title: Pagaidu nolīgums par tirdzniecību un ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem starp Eiropas Kopienu, Eiropas Ogļu un tērauda kopienu un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Uzbekistānas Republiku, no otras puses

text: 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 267 21998A0214(03) L 43/2 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 14. 2. 1998. par tirdzniecību un ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem starp Eiropas Kopienu, Eiropas Ogļu un tērauda kopienu un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Uzbekistānas Republiku, no otras puses PAGAIDU NOLĪGUMS EIROPAS KOPIENA, EIROPAS OGĻU UN TĒRAUDA KOPIENA UN EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENA, turpmāk “KOPIENA”, no vienas puses, un UZBEKISTĀNAS REPUBLIKA, no otras puses, TĀ KĀ Nolīgums par partnerību un sadarbību starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Uzbekistānas Republiku, no otras puses, tika parakstīts 1996. gada 21. jūnijā; TĀ KĀ Nolīguma par partnerību un sadarbību mērķis ir stiprināt un paplašināt iepriekš nodibinātās attiecības, īpaši ar 1989. gada 18. decembrī parakstīto Nolīgumu par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību starp Eiropas Ekonomikas kopienu, Eiropas Atomenerģijas kopienu un PSRS; TĀ KĀ ir nepieciešams nodrošināt strauju tirdzniecības attiecību attīstību starp pusēm; TĀ KĀ šim mērķim ir nepieciešams pēc iespējas ātri ar pagaidu nolīguma palīdzību īstenot Partnerības un sadarbības līguma noteikumus attiecībā uz tirdzniecību un tirdzniecību saistītiem jautājumiem; TĀ KĀ minētie noteikumi aizstās Tirdzniecības un ekonomikas sadarbības līguma noteikumus; TĀ KĀ ir nepieciešams nodrošināt, lai uz laiku, kamēr stājas spēkā Partnerības un sadarbības līgums un ir nodibināta Sadarbības Padome, Apvienotajai komitejai, atbilstoši Tirdzniecības un ekonomikas sadarbības līgumam, ir pilnvaras, ko Partnerības un sadarbības līgums piešķir Sadarbības Padomei, kuras nepieciešamas, lai īstenotu pagaidu nolīgumu; IR NOLĒMUŠAS noslēgt šo nolīgumu un tālab pilnvaro: EIROPAS KOPIENĀ: Denisu O’LĪRIJU vēstnieku, Īrijas pastāvīgo pārstāvi, Pastāvīgo pārstāvju komitejas priekšsēdētāju Fransuā LAMURĒ, Eiropas Kopienas Komisijas Ārpolitisko attiecību ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vietnieku, 268 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. EIROPAS OGĻU UN TĒRAUDA KOPIENĀ: EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENĀ: Fransuā LAMURĒ, Eiropas Kopienas Komisijas Ārpolitisko attiecību ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vietnieku, UZBEKISTĀNAS REPUBLIKĀ, Abdulazizu KAMILOVU, Ārlietu ministru KURI, iepazinušies ar pārējo Pušu pilnvarām un atzinušas tās par likumīgām un spēkā esošām, IR VIENOJUŠIES PAR TURPMĀKO. I SADAĻA — maksājumu veidi un šādu preču tirdzniecības maksājumu pār- skaitīšana, VISPĀRĪGI PRINCIPI 1. pants Respektējot demokrātiju, starptautisko un cilvēktiesību principus, kā īpaši noteikts ANO statūtos, Helsinku nobeiguma aktā un Parīzes Hartā par jaunu Eiropu, kā arī tirgus ekonomikas principi, tostarp, kas deklarēti Bonnas Konferences dokumentos par drošību un sadarbību Eiropā, apstiprina pušu iekšējo un ārpolitiku, un ir partnerattiecību un šī nolīguma būtisks elements. II SADAĻA PREČU TIRDZNIECĪBA 2. pants — noteikumi attiecībā uz preču pārdošanu, pirkšanu, transportu, izplatīšanu un izmantošanu iekšējā tirgū. 2. Panta 1. punkta noteikumus neattiecas uz: a) piešķirtajām priekšrocībām ar mērķi radīt muitas ūniju vai brī- vās tirdzniecības zonu vai radot šādu ūniju vai zonu; b) atsevišķām valstīm piešķirtām priekšrocībām saskaņā ar Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem un citiem starptautiskiem pasākumiem par labu jaunattīstības val- stīm; c) priekšrocībām, kas piešķirtas blakus esošajām valstīm robež- satiksmes atvieglošanai. 3. Pārejas perioda laikā, kurš beidzas ar dienu, kad Uzbekistānas Republika pievienojas PTO, vai 1998. gada 31. decembrī, atka- rībā no tā, kas notiek ātrāk, 1. punkta noteikumi neattiecas uz I pielikumā noteiktajām priekšrocībām, ko Uzbekistānas Repub- lika piešķīrusi citām valstīm, kuras izveidojušās pēc PSRS sabru- kuma. 1. Puses savā starpā vienojas par vislielākās labvēlības režīmu šādās jomās: — muitas nodokļi un tarifi, ko lieto attiecībā uz importu un eks- portu, ietverot nodokļu un tarifu iekasēšanu, — noteikumi attiecībā uz muitošanu, tranzītu, noliktavām un pārkraušanu, — nodokļi un jebkura veida citi iekšējie maksājumi, ko tieši vai netieši uzliek ievestajām precēm, 3. pants 1. Puses vienojas, ka brīva tranzīta princips ir būtisks nosacījums, lai sasniegtu šī nolīguma mērķus. Šajā sakarībā katra Puse garantē pār vai caur savu teritoriju neie- robežotu tranzītu precēm, kas nāk no citas Puses muitas teritori- jas vai ceļo uz citas Puses muitas teritoriju. 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 269 2. Noteikumi, kas aprakstīti VVTT IV panta 2, 3, 4 un 5. punktā, ir piemērojami starp Pusēm. 3. Noteikumi šajā pantā nav pretrunā ar citiem īpašiem noteiku- miem attiecībā uz specifiskām nozarēm, it īpaši, uz transportu, vai ražojumiem, par ko Puses ir vienojušās. 2. Pirms šiem pasākumiem vai pēc iespējas drīz gadījumos, uz kuriem attiecas 4. punkts, Kopiena vai Uzbekistānas Republika, atkarībā no konkrētā gadījuma, iesniedz Apvienotajai komitejai visu informāciju, lai rastu abām Pusēm pieņemamu risinājumu, kā noteikts IV sadaļā. 4. pants 3. Ja konsultāciju rezultātā 30 dienu laikā pēc lietas nodošanas Apvienotajai komitejai Puses nepanāk vienošanos par veicamajām darbībām, tad Puse, kas pieprasīja konsultāciju, var brīvi ierobe- žot minēto ražojumu importa apjomu uz laiku, kāds nepiecie- šams, lai novērstu vai kompensētu kaitējumu, vai veiktu citus atbilstošus pasākumus. Neskarot tiesības un saistības, kas izriet no starptautiskām konvencijām par preču pagaidu ievešanu, kuras ir saistošas abām Pusēm, katra Puse turpmāk piešķir otrai Pusei atbrīvojumu no ievedmaksājumiem un ievedmuitas uz laiku ievestām precēm attiecīgajā gadījumā un saskaņā ar procedūrām, kas noteiktas ar citām līdzīgām starptautiskām konvencijām un kas ir saistošas, Ir jāņem vērā apstākļi, pie kādiem atbilstoši attiecīgā Puse akceptē saistības, kas izriet no šādas konvencijas. likumdošanai. 4. Pie kritiskiem apstākļiem, kad kavēšanās var izraisīt grūti labo- jamu kaitējumu, Puses var veikt pasākumus pirms konsultācijām, pie nosacījuma, ka konsultācijas notiks nekavējoties pēc šiem pasākumiem. 5. pants 5. Izvēloties pasākumus saskaņā ar šo pantu, Puses dod prioritāti tiem, kuri mazāk traucē šī nolīguma mērķu sasniegšanu. 1. Preces, kas nāk no Uzbekistānas Republikas, tiek ievestas Kopienā bez kvantitatīviem ierobežojumiem, neskarot šī nolī- guma 7, 10 un 11. panta noteikumus. 6. Nekas šajā pantā neierobežo vai neietekmē Puses uzsākt anti- dempinga vai kompensācijas pasākumus saskaņā ar VVTT IV pantu, Līguma par VVTT VI panta īstenošanu, Līguma par VVTT VI, XVI un XXIII panta interpretēšanu un pielietošanu vai atbilstošiem iekšējiem tiesību aktiem. 2. Preces, kas nāk no Kopienas, tiek ievestas Uzbekistānas Repub- likā bez kvantitatīviem ierobežojumiem un pasākumiem, neska- rot šī nolīguma 7, 10 un 11. panta noteikumus. 8. pants 6. pants Puses tirgojas ar precēm pie tirgus cenām. 7. pants Puses apņemas iespēju robežās sekot šī nolīguma par preču savstarpējo tirdzniecību noteikumu attīstībai, ņemot vērā arī situāciju, kāda rodas no Uzbekistānas Republikas pievienošanās PTO. Apvienotā komiteja var dot Pusēm ieteikumus par turpmāko attīstību, kuru varētu realizēt ar spēku, kāds piemīt nolīgumam starp Pusēm saskaņā ar attiecīgajām procedūrām. 1. Ja kādu ražojumu ieved vienas Puses teritorijā tādos daudzu- mos vai pie tādiem nosacījumiem, ka tie var izraisīt vai rada kai- tējuma draudus līdzīgu vai tieši tādu konkurējošu ražojumu vie- tējiem ražotājiem, tad Kopiena vai Uzbekistānas Republika var veikt attiecīgus pasākumus saskaņā ar šādām procedūrām vai nosacījumiem. Šis nolīgums neizslēdz aizliegumus vai ierobežojumus attiecībā uz importu, eksportu vai kravas tranzītu, pamatojoties uz sabiedrības 9. pants 270 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. morāli, sabiedrisko kārtību un valsts drošību; cilvēku, dzīvnieku vai augu dzīvības un veselības aizsardzību; dabas resursu aizsardzību; nacionālo mākslas, vēstures vai arheoloģisku kultūras vērtību aizsardzību vai intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma aizsardzību, vai noteikumus par zeltu un sudrabu. Šādi aizliegumi vai ierobežojumi tomēr nedrīkst būt starp Pusēm kā patvaļīga diskriminācija vai slēpti tirdzniecības ierobežojumi. 14. pants Puses apņemas saskaņotā veidā pārbaudīt attiecīgo konkurences tiesību pielietošanu gadījumos, kad tirdzniecība starp Pusēm ir traucēta. 15. pants 10. pants Šīs sadaļa neattiecas uz tekstilizstrādājumu tirdzniecību, kas minēti Kombinētās nomenklatūras 50. –63. nodaļā. Uz šo ražojumu tirdzniecību attiecas atsevišķs līgums, kas parafēts 1995. gada 4. decembrī un uz laiku piemērots no 1996. gada 1. janvāra. intelektuālo, turpina uzlabot Saskaņā ar šī panta un II pielikuma noteikumiem Uzbekistānas Republika rūpniecisko un komerciālo īpašumtiesību aizsardzību, lai nodrošinātu līdz piektā gada beigām pēc nolīguma stāšanās spēkā tiesību aizsardzības līmeni, kāds noteikts ar Kopienas tiesību aktiem, īpaši II pielikuma aktiem, kuri ietver salīdzināmus līdzekļus šādu tiesību realizācijai. it 11. pants 16. pants 1. Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumā noteikto produktu tirdzniecību regulē šīs sadaļas noteikumi, izņemot 5. pantu. 2. Ir jāizveido kontaktgrupa ogļu un tērauda jautājumos, kurā būtu iekļauti Kopienas pārstāvji, no vienas puses, un Uzbekistā- nas Republikas pārstāvji, no otras puses. palīdzība muitas Pušu Savstarpēja administratīvām iestādēm notiek saskaņā ar šim nolīgumam pievienoto protokolu. jautājumos starp Kontaktgrupa regulāri apmainās ar informāciju par visiem Pusēm interesējošiem ar oglēm un tēraudu saistītiem jautājumiem. IV SADAĻA 12. pants Kodolmateriālu tirdzniecība notiek saskaņā ar īpaša nolīguma noteikumiem, kuru noslēdz Eiropas Atomenerģijas kopiena un Uzbekistānas Republika. III SADAĻA MAKSĀJUMI, KONKURENCE UN CITI EKONOMISKI PASĀKUMI INSTITUCIONĀLIE, VISPĀRĒJIE UN GALĪGIE NOTEIKUMI 17. pants Apvienotā komiteja, ko nozīmē ar nolīgumu par tirdzniecību un komerciālo un ekonomisko sadarbību, kurš parakstīts starp Eiropas Ekonomikas kopienu, Eiropas Atomenerģijas kopienu un Padomju Sociālistisko Republiku Savienību 1989. gada 18. decembrī, veic nolīguma uzliktos pienākumus, kamēr ir nodibināta Partnerības un sadarbības līguma 81. pantā noteiktā Sadarbības padome. 18. pants Lai sasniegtu šī nolīguma mērķus, Apvienotā komiteja attiecīgos gadījumos var dot ieteikumus. Komiteja gatavo ieteikumus, Pusēm vienojoties. 13. pants 19. pants Puses apņemas saskaņā ar šī nolīguma noteikumiem veikt visus tekošos maksājumus brīvi konvertējamā valūtā sakarā ar preču apriti starp Kopienas un Uzbekistānas Republikas iedzīvotājiem. Izskatot jebkuru jautājumu, kas rodas šī nolīguma ietvaros attiecībā uz noteikumiem, kuri attiecas uz kādu no VVTT/PTO 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 271 pantiem, Apvienotā komiteja pēc iespējas ņem vērā interpretāciju, kādu par apspriežamo VVTT/PTO pantu dod PTO locekļi. attiecībā uz produktiem, kuri nav domāti īpašiem militāriem nolūkiem; 20. pants c) visu, ko tā uzskata par būtisku savai drošībai, ja nopietnas iek- šējas svārstības ietekmē likumības un kārtības uzturēšanu, ja ir kara laiks vai nopietns starptautisks spiediens, kas draud ar karu, vai jāpilda saistības, kurām valsts piekritusi, lai uzturētu mieru un starptautisko drošību; 1. Ar šo nolīgumu katra Puse apņemas nodrošināt piekļuvi otras puses fiziskām un juridiskām personām, nediskriminējot savus pilsoņus, lai Pušu kompetentas tiesas un administratīvās struktū- ras var aizstāvēt viņu individuālās tiesības un īpašumtiesības, ietverot intelektuālo, rūpniecisko un komerciālo īpašumu. d) visu, ko Puse uzskata par nepieciešamu, lai respektētu starp- tautiskās saistības un solījumus par divējāda lietojuma rūpnie- cības preču un tehnoloģiju kontroli. 2. Puses atbilstošo pilnvaru robežās: 22. pants — sekmē šķīrējtiesas ieviešanu, lai izšķirtu strīdus, kādi rodas no komerciāliem un sadarbības darījumiem, ko noslēdz Kopie- nas un Uzbekistānas Republikas uzņēmēji, 1. Attiecībā uz šo nolīgumu un neskarot tā speciālus noteikumus: — vienojas, ka, ja strīds ir iesniegts šķīrējtiesai, tad, izņemot gadī- jumus, kad šķīrējtiesas centra noteikumi, ko izvēlējušās Puses, liek rīkoties savādāk, katra strīdus Puse var izvēlēties pati savu šķīrējtiesnesi, neatkarīgi no viņa pilsonības, un prezidējošais trešais šķīrējtiesnesis vai vienīgais šķīrējtiesnesis var būt trešās valsts pilsonis, — iesaka saviem uzņēmējiem, mutiski vienojoties, izvēlēties liku- mus saviem līgumiem, — veicina pārsūdzēšanu pie šķīrējtiesas noteikumiem, ko izstrā- dājusi ANO Starptautiskās tirdzniecības tiesību komisija, un šķīrējtiesas centra, kura valsts attiecīgi parakstījusi Konvenciju par ārzemju šķīrējtiesu lēmumu atzīšanu un spēkā stāšanos 1958. gada 10. jūnijā Ņujorkā. — pasākumi, ko Uzbekistānas Republika piemēro attiecībā uz Kopienu, nedrīkst diskriminēt dalībvalstis, to pilsoņus un uzņēmumus, — pasākumi, ko Kopiena piemēro attiecībā uz Uzbekistānas Republiku, nedrīkst diskriminēt Uzbekistānas pilsoņus vai uzņēmumus. 2. Neskatoties uz 1. punkta noteikumiem, Pusēm ir tiesības pie- mērot viņu nodokļu likumu noteikumus nodokļu maksātājiem, kuri dzīvesvietas dēļ nav vienlīdzīgā situācijā. 23. pants 21. pants 1. Katra Puse var ziņot Apvienotajai komitejai par domstarpībām attiecībā uz šī nolīguma pielietošanu vai interpretēšanu. Nekas šajā nolīgumā neliedz Pusēm veikt šādus pasākumus: 2. Apvienotā komiteja var izšķirt strīdu, sniedzot ieteikumu. a) visu, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai nepieļautu informācijas izpaušanu, kura neatbilst tās drošības interesēm; 3. Ja strīdu nav iespējams izšķirt saskaņā ar 2. punktu, katra no Pusēm var ziņot otrai par samierinātāja nozīmēšanu, un otrai pusei tad ir divu mēnešu laikā jānozīmē otrs samierinātājs. b) visu, kas attiecas uz ieroču, munīcijas vai kara materiālu tirdz- niecību vai uz pētniecību, attīstību vai ražošanu aizsardzības nolūkiem, ja šādi pasākumi nemaina konkurences apstākļus Apvienotā komiteja nozīmē trešo samierinātāju. 272 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. Samierinātāju ieteikumus pieņem ar balsu vairākumu. Šādi ietei- kumi nav Pusēm saistoši. 4. Apvienotā komiteja var noteikt strīdu izšķiršanas procedūras noteikumus. pasākumus. Izņemot īpaši steidzamus gadījumus, Puse vispirms iesniedz Apvienotajai komitejai visu informāciju, kas nepiecie- šama lai meklētu Pusēm rūpīgai pieņemamu risinājumu. situācijas novērtēšanai, 24. pants Izvēloties veicamos pasākumus, priekšroku dod pasākumiem, kuri vismazāk traucē šā nolīguma darbību. Par šiem pasākumiem nekavējoties ziņo Apvienotajai komitejai, ja otra Puse to piepra- sa. Puses piekrīt sniegt konsultācijas nekavējoties pa īpašiem kanāliem, ja kāda no Pusēm pieprasa apspriest jebkuru jautājumu attiecībā uz šī nolīguma interpretēšanu vai īstenošanu un citus Pušu savstarpējo attiecību aspektus. 29. pants Šī panta noteikumi nekādi neietekmē un nav pretrunā ar 7. , 23. un 28. pantu. Līdz ar protokolu par savstarpējo palīdzību muitas jautājumos starp administratīvām iestādēm, I un II pielikumu pilnībā iekļauj šajā nolīgumā. 25. pants 30. pants Uzbekistānas Republikai piešķirtais režīms nekādā gadījumā nedrīkst būt labvēlīgāks par to, kādu dalībvalstis piešķīrušas viena otrai. 26. pants Ciktāl uz šī nolīguma jautājumiem attiecas Enerģētikas hartas nolīgums un tā protokoli, šis nolīgums un protokoli pēc to stāšanās spēkā attiecas uz šī nolīguma jautājumiem, bet tikai noteiktajā mērā. 27. pants Šis nolīgums attiecas, no vienas puses, uz teritorijām, kurās piemēro Eiropas Kopienas, Eiropas Atomenerģijas kopienas un Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumus, un atbilstoši šo līgumu nosacījumiem, no otras puses, attiecas uz Uzbekistānas Republiku. 31. pants Šim nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros dāņu, holandiešu, angļu, somu, itāliešu, spāņu, zviedru, grieķu, portugāļu un uzbeku valodā, visi teksti ir vienlīdz autentiski. franču, vācu, 1. Šis nolīgums ir spēkā līdz brīdim, kad stājas spēkā 1996. gada 21. jūnija Partnerības un sadarbības līgums. 32. pants 2. Katra Puse var šo nolīgumu denonsēt, paziņojot otrai Pusei. Šis nolīgums izbeidzas sešus mēnešus pēc šādas paziņošanas dienas. Šo nolīgumu Puses apstiprina saskaņā ar procedūrām. to attiecīgajām 28. pants 1. Puses veic vispārējus vai īpašus pasākumus, lai izpildītu saistī- bas saskaņā ar šo nolīgumu. Puses raugās, lai šajā nolīgumā izvir- zītie mērķi tiktu sasniegti. 2. Ja kāda no Pusēm uzskata, ka otra Puse nav izpildījusi kādas tā var veikt attiecīgus saistības šo nolīgumu, saskaņā ar Šis nolīgums stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc Padomes dienas, ģenerālsekretāram par 1. punktā minēto procedūru pabeigšanu. kad Puses paziņo Eiropas Savienības Pēc stāšanās spēkā un ciktāl tas attiecas uz attiecībām starp Uzbekistānas Republiku un Kopienu, šis nolīgums aizvieto 2. pantu, 3. pantu, izņemot ceturto ievilkumu, un 4. –16. pantu 1989. gada 18. decembrī Briselē parakstītajā līgumā starp Eiropas Padomju Kopienu, un Savienību Sociālistisko Republiku ekonomisko un komerciālo sadarbību. Eiropas Atomenerģijas kopienu par tirdzniecību un 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 273 Hecho en Bruselas, el catorce de noviembre de mil novecientos noventa y seis. Udfærdiget i Bruxelles den fjortende november nitten hundrede og seksoghalvfems. Geschehen zu Brüssel am vierzehnten November neunzehnhundertsechsundneunzig. Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα τέσσερις Νοεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα έξι. Done at Brussels on the fourteenth day of November in the year one thousand nine hundred and ninety-six. Fait à Bruxelles, le quatorze novembre mil neuf cent quatre-vingt-seize. Fatto a Bruxelles, addì quattordici novembre millenovecentonovantasei. Gedaan te Brussel, de veertiende november negentienhonderd zesennegentig. Feito em Bruxelas, em catorze de Novembro de mil novecentos e noventa e seis. Tehty neljäntenätoista tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäkuusi. Brysselissä päivänä marraskuuta vuonna Som skedde i Bryssel den fjortonde november nittonhundranittiosex Брюссел шахрида минг тўккиз юз тўксон олтинчи йилнинг ўн тўртинчи ноябрида тузилди. Por las Comunidades Europeas For De Europæiske Fællesskaber Für die Europäischen Gemeinschaften Για τις Ευρωπαϊκές Κοινότητες For the European Communities Pour les Communautés européennes Per le Comunità europee Voor de Europese Gemeenschappen Pelas Comunidades Europeias Euroopan yhteisöjen puolesta På Europeiska gemenskapernas vägnar Узбекистон Республикаси Хукумати номидан 274 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. PIEVIENOTO DOKUMENTU SARAKSTS I pielikums Indikatīvs priekšrocību saraksts, ko Uzbekistānas Republika piešķir Neatkarīgo valstu savienībai saskaņā ar 2. panta 3. punktu II pielikums Intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma tiesību akti, kas minēti 15. pantā Protokols par administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību muitas jautājumos. 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 275 I PIELIKUMS Indikatīvs priekšrocību saraksts, ko Uzbekistānas Republika piešķir Neatkarīgo valstu savienībai saskaņā ar 2. panta 3. punktu Priekšrocības piešķir tām NVS valstīm, kuras noslēgušas līgumu par brīvas tirdzniecības zonu un kuras parakstījušas brīvas tirdzniecības nolīgumus ar Uzbekistānu. Attiecībā uz Baltkrieviju, Gruziju, Kazahiju, Kirgīziju, Moldāviju, Krievijas Federāciju, Turkmenistānu un Ukrainu: 1. Importa/eksporta nodokļu uzlikšana Ievedmuitas nodokļi netiek ieviesti. Ievedmuitas nodokļus neuzliek precēm, ko piegādā saskaņā ar starpvaldību vai kredītlīgumiem un kuru daudzuma limitus noteikusi Uzbekistānas Republika, vadoties pēc valsts prasībām. PVN vai akcīzes nodokļus nepiemēro tirdzniecībai, kas notiek pēc sadarbības nolīgumiem. 2. Kvotu piešķiršana un atļauju piešķiršanas procedūras Eksporta kvotas Uzbekistānas ražojumu piegādei saskaņā ikgadējiem divpusējiem starpvalstu tirdzniecības un sadarbības nolīgumiem atver tāpat kā “piegādi valsts vajadzībām”. 3. Transporta un tranzīta nosacījumi Attiecībā uz Pusēm, kas parakstījušas Daudzpusēju vienošanos par principiem un attiecībām transporta jomā, un/vai pamatojoties uz divpusēju vienošanos par transportu un tranzītu, nodokļus vai nodevas uz abpusēja pamata nepiemēro attiecībā uz transportu un preču muitošanu (tas attiecas arī uz tranzīta precēm) un transportlīdzekļu tranzītu. 4. Sakaru pakalpojumi, ietverot pasta, kurjera, telekomunikāciju, audiovizuālos un citus sakaru pakalpojumus 5. Piekļuve informācijas sistēmām un datubāzēm Attiecībā uz Krievijas Federāciju, Ukrainu, Baltkrieviju, Kazahiju: maksājumus var veikt šo valstu valūtās. Attiecībā uz Kazahiju un Kirgīziju: atvieglots muitas režīms. 276 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. II PIELIKUMS Intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma tiesību akti, kas minēti 15. pantā 1. Kopienas akti, kas minēti 15. pantā. — Pirmā Padomes 1998. gada 21. decembra Direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm. — Padomes 1986. gada 16. decembra Direktīva 87/54/EEK par pusvadītāju izstrādājumu topogrāfiju tiesisko aizsardzību. — Padomes 1991. gada 14. maija Direktīva 91/250/EEK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību. — Padomes 1992. gada 18. jūnija Regula (EEK) Nr. 1786/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm. — Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību. — Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīva 93/83/EEK par to dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai. — Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīva 93/98/EEK par autortiesību aizsardzības termiņu un dažu blakustiesību termiņu saskaņošanu. — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīva 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapināšanas tiesībām, un atsevišķām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā. 2. Ja intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma jomā rodas problēmas, kas minētas Kopienas tiesību aktos un kuras ietekmē tirdzniecības nosacījumus, tad pēc Kopienas vai Uzbekistānas Republikas pieprasījuma notiek tūlītēja konsultēšanās, lai panāktu abpusēji apmierinošu risinājumu. 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 277 par administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību muitas jautājumos PROTOKOLS 1. pants Definīcijas 3. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma lūguma saņēmēja iestāde atbilstoši savai lai nodrošinātu speciālu uzraudzību: likumdošanai veic nepieciešamās darbības, Šajā protokolā: a) “muitas tiesību akti” nozīmē visus normatīvos aktus un likumā paredzētās normas, ko Puses pieņēmušas attiecībā uz preču importu, eksportu un tranzītu, kā arī visām muitas procedū- rām, ko uz tām attiecina, tostarp aizlieguma, ierobežojuma un kontroles pasākumiem; b) “iesniedzēja iestāde” nozīmē kompetentu administratīvu iestādi, kuru šim mērķim izraudzījusi Puse un kura lūdz palī- dzību muitas jautājumos; a) fiziskām vai juridiskām personām, kuras ir pamatots iemesls turēt aizdomās par to, ka tās pārkāpj vai ir pārkāpušas muitas tiesību aktus; b) vietām, kur preces uzglabā veidā, kas rada aizdomas, ka tās paredzētas, lai atbalstītu ar muitas tiesību aktiem pretrunā eso- šas darbības; c) “pieteikuma saņēmēja iestāde” nozīmē kompetentu adminis- tratīvu iestādi, kuru šim mērķim izraudzījusi Puse un kura saņem lūgumu palīdzēt muitas jautājumos; c) preču pārvietošanai, kas varētu izraisīt muitas tiesību aktu pār- kāpumus; d) “personas dati” nozīmē visu informāciju, kas attiecas uz iden- tificēto vai identificējamo indivīdu. d) transportlīdzekļiem, par kuriem ir pamatots iemesls uzskatīt, ka tie ir izmantoti, tiek vai varētu tikt izmantoti ar muitas tie- sību aktiem pretrunā esošām darbībām. 2. pants Darbības joma 1. Puses apņemas viena otrai palīdzēt protokolā noteiktajā veidā un apstākļos savu jurisdikciju jomās, novēršot un atklājot, kā arī izmeklējot muitas tiesību aktu pārkāpšanas gadījumus. 2. Šajā protokolā paredzēto palīdzību muitas lietās piemēro jeb- kurai pušu administratīvai iestādei, kas ir kompetenta šī protokola piemērošanai. Tas neierobežo noteikumus, kas reglamentē sav- starpējo palīdzību krimināllietās. Tas arī neattiecas uz informāci- ju, kura iegūta saskaņā ar pilnvarām, kuras izmantotas pēc tiesu iestādes pieprasījuma, ja vien šī iestāde tam nepiekrīt. 3. pants Palīdzība pēc lūguma 1. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma lūguma saņēmēja iestāde sniedz tai visu informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu muitas tiesību aktu ievērošanu, tostarp informāciju par konstatētajām vai plānotajām darbībām, kas ir vai varētu būt pretrunā ar muitas tie- sību aktiem. 2. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma lūguma saņēmēja iestāde informē, vai preces, kas eksportētas no vienas Puses teritorijas, ir pienācīgi importētas otras Puses teritorijā, nepieciešamības gadī- jumā norādot precēm piemēroto muitas procedūru. 4. pants Spontāna palīdzība Puses sniedz viena otrai savu normatīvo un administratīvo aktu ietvaros palīdzību bez iepriekšēja lūguma, ja viņas to uzskata par nepieciešamu korektai muitas tiesību aktu piemērošanai, it īpaši, ja Pušu rīcībā ir informācija, kas attiecas uz: — darbībām, kas ir vai var būt pretrunā ar likumdošanu un par ko var būt interese otrai Pusei, — jauniem līdzekļiem vai metodēm, kuras izmanto šo darbību veikšanai, — precēm, par kurām zināms, ka tās saistītas ar muitas tiesību aktu pārkāpumiem, 278 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. — fiziskām un juridiskām personām, kuras ir pamatots iemesls turēt aizdomās par muitas noteikumu pārkāpšanu, f) kopsavilkums par attiecīgajiem faktiem un par jau veikta- jām pārbaudēm, izņemot 5. pantā minētos gadījumus. — transportlīdzekļiem, par kuriem ir pamatots iemesls uzskatīt, ka tie ir, tiek vai varētu tikt izmantoti ar muitas tiesību aktiem pretrunā esošām darbībām. 3. Pieprasījumus iesniedz pieprasījuma saņēmējas iestādes oficiā- lajā valodā vai minētajai iestādei pieņemamā valodā. 5. pants Piegāde/Paziņošana 4. Ja lūgums neatbilst oficiālajām prasībām, to var lūgt labot vai papildināt. Tomēr drošības pasākumus drīkst nozīmēt. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma lūguma saņēmēja iestāde saskaņā ar saviem tiesību aktiem veic visus nepieciešamos pasā- kumus, lai 7. pants Pieprasījumu izpilde — piegādātu visus dokumentus, — paziņotu par visiem lēmumiem, kas ietilpst šī protokola darbības jomā, adresātam, kas dzīvo vai ir reģistrēts tās teritorijā. Šādos gadījumos piemēro 6. panta 3. punktu, ciktāl tas attiecas uz lūgumu. 1. Lai izpildītu palīdzības pieprasījumu, lūguma saņēmēja iestāde rīkojas saskaņā ar savām pilnvarām un pieejamiem resursiem, it kā tā rīkotos pati vai pēc tās pašas Puses citu iestāžu pieprasījuma, un sniedz tās rīcībā esošu informāciju, veic attiecīgu izmeklēšanu vai organizē šādas izmeklēšanas veikšanu. Šis noteikums attiecas arī uz administratīvo struktūrvienību, kurai saņēmēja iestāde adre- sēja pieprasījumu, ja pēdējā nav rīcībspējīga. 6. pants 2. Palīdzības pieprasījumus izpilda saskaņā ar lūguma saņēmējas Puses normatīvajiem, administratīvajiem aktiem un citiem juridi- skajiem dokumentiem. Palīdzības pieprasījumu forma un saturs 1. Pieprasījumus saskaņā ar šo protokolu iesniedz rakstveidā. Tiem pievieno dokumentus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbil- stību prasītajam. Ja situācija ir steidzama, var pieņemt arī muti- skus pieprasījumus, tomēr tie tūlīt jāapstiprina rakstveidā. 2. Saskaņā ar 1. punktu pieprasījumos ir ietverta šāda informā- cija: a) iesniedzēja iestāde, kas iesniedz pieprasījumu; b) pasākums, kuru tā lūdz veikt; c) pieprasījuma mērķis un pamatojums; d) attiecīgie normatīvie un administratīvie akti; 3. Puses pilnvarotas amatpersonas, ar otras Puses piekrišanu un respektējot otras Puses noteikumus, var no lūguma saņēmējas iestādes vai no citas iestādes, par kuru lūguma saņēmēja iestāde ir atbildīga, iegūt informāciju par darbībām, kas ir vai var būt pret- runā ar muitas tiesību aktiem, kādi iesniedzējai iestādei vajadzīgi šajā protokolā izvirzītajiem mērķiem. 4. Puses amatpersonas, ar otras Puses piekrišanu un respektējot otras Puses noteikumus, var piedalīties izmeklēšanā otras Puses teritorijā. 8. pants Informācijas paziņošanas veids e) pēc iespējas precīzas un izsmeļošas norādes par fiziskām vai juridiskām personām, kuras ir šo izmeklēšanu mērķis; 1. Lūguma saņēmēja iestāde ziņo iesniedzējai iestādei par izmek- lēšanas rezultātiem dokumentārā, apliecinātu dokumentu kopiju, ziņojumu un līdzīgu dokumentu formā. 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 279 2. Šī protokola 1. punktā minētos dokumentus var aizstāt ar tādam pašam mērķim jebkurā veidā sagatavotu datorizētu infor- māciju. 3. Iegūto informāciju izmanto tikai šī protokola mērķiem. Ja viena Puse lūdz šo informāciju citiem mērķiem, tad šai Pusei jālūdz iepriekšēja rakstiska piekrišana no iestādes, kas piegādā informāciju. Uz šo informāciju turklāt attiecas visi attiecīgās iestā- des noteiktie ierobežojumi. 9. pants Izņēmumi attiecībā uz palīdzības sniegšanas pienākumam 1. Puses var atteikties sniegt palīdzību, kā noteikts šajā protokolā, ja šāda palīdzība: 4. Šā panta 3. punkta noteikumi neliedz izmantot attiecīgo infor- māciju tiesvedībā vai administratīvā lietā dēļ neatbilstības muitas tiesību aktiem. Par šādu izmantošanu ziņo kompetentajai iestā- dei, kas ir sniegusi šo informāciju. a) b) ir pretrunā ar Uzbekistānas Republikas vai tās Eiropas Savie- nības dalībvalsts suverenitāti, kura lūgusi palīdzību saistībā ar šo protokolu; vai 5. Puses savos pierādījumu dokumentos, ziņojumos un liecībās, kā arī tiesvedībā un tiesā iesniegtajos apsūdzības dokumentos pēc šī protokola noteikumiem kā pierādījumus var izmantot iegūto informāciju un izskatītos dokumentus. ir pretrunā ar sabiedrisko kārtību, valsts drošību vai citām būtiskām interesēm, it īpaši 10. panta 2. punktā minētajos gadījumos; vai c) ir saistīta ar valūtas vai nodokļu noteikumiem, bet ne muitas tiesību aktiem; vai d) izpauž rūpniecisku, komerciālu vai dienesta noslēpumu. 2. Ja iesniedzēja iestāde lūdz palīdzību, kādu tā pati attiecīga lūguma gadījumā nespētu piedāvāt, tad savā lūgumā tā vērš uz šo faktu uzmanību. Saņēmēja iestāde tad izlemj, kā atbildēt uz šādu lūgumu. 3. Ja palīdzību atsaka, tad par šo lēmumu ar attiecīgu pamato- jumu nekavējoties jāziņo iesniedzējai iestādei. 10. pants Informācijas apmaiņa un konfidencialitāte 1. Jebkura informācija, kas jebkurā veidā ir sniegta saskaņā ar šo protokolu, ir konfidenciāla vai ierobežotai lietošanai atkarībā no katras Puses piemērojamajiem noteikumiem. Uz to attiecas pie- nākums attiecībā uz dienesta noslēpumiem un to aizsargā ar attie- cīgajiem saņēmējas Puses tiesību aktiem, kā arī noteikumiem, ko piemēro Kopienas iestādēm. 11. pants Eksperti un liecinieki 1. Piešķirto pilnvaru robežās saņēmējas iestādes amatpersonu var pilnvarot kā ekspertu vai liecinieku tiesvedībā vai administratīvā lietā par šajā protokolā ietvertajiem jautājumiem otras Puses juris- dikcijā un iesniegt attiecīgās lietas, dokumentus vai to apliecinā- tas kopijas, kas varētu būt nepieciešamas tiesvedībā. Uzaicinājumā uz tiesu konkrēti jānorāda, par kādiem jautājumiem un uz kāda pamata vai kādā sakarībā amatpersonu pratinās. 2. Uz pilnvaroto amatpersonu attiecas esošie tiesību akti par aiz- sardzību, ko nodrošina iesniedzējas iestādes pārstāvjiem viņu teri- torijā. 12. pants Izdevumi palīdzībai 2. Ar personas datiem var apmainīties tikai tādos gadījumos, ja saņēmēja Puse apņemas aizsargāt šādus datus vismaz līdzvērtīgā veidā, kā attiecīgā situācijā to darītu piegādātāja Puse. Puses atsakās no visām savstarpējām prasībām atmaksāt izdevumus, kas radušies saistībā ar šo protokolu, attiecīgā gadījumā izņemot izdevumus par ekspertiem un lieciniekiem, kā tulkiem un tulkotājiem, kuri nav nodarbināti valsts arī civildienestā. 280 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. 13. pants Piemērošana 1. Šā protokola piemērošanu uztic Uzbekistānas Republikas cen- trālajam muitas dienestam, no vienas puses, un Eiropas Kopienu Komisijas kompetentam dienestam un vajadzības gadījumā Eiro- pas Kopienas dalībvalstu muitas dienestiem, no otras puses. Šīs iestādes lemj par visiem šī protokola piemērošanai nepieciešama- jiem praktiskajiem pasākumiem, ņemot vērā spēkā esošos notei- kumus datu aizsardzības jomā. Tās var ieteikt kompetentajām ies- tādēm izdarīt grozījumus, kādi, pēc viņu uzskatiem, šajā protokolā būtu vajadzīgi. 2. Puses savstarpēji apspriežas un tad informē viena otru par sīki izstrādātiem īstenošanas noteikumiem, kas ir pieņemti saskaņā ar šā protokola noteikumiem. 14. pants Komplementaritāte Neierobežojot 10. pantu, nekādi līgumi par savstarpēju palīdzību, kas noslēgti starp vienu vai vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm un Uzbekistānas Republiku, neierobežo Kopienas noteikumus, Komisijas kompetentiem dienestiem un dalībvalstu muitas dienestiem par jebkuru iegūto informāciju muitas jautājumos, kura varētu Kopienu interesēt. reglamentē saziņu starp kuri 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 281 NOBEIGUMA AKTS EIROPAS KOPIENAS, EIROPAS OGĻU UN TĒRAUDA KOPIENAS un EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS pilnvarotie, turpmāk “KOPIENA”, no vienas puses, un UZBEKISTĀNAS REPUBLIKAS pilnvarotie, no otras puses, tiekoties Briselē 1996. gada 14. novembrī, lai parakstītu Pagaidu nolīgumu par tirdzniecību un ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem starp Eiropas Kopienu, Eiropas Ogļu un tērauda kopienu un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Uzbekistānas Republiku, no otras puses, še turpmāk “nolīgumu”, ir pieņēmuši šādu tekstu: nolīgumu ar pielikumiem un protokolu: protokolu par administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību muitas jautājumos. Kopienas pilnvarotie un Uzbekistānas Republikas pilnvarotie ir pieņēmuši kopīgo deklarāciju tekstus, kuri minēti turpmāk un pievienoti Nobeiguma aktam: Kopīgo deklarāciju par personas datiem Kopīgo deklarāciju par nolīguma II sadaļu Kopīgo deklarāciju par nolīguma 7. pantu Kopīgo deklarāciju par nolīguma 8. pantu Kopīgo deklarāciju par nolīguma 15. pantu Kopīgo deklarāciju par nolīguma 28. pantu Kopienas pilnvarotie ir Nobeigumam aktam pievienojuši šādu deklarāciju: Uzbekistānas Republikas deklarāciju par intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma tiesību aizsardzību 282 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. Hecho en Bruselas, el catorce de noviembre de mil novecientos noventa y seis. Udfærdiget i Bruxelles den fjortende november nitten hundrede og seksoghalvfems. Geschehen zu Brüssel am vierzehnten November neunzehnhundertsechsundneunzig. Έγινε στις Βρυξέλλες, στις, δέκα τέσσερις Νοεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα έξι. Done at Brussels on the fourteenth day of November in the year one thousand nine hundred and ninety-six. Fait à Bruxelles, le quatorze novembre mil neuf cent quatre-vingt-seize. Fatto a Bruxelles, addì quattordici novembre millenovecentonovantasei. Gedaan te Brussel, de veertiende november negentienhonderd zesennegentig. Feito em Bruxelas, em, catorze de Novembro de mil novecentos e noventa e seis. Tehty tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäkuusi. Brysselissä neljäntenätoista päivänä marraskuuta vuonna Som skedde i Bryssel den fjortonde november nittonhundranittiosex Брюссел шахрида минг тўккиз юз тўксон олтинчи йилнинг ўн тўртинчи ноябрида тузилди. Por las Comunidades Europeas For De Europæiske Fællesskaber Für die Europäischen Gemeinschaften Για τις Ευρωπαϊκές Κοινότητες For the European Communities Pour les Communautés européennes Per le Comunità europee Voor de Europese Gemeenschappen Pelas Comunidades Europeias Euroopan yhteisöjen puolesta På Europeiska gemenskapernas vägnar Ўзбекистон Республикаси Хукумати номидан 11/27. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 283 KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR PERSONAS DATIEM Piemērojot nolīgumu, Puses apzinās nepieciešamību atbilstoši aizsargāt cilvēkus attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti. KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR NOLĪGUMA II SADAĻU Visas atsauces uz VVTT ir uz VVTT tekstu ar 1994. gada labojumiem. KOPĪGA DEKLARĀCIJA PAR NOLĪGUMA 7. PANTU Kopiena un Uzbekistānas Republika paziņo, ka drošības klauzulas teksts nepiešķir tiesības uz VVTT drošības režīmu. KOPĪGA DEKLARĀCIJA PAR NOLĪGUMA 8. PANTU Līdz brīdim, kad Uzbekistānas Republikas iestājas PTO, Puses Apvienotajā komitejā notur konsultācijas par importa tarifiem, ietverot izmaiņas tarifu aizsardzībā. Turklāt šādas konsultācijas ir jāpiedāvā pirms tarifu aizsardzības palielināšanas. KOPĪGA DEKLARĀCIJA PAR NOLĪGUMA 15. PANTU Puses vienojas attiecīgo kompetenču robežās par līguma mērķi, ka intelektuālais, rūpnieciskais un komerciālais īpašums ietver pamatā autortiesības, arī datorprogrammu autortiesības un blakustiesības, tiesības attiecībā uz patentiem, rūpnieciskiem modeļiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, ietverot cilmes nosaukumus, preču zīmes un pakalpojumu zīmes, integrālo shēmu topogrāfiju, kā arī aizsardzību pret negodīgu konkurenci, kā teikts Parīzes konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību un nepieejamas informācijas aizsardzību attiecībā uz tehnoloģiskajām prasmēm (know-how) 10. a. pantā. KOPĪGA DEKLARĀCIJA PAR NOLĪGUMA 28. PANTU 1. Pareizas interpretēšanas un praktiskas pielietošanas labad Puses vienojas, ka termins “īpašas steidzamības gadījumi”, par kuriem ir runa nolīguma 28. pantā, nozīmē gadījumus, kad kāda no Pusēm būtiski pārkāpj nolīgumu. Būtiska nolīguma pārkāpšana ir: a) nesankcionēta nolīguma noraidīšana no starptautisko tiesību vispārējo noteikumu viedokļa; vai b) nolīguma 1. panta galveno punktu pārkāpšana. 2. Puses vienojas, ka “īpaši pasākumi”, par kādiem ir runa 28. pantā, ir pasākumi, ko veic saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. Ja kāda no Pusēm veic kādu pasākumu īpašas steidzamības gadījumā, kā noteikts 28. pantā, otra Puse drīkst izmantot savā labā strīdus izšķiršanas procedūru. 284 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/27. sēj. VIENPUSĒJA UZBEKISTĀNAS REPUBLIKAS DEKLARĀCIJA PAR INTELEKTUĀLĀ, RŪPNIECISKĀ UN KOMERCIĀLĀ ĪPAŠUMA TIESĪBU AIZSARDZĪBU Uzbekistānas Republika paziņo, ka: 1. Līdz piektā gada beigām pēc nolīguma stāšanās spēkā Uzbekistānas Republika pievienosies daudzpusējām konvencijām par intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma tiesībām, kuras minētas šīs deklarācijas 2. punktā un kurām ir pievienojušās Kopienas dalībvalstis vai kuras dalībvalstis piemēro de facto sakarā ar šajās konvencijās ietvertajiem noteikumiem. 2. Šīs deklarācijas 1. punkts attiecas uz šādām daudzpusējām konvencijām: — Bernes Konvenciju par literāro un mākslas darbu aizsardzību (Parīzes redakcija, 1971), — Starptautisko konvenciju par aizsardzību (Roma, 1961), izpildītāju, fonogrammu izgatavotāju un raidorganizāciju — Protokolu pie Madrides vienošanās par atšķirības zīmju starptautisku reģistrāciju (Madride, 1989), — Nicas vienošanos par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju atšķirības zīmju reģistrēšanai (Ženēva, 1977, grozīta 1979), — Budapeštas līgumu par mikroorganismu nosēdumu starptautisku atzīšanu patentēšanas vajadzībām (1977, grozīts1980) — Starptautisko konvenciju par jaunu augu šķirņu aizsardzību (UPOV) (Ženēvas redakcija, 1991). 3. Uzbekistānas Republika apstiprina nozīmību, ko tā piešķir saistībām, kādas izriet no šīm daudzpusējām konvencijām: — Parīzes konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību (Stokholmas redakcija, 1967, grozīta 1979), — Madrides vienošanās par atšķirības zīmju starptautisku reģistrāciju (Stokholmas redakcija, 1967, grozīta 1979), — Līguma par sadarbību patentu jomā (Vašingtona, 1970, grozīts un labots 1979 un 1984). 4. No nolīguma stāšanās spēkā Uzbekistānas Republika attiecībā uz intelektuālā, rūpnieciskā un komerciālā īpašuma aizsardzību piešķir Kopienas sabiedrībām un pilsoņiem ne mazāk labvēlīgu režīmu, kā tā piešķīrusi jebkurai trešajai valstij divpusējos līgumos. 5. Līguma 4. punkts neattiecas uz priekšrocībām, ko Uzbekistānas Republika piešķir trešajai valstij uz savstarpēja izdevīguma pamata, vai uz priekšrocībām, ko Uzbekistānas Republika piešķir kādai valstij no bijušās PSRS


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3219/96 do Deputado Heidi HAUTALA ao Conselho. Definição de critérios para a exportação de armas

eurovoc_concepts:
approximation of laws
arms trade
common foreign and security policy
conventional weapon
export licence
human rights
national law
third country


title: REGOLAMENTO (CE) N. 2210/96 DEL CONSIGLIO del 14 novembre 1996 recante modifica del regolamento (CE) n. 3076/95 che ripartisce tra gli Stati membri, per il 1996, alcuni contingenti di cattura per le navi che pescano nella zona esclusiva della Norvegia e nella zona di pesca intorno a Jan Mayen

eurovoc_concepts:
EU Member State
Norway
authorised catch
catch quota
exclusive economic zone
fishing agreement

formats: html pdfa1b print


title: Avis du Comité des régions sur le «Projet de recommandation du Conseil sur une carte de stationnement pour personnes handicapées»

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
EC recommendation
facilities for the disabled
harmonisation of standards
parking area


title: Résolution sur la communication de la Commission au Parlement européen et au Conseil concernant le partenariat euro-méditerranéen dans le secteur de l'énergie (COM(96) 0149 - C4-0238/96)

eurovoc_concepts:
Europe
Mediterranean third countries
economic cooperation
energy policy

formats: html print


title: Resolución sobre el informe del Grupo de expertos relativo a la política de competencia en el nuevo orden comercial: fortalecimiento de la cooperación y las normas internacionales (COM(95)0359 - C4-0352/95)

eurovoc_concepts:
European Union
bilateral relations
competition law
competition policy
international cooperation
new economic order


title: Entschließung zur Mitteilung der Kommission an das Europäische Parlament und an den Rat über die Partnerschaft zwischen der Europäischen Union und den Mittelmeerländern im Energiebereich (KOM(96)0149 - C4-0238/96)


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3166/96 af Angela BILLINGHAM til Kommissionen. Fare ved paracetamolindtagelse

eurovoc_concepts:
European Medicines Agency
consumer information
death
market approval
over-the-counter drug
product safety
public health


eurovoc_concepts:
EU Member State
action programme
cancer
public health
smoking

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 14. 11. 1996 COM(96) 573 final RELATÓRIO DA COMISSÃO AO CONSELHO, AO PARLAMENTO EUROPEU, AO COMITÉ ECONÓMICO E SOCIAL E AO COMITÉ DAS REGIÕES sobre o seguimento dado à resolução do Conselho e dos Ministros da Saúde dos Estados-membros, reunidos em Conselho, respeitante à proibição de fumar nos locais que acolhem público. INTRODUÇÃO 1. 1 Generalidades Estima-se que o número de fumadores a nível mundial atinge actualmente 1 100 milhões. De acordo com estudos publicados pela OMS, nos países desenvolvidos 41% dos homens e 21% das mulheres são consumidores habituais de tabaco1. Em contrapartida, o Inquérito Eurobarómetro realizado no contexto do programa "A Europa contra o Cancro" indica umr diminuição do número de fumadores nos Estados-membros durante o período de 1987-1994: de 37% em 1987 para 34% em 1994, com uma diminuição mais acentuada entre os homens. No que respeita à idade dos fumadores, os mesmos estudos mostram que as mulheres fiimam mais do que os homens na faixa etária dos 15 aos 39 anos, mas acima dessa idade o número de homens fumadores é superior. Um estudo exaustivo2 sobre as taxas de mortalidade atribuíveis ao consumo de tabaco mostrou que cerca de metade de todos os consumidores habituais de tabaco irão morrer em consequência dos seus hábitos tabágicos. Em 1990, o último ano para o qual existem estatísticas completas, o consumo de tabaco foi considerado responsável por cerca de 510 000 mortes nos doze países que então constituíam a Comunidade Europeia3. Nos países desenvolvidos, estima-se que em 1995 três milhões de pessoas morrerão por causas relacionadas com o consumo de tabaco. Desse número, as pessoas na faixa etária dos 35 aos 69 anos perderão, em média, 22 anos da esperança de vida normal3. O tabaco estará, pois, na origem de cerca de 30% das mortes no grupo de 35 a 69 anos, representando assim a principal causa de morte evitável. Se os actuais padrões de com amo de tabaco não se alterarem, o número de mortes atingirá os 10 milhões a nível mundial em 2025, se bem que os cálculos sejam imprecisos4. Existem provas sólidas e convincentes de que o 'abagismo passivo aumenta o risco relativo de cancro do pulmão e de doenças respiratórias crónicas no adultos (cerca de 25%) e de doenças respiratórias agudas em crianças (entre 50% e 100%). Além disso, é provável que o tabagismo passivo aumente o risco de doenças cardíacas, mas verifica-se uma certa incoerência entre as WHO Tobacco and Health: The facts, 1995 Mortality in relation to smoking: 40 years observations on male British doctors, Doll, Peto et al. BMJ 8. 10. 94, p. 901 Mortality from smoking in developed countries 1950-2000, Pelo, Lopez et al, Oxford Medical Publications, 1994, p. A7 Mortality from smoking worldwide, Peto et al. , British Medical Bulletin, vol. 52, 1996. várias estimativas da sua amplitude5. Todavia, o risco global é suficiente para justificar medidas destinadas a limitar o consumo de tabaco em locais públicos e nos locais de trabalho. 1. 2 Medidas comunitárias Em 18/07/1989, o Conselho e os Ministros da Saúde dos Estados-membros, reunidos em Conselho, adoptaram uma Resolução respeitante à proibição de fumar nos locais que acolhem público6. Nela os Estados-membros são convidados a tomar, por meio de legislação ou por outras vias, conforme as suas práticas e as condições nacionais, as seguintes medidas: 1. 2. 3. 4. Proibir o fumo nos locais fechados que acolhem público e façam parte dos estabelecimentos públicos ou privados enumerados na lista constante do Anexo, lista essa que os Estados-membros poderão completar; Alargar a proibição de fumar a todos os meios de transporte colectivo; Prever, eventualmente, que sejam reservados aos fumadores espaços bem delimitados nesses estabelecimentos, bem como, se possível, nos meios de transporte colectivos, nomeadamente em grandes percursos; Garantir que, fora dos espaços reservados aos fumadores, em caso de conflito, o direito à saúde do não fumador prevaleça sobre o direito do fumador a fumar; e informar a Comissão, de dois em dois anos, das iniciativas tomadas na sequência da Resolução. Com base nas informações comunicadas por cada Estado-membro, a Comissão apresentou um relatório intercalar em 19927, ao qual se seguiram as Conclusões do Conselho de 27/05/19938. Nestas conclusões o Conselho considera, em particular, que a avaliação sistemática, ao nível comunitário, das medidas adoptadas permitiria valorizar a experiência adquirida e colher ensinamentos e orientações úteis para o futuro. Como solicitado nas referidas Conclusões do Conselho, a Comissão elaborou agora o presente relatório sobre a situação actual, utilizando as informações transmitidas à Comissão pelas autoridades competentes dos Estados-membros e com base num questionário que tem em conta o alargamento da União em 1995. Environmental tobacco smoke - M. R. Law and A. K. Hackshaw, British Medical Bulletin, vol. 52, 1996. JO n° CI89 de 26/7/89 p. 1 SEC(92) 1979 final. JO n° C 174 de 25/06/93, p. 4. O Anexo I contém uma análise sucinta das regulamentações nacionais. No Anexo II é apresentado um quadro descritivo das situação nos diferentes Estados-membros, que resume a aplicação da Resolução. O relatório enumera todas as medidas adoptadas pelos Estados-membros na sequência da iniciativa prevista na Resolução de 18 de Julho de 1989. ANALISE DA SITUAÇÃO NOS ESTADOS-MEMBROS Existem actualmente, em todos os Estados-membros, medidas de carácter jurídico diverso que condicionam a possibilidade de fumar nos lo ^m abertos ao público. Com poucas excepções, as regulamentações actuais parecem ser. ais homogéneas do que as descritas no anterior Relatório da Comissão de 1992, tanto em termos do seu campo de aplicação como da abordagem, que na quase totalidade dos casos assenta na protecção da saúde dos não fumadores. No Relatório de 1992, constatava-se que na maior parte dos então doze Estados- membros, a regulamentação sobre a proibição de fumar nos locais públicos entrou em vigor pouco antes ou após a aprovação da Resolução C 189/01. Em muito poucos casos, como no Reino Unido, não existe uma norma com força de lei e todas as iniciativas neste domínio são tomadas numa base voluntária (Código de Conduta). Os três novos Estados-membros, Áustria, Finlândia e Suécia, elaboraram e adoptaram - no período de 1993 e 1995 - novas regulamentações com o objectivo de aplicar a Resolução do Conselho. 2. 1 Instrumentos jurídicos a) b) c) d) Leis nacionais (nalguns casos completadas por regulamentos): Áustria, Dinamarca, Finlândia, França, Irlanda, Itália, Luxemburgo, Portugal e Suécia. Regulamentações nacionais: Espanha s Bélgica. Regulamentações de outra natureza, tais como decretos, portarias ou circulares: Alemanha, Grécia, Países Bs'xos. Inexistência de instrumentos jurídicos: R "áno Unido. 2. 2 Campo de aplicação Os instrumentos nacionais reflectem, em grande medida, as medidas previstas na Resolução e aplicam-se aos locais referidos no seu Anexo. 2. 3 Campanhas de sensibilização e acordos voluntários A crescente tomada de consciência dos efeitos nocivos para a saúde decorrentes do tabaco deu origem, em todos os Estados-membros, a campanhas de informação e de sensibilização baseadas quer no respeito da regulamentação existente quer no conteúdo dos "códigos de conduta" ou dos acordos voluntários. Realizaram-se em todos os países iniciativas neste sentido, merecendo particular referência o Reino Unido (Código de conduta) a Alemanha (campanhas de informação para o público em geral, para crianças e jovens e nos hospitais), a Grécia (campanhas contra o consumo de tabaco dirigidas ao pessoal de saúde, alunos, professores, trabalhadores e forças armadas), a Bélgica, a Irlanda, a Itália (campanhas dirigidas à população em geral e estabelecimento de um Comité técnico consultivo para a coordenação de todas as actividades relacionadas com a prevenção do tabagismo), os Países Baixos (campanha dirigida às escolas e outras instituições) e a Espanha (campanha de 1993 dirigida aos adolescentes). PROGRAMA "A EUROPA CONTRA O CANCRO" No âmbito do programa "A Europa contra o cancro", e designadamente no contexto do primeiro e do segundo planos de acção de luta contra o cancro, foram realizados muitos projectos de luta anti-tabágica, particularmente nos meios hospitalares, nas escolas e nas empresas, tendo também sido organizadas campanhas de luta contra o tabagismo tendo em vista a informação do público em geral. O plano de acção de luta contra o cancro para 1996 - 2 000 refere a promoção de estratégias destinadas a proteger do tabagismo passivo os grupos mais vulneráveis, nomeadamente as mulheres grávidas e as crianças9. O plano prevê igualmente o lançamento de um projecto de luta contra o tabagismo passivo, sob a forma de um projecto-piloto nos meios de comunicação social. Estas acções serão abordadas no decurso da execução do plano. Serão também apoiados programas educativos nas escolas e programas dirigidos a grupos populacionais específicos (locais de trabalho, idosos, hospitais). CONSIDERAÇÕES FINAIS As informações fornecidas pelos Estados-membros permitem obter um panorama geral da aplicação da Resolução do Conselho, que revela um empenhamento claro por parte dos Estados-membros de pôr em prática a Resolução. O relatório não aborda, no entanto, a questão da aplicação das regras a nível nacional, sobre a qual os Estados- membros não forneceram informações. Esta questão é da responsabilidade das autoridades nacionais e pode determinar se a saúde dos não-fumadores é eficazmente protegida na prática. Todavia, como indicado no terceiro plano de acção no âmbito do programa "A Europa contra o cancro", a Comissão procurará avaliar a aplicação concreta das disposições nacionais, tendo também em conta as contribuições de todas as partes interessadas. JO L 95 de 16/04/96 p. 9 ANEXO I Análise sucinta das regulamentações nacionais (baseada em informações comunicadas pelas autoridades dos Estados-membros) AUSTRIA Regulamentação aplicável: Lei sobre o consumo de tabaco, BGBl 431/1995; Lei de Protecção da Maternidade, BGBl 221/1979 e BGBl 257/1993; Lei de Protecção dos Trabalhadores, BGBl 45/1994. A Lei sobre o consumo de tabaco garante a protecção dos não fumadores, dado que introduz a proibição específica de fumar em locais fechados destinados a fins específicos (salas de reuniões, salas de aula, pavilhões destinados a desporto escolar e salas polivalentes), bem como em locais acessíveis ao público em geral de certas instituições (edifícios públicos, escolas e edifícios similares onde são acolhidos ou alojados crianças e jovens, estabelecimentos de ensino superior, estabelecimentos de formação profissional, teatros e outros edifícios destinados a espectáculos ou exposições). Uma alteração de 1995 ao Regulamento relativo aos estabelecimentos de ensino, aprovada paralelamente à lei sobre o consumo de tabaco, introduziu medidas específicas de protecção dos não fumadores, impondo a proibição de fumar total nas instalações escolares. Nos outros locais, é permitida a existência de salas reservadas a fumadores quando são cumpridas certas condições. A lei sobre o consumo de tabaco exige também que sejam previstas áreas para não fumadores nos edifícios dos transportes públicos e privados: autocarros, comboios, transportes aéreos e marítimos. A Lei de Protecção da Maternidade (BGBl 221/1979 e BGBl 257/1993) e a Lei de Protecção dos Trabalhadores (BGBl 45/1994) incluem também disposições sobre o consumo de tabaco. Quando fumadores e não fumadores são obrigados, por razões relacionadas com o trabalho, a partilhar o mesmo gabinete e os não fumadores não podem ser suficientemente protegidos pela melhoria da ventilação, será imposta a proibição de fiimar. Os não fumadores devem também ser protegidos nos locais recreativos e de serviço; a Lei de Protecção dos Trabalhadores proíbe especificamente o consumo de tabaco nas enfermarias e vestiários. O consumo de tabaco nos hospitais é objecto de legislação específica (BGBl 1/1957, BGBl 801/1993). Todavia, es disposições da Lei sobre o consumo de tabaco prevalecem no caso de edifícios pai a os quais esta lei impõe a proibição total de fumar. Existem também algumas medidas no âmbito da legislação ^m matéria de transportes (por exemplo, compartimentos para não fumadores nos comboios, proibição de fumar nas redes de transportes municipais) e na regulamentação em matéria de protecção dos jovens introduzida pelos Lander. BÉLGICA Regulamentação aplicável: Decreto Real de 15 de Maio de 1990, seguido pelo Decreto Ministerial de 9 de Janeiro de 1991 e Decreto Real de 31 de Março de 1993. O Decreto Real de 1990 define, com base no Anexo da Resolução do Conselho, os diferentes locais abertos ao público nos quais foi decretada a proibição de fiimar. Na maior parte dos casos (estabelecimentos onde são prestados serviços ao público ou onde são administrados cuidados de saúde, estabelecimentos de ensino ou de acolhimento de crianças, estabelecimentos onde são organizados espectáculos ou realizadas actividades desportivas), a regra geral é a proibição de fiimar. Poderão ser previstos espaços claramente delimitados reservados aos fumadores. A partir de 1 de Janeiro de 1993, tais espaços não poderão exceder metade da área total do estabelecimento. No que respeita aos locais de trabalho, o Decreto Real de 1993 estipula que o empregador deve tomar medidas a fim de estabelecer as condições de consumo de tabaco no local de trabalho, tendo em conta as expectativas dos fumadores e dos não fumadores. Quando não for possível chegar a acordo, os direitos dos não fumadores devem ser protegidos. DINAMARCA As autoridades dinamarquesas adoptaram recentemente uma nova lei, que visa garantir ambientes isentos de fumo nos edifícios públicos, nos meios de transporte, nos locais de trabalho, nos estabelecimentos de ensino, nos centros de assistência diurna ou contínua e nos hospitais, tanto a nível local como a nível estatal. As autoridades locais e os conselhos distritais, a Direcção hospitalar de Copenhaga e as autoridades estatais eram obrigadas a aplicar esta lei até 1 de Janeiro de 1996. O consumo do tabaco é proibido em todos estes locais, à excepção das salas especialmente destinadas a fumadores e dos locais de trabalho das administrações estatais ocupados por trabalhadores que desejam fumar. É proibido fumar nas reuniões, a menos que todos os presentes o consintam. FINLÂNDIA Regulamentação aplicável: Lei sobre o Consumo de Tabaco de 1995. A nova Lei sobre o Consumo de Tabaco, em vigor desde o ano passado, decreta a proibição de fumar nos seguintes locais: creches e todos os estabelecimentos de ensino (incluindo universidades) e nos terrenos adjacentes utilizados principalmente por menores de 18 anos; em locais fechados de administrações públicas ou serviços públicos similares utilizados por clientes e pelo público em geral; em manifestações abertas ao público realizadas em espaços fechados; em locais fechados dos serviços de transportes colectivos; nas zonas dos locais de trabalho utilizadas para fins distintos do trabalho e nas áreas utilizadas pelos clientes; em todas as áreas de trabalho, à excepção dos restaurantes e quartos de hotéis. É permitido fiimar apenas em locais especificamente destinados a esse fim, na condição do fumo não sair desses locais e de não serem instalados em áreas destinadas a menores de 18 anos. FRANÇA Regulamentação aplicável: Lei 91-32 de 10 de Janeiro de 1991 e Decreto 478 de 2 Maio de 1992. A lei francesa prevê uma proibição geral de fumar em locais públicos, designadamente nas escolas e nos transportes colectivos, exceptuando os lugares reservados aos fumadores. O Decreto de 1992 estabelece as condições da proibição de fumar. O principal objectivo consiste na protecção da saúde dos não fumadores e o Decreto especifica as áreas nas quais é proibido fumar: 1) os transportes colectivos, com a possibilidade de prever áreas para fumadores apenas nos comboios de longa distância; 2) os locais de trabalho, exceptuando escritórios individuais; 3) as escolas, com a possibilidade de prever salas para fumadores destinadas apenas aos professores e ao pessoal; 4) bares e restaurantes, que podem dispor de áreas reservadas aos f -nadores. Estas áreas são determinadas pela pessoa ou organização responsável pelos locais. Em todos os casos deve ser assegurada uma boa ventilação. ALEMANHA A regulamentação alemã tem em conta a distribuição das competências entre as diferentes instâncias administrativas (Governo Federal e Lander). Os não fumadores são protegidos a nível federal pelo Código Civil. Nos lugares de trabalho, em particular, os trabalhadores têm direito a um posto de trabalho que não prejudique a sua saúde e tanto o empregador como a comissão de trabalhadores podem promover acordos para a protecção dos não fumadores. O Ministério da Administração Interna contribuiu para solucionar alguns problemas entre os fumadores e os não fumadores nos estabelecimentos da administração federal através de um regulamento administrativo de 1975. Com efeito, sempre que possível, os fumadores e os não fumadores são instalados em zonas diferentes. Nas Forças Armadas, uma decisão do Tribunal Administrativo Federal de 1993, prevê uma protecção adequada dos não fumadores. Os caminhos-de-ferro alemães decretaram a proibição de fumar nas áreas fechadas, como os centros de viagem e as estações pequenas. Para os trajectos de longa distância, está prevista a separação em carruagens para fumadores e não fumadores, bem como áreas para não fumadores nos comboios internacionais. Os caminhos-de- ferro alemães estão a exigir aos operadores de serviços de restauração nas estações que criem áreas separadas para fumadores e não fumadores. O mesmo acontece nas áreas de serviço das auto-estradas. A companhia aérea alemã introduziu uma proibição total de fiimar nos voos domésticos e em determinadas rotas intercontinentais. Ao nível dos Lander, a 66' Conferência dos Ministros da Saúde dos Lander exigiu maiores restrições à publicidade e à disponibilidade dos produtos do tabaco, principalmente tendo em vista a protecção das crianças e dos jovens. Estão em curso debates sobre a restrição da instalação de distribuidores de cigarros nos locais públicos. O debate público crescente sobre as vantagens e desvantagens das medidas estatais de protecção dos não fumadores conduziu à adopção de muitas medidas adicionais. Por exemplo, a associação de hotéis e restaurantes comprometeu-se a tomar medidas no sentido de melhorar a protecção dos não fumadores nos hotéis e estabelecimentos similares, sublinhando a sua preferência por medidas adhoc em função dos locais e das situações. No seguimento da Resolução do Conselho, as autoridades alemãs preferiram centrar a atenção sobre as campanhas de informação e de sensibilização. Com efeito, desde 1987, o Centro federal de Educação para a Saúde leva a cabo uma campanha dirigida às crianças e aos jovens. Este mesmo centro leva a cabo desde 1994 uma ampla campanha de informação destinada ao público em geral, centrada na protecção dos não fumadores. O centro elaborou também um projecto destinado aos hospitais. Apesar de o inquérito realizado nos 16 Lánder ter mostrado um número muito reduzido de novas regras em matéria de protecção dos não fumadores nos locais públicos desde o anterior Relatório da Comissão (1992), foi possível concluir que as disposições existentes garantem uma protecção adequada dos não fumadores e que essas disposições estão a ser aplicadas. GRÉCIA Desde 1952, é proibido fumar em todos os tipos de transporte. A partir de 1980 é proibido fumar nos locais fechados de organismos governamentais, empresas públicas e privadas, bem noutros estabelecimentos como a companhia dos telefones grega, a companhia de electricidade, os serviços postais, etc. , exceptuando ocasionalmente os locais onde as pessoas são obrigadas a esperar durante longos períodos, desde que existam zonas reservadas a fumadores. Desde 1990 é proibido fumar nos voos domésticos. Além disso, é também proibido fumar em todas as instalações onde são prestados serviços de saúde (a partir de 1993). O Ministério da Saúde, do Bem-estar Social e da Segurança Social está a levar a cabo campanhas regulares contra o tabagismo nos locais públicos, destinadas principalmente ao pessoal de saúde, aos alunos das escolas secundárias, aos professores, aos trabalhadores nos locais de trabalho, às forças armadas e muitas outras associações, clubes e comunidades. i IRLANDA Regulamentação aplicável: Regulamento sobre a Promoção e Protecção da Saúde de 1990. O regulamento decreta a proibição de fumar em todas as áreas comuns (corredores, elevadores, salas, etc. ) dos edifícios da administração pública, bem como nas instalações abertas ao público, nos estabelecimentos de ensino primário e secundário, universidades, hospitais, centros de saúde, supermercados, centros desportivos, cinemas e teatros, zonas onde são preparados alimentos e nos autocarros. São estabelecidas restrições ao consumo de tabaco em todas as instalações onde são administrados cuidados de saúde, nos restaurantes, cafés, bares, estações, aeroportos e portos, comboios e aviões. O não cumprimento desta regulamentação é imputável aos responsáveis pelos locais em questão. Uma proposta de Regulamento de 1995 limita a possibilidade de fumar ao restringir ou proibir o consumo de tabaco em áreas específicas não abrangidas pelo Regulamento de 1990. Trata-se dos bancos, sociedades de crédito imobiliário, companhias de seguros, farmácias, centros pré- escolares, creches, táxis, salões de cabeleireiro, pistas de bowling e salas de bingo. Foi celebrado um acordo sobre a aplicação de um Código de Conduta relativo ao consumo de tabaco no local de trabalho, que deve ser plenamente aplicado a partir de 21 de Agosto de 1996. O acordo prevê a proibição total de fumar nos escritórios onde trabalhe mais de uma pessoa, sendo permitido fumar nos escritórios ocupados por apenas uma pessoa, se tal for o desejo do seu ocupante. Não será permitido fumar durante as reuniões, mesmo nos escritórios individuais. Além disso, nos edifícios onde existam cantinas amplas existirá uma área reservada a fumadores, ao passo que nos edificios com cantinas pequenas devem ser tomadas medidas a nível local para permitir a utilização das instalações tanto pelos fumadores como pelos não fumadores. Ao longo dos próximos anos continuarão a realizar-se de forma contínua campanhas anti- tabaco e programas de promoção da saúde sobre este tema. ITÁLIA Regulamentação aplicável: Lei 584 de 11 de Novembro de 1975, Decreto-lei n° 1580. Esta lei prevê a proibição de fumar na maior parte dos locais públicos, tais como hospitais, escolas, bibliotecas, museus, bem como nas salas de espectáculos, cinemas, teatros e recintos de dança fechados. Em alguns casos, as administrações locais poderão conceder derrogações, sob condição de serr r* instalados aparelhos de climatização de ar. Nos transportes públicos é também proibido fiimar, excepto nas zonas reservadas aos fumadores. Nos últimos anos foram propostos vários projectos de normas pelos vários Ministérios, tendo em vista uma aplicação mais específica e completa da Rresolução do Conselho. Entre esses projectos, a proposta n° 1580 visa abranger todos os aspectos aprovados a nível comunitário e inclui novas categorias de edifícios nos quais seria proibido fumar. Dado que se trata de uma proposta, terá de ser aprovada pelo Parlamento, mas até à data isso ainda não aconteceu. A proposta prevê a proibição de fumar nos seguintes locais: estabelecimentos de saúde públicos e privados, estabelecimentos de ensino de todos os tipos e níveis e outros estabelecimentos educativos, incluindo universidades, edifícios onde são prestados serviços a idosos ou jovens, edifícios para a prática desportiva, actividades recreativas, reuniões, etc. , edifícios públicos e privados onde sejam prestados serviços ao público, locais comerciais incluindo estabelecimentos de restauração, locais de trabalho fechados (públicos e privados) ocupados por várias pessoas. Em certos outros tipos de edifícios (por exemplo os estabelecimentos de saúde públicos e privados), é obrigatória a existência de salas reservadas aos fumadores, ao passo que noutros (por exemplo os edifícios utilizados para actividades desportivas) a existência desses espaços é opcional, dando aos fumadores a oportunidade de fumar e respeitando simultaneamente os direitos dos não fumadores. A proposta exige também a instalação de equipamento de ar condicionado ou ventilação nas salas reservada, a fumadores, a fim de garantir o cumprimento dos valores-limite estabelecidos nc que respeita à temperatura, à humidade relativa e à taxa de renovação do ar. No âmbito das medidas de luta contra o tabagismo e de prevenção dos perigos para a saúde, o Ministério da Saúde promoveu: 1) organização de uma reunião em conexão com o "Dia mundial sem tabaco 1995", para planear iniciativas destinadas a sensibilizar o público para os riscos do consumo de tabaco; 2) o estabelecimento de um Comité técnico consultivo para a coordenação de todas as actividades relacionadas com a prevenção do tabagismo e a protecção da saúde dos não fumadores. LUXEMBURGO Regulamentação aplicável: Lei de 24 de Março de 1989; Lei de 6 de Janeiro de 1995. A lei abrange a generalidade dos locais abertos ao público (estabelecimentos hospitalares, escolares ou que alojem menores de 16 anos, recintos desportivos, cinemas, teatros, museus, bem como farmácias, salas de espera de consultórios médicos ou de dentistas e estações de caminhos de ferro. Introduz ainda uma proibição 10 absoluta de fiimar nos autocarros de linhas regulares. Uma lei mais recente, aprovada em 1995, estipula que a proibição de fumar é igualmente aplicável nas instituições para idosos. Não existe, até agora, qualquer disposição relativa a estabelecimentos privados abertos ao público, tais como bares, restaurantes, hotéis, etc. PAÍSES BAIXOS Regulamentação aplicável: Decreto de 29 de Dezembro de 1989 que aplica os artigos 9°-12°daLei342del988. O Decreto entrou em vigor em 1 de Janeiro de 1990 e menciona aproximadamente 50 mil edifícios públicos onde é obrigatório introduzir a proibição de fiimar. Trata-se de instituições, serviços e empresas administrados pelo Estado, organismos públicos ou serviços regionais e locais. É também proibido fiimar nos estabelecimentos de saúde ou de ensino, nas instituições de assistência social e de actividades culturais e nos recintos desportivos fechados sob administração estatal. Quando necessário podem ser previstos espaços reservados a fumadores. O regulamento relativo à fiscalização da aplicação da Lei sobre o consumo do tabaco prevê medidas de controlo do cumprimento desta proibição de fumar. Em Dezembro de 1995 a Fundação Neerlandesa sobre o Tabagismo e a Saúde realizou uma campanha de informação que abrangeu 75 000 escolas e outros centros, com o objectivo de avaliar e gerir as políticas destinadas à protecção dos não fumadores. O Governo tem a intenção de alargar a proibição de fumar a fim de proteger os não fumadores. PORTUGAL10 Neste país, a legislação sobre a proibição de fiimar nos locais públicos tem uma longa tradição. Os decretos em vigor desde 1978 foram alterados pela lei sobre prevenção do tabagismo, de 1982 e, posteriormente, por Decretos ou Decretos-Lei de 1983, 1987, 1988 e 1989. A legislação abrange, de forma exaustiva, os diversos locais abertos ao público com espaços reservados aos fumadores: hospitais, estabelecimentos de saúde e de ensino, locais destinados a menores, salas de espectáculo, recintos desportivos fechados, etc. É proibido fumar nos transportes públicos urbanos e, em geral, em todos os meios de transporte (comboios, autocarros, barcos, etc. ) nos trajectos de duração inferior a uma hora. Para os trajectos de duração superior, deverão estar previstos espaços reservados aos fumadores. A legislação permite igualmente a delimitação de zonas para não fumadores em restaurantes, hotéis e estabelecimentos afins, bem como nos locais de trabalho, particularmente nas instalações dependentes da administração pública. No entanto, a proibição de fíimar não vigora quando não houver possibilidade de reservar espaço para os fumadores. ESPANHA Regulamentação aplicável: Decreto-real n° 192 de 1988 - Decreto real n° 510 de 1992 - Decreto-real n° 1185 de 1994. A regulamentação espanhola em matéria de proibição de fumar nos locais públicos baseia-se nos Decretos Reais n°s 192 e 510 de 4 de Março de 1988 e de 14 de Maio de Situação em 1992, visto não terem sido fornecidas informações actualizadas. 11 1992, respectivamente. Os decretos introduzem o princípio geral segundo o qual, em caso de conflito, o direito dos não fumadores à saúde deve prevalecer sobre o direito dos fumadores a fumar. A proibição é absoluta nos locais de trabalho onde a manipulação de substâncias nocivas aumente o risco para a saúde, nos locais onde trabalhem mulheres grávidas e nos elevadores. Em 1994 foi publicado um novo Decreto-real (n° 1185 de 3 de Junho de 1994) relativo à rotulagem dos produtos do tabaco exceptuando os cigarros, que proíbe certos produtos destinados a utilização oral e actualiza o sistema de sanções relativo ao tabaco. Este decreto proíbe o consumo do tabaco em "aviões comerciais nos voos internos com menos de 90 minutos de duração". Foram também organizadas campanhas de informação e de educação. Em 1993 foi organizada uma campanha a nível nacional, dirigida aos alunos de 12 a 16 anos. Ao mesmo tempo, as comunidades autónomas em Espanha colaboram estreitamente nas med* Jis tomadas neste domínio, introduzindo a sua própria legislação que alarga ou complementa a legislação nacional. Em Madrid foi estabelecido um acordo com os proprietários de restaurantes no sentido de serem criadas zonas separadas para fumadores: SUÉCIA Regulamentação aplicável: Lei n° 581 de 1993 e Lei n° 98 de 1994. É proibido fumar nos seguintes locais: escolas, durante cursos recreativos e locais similares, incluindo creches; nos locais onde são prestados cuidados médicos e outros estabelecimentos de saúde; nas zonas comuns dos lares para idosos e de outros locais que fornecem os mesmos serviços e cuidados; nos locais abertos ao público (salas de reuniões, instalações para actividades culturais e desportivas); outros locais públicos, como lojas e os meios de transportes nacionais. Os fumadores podem ser instalados em zonas especiais. Nos hotéis e estabelecimentos similares, bem como nos restaurantes, devem ser previstas áreas reservadas a fumadores, mas se tal não for possível, a proibição de fumar deve ser absoluta. No local de trabalho, o empregador é responsável pela saúde dos seus trabalhadores, particularmente no que respeita ao risco do tabagismo passivo. REINO UNIDO Regulamentação aplicável: "Code of practice, smoking in public places". Existe regulamentação aplicável aos locais públicos que dependem do Estado ou da administração local. A política adoptada assenta no princípio de que a proibição de fiimar deve ser a regra em todos os estabelecimentos utilizados pelo público, com espaços reservados aos fumadores, quando necessário. Em Dezembro de 1991 foi publicado um "Code of Practice on Smoking in Public Places", que tem por objectivo a aplicação voluntária de políticas adequadas em matéria de tabagismo. É absolutamente proibido fumar no metropolitano, em grande parte dos comboios e autocarros, nas plataformas para veículos dos ferries e em certos voos domésticos e internacionais. Todos os outros meios de transporte público, à excepção dos táxis, dispõem de espaços reservados a não fumadores. Num número crescente de escolas está a ser introduzida a proibição de fumar no recinto escolar, ou a restrição do consumo do tabaco a zonas destinadas a professores, pessoal não docente ou visitantes. No Serviço Nacional de Saúde é agora proibido fumar, excepto em salas reservadas a fumadores, que podem ser previstas quando estritamente necessário. 12 Situação nos Estados-membros Aplicação da Resolução 89 C189/01 ANEXO IV A B D FIN F D GR IRL h L NL p E sw U K2 Estabelecimentos enumerados na Resolução C189/01 PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF PRB ERF 1. Estabelecimentos em que são prestados serviços ao público, mediante pagamento ou não, incluindo a venda de bens 2. Hospitais, serviços de cuidados de saúde e quaisquer outros estabelecimentos com vocação sanitária 3. Estabelecimentos em que sao acolhidas pessoas idosas 4. Estabelecimentos de ensino e outros locias em que são acolhidos ou alojados criaças ou jovens 5. Estabelecimentos em que é ministrado ensino superior e formação profissional 6. Estabelecimentos fechados em que são dados espectáculos (cinemas, teatros, etc. ), bem como estúdios de rádio e televisão que acolhem público o 7. Estabelecimentos fechados em que são organizadas exposições 8. Estabelecimentos e recintos fechados em que se praticam actividades desportivas 9. Locais fechados das estações e cais de metropolitano, caminhos-de-ferro, portos e aeroportos 10. Transportes públicos: 'Aviões * Transportes urbanos (mutocmrros, metropolitano) 'Comboios O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O O o o O o o o o O O o o o o O O O O O O o o o o o O o o O o o o O o o o o o o o o O O o O O o o o o o o o o o o o o o o o o O O o o o o o o o o O o o o o o o o o o o o o o o o o o o o O o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o O O o O O o o o o o o o o O o O O o o o o o o o o O O o o o o o o o o o o o O O o o o o o o o o o ° o i i o o o o ° o I Medidas em vigor; PRB: proibido; ERF: espaço reservado aos fumadores 1 : Com base no projecto-lei em debate no Parlamento; 2: "Code of practice 1991" ISSN 0257-9553 COM(96) 573 final DOCUMENTOS PT 05 06 N. " de catálogo : CB-CO-96-572-PT-C ISBN 92-78-11461-8 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo 41


title: Resolution on the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions on the impact of international developments on the Community's textile and clothing sector (COM(95)0447 - C4-0460/95)

eurovoc_concepts:
EU employment policy
European Communities
Uruguay Round
clothing industry
competitiveness
job cuts
textile industry


title: Resolução sobre o Tribunal Penal Internacional para a ex- Jugoslávia

eurovoc_concepts:
Yugoslavia
criminal court
international court
war crime


title: Beslutning om Kommissionens hvidbog om en energipoltik for Den Europæiske Union (KOM(95)0682 - C4-0018/96)

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
European Union
USSR
energy policy
financial aid
gas
industrial region
industrial research
nuclear safety
renewable energy


title: Resolución sobre la situación en Abjazia

eurovoc_concepts:
Georgia
autonomous movement
ethnic conflict
settlement of disputes


title: Risoluzione legislativa recante il parere del Parlamento europeo sulla proposta di direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio relativa a provvedimenti inibitori a tutela degli interessi dei consumatori (COM(95)0712 - C4-0127/96 - 96/0025(COD)) (Procedura di codecisione: prima lettura)

eurovoc_concepts:
access to the courts
consumer protection
restriction on competition
right to justice