuessa kyseisiin hankintoihin. 1995. Siinä suosituksia sellaisista annetaan COM (95) 163,3, 10. 5. 1995. 52 ja Avoimet julkisten kilpailuun perustuvat ja hankintayksiköille. Näiden maiden kansallisten 6. 11 hankintojen sopimuksentekomenettelyt ovat kuitenkin melko uusi asia useimmille KIE-maiden toimittajille lainsäädäntöjen mukauttaminen sisämarkkinoita koskevaan lainsäädäntöön ei yksin riitä saamaan aikaan muutoksia, jotka tarvitaan, jotta toimittajat ja hankintaviranomaiset voivat toteuttaa tehokkaan julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmän. Parhaillaan luotavaa lainsäädännöllistä kehystä on vahvistettava asianmukaisella ja kohdennetulla teknisellä avulla. Julkisista hankinnoista vastaavien on saatava asianmukaista koulutusta pystyäkseen mahdollisimman tehokkaasti sekä asian taloudelliset ja rahoitukselliset vaikutukset täysin ymmärtäen määrittämään ne tuotteet ja palvelut, joiden hankkimista suunnitellaan. Tällaisen koulutuksen tarkoituksena on myös edistää hankinnoista vastaavien hallinnollista ja työnjohdollista pätevyyttä, jotta nämä pystyvät hallinnoimaan tehokkaasti julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmää ja siinä tehtäviä sopimuksia. Myös toimittajien on sopeuduttava ajatukseen sellaisten tuotteiden ja palvelujen toimittamisesta, jotka vastaavat näiden julkisen sektorin asiakkaiden odotuksia, liittyvän pätevyytensä parantamisesta. tarjousten valmisteluun tekemiseen sekä ja 6. 12 Euroopan unioni tukee jo KIE-maita näiden alustavissa pyrkimyksissä luoda tehokkaat ja avoimet julkisten hankintojen sopimuksentekojärjestelmät. Siten näille maille annetaan arvokasta apua erityisesti lainvalmistelussa ja hallinnollisten kehysten luomisessa PHARE-ohjelman ja erityisesti OECD:n alaisen, suurelta osin PHAREn varoista rahoitettavan SIGMA-ohjelman45 perusteella. Lisäksi komissio on perustanut uudeksi monikansalliseksi välineeksi teknisen avun tietojenvaihtotoimiston, joka ja neuvonpyyntöjä käsittelevänä keskustoimistona. Komissio on myös nimennyt "yhteyspisteen" sisämarkkinoihin liittyvää teknistä apua koskevien tietojen tarjoamista ja vaihtoa varten. toimii komissiolle osoitettuja avun- in 1. 2. 3. 4. 45 Kysymykset Mitkä ovat olleet julkisia hankintoja koskevan sopimuksen vaikutukset hankintojen avautumiseen? Ovatko muut aloitteet tarpeen? Millä mailla (tai maaryhmillä) ja toiminnan aloilla on yritysten avautumista näkökulmasta käsittelevissä tulevissa aloitteissa? julkisten hankintojen etusija oltava Riittääkö mielestänne sarja yhteisiä periaatteita (kuten avoimuus ja syrjimättömyys) julkisten hankintojen tosiasiallisen avautumisen kehitysmaissa? tulevaisuudessa takaamaan Onko olemassa muita (sääntelyyn perustuvia tai muita) esteitä, jotka haittaavat onnistunutta osallistumista kolmansien maiden julkisiin hankintoihin eivätkä kuulu julkisia hankintoja koskevan sopimuksen alaan? Support for Governance and Management in Central and Eastern European Countries. 53 5. 6. 7. 8. 9. Olisiko hyödyllistä asettaa asianomaisten osapuolten edustajista koostuva neuvoa-antava komitea avustamaan komissiota kysymyksissä, jotka julkisiin koskevat mahdollisuuksia osallistua kolmansien maiden hankintoihin? Mitä muita toimenpiteitä yhteisö tai jäsenvaltiot voisivat toteuttaa toimittajia noudattamaan julkisia hankintoja koskevan auttaakseen sopimuksen määräämiä oikeuksia sen, että muut taatakseen sopimuksen osapuolet noudattavat sovittuja sääntöjä? ja Pitäisikö yhteisön mielestänne antaa etusija KDE-maiden avustamiselle auttaakseen niitä kehittämään valmiuksiaan julkisten hankintojen alalla? Jos pitäisi, mitkä olisivat tehokkaimmat koulutuskeinot näitä maita varten? Ovatko julkisten hankintojen asiantuntijat valmiita osallistumaan aktiivisesti KIE-maiden avustamiseen ja välittämään näille tarvittavia tietoja julkisista hankinnoista? Oletteko jo osallistuneet johonkin koulutusohjelmaan? Jos olette, mitä päätelmiä tekisitte kokemuksistanne tulevia ohjelmia varten? Komissio pohtii keinoja tukea julkisten hankintojen tekomenettelyjen kehittämistä Välimeren maissa. Mistä aloitteista voisi mielestänne olla hyötyä tällä alalla? 54 Liite I yhteisön direktiiveillä hankinnoista julkisten hankintojen julkisista (71/305/ETY) eli Ensimmäisillä "rakennusurakkadirektiivillä" ja "tavaranhankintadirektiivillä" (77/62/ETY) edistettiin myönteisesti mutta rajoitetusti avautumista kilpailulle. Näiden direktiivien soveltamisala oli liian rajoitettu, koska kokonaiset julkiset hankintojen alat, kuten vesi- ja energiahuolto, liikenne ja teletoiminta, jäivät niiden ulkopuolelle. Myöskään muutoksenhakumenettelyjä ei ollut yhdenmukaistettu, ja siten niillä toimittajilla, jotka oli jätetty hankintojen ulkopuolelle direktiivien määräysten vastaisesti, ei ollut mitään keinoa vaatia valittaa vahingonkorvauksia. Yhteisön määräykset sisälsivät myös liian monia aukkoja, joita hankintaviranomaiset hyödynsivät välttääkseen avoimia menettelyjä syistä, joita ei puolueettomasti perusteltu. Tämän vuoksi yhteisön määräyksiä julkisista hankinnoista muutettiin siten, että otettiin reaktiot huomioon asianomaisten poliittisten aikaisempiin havaittuihin ja puutteellisuuksiin. sopimuksentekopäätöksistä väärinkäytöksiin järjestelmässä epäilyttävistä ja muiden tahojen eikä koskevassa ohjelmassa. "Tavaranhankinta-" julkisiin hankintoihin Yhteisön sovellettavaa oikeudellista kehystä täydennettiin vuosina 1987-1993 sisämarkkinoiden toteuttamista vuonna 1985 ja "rakennusurakkadirektiivit" saatettiin ajan tasalle vuosina 1988 ja 1989, ja niistä laadittiin koonnelma vuonna 1993 (direktiiveillä 93/36/ETY ja 93/37/ETY). Julkiset palvelujen hankinnat sisällytettiin yhteisön julkisten hankintojen avoimien menettelyjen järjestelmään direktiivillä 92/50/ETY, joka tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1993. Neuvosto antoi vuonna 1990 vesi-ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan aloilla toimivien yksiköiden tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskevan direktiivin ("erityisalojen direktiivin" 90/531/ETY), joka käsittää samalla sekä julkiset yritykset että yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityis- tai tuli voimaan vuonna 1993. Direktiivistä yksinoikeuksia. Direktiivi laadittu koonnelmatoisinto sisältää palvelujen hankinnat, annettiin vuonna 1993. Tällä direktiivillä korvattiin sen voimaantulosta 1 päivänä heinäkuuta 1994 lukien direktiivi tulee voimaan 1 päivänä 90/531/ETY (Espanjan osalta direktiivi tammikuuta 1997 sekä Kreikan ja Portugalin osalta 1 päivänä tammikuuta 1998). On annettu myös kaksi muutoksenhakukeinoja (direktiivi koskevaa erityisdirektiiviä, 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna "palveludirektiivillä" 92/13/ETY). 92/50/ETY) "erityisaloille" ja "Muutoksenhakudirektiiveissä" järjestämään hallinnolliset tai oikeudelliset muutoksenhakukeinot toimittajille, joille on aiheutunut haittaa, kun liittyviä positiivisia oikeuksia koskevia määräyksiä on jätetty noudattamatta. julkisten hankintojen avautumiseen jäsenvaltiot velvoitetaan (direktiivi 93/38/ETY), "perinteisille" aloille (direktiivi toinen toinen joka 55 ylittävien ilmoitusten hankintojen Direktiiveissä säädetään, että jäsenvaltioiden on valvottava tietyn kynnysarvon sopimuksentekomenettelyjen avoimuutta ja avaamista kilpailulle. Direktiivit sisältävät määräyksiä julkaisemisesta, koskevien hankintoja sopimuksentekomenettelyistä (teknisissä eritelmissä on esimerkiksi viitattava olemassa oleviin eurooppalaisiin standardeihin, tai jos tällaisia standardeja ei ole, kansallisiin standardeihin, joissa vuorostaan viitataan kansainvälisiin standardeihin) sekä sovellettaviksi kelpaavista valinta- ja sopimuksentekoperusteista. Direktiivien kuuluvat sellaiset julkiset hankinnat, joiden arvo ylittää 200 000 ecun kynnysarvon tavaranhankintojen ja palvelujen osalta (400 000 ecua erityisalojen julkisissa hankinnoissa ja lähes 130 000 ecua keskushallintojen julkisissa hankinnoissa WTO:n julkisia hankintoja koskevan sopimuksen mukaan) sekä 5 miljoonan ecun kynnysarvon rakennusurakoita koskevissa hankinnoissa. Nämä kynnysarvot on asetettu siten, että kilpailulle avointen sovelletaan muiden jäsenvaltioiden toimittajia mahdollisesti kiinnostaviin hankintoihin, ja siten, etteivät ne lisää arvoltaan pienempien hankintojen hallinnollisia kustannuksia tai menettelykustannuksia. julkisten hankintojen määräyksiä soveltamisalaan 56 JULKISTEN HANKINTOJEN DIREKTIIVIEN VOIMAANSAATTAMISTA KOSKEVA TILANNE B DK D GR E F IRL I L NL P UK AT FI SE ; SL. , /, - D D D D ' 'j > ! ' ''" 1 - D D D "î DIRECTIVES 89/440/EEC Works (18 7. 1989) In force since 19. 7 1990 GR. E. P 1. 3. 1992 AT. FI. SE 1. 1. 1994 replaced by 93/37/EEC 88/295/EEC Supplies (2. 3. 1988) In force since 1. 1. 1989 OR. E, P 1. 3 1992 AT. FI. SE 1. 1. 1994 89/6A5/EEC Remedies (21 12. 1989) In force since 21. 12. 1991 AT, FI. SE: 1. 1. 1994 90/531/EEC Utilities (17. 9. 1990) In force since 1. 1. 1993 E: 1. 1. 1996 GR. P: 1. 1. 1998 AT, FI, SE: 1. 1. 1994 92/13/EEC Remedies for Utilities (25. 2. 1992) In force since 1,1. 1993 AT, FI, SE: 1. 7. 1994 E: 30. 6. 1995 GR. P: 30 6. 1997 92/50/EEC Services (18. 6. 1992) In force since 1 7. 1993 AT. FI. SE- 1. 7. 1994 93/36/EEC Supplies(l4. 6. 1993) In force since 14 6 1994 AT. FI. SE: 1. 7. 1994 93/38/EEC Utilities (14. 6. 1993) In force since 1. 7 1994 AT. FI. SE: 1. 7. 1994 E: 1. 1. 1997 GR. P: 1. 1. 1998 Key / tunnukset: National implementing measures not communicated or only partly communicated / kansallista voimaan saattamista ei ole kokonaisuudessa ilmoitettu tai se on tapahtunut vain osittain. National implementing measures communicated and checked; infringement proceedings for non compliance under way / kansalliset voimaansaattamistoimet ilmoitettuja tarkistettu; rikkomismenettely aloitettu jäsenvaltiota vastaan. National implementing measures communicated / kansalliset voimaansaattamistoimet ilmoitettu Derogation granted to Member State /jäsenvaltiolle annettu poikkeus D 57 SELVITYS TALOUDELLISISTA JA MUISTA VAIKUTUKSISTA 1. TOIMENPIDE Vihreä kirja "Julkiset hankinnat Euroopan unionissa: tulevaisuuden kysymyksiä" 2. BUDJETTILUOKKA ks. kappale 10 jäljempänä 3. OIKEUDELLINEN PERUSTA Direktiivit 92/50/ETY, 93/36/ETY, 93/38/ETY, 89/665/ETY, 92/13/ETY 4. TOIMENPITEEN KUVAUS 4. 1 Toimenpiteen yleiset tavoitteet luoneet oikeudellisen kehyksen Edellä mainitut direktiivit, jotka ovat myös vihreän kirjan oikeudellinen perusta, ovat julkisille hankinnoille. Yksinomaan näiden direktiivien soveltamisen kautta ei saavuteta riittävän täyttämiseksi. Julkiset hankinnat ovat tehokasta keinoa jäsenmaissa useilta osin avautuneet, kilpailu on lisääntynyt ja sopijapuolet ovat saavuttaneet yhä parempia tuloksia. Tästä huolimatta kaikki tahot pitävät toimia yhteisön politiikan kautta edesauttaa kaikkien tarpeellisena mahdollisten hyötyjen saavuttamista. tavoitteiden Tämän vihreän kirjan tarkoituksena on kannustaa laajaan keskusteluun. Komission on siinä esitelly aloitevaihtoehtoja nykyistä ja tulevaa tilannetta silmälläpitäen ja on myös kehoittanut kaikkia asianosaisia (valtioiden viranomaiset, organisaatiot, hankintayksiköt ja toimittajat) esittämään näkemyksiään. ammatilliset toimielimet, yhteisön Vihreän kirjan ehdotuksilla ei ole välittömiä vaikutuksia talousarvioon. Useilta osin komissio ilmoittaa vain omalta osaltaan kannustavan tai tukevansa niitä intressitahoja, joiden toimenpiteiden kautta esitettyjä keinoja on käytössä toteutettava. Ainoastaan yhdellä ehdotuksella on suora vaikutus talousarvioon: mahdollisen keskustelutilaisuuden järjestäminen Brysselissä asianosaisten kesken saadun palautteen perusteella. 4. 2 Toimenpiteen määräaika ja sen mahdollinen jatkaminen Kohdassa 4. 1 kustannukset kohdistuvat vuoteen 1997. (keskustelutilaisuus) mainittua toimenpidettä koskevat # 5. KUSTANNUSTEN LUOKITTELU 5. 1 5. 2 5. 3 ei-pakolliset kulut (DNO) erityisluotot(CD) ei mitään 6. KUSTANNUSTYYPPI Tilaisuuden järjestämistä koskevat, tarkemmat kustannukset on mahdollista määritellä saadun palautteen perusteella, koska tällöin on parempi mahdollisuus arvioida osallistujien määrää, matkakuluja (ja tarvittaessa majoituskustannuksia). 7. TALOUDELLISET SEURAAMUKSET Ei lainkaan 8. VÄÄRINKÄYTÖSTEN ENNALTAEHKÄISY Kohdassa 4. 1 mainitun tilaisuuden järjestämisestä vastaa suoraan komission yksiköt. Ne soveltavat tällöin matkustus- ja majoitussäantöjä kuten myös ulkopuolisia asiantuntijoita koskevia sääntöjä. 9. KUSTANNUSANALYYSI 9. 1 Erityiset ja määrälliset tavoitteet, kohderyhmä Erityistavoitteena on saada kaikki asianosaiset tietoiseksi asiasta sekä pyytää näiltä myös palautetta julkista hankinnoista. Mikäli tarpeellista tilaisuus voitaisiin järjestää Brysselissä kun kirjallinen kommunikointi on suoritettu. Kyseisessä tilaisuudessa asiasta kiinnostuneet intressitahot voisivat esittää tarkemmin näkemyksiään ja auttaa näin komissiota löytämään parhaita ratkaisuj a vihreän kirj an pohj alta. Asianosaisia ovat lähinnä kansallisella tasolla julkisten hankintojen sektorilla vaikuttavat hankintayksiköt, järjestöt ja yritykset. 9. 2 Toimenpiteen perustelut Yhteisön velvollisuutena on toteuttaa sisämarkkinoihin liittyviä kysymyksiä julkiset hankinnat mukaan lukien. Vihreä kirja pyrkii herättämään keskustelua siitä, miten yhteisön politiikkaa tällä sektorilla voitaisiin parhaiten toteuttaa. Kirjaan sisältyvät aloitteet ovat komission hallinnoitavissa. Vihreän kirjan tarkoituksena on nostaa esille kysymyksiä ja saada niihin vastauksia. P? Yhteisön tasolla eikä kansallisella tasolla ole toteutettu toimia, jotka vastaisivat tätä. Tämän toimenpiteen; ts. vihreän kirjan on aikaansaanut useilta eri tahoilta eri tavoin saadut näkemykset asioiden tilasta. Tästä vihreän kirjan olettaisi saavan hyvän vastaanoton asianosaisten keskuudessa. 9. 3 Toimenpiteen seuranta ja toteutus Toimenpiteen menestyminen edellyttää seuraavien seikkojen toteutumista: (a) laaja keskustelu vihreän kirjan teemoista alkaa; (b) julkisia hankintoja koskevaa oikeutta sovelletaan entistä paremmin; (c) syvällisempää tietoa julkisten hankintojen kehityslinjoista leviää; (d) nykyiset säännökset toteutuvat entistä tehokkaammin. Osasto XV-B aikoo ryhtyä toimenpiteisiin vihreän kirjan saaman vastaanoton ja kuulemis-/keskustelutilaisuus järjestetään asianosaisille. perusteella. Mahdollinen palautteen Saadun palautteen perusteella komission aikoo laatia tiedonannon julkisista hankinnoista, tarjoaisi paremmat mahdollisuudet ja yhteisön politiikan tayoitteet toteutuisivat tehokkaammin. jotta nykyinen oikeudellinen kehys 10. HALLINNOLLISET KULUT (Osasto II, osa A budjetissa) Tarvittavat hallinnolliset voimavarat otetaan ottaen huomioon komission vuosittainen päätös voimavarojen kohdentamisesta ja budjetti viranomaisen kanssa sovitut määrät henkilöstökuluista sekä lisäkuluista. 10. 1 Henkilöstöresurssit Laji Tarvittava henkilöstö esto Vakinaiset Määräaik. Olemassa olevat komission resurssit Lisäresurssit Vak. tai määräaik. A B C Muut Yhteensä 2 1 1 4 2 1 1 4 lv 1 V lv to 10. 2. Lisähenkilöstön aiheuttamat taloudelliset vaikutukset Määrä ei Laskentamenetelmä Virkamies Määräaikainen Muut resurssit Yhteensä ei Kustannukset saadaan peitettyä uudelleen järjestelyjen kautta Virkamiehet (A1,A2,A4 ja A5): 400. 000 ecu/vuosi 10. 3 Ohjelman aiheuttamat muut hallintokustannukset Talousarvio nimikkeet Määrä Laskentamenetelmä Yhteensä ei ei A250 yleinen kokous (+/- 30 osanottajaa +/- 695/osanottaja) 22. 000 ecu - budjettivuosi 1997 A3410 vihreän kirjan julkaisu (+/- 9. 300 kpl) 12. 130 ecu - budjettivuosi 1996 Tarvittavat resurssit saadaan uudelleenjärjestelyin eikä uusia menoeriä vaadita). G/ ISSN 1024-4492 KOM(96) 583 lopullinen ASIAKIRJAT FI 08 10 Luettelonumero : CB-C0-96-627-FI-C ISBN 92-78-12860-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg (*<L