title: UDVIKLING AF ET FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM - GRØNBOG OM EN NUMMERERINGSPOLITIK FOR TELETJENESTER I EUROPA

eurovoc_concepts:
communications policy
new technology
research and development
technological change
telecommunications

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 20. 11. 1996 KOM(96) 590 endelig udg. UDVIKLING AF ET FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM GRØNBOG OM EN NUMMERERINGSPOLITIK FOR TELETJENESTER I EUROPA (forelagt af Kommissionen) SAMMENFATNING HVORFOR ER NUMMERERING VIGTIG? Effektive teletjenester er en hovedfaktor for informationssamfundets fremkomst. En hensigtsmæssig nummereringspolitik er afgørende for en lettere adgang til teletjenesterne for alle virksomheder og borgere i Europa. Teleoperatører og -tjenesteudbydere samt erhvervsbrugere ser i stigende grad Europa som deres fremtidige marked. Men det er en udvikling, som i højere og højere grad kommer til at påvirke hver eneste borger. Opkaldscentre og kundetjenester organiseres ofte regionalt eller på europæisk plan. Nye tjenester som eksempelvis teleshopping er hurtigt ved at vinde indpas på det europæiske marked, og der er store forventninger til fremtiden på dette område. Personkommunikation er lige på dørtærsklen og vil sandsynligvis være almindeligt tilgængelig før århundredets udgang. Samtidig ændres de lovgivningsmæssige rammer med 1. januar 1998 som den dato, hvor tjenester og infrastruktur vil være fuldt liberaliseret i hele Den Europæiske Union. Nummerering er en af de væsentlige forudsætninger for denne udvikling og er hurtigt ved at udvikle sig til en kommerciel og konkurrencemæssig nøglefaktor for teleindustrien. Det er derfor vigtigt at udvikle en europæisk nummereringspolitik. En sådan politik må baseres på klarlagte politiske prioriteter. Dette omfatter målsætninger, som hidrører fra liberaliseringsprocessen, samt målsætninger relaterende til det økonomiske og teknologiske miljø, som ligeledes udvikler sig med stor hast. Da der nu indføres konkurrence i Unionen på dette område, må der desuden ofres særlig opmærksom på at etablere fælleseuropæiske net og tjenester for at overvinde virkningen af de kommercielle kræfter, som vil kunne føre til en fragmentering af det europæiske marked, såfremt der ikke foreligger en klar europæisk politik. HVAD FÅR KUNDEN UD AF DET? Diskussionen om nummerering skal inddrage brugernes synspunkter. Det er dem, der vil fa fordelene af en nummereringsreform og indførelsen af nye mekanismer, som vil give dem nye valgmuligheder. For eksempel vil indførelsen af frit valg af transportør sandsynligvis give det europæiske samfund og dets økonomi store direkte og indirekte fordele. En afgørende del heraf er at sørge for øget konkurrence på lands- og udlandsopkald, hvorved de europæiske brugere kan komme til at spare helt op til 20-25 mia. ECU pr. år. Overførbare numre er et andet eksempel, hvor det er muligt for brugerne at beholde deres numre, selv om de ønsker at skifte operatør for at opnå den bedst mulige kvalitet, service og pris. Åbningen af platforme for særlige fælleseuropæiske tjenester, såsom ring-gratis, kan ikke kun give operatørerne betydelige ekstraindtægter, men udgør også en nem og brugervenlig adgang til produktmarkedsføring og salgsorganisationer med deraf følgende fordele for Europas økonomi. Som eksempel kan nævnes, at der i USA i 1993 blev solgt varer for 435 mia. USD via ring-gratis-numre. A ø> forandringer. Dette udgør en enestående mulighed Nationale nummereringssystemer er nødt til at undergå reformer på grund af markedets vækst indbygge en og konvergensmålsætning, dvs. at harmonisere de nationale nummereringssystemer på en sådan måde, at de europæiske brugere fremover vil møde en mere forenet struktur i hele Europa, som er let at forstå, og som dermed vil stimulere tilbøjeligheden til at bruge telefonen. Desuden kunne man inden for Den Europæiske Union få fjernet væsentlige psykologiske barrierer overfor det at ringe til udlandet. for at NØGLEPUNKTER VED EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE UNION I denne grønbog lægges der vægt på, at diskussionerne om nummerering skal være en del af den almindelige diskussion om lovmæssig regulering. I kraft af denne grønbog inviteres der hermed til både generelle og detaljerede kommentarer fra alle interesserede parter om en række emner - inklusive til den tidsplan og de mekanismer, der er nødvendige for at gennemføre en sådan politik, samt om hvilken måde, tingene skal gribes an på for at sikre forbrugernes og alle brugeres interesser. NØGLEPUNKTER FOR EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE UNION I Nummereringens rolle ved tilsikringen af effektiv konkurrence, især inden for følgende områder: Valg af transportør Overførbart nummer Omlægning af de nationale nummereringsplaner, så de fremmer konkurrencen, samt de nationale myndigheders rolle ved tilsikring af, at der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed. II Fremme af det indre marked, især inden for følgende områder: Skabelse af et europæisk telefonnummereringsområde, og dermed at behovet for fælles adgangskoder for fælleseuropæiske tjenester (såsom ring gratis, delt betaling, overtaksering og mobilnet) dækkes. Behovet for, at en europæisk nummerering skal forvaltes af en hensigtsmæssig forvaltningsstruktur på europæisk niveau. III Tilpasning af Europas nummereringssystem til de behov, der stilles i informationssamfundet, især inden for følgende områder: Skabelse af en langsigtet nummereringsplan for Europa Navne og adresser på Internettet og andre nye multimedie og onlinetjenester 4i> ETABLERING AF EN DAGSORDEN FOR EUROPA For at opnå disse målsætninger foreslår Kommissionen at opstille følgende mål: Fra 1. januar 1998 1. 2. 3. 4. 5. 6. Gennemførelse af transportørvalg (dvs. at brugerne får en enkel, ikke- diskriminerende mekanisme stillet til rådighed, som sætter dem i stand til at vælge en transportør for det enkelte opkald). Gennemførelse så snart som muligt af overførbare numre for abonnentledningen og senest i år 2000 (dvs. at brugerne i alle de større befolkningscentre får mulighed for at beholde deres telefonnummer på et bestemt sted, selv om de skifter til en anden operatør eller tjenesteudbyder). Fremme af handlinger på nationalt niveau, som skal åbne op for og sikre konvergensen af nationale nummereringsplaner, inklusive harmonisering af konkrete adgangskoder og indførelse af en fælles standard for tastaturer, som understøtter alfanumerisk opkald (dvs. hvor brugeren har mulighed for at 'dreje' navne i stedet for numre, f. eks. 'BLOMSTER' for en blomsterhandler). Gennemførelse af et europæisk telefonnummereringsområde (dvs. gennemførelse af et fælles nummereringssystem og fælles adgangskoder til særlige fælleseuropæiske tjenester: ring gratis, overtaksering og delt pris, samt, efter behov, for personkommunikationstjenester). Etablering af en fælles ramme for regulering og administration af et fælleseuropæisk nummereringssystem (inklusive tildeling af europæiske adgangskoder for visse tjenester og transportørvalgskoder tillige med fremme af Fællesskabets interesse i internationale nummereringsorganer). Undersøgelse af de problemstillinger, der er forbundet med navne og adresser i forhold til Internettet, samt overvejelse af, om der er behov for lovmæssige tiltag. Fra 1. januar 2000 7. 8. Gennemførelse af transportørforvalg (dvs. at brugerne får en enkel, ikke- diskriminerende mekanisme stillet til rådighed, som sætter dem i stand til at foretage forvalg af transportør efter eget valg på permanent basis eller som default-værdi. Udvidet anvendelse af o verf ør bart nummer til mobilnet og personkommunikationsnet samt til brugere af specialtjenester (f. eks. så brugerne kan beholde værdifulde numre til ring gratis- eller personkommunikationstjenester), idet der tages højde for nettets udviklingstrin og efterspørgslens niveau. Fra 2000 og fremefter 9. Gennemførelse af en langsigtet nummereringsplan, omfattende etablering af en europæisk landekode ("3"-XX), hvor forvaltningen og styringen af koden overdrages til det europæiske niveau. Der udbedes kommentarer til alle de foreslåede initiativer samt til den foreslåede tidsplan. IL IV Kommissionen er opmærksom på, at indførelsen af nye mekanismer som eksempelvis muligheden for transportørvalg og initiativer til harmonisering af nummereringssystemerne eventuelt vil påføre industrien og - vigtigere endnu - også brugerne væsentlige omkostninger. Imidlertid betyder den stigende efterspørgsel efter teletjenester og indførelse af konkurrence på markedet, at nummereringssystemerne skal tilpasses i de fleste lande. Sigtet med denne grønbog er at sikre, at der gennemføres ændringer, som tager højde for de langsigtede planlægningsmål for den europæiske integration. Det er helt centralt, når dagsordenen sættes, og tidsplanen for gennemførelse i Europa fastlægges, at der tages højde for de fordele, som initiativerne rummer. Kommissionen er af den opfattelse, at de nødvendige omkostninger vil blive mere end opvejet af de øgede valgmuligheder, den forbedrede servicekvalitet og de lavere takster, som ændringer i nummereringssystemet kan bane vejen for. Det er naturligt, at forslagene i denne grønbog rækker videre end til Den Europæiske Union. For eksempel vil det endelige mål med at skabe en unik europæisk identitet (f. eks. ved at identificere Europa med "3" som det første ciffer i en trecifret landekode) også omfatte landene i Central- og Østeuropa. Diskussionen kan derfor ikke begrænses til Den Europæiske Union, men må nødvendigvis bredes ud, så den omfatter CEPT ECTRA, hvis der skal findes svar på vigtige spørgsmål, såsom hvordan man skal bevæge sig hen imod et fælles nummereringssystem for Europa, mens man samtidig sikrer, at der er tilstrækkelig plads til at indfase fri konkurrence på forskellige markeder, alt efter de forskellige liberaliseringstidsplaner for de pågældende lande. Desuden skal der etableres mekanismer, som sikrer et fortsat engagement fra alle interessegrupper på nationalt og europæisk plan i udviklingen af et europæisk nummereringsmarked. KOMMENTARER ER VELKOMNE Hensigten med denne grønbog er at få sat gang i en aktiv diskussion, som også omfatter Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget, adhoc- udvalg på højt niveau for de nationale myndigheder, forbrugerne, erhvervslivet, kabel- og mobiloperatører, tjenesteudbydere, udstyrsfabrikanter, fagforeninger og andre organisationer, som repræsenterer sektorens arbejdsmarkedsinteresser. Kommentarer og synspunkter om alle de holdninger, der gives udtryk for i grønbogen, er velkomne. Det gælder især de mål, som foreslås i ovenstående tabel. På grundlag af denne høring vil de politiske holdninger blive videreudviklet. Kommissionen vil dernæst fremsende disse til Rådet og Europa-Parlamentet. Kommentarer bedes sendt til Europa-Kommissionen, DG XIII A/l, Rue de la Loi 200, B- 1049 Bruxelles, att. hr. de Cockborne (fax +32 2 2968391), senest fredag den 21. februar 1997. Kommentarer kan også sendes via e-mail til: numbering@bxl. dgl3. cec. be med henvisning til "Grønbog om en nummereringspolitik" (i formatet Word for Windows eller Wordperfect). AêL I II INDLEDNING: HVORFOR EN NUMMERERINGSREFORM? DEN NUVÆRENDE SITUATIO II. 1 Organisering af nummereringspolitikken på globalt, europæisk og nationalt niveau 11. 2 Meget er allerede gjort inden for nummereringsområdet 11. 3 Men det haster med lovgivningsmæssige nøglebeslutninger m NØGLEOPGAVERNE FOR EN EUROPÆISK NUMMERERINGS POLITIK III. 1 Udvikling af lovreglerne: "konkurrencen gøres effektiv" III. 2 Økonomisk udvikling: skabelse af et indre marked for specialtjenester 111. 3 Teknologisk udvikling: fremme af innovation 111. 4 Udvikling af nummerering fra kundens synspunkt: behovet for harmonisering 111. 5 Europæisk nummerering: balance mellem national og global nummerering IV HANDLINGSFORSLAG IV. 1 Sikring af effektiv konkurrence IV. 2 Udvikling af det indre marked IV. 3 Tilpasning til informationssamfundet V KONKLUSIONER BILAG I: KOMMENTARER TIL ECTRA'S STRATEGISKE MULIGHEDFOR NUMMERERING SAMT COST/BENEFITANALYSE BILAG H: VALG AF TRANSPORTØR BILAG ni: OVERFØRBART NUMMER BILAG IV : PERSONKOMMUNIKATIONSTJENESTER BILAG V : ET REFERENCESCENARIO FOR OVERGANGEN TIL ET ÅBENT FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM BILAG VI: ETO/ECTRA-UNDERSØGELSER VEDRØRENDE NUMMERERING FORKORTELSESLISTE GLOSSAR 1 3 3 4 6 10 10 11 12 12 13 15 15 19 22 26 27 30 34 38 39 41 42 43 /\£ I INDLEDNING: HVORFOR EN NUMMERERINGSREFORM? I forbindelse med fremkomsten af et liberaliseret telemarked inden for Den Europæiske Union er det en væsentlig betingelse for effektiv konkurrence, innovation og et frit forbrugervalg, at der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed, som tildeles på et rimeligt, gennemskueligt og ikke-diskriminerende grundlag. I grønbogen fra 1995 om liberalisering af teleinfrastrukturen1 anerkendtes nummerering som "et nøglepunkt til at fremme dette - et kernepunkt i markedets liberalisering og indførelse af konkurrence". Det blev vurderet som værende nødvendigt at sikre, at "udviklingen af telenet og-tjenester ikke hindres af et utilstrækkeligt nummereringssystem" og at "denne udfordring må tages op gennem en omhyggelig forvaltning af de overordnede nummereringssystemer på globalt, europæisk og nationalt niveau". Desuden kræves det for gennemførelse af det indre marked, at man i Europa har et europæisk nummereringssystem til rådighed, som kan fremme tilvejebringelsen af fælleseuropæiske tjenester. Nem adgang til disse tjenester gennem harmoniserede adgangskoder på europæisk plan er et nøglepunkt for kunderne og industrien2. Ved overgangen til fuld konkurrence i Europa er numre ved at blive en lige så vigtig ressource som frekvenser eller færdselsret3. 1 de seneste år er antallet af telefonnumre, som er i brug i Den Europæiske Union, steget betydeligt og overstiger væksten i antallet af abonnenter. En sådan stigning afspejler væksten i erhvervskommunikation og i anvendelsen af computere. Imidlertid er behovet for numre også stigende for private hjem, idet brugerne begynder at få et andet eller tredje telefonnummer til fax eller modem4, og en stigende procentdel af befolkningen går rundt med en mobiltelefon eller en personsøger. Desuden er der de nye aktører på markedet, såsom kabel-tv-operatører og mobilnetoperatører. Disse operatører kræver lige adgangsforhold, hvilket med hensyn til nummerering betyder numre med samme kvalitet og de samme muligheder. Denne betydelige sætter de nuværende nationale nummereringssystemer under pres og fører til væsentlige reformer på nationalt niveau med det formål at få ekstra kapacitet frigivet til operatører og, i sidste ende, til brugerne. i efterspørgslen stigning Dette reformmønster udarter meget forskelligt i de forskellige lande, og det løser ikke mange af de fundamentale konkurrencemæssige og forbrugerrelaterede spørgsmål, som opstår på et marked med mange operatører, ligesom det ikke giver noget umiddelbart svar på efterspørgslen efter unikke fælleseuropæiske numre fra forskellige operatører eller tjenester - numre, som kun kan stilles til rådighed, hvis der sker en tilstrækkelig koordinering på europæisk eller globalt niveau. Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - 2. del - Fælles principper for udbud af teleinfrastruktur i Den Europæiske Union (KOM(94)682 endelig udgave, 25. 1. 95) Artikel 129b i Traktaten: "Fællesskabet skal sigte mod at fremme samtrafik og inter op erabilitel for de nationale net samt adgangen til disse nef. Til forskel fra frekvenser og færdselsret, som er underlagt fysiske begrænsninger, er nummerering begrænset af effektivitetshensyn, idet ændringer er dyre og offentligheden tager afstand fra dem. Flere end 6 af de 15 medlemsstater har en penetrationsrate for hovedlinier til boliger på over 100% for hver 100 husholdninger med Sverige helt oppe på 121 %. Se meddelelse af 13. marts 1996 om alment tjenesteudbud for telekommunikation i perspektivet af et fuldt liberaliseret marked, KOM(96) 73. A Der er brug for snarlige løsninger: for at tilbyde kunderne et valg: med mindre brugerne let kan vælge eller endda forudvælge imellem konkurrerende transportører og kan beholde deres fastinstallerede eller mobile telefonnummer, når de skifter telefonselskab eller tjenesteudbyder, vil konkurrencen blive beskeden. for at minimere de samlede omkostninger ved ændringerne: hyppige ændringer af de nationale nummereringssystemer medfører høje omkostninger til omprogrammering af udstyr og opdatering af software. For virksomheder, der udbyder fælleseuropæiske tjenester til kunderne, giver det nuværende mønster med fortsatte, ukoordinerede ændringer operatørerne og tjenesteudbyderne betydelige omkostninger, som det også er tilfældet p. g. a. de forskellige numre og tjenesteadgangskoder i de forskellige lande. En stabil, langsigtet plan, som meddeles markedet i god tid, kan medføre betydelige omkostningsbesparelser, idet virksomhederne får mulighed for at få trykt nyt brevpapir, malet deres køretøjer om og give meddelelse til kunderne som en del af deres normale forretningsprocedurer. for at lette den nemme, informerede adgang: i et marked med stigende kompleksitet, hjælper enkle, letforståelige nummereringssystemer brugerne til at foretage og modtage opkald og til at vælge forskellige operatører for forskellige nationale og fælleseuropæiske tjenester både i og uden for deres hjemland. Ligeledes kan sådanne planer give kunden et vigtigt fingerpeg om taksten, dvs. hvad man må forvente at betale for et bestemt opkald. for at bibringe yderligere harmonisering i Europa: muligheden for at anvende nummerering på en nyskabende måde (for eksempel ved at erstatte tal med ord) vil gøre det endnu lettere at bruge telefonen; men for at opnå dette, må Europa have et europæisk standardiseret telefonnummereringsområde (European Telephony Numbering Space (ETNS)) stille fælles tjenesteadgangskoder til rådighed i hele Europa (for eksempel til fælleseuropæisk ring-gratis-tjenester, overtakserings- eller mobiltjenester, eller til tjenester med delte omkostninger5). telefontastatur. Desuden kunne et De forslag og holdninger, der fremlægges i denne grønbog om forskellige problemstillinger, er i overensstemmelse med Fællesskabets generelle indstilling inden for teleområdet siden 1987. Denne indstilling, som begrænser sig til de områder, hvor det er påkrævet og passende at handle på europæisk niveau, skaber en balance mellem en gradvis åbning af markederne og lovgivningen, som sikrer rimelig konkurrence og beskytter offentlighedens interesse, idet konkurrencereglerne bringes til anvendelse fra sag til sag. Da de relevante adgangskoder for mobiltjenester og værditilvæksttjenester varierer fra en medlemsstat til en anden, vil en abonnent, som ringer til et sådant nummer fra en anden medlemsstat, ofte ikke være klar over, at han eller hun ringer til et nummer, som er underlagt overtaksering eller en forhøjet takst. II DEN NUVÆRENDE SITUATION II. 1 Organisering af nummereringspolitikken på globalt, europæisk og nationalt niveau I dag findes der et komplekst sæt regler, som regulerer den nummereringspolitik, der etableres på nationalt niveau gennem fællesskabsaktioner på nogle områder eller via ECTRA/ETO på andre, og der foreligger en overordnet ramme fra International Telecommunications Union (ITU) vedrørende en række punkter, som har global indvirkning - fra tildelingen af landekoder til den maksimale længde af telefonnumre og indførelsen af globale numre for tjenester som globalt ring-gratis (baseret på 800-nummeret). Reguleringen af landekoder er en af de vigtigste funktioner for ITU i forhold til nummerering. i gang, som ser på hvordan verdens Der er i øjeblikket en revisionsproces telefonnummereringssystem kunne udvikles for at dække efterspørgslen. Især regeringerne og operatørerne presser på for ikke kun at få tildelt landekoder til nye stater, men også til bestemte former for tjenester (f. eks. satellitbaserede personkommunikationstjenester hvor hver systemoperatør har anmodet om tildeling af en landekode for at sikre global adgang), og endda til specifikke net eller netoperatører. Da der kun er 85 landekoder tilbage, bliver det mere og mere klart, at det nuværende globale nummereringssystem er ved at nå grænsen for sin formåen6. På nationalt niveau ejedes og styredes numrene traditionelt af den dér hjemmehørende teleorganisation. Disse virksomheder tildelte opkaldskoder til bestemte byer eller bestemte tjenester (f. eks. mobiltjenester eller personsøgetjenester) samt de enkelte numre til deres kunder og de numre, som deres konkurrenter måtte bruge, forudsat der var nogen konkurrenter. Sådanne nationale nummereringssystemer varierer fra den ene medlemsstat til den anden, men overholder de generelle regler, som er fastlagt på globalt niveau under ITU's beføjelser. Selv om den daglige administration af den nationale nummerering - i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet - fortsat vil være en national funktion, som skal udføres af en myndighed, der er uafhængig af operatørerne, er der brug for yderligere handling på europæisk niveau både for at udvikle en langsigtet strategi og struktur for nummerering i Europa samt for at koordinere og forelægge fælleseuropæiske holdninger i relation til eksterne udviklinger såsom i ITU. Da der skal meget omfattende ressourcer til for at følge arbejdet i ITU's arbejdsgrupper, udgør en koordineret europæisk holdning den eneste praktiske måde, hvorpå en række europæiske lande kan sikre, at deres stemme bliver hørt i tilstrækkeligt omfang. Denne dobbelte indfaldsvinkel vil fortsætte processen med koordinering mellem nationale, regionale og globale handlinger og vil tilendebringe udviklingen af det indre marked for telekommunikation, samtidig med at brugernes grundliggende rettigheder tilgodeses. Kapaciteten for den globale nummereringsplan kan ikke så let udvides, idet den maksimale nummerlængde er fastsat til 15 cifre. Desuden er det stadig mere vanskeligt og tidkrævende at opnå den nødvendige konsensus i ITU for at foretage ændringer i den nuværende globale plan inden for en overskuelig fremtid, hvilket skal ses i lyset af de berørte kommercielle og politiske interesser. II. 2 Meget er allerede gjort inden for nummereringsområdet 4 Siden begyndelsen af halvfemserne, har Europa-Kommissionen, Rådet og Europa- Parlamentet været aktive i udviklingen af et åbent, forenet nummereringssystem i Europa. Med disse initiativer er allerede opnået nogle af de reguleringsmæssige nøglemål: Fælleseuropæiske numre for alarmopkald og udenrigsopkald i alle medlemsstaterne. En europæisk adgangskode til alarmtjenesterne (112), som skal være i drift fra 1992 og kun i begrundede tilfælde fra 1996 ved siden af de nationale alarmopkaldsnumre7. Et europæisk præfiks for udenrigsopkald (00), som skal indføres mellem 1992 og 19988. En klar rolle for de nationale myndigheder De grundprincipper, som gælder for nummerering og nummertildeling, blev undersøgt i grønbogen om mobiltjenester i 19949 og grønbogen om infrastruktur i 199510 og blev kommenteret og støttet fra mange sider11. Disse holdninger er nu indarbejdet i den lovmæssige ramme, der nu fastlægges for det liberaliserede telemarked. Medlemsstaterne skal adskille operationelle og reguleringsmæssige aktiviteter inden for nummerering. De nationale nummereringssystemer skal styres af den nationale myndighed (National Regulatory Authority) og der skal offentliggøres tilstrækkelige oplysninger herom på nationalt niveau. Desuden er der pålagt eller foreslået medlemsstaterne forpligtelser, som skal sikre at: der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed til alle teletjenester (senest 1. juli 1997)12. der tildeles numre på en objektiv, ikke-diskriminerende, fordelingsmæssigt korrekt og gennemskuelig måde, og at dette sker på grundlag af individuelle ansøgninger fra operatører eller tjenesteudbydere13. juli 1991 om indførelse af et enkelt europæisk alarmopkaldsnummer (91/396/EØF; EFT L217/31, 06. 08. 91) Rådets beslutning af 11. maj 1992 om indførelse i Fællesskabet af et fælles præfiks for telefonopkald til udlandet (92/264/EØF; EFT L 137/21, 20. 05. 92) Udvikling af et personkommunikationsmarked: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og personkommunikation i Den Europæiske Union, KOM(94) 145 endelig udgave, 27. 4. 94 Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net, 2. del. Fælles principper for udbud af teleinfrastruktur i Den Europæiske Union, KOM(94) 682 endelig udgave, 25. 01. 95 Se Kommissionens meddelelse om høringen vedrorende mobilgrønbogen, KOM(94) 492, 23. 11. 94 samt Kommissionens meddelelse om høringeifvedrorende grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv- net, KOM(95) 158, 3. 5. 95 Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester, EFT 22. 3. 96 Europa-Paramentets og Rådets direktiv 95/62/EF af 13. -december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten, EFTL 321/6, 31. 12. 95 der er tilstrækkelige nummerområder til rådighed for alle teletjenester, der er til rådighed for offentligheden; og der indføres et "overførbart nummer" (dvs. en mulighed for, at brugeren kan beholde sit telefonnummer, selv om der skiftes telefonselskab ved en given lejlighed) inden for kabelnettet så snart som muligt og i det mindste i alle større befolkningscentre senest den 1. januar 200314. Etablering af en ramme, som går ud over Det Europæiske Fællesskab, når det drejer sig om nummereringssamarbejde. I 1992 satte Rådet etableringen af et europæisk telefonnummereringsomrade som et hovedmål og bad medlemsstaterne arbejde inden for CEPT for at få udviklet en ramme for koordinering af nummereringen under medvirken af Europa-Kommissionen15. I 1994 underskrev Kommissionen en fælles hensigtserklæring sammen med the European Committee of Telecommunications Regulatory Authorities (ECTRA) tillige med en rammekontrakt for the European Telecommunications Office (ETO) med den hensigt at deltage i finansieringen af undersøgelser og arbejdsgrupper, som omfattede repræsentanter fra 43 europæiske lande, om en lang række forhold vedrørende nummerering. De undersøgelser, Kommissionen har faet udarbejdet om emnet nummerering, står anført i Bilag VI. I 1994 blev der etableret et European Numbering Forum (ENF) for at inddrage alle interesserede parter i udviklingen af en nummereringspolitik i Europa. ENF, som er åben for alle europæiske organisationer, der er interesseret i nummerering eller adressering16, udarbejder udtalelser, anbefalinger og rapporter både for Fællesskabet og for ECTRA. Med hensyn til nummereringsaktiviteterne på regionalt og globalt niveau gør Kommissionen sig store anstrengelser for at fremme fælleseuropæiske holdninger (inden for ECTRA), som kan danne grundlaget for forhandlinger i ITU og andre organer. Udvikling af et europæisk telefonnummereringssystem Ved Rådets resolution af 1992 opfordredes medlemsstaterne til at påbegynde arbejdet inden for rammerne af ECTRA for at fa etableret et europæisk telefonnummereringsomrade (European Telephony Numbering Space (ETNS)), dvs. et nummereringsområde, som indføres parallelt med de eksisterende nationale nummereringssystemer. En markedsorienteret undersøgelse pegede på et behov for tjenester med samme nummer i hele Europa17. En senere Fælles holdning (EF) Nr. 34/96 vedtaget af Rådet d. 18. juni 1996 med henblik på vedtagelse af Europa- Parlamentets og Rådets direktiv om samtrafik på teleområdet med hensyn til sikring af det almene tjenesteudbud og interoperabiliteten ved anvendelse af ONP-principperne, især artiklerne 6, 9 og 12, EFT 96/C 220/03, 29. 7. 96. Rådets resolution af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for teletjenester (92/C 318/02; EFT C 318/2,04. 12. 92) Følgende organer er medlem af ENF: the European Public Telecommunications Network Operators' Association (ETNO), the European Telecommunications Standards Institute (ETSI), the European Information Industry Association (EDA), the European Telecommunications Manufacturers Association (ECTEL), the European Computer Manufacturers Association (ECMA), the GSM MoU European Interest Group (EIG), ECTRA samt Europa-Kommissionen. Det forventes, at flere vil soge om medlemskab. Potential Opportunities Affordedi>y a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann O'Loughlin og Stuart Sharrock, markedsforingskonsulenter, 20. april 1994. undersøgelse fra ETO konkluderede, at ETNS ville give Europa den nødvendige fleksibilitet til fremtidige konkurrencedygtighed på verdensmarkedet18. fælleseuropæiske at gennemføre sikre Europas tjenester og ECTRA definerede en udviklingsstrategi, som skulle føre fra nutidens nummereringssystem til et åbent, forenet nummereringssystem med en klar europæisk identitet19, og gik i gang med en bred høring af de deltagende nummereringsmyndigheder og European Numbering Forum (se Bilag I). Der blev foreslået fire muligheder: Mulighed 1: Opretholdelse af den nuværende situation. Mulighed 2: Gennemførelse af et ETNS for specialtjenester (f. eks. ring-gratis, overtakseringstjenester og/eller tjenester med delte omkostninger). Mulighed 3: Ud over numre til specialtjenester, at skabe en klar europæisk nummereringsidentitet (trecifrede nummerkoder) ved at bruge tallet "3" foran de nuværende landekoder (f. eks. "333" for Frankrig eller "344" for Det Forenede Kongerige). Dette ville frigive op til 50 nye landekoder i Europa og give mulighed for, at de præfikser, som i dag starter med tallet "4" kunne genbruges inden for det verdensomspændende nummereringssystem. Mulighed 4: Skabelse af et encifret præfiks for Europa (på samme måde som anvendelsen af "1" for at ringe til Nordamerika fra andre dele af verden eller "1" + det lokale præfiks for at ringe over længere afstande inden for Nordamerika) inden for et forenet europæisk nummereringssystem, som i tidens løb ville smelte sammen med de nationale systemer. Høringen20 viste, at selv om der bredt blev sagt nej til den første mulighed, og der var støtte til at gå hurtigt frem med mulighed 2, så var der en klar forskel i opfattelsen hos de nationale operatører og de nye aktører på markedet med hensyn til behovet for at gå hurtigt frem med mulighed 3 og 421. II. 3 Men det haster med lovgivningsmæssige nøglebeslutninger Selv om der er gjort fremskridt, skal der yderligere aktiviteter til på europæisk plan for at reagere på den udvikling, som foregår på markedet som følge af den igangværende liberaliseringsproces. Samtidig er det nødvendigt at beskytte forbrugernes interesse i tilstrækkeligt høj grad. Reaktion på brugernes og markedets behov > Nummereringssystemer skal være åbne for konkurrence, hvis brugerne skal have et reelt valg med hensyn til, hvem der yder dem en bestemt tjeneste. Selv anstrengelserne for at sikre en Udarbejdelse af oplæg til ITU med anmodning om en virtuel landekode til gennemforelse af et nummereringsområde for specialtjenester af fælleseuropæisk art, ETO, 31. marts 1995. Strategiske muligheder for nummerering af teletjenester i Europa, ECTRA PTN, 27. juli 1994 Rapport om horingen vedrorende de strategiske muligheder for nummerering af teletjenester i Europa; ECTRA PTN, 10. juli 1995. Denne forskel i opfattelse blev bekræftet af de bidrag, som blev modtaget i forbinelse med horingen om grønbogen " om liberaliseringen af teleinfrastrukturen og kabel-lv-ncttct, KOM(94) 682, 25. 01. 95. uafhængig tildeling og forvaltning af nummereringen vil være til begrænset gavn, hvis myndighederne arbejder med et nummereringssystem, til en monopolsituation. Nye aktører skal kunne opnå numre af lige så god kvalitet, f. eks. gennem opkaldsparitet22. Transportørvalg og overførbare numre anses for at være af afgørende betydning, hvis kunderne skal kunne vælge deres transportør for lands- og udlandsopkald eller bevare deres nummer, hvis de ønsker at skifte operatør og foretage det bedst mulige valg med hensyn til tjeneste, tjenestens kvalitet og pris. Ud over de direkte fordele i form af prisbesparelser, forventes dette at medføre store indirekte fordele for samfundet og økonomien. som er beregnet Nummerering bliver en af de nøglefaktorer, der kan lette gennemførelsen af det indre marked for telenet og -tjenester, og især for etableringen af nye fælleseuropæiske tjenester23 (såsom fælleseuropæisk ring-gratis, teleshopping, nem adgang til vejhjælp, transport eller turistinformation for bilister), baseret på fælleseuropæiske numre. Dette vil give de europæiske virksomheder bedre muligheder for at drage fordel af informationssamfundet og vil styrke Europas teleindustri i konkurrencen på et verdensmarked, som bliver mere og mere åbent. I et samfund med flere operatører og et Europa, hvor flere og flere rejser, arbejder og bor i forskellige dele af Unionen, knyttes der forventninger til, at brugen af telefonen skal være enkel og brugervenlig. Desuden forventer brugerne, at de på de numre, de ringer op, kan få en vis angivelse af prisen (f. eks. udland, landstakst, mobil- eller overtakseringstjenester, som i dag let kan kendes fra andre numre, selv om der er en forvirrende variation fra det ene land til det andet). En ny strategi for nummerering på europæisk niveau kan udgøre en mulighed for at imødegå disse bekymringer gennem harmonisering af opkaldssystemerne i hele Europa, forudsat at dette kan retfærdiggøres på baggrund af efterspørgslen, nettets udviklingsniveau og omkostningerne. Hvis Europa ønsker at drage fuld fordel af det liberaliserede indre marked, er der brug for et nummereringssystem, som fuldt ud kan tage højde for nuværende og fremtidige krav. Dette kan betyde en større omstrukturering af de nationale nummereringssystemer, men sådanne ændringer foregår også i dag på nationalt niveau i alle tilfælde, og de udgør ikke altid en del af en klar, langsigtet strategi, som afspejler realiteterne i et fælleseuropæisk marked. Brugerne og teleindustrien kræver at få et klart billede af, hvordan det vil se ud med nummereringen i fremtiden. Dette gælder ikke kun numrene og det tekniske udstyr, der er forbundet med disse numre, men er også et spørgsmål om, hvem der skal træffe beslutninger om nummerering og - i lyset af ønsket om at fremme fælleseuropæiske tjenester baseret på numre, der gælder i hele Europa - hvordan opgaverne med drift og styring af et europæisk telefonnummereringsomrade kan opdeles. En opkaldsparitet eksisterer, hvis der skal kaldes det samme antal cifre for at få adgang til tjenester fra konkurrerende operatører. Indførelsen i Unionen af transportørvalg ved udlands- og landstrafik ville dreje sig om 40-50 mia. ECU pr. år i teleindtægter. Åbningen af et ring-gratis-marked ville fore til stigende indtægter på helt op til 4-5 mia. ECU pr. år. Se The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, Sagatel, Paris, marts 1996. Endelig kunne ændringerne forudset i denne grønbog blive dyre, forstyrrende og upopulære24, såfremt de ikke styres forsvarligt. Det betyder, at grønbogen ikke kun kan fokusere på de beslutninger, der tages, men også på den måde, gennemførelsen af nummereringsbeslutningerne vil blive forvaltet, og den tidsplan, der skal opsættes for opnåelse af de mål, der fremlægges i grønbogen. Der er brug for lang tids varsel forud, hvis nummerformatet skal omstruktureres (f. eks. til valg af transportør), og det betyder, at operatører, tjenesteudbydere og udstyrsfabrikanter føler, at det haster med disse beslutninger. skal Samtidig er der allerede foretaget nummerændringer på nationalt niveau, og disse ændringer vil eventuelt selv skulle tilpasses de beslutninger, der træffes på europæisk eller globalt niveau. Kun en koordineret strategi for nummereringsreformen kan minimere denne forstyrrelse. Dette betyder, at medlemsstaterne bør undgå unødige ændringer, mens en langsigtet europæisk strategi for nummerering udvikles. Desuden skal brugerne inddrages tæt i formuleringen af en langsigtet nummereringsstrategi for Europa, og der, hvor der er brug for ændringer, skal der foretages en ordentlig vurdering, både af de medgående omkostninger og af de fordele, der vil være for erhvervslivet og forbrugerne. Reaktion på det politiske mandat til forandring De ovenfor anførte spørgsmål og brugernes og markedets behov finder en parallel jnden for det politiske område, når det drejer sig om de forandringer, grønbogen foreslår. Der er udestående arbejde på tre konkrete områder, hvis de politiske målsætninger, som Rådet og Europa-Parlamentet har peget på inden for nummereringsområdet i de seneste tre år, skal opfyldes. Disse tre områder kan opsummeres som følger: Færdiggørelse af den lovgivningsmæssige ramme for teleområdet frem mod fuld liberalisering i J99825 samt høring om den fremtidige lovgivningsmæssige ramme, der skal til for at sikre en effektiv forvaltning af numrene (dvs. for at sikre rimelig konkurrence og lige vilkår for de forskellige aktorer på markedet16). Dette går ud over den ramme, der blev indført med ONP-direktivet om taletelefoni27, det foreslåede samtrafik-direktiv28, det foreslåede licensdirektiv29 samt direktivet om Som eksempel er omkostningerne ved at udskifte omstillingsborde og andet kundeudstyr i forbindelse med en større ændring af nummereringssystemet i Tyskland anslået til ca. 3000 årsværks arbejde. Se Private Network Perspective on the Cost of Number Changes, EC MA, 4. marts 1996 Rådets resolution 93/C213/01 om undersøgelse af situationen i telesektoren og behovet for yderligere udvikling på dette marked, EFT Nr. C 213,6. 8. 1993, s. 1 Rådets resolution om gennemførelse af den fremtidige lovgivningsmæssige ramme for telekommunikation, EFT 95/C 258/01, 18. 09. 95 Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/62/EF af 13. december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten, EFT L 321, 31. 12. 95 samt forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om ONP-vilkår for taletelefoni og alment tjenesteudbud for telekommunikation på et fuldt liberaliseret marked'(erstatter 95/62/EF), KOM(96) 419, 11. september 1996, EFT. afventer offentliggørelse. Fælles holdning (EF) Nr. 34/96 vedtaget af Rådet d. 18. juni 1996 med henblik på vedtagelse af Europa- Parlamentet og Rådets direktiv om samtrafik på teleområdet med hensyn til sikring af det almene tjenesteudbud og interoperabiliteten ved anvendelse af ONP-princippcrne, især artikel 6, 9 og 12, EFT 96/C 220/13, 29. 7. 96. Fælles holdning vedtaget af Rådet d. 27. september 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester, som snart vil blive offentliggjort, forslag réf. : KOM(95) 545 endelig udgave, Bruxelles, 14. 11. 1995. Inden for den nuværende ramme kan tildelingen af numre gennemføres gennem almene tilladelser eller enkeltlicenser, idet betingelser og procedurer skal være gennemskuelige og ikke-diskriminerende, og idet der pålægges medlemsstaterne tidsfrister, fuld konkurrence30, hvis bestemmelser om nummerering blev opridset ovenfor. Der skal ses ud over 1998 til de udfordringer, der ligger i nummereringen på et marked med flere operatører. Fremme af en hurtig indførelse af fælleseuropæiske tjenester på grundlag af det europæiske telefonnummereringsomrade (ETNS)31, Dette forslag blev forbundet med gennemførelse af yderligere undersøgelser. Disse undersøgelser har kunnet påvise et behov for fælleseuropæiske tjenester. Tekniske studier om gennemførelsen er undervejs; de færdiggøres i midten af 1997. I lyset af dette arbejde, stiller denne grønbog forslag både om selve numrene og om rammen for den fremtidige forvaltning og styring af disse. Etablering afklare tidsplaner for nummerering af mobil- og personkommunikation, Efter høringen vedrørende grønbogen om mobiltjenester32 førte de politiske diskussioner i Rådet33 og Europa-Parlamentet34 til, at man opfordrede til initiativer på dette område. og idet der kan opkræves gebyrer. Årsagerne til at begrænse antallet af individuelle licenser (kun vedrørende brugen af radiofrekvenser var en begrænsning af Kommissionens oprindelige forslag) er udvidet til også at omfatte nummerering, men kun på midlertidigt grundlag og med forbehold af overholdelse af gældende fællesskabslove, hvilket bl. a. omfatter Kommissionens direktiv 96/19/EF (EFT L 74/13, 22. 3. 96). Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester, EFT 22. 3. 96. Rådets resolution af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for teletjenester (EFT 92/C 318/02). Udvikling af et personkommunikationssystem: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og personkommunikation i Den Europæiske Union, KOM(94) 145 endelig udgave, 27. 04. 1994. Rådets resolution af 29. juni 1995 om yderligere udvikling af mobil- og personkommunikation i Den Europæiske Union (EFT 95/C 188/02). Europa-Parlamentets resolution om yderligere udvikling af mobil- og personkommunikation i Den Europæiske Union, A4-0097/95; EFT C 151/473,19. 06. 95 III NØGLEOPGAVERNE FOR EN EUROPÆISK NUMMERERINGSPOLITIK 10 Som en reaktion på de fremtidige behov på markedet og fra de europæiske kunder kan der peges på følgende nøgleopgaver for en europæisk nummereringspolitik: NØGLEPUNKTER FOR EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE UNION I Nummereringens rolle ved tilsikringen af effektiv konkurrence, især inden for følgende områder: Valg af transportør Overførbart nummer Omlægning af de nationale nummereringsplaner, så de fremmer konkur rencen, samt de nationale myndigheders rolle ved tilsikring af, at der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed. II Fremme af det indre marked, især inden for følgende områder: Skabelse af et europæisk telefonnummereringsomrade, og dermed at behovet for fælles adgangskoder for fælleseuropæiske tjenester (såsom ring gratis, delt betaling, overtaksering og mobilnet) dækkes. Behovet for, at en europæisk nummerering skal forvaltes af en hensigtsmæssig forvaltningsstruktur på europæisk niveau. III Tilpasning af Europas nummereringssystem til de behov, der stilles i informationssamfundet, især inden for følgende områder: Skabelse af en langsigtet nummereringsplan for Europa Navne og adresser på Internettet og andre nye multimedie og onlinetjenester III. 1 Udvikling af lovgivningen: "konkurrencen gøres effektiv" Hvis konkurrence skal være effektiv, skal brugerne være i stand til let at vælge mellem tjenester fra konkurrerende transportører. Dette princip om åben adgang vil sandsynligvis få indvirkning på alle nuværende nummereringsordninger. I praksis vil det for eksempel betyde at: der anvendes bestemte korte koder for adgang til oplysningen eller forskellige transportører af landsopkald; der vil være behov for, at operatører og tjenesteudbydere har "fuldt åben" adgang til bestemte nummergrupper til tjenester som ring-gratis; eller abonnenter skal kunne tage deres eksisterende numre med sig, hvis de skifter operatør eller tjenesteudbyder (nummeret følger personen fra en operatør til en anden). 11 Konkurrerende tjenesteudbydere, både dem, der udbyder teletjenester, og dem, der udbyder tjenester, hvor telekommunikation anvendes til at fa adgang til tjenesten, er ikke kun optaget af mængden af numre, de tildeles, men også af numrenes "kvalitet". Der kan her f. eks. være tale om numre, der er lette at lære eller huske, eller de kan være subjektivt behagelige, eller betydningen af bestemte koder, f. eks. som varemærke for adgang (identifikation), kan genkendes af brugeren. Disse tjenester skal derfor også have lige adgang til numrene. Dette princip må være gennemgående i udviklingen af nummereringssystemer og tildelingen af numre. Under rammekontrakten mellem Kommissionen og ETO har ETO udført to nummereringsundersøgelse inden for dette område35. Under en ny arbejdsopgave fra til Kommissionen, nummereringskonventioner, for nummereringsmyndighederne og giver fælles regler, f. eks. om de rettigheder, der er forbundet med numre, og de procedurer, der skal følges ved tildelingen af numre. af disse undersøgelser et vigtigt politisk grundlag vil ETO bearbejde fastlægger resultatet som Il 1. 2 Økonomisk udvikling: skabelse af et indre marked for specialtjenester En nylig undersøgelse for Kommissionen36 og det ovenfor nævnte arbejde i ECTRA viser, at der er en stærk efterspørgsel efter en række nye tjenester på europæisk niveau, såsom ring- gratis, delt-indtægt eller overtakseringstjenester, telekort/tjeneste med direkte opkald til lande, samt nye tjenester, som delt-omkostning. Dette ville gøre det muligt at tilbyde varer og tjenesteydelser i hele Europa på grundlag af ét enkelt nummer, hvorved virksomheder, der anvender disse numre vil kunne spare betydelige beløb på markedsføring og reklame, samtidig med at væksten i handel med varer og tjenesteydelser hen over grænserne yderligere stimuleres og beskæftigelsen i disse sektorer ligeledes stimuleres, ofte i Unionens mindst- begunstigede regioner37. Der ville ske en betydelig stigning i den europæiske telefontrafik, hvilket ville give mulighed for betydelige omkostningsbesparelser i teleindustrien. Undersøgelsen for Kommissionen konkluderede også, at fælleseuropæiske adgangskoder inden for et europæisk nummereringsområde ville give Europa den afgørende fleksibilitet til at kunne opfylde fremtidens behov for tjenester, samtidig med at man reagerer på et klart behov fra nutidens marked. Desuden ville det give nye markedssektorer mulighed for at udvikle regionale tjenester med en ægte europæisk identitet. I en undersøgelse om ikke-diskriminerende adgang til nummereringsressourcer, undersøgte ETO spørgsmål som tildeling af numre og brugsret til numre, ejerskab af numre, muligheden for at handle med numre, ikke- diskriminerende adgang til oplysningstjenester, samt tildeling af datanetidentifikationskoder (DNIC/PNIC). En anden undersøgelse om nummerering drejede sig om emnet brugervenlighed og havde til hensigt at definere strukturerede og logiske opkaldsordninger for fremtidige tjenesteadgangskoder i hele Europa. Man er også involveret i arbejdet med et harmoniseret alfanumerisk tastatur i Europa, så der vil være mulighed for at genindføre opkald via bogstaver i fremtiden. De endelige rapporter forelægges Kommissionen i løbet af 1996 og vil indeholde de af ECTRA godkendte fund og forslag, tillige med eventuelle kommentarer som de enkelte medlemmer af ECTRA måtte fremkomme med om disse emner. Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsføringskonsulenter, 20. april 1994. Der blev indhentet kommentarer fra netoperatører, administrationskontorer for tjenester og kundetjenester i hele Europa. Et eksempel kunne være opkaldscentre, som ligger i én medlemsstat og håndterer telesalg fra hele Europa, eller en "help desk'-service inden for computer- of soflwareindustrien. Mere end 6000 virksomheder i en bred vifte af industrier har nu "opkaldscentre" for deres tjenester, hvor kunderne kan indhente oplysninger (mange er på fælleseuropæisk grundlag). Disse har ca. 130. 000 europæere ansat og forventes at skabe yderligere 100. 000 arbejdspladser inden år 2000. Udviklingen af disse faciliteter har været stærkest i Irland. Kilde KPMG 1996. 12 Etableringen af et europæisk nummereringsområde ville således give fleksibilitet til at imødekomme fremtidens behov i det indre marked for særlige teletjenester,' hvorved både virksomheder og forbrugere ville fa et større udbud og lavere omkostninger38. De europæiske tjenesteudbydere ville drage fordel af stordriftsfordele, hvilket skulle kunne overføres til kunderne i form af lavere priser og større nyskabelse. Desuden ville europæiske tjenesteudbydere blive bedre stillet i forberedelsen til global konkurrence om tjenesterne, og der ville blive skabt en mere udadvendt fokusering på nye markeder. 111. 3 Teknologisk udvikling: fremme af innovation Nummerering skal lette kombinationen af forskellige typer teletjenester (baseret på en blanding af teknologier og standarder såsom et enkelt abonnement, som tilbyder brugeren både mobile og landbaserede tjenester) i stedet for at kræve, at der skal et nyt telefonnummer til hvert af systemerne. I øjeblikket tildeles brugerne numre, som er specifikke for landet, nettet og operatøren. I fremtiden vil brugerne måske ønske at have numre, som er uafhængige af, hvem der udbyder nettet eller tjenesten, og af tjenestetype, beliggenhed og terminaludstyr. Med andre ord bør brugerne have personlige numre, som tildeles brugeren snarere end nettet. Sådanne overførbare numre ville give brugeren mulighed for at blive kontaktet på kontoret, hjemme, eller mens man "rejser rundt" i Europa eller udenfor. Kunden ville sjældent vide eller bekymre sig om, hvorvidt kommunikationen gik gennem et mobilnet, en satellit eller et landbaseret ledningsnet (dvs. PSTN/ISDN), men ville drage fordel af muligheden for at kunne være i kontakt, mens man modtager tjenesten og faktureres fra et enkelt kontaktpunkt. Der er allerede introduceret nye, kombinerede teknologikoncepter, såsom "følg mig"- funktionen, eller de er på vej såsom ideen om personkommunikation, som opbygges på grundlag af den massive vækst i mobil- og personkommunikation. Da sådanne nye koncepter har mulighed for at kombinere nummereringsmæssige grænser, både hvad angår de forskellige numre, som forbindes med de forskellige teknologier, og med hensyn til de geografiske grænser, der opstilles af nationale nummereringssystemer hen imod individuelle kombinationsløsninger, kræver de en unik nummereringsløsning på regionalt og globalt niveau. 111. 4 Udvikling af nummerering fra kundens synspunkt: behovet for harmonisering I det kommende liberaliserede marked har brugerne ret til at forvente, at et større udbud ikke blot betyder længere og mere komplicerede numre. Her kan det være på sin plads med lovmæssige indgreb for at imødegå den risiko, der kunne være for, at et kommercielt pres betyder, at brugerne kommer til at stå over for et forskelligt sæt nye adgangskoder og en anderledes nummereringsstruktur for de samme tjenester, fragmenteret på grundlag af de nationale grænser eller bestemte gruppe af lande eller endda enkeltoperatører39. I princippet kunne fælleseuropæsiske tjenester også nummereres inden for de globale nummereringsressourcer, hvor disse er til rådighed (f. eks. globalt-ring gratis eller 800). Spørgsmålet er det, som opfattes som truslen om amerikansk dominans gennem en global strategi, hurtig gennemforelse af forskellige losninger, fleksibilitet til at reagere på ukendte fremtidige krav samt muligheden for at få plads til specialnumre udelukkende for Europa. Desuden kan regionale og globale nummereringslosninger udmærket eksistere ved siden af hinanden med mulighed for en glidende overgang fra det ene til det andet system. I denne henseende har de kommercielle operatører for nylig indkaldt ITU-T's studiegruppe 2 for tildeling af særlige landekoder til net-/netoperatører, så der kunne blive åbnet op for mulighederne for "Telco-mærkning" af deres tjenester på globalt niveau. Bortset fra den kendsgerning at disse ville være i modstrid med målet om overførbare numre og kunne resultere i ineffektiv udnyttelse af nummereringsressourcer, da net/netoperatør koderne ville begynde at konkurrere med koderne for almene tjenester, synes Telco-mærkning at være i 13 Ud over initiativer for at harmonisere adgangskoderne til bestemte tjenester, såvel som nummerstrukturerne, bør både forbrugere og erhvervsliv kunne drage fordel af det såkaldte "alfanumeriske" opkald. Denne facilitet, som engang var almindelig i Europa, og som har fået en betydelig rolle på det amerikanske ring-gratis-marked, giver brugeren mulighed for at foretage opkald på grundlag af navne eller ord, der er lettere at huske end tal. Hvis der skal komme gang i de alfanumeriske numre igen i Europa, skal tastaturerne på telefonerne harmoniseres, så de samme bogstaver tildeles de samme numre på alle telefoner. I øjeblikket er flere ordninger i brug i Europa, så det ville være et betydeligt første skridt, hvis man kunne blive enig om kun at have ét format for det alfanumeriske tastatur40. III. 5 Europæisk nummerering: balance mellem national og global nummerering Globale sat overfor europæiske nummereringslosninger Der er forberedelser undervejs i ITU-T for at åbne globale tjenestekoder for Universal International Freephone Service (UIFS eller globalt ring-gratis) og for Universal Personal Telecommunications (UPT). Der er en tendens til at antage, at erhvervslivet og brugerne vil foretrække disse globale løsninger, og at der derfor vil være et meget mindre behov for fælleseuropæiske numre. Kommissionen anser dette synspunkt for ukorrekt. For det første giver ITU-T anbefalingerne en relativt svag håndhævelsesmekanisme, som, når den konkurrencemæssige virkning af et UIFS bliver helt klar, måske ikke vil være tilstrækkelig til at sikre, at der opstår et ægte europæisk marked for ring-gratis-tjenesterne. UIFS vil som sådan udelukkende stille en ramme til rådighed for kommercielle aftaler, hvor det bedste, man kan håbe på, er et fragmenteret tjenesteudbud mellem individuelle operatører på bilateral basis. For det andet må man ikke undervurdere behovet for fælleseuropæiske numre. Det indre marked giver mulighed for tjenesteudbydere, som ikke findes på nationalt niveau. De europæiske tjenesteudbydere har tendens til at identificere specifikt europæiske snarere end globale markedsmuligheder41, når det drejer sig om alt lige fra informations- og underholdningstjenester via produktmarkedsføring og til direkte- responstjenester og teleshoppingtjenester42. Selv om mange produkter kan købes verden over, er salg, markedsføring og kundestøtte normalt organiseret på regional basis af kulturelle, sproglige og logistikmæssige grunde, således at der ikke nødvendigvis er salgsfremme modstrid med kundens basale behov (brugerne ønsker et forståeligt nummereringssystem, som giver dem mulighed for at få en bred indikation af tjenesten og prisen, før de foretager et opkald). Den voksende styrke, som de kommercielle kræfter har i ITU-T, rejser også nogle fundamentale spørgsmål om objektivitet, transparens og muligheden for omgåelse af de nationale regler. Harmoniseringen af tastaturer diskuteres i øjeblikket i ECTRA. Parallelt dermed ser ACTE på sagen. Det anses for usandsynligt, at et hannoniscret tastatur vil kunne bedommes til at falde ind under lerminaldircktivet 91/263. (EFT L 128/1, 23. 05. 91). Imidlertid mener ACTE, at harmonisering er ønskelig, og sagen vil blive diskuteret yderligere. Se Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsføringskonsulenter, 20. I denne forbindelse skal teleshopping opfattes som alle former for teleshopping i den bredeste forstand, inklusive definitioner givet i Rådets fælles holdning af 8. juli 1996 med henblik på vedtagelse af et direktiv til ændring af direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 "Fjernsyn uden grænser" samt andre nye former for teleshopping i kraft af interaktive teletjenester. 14 betydelige omkostningsfordele ved et globalt i stedet for et regionalt ring-gratis-nummer. I sidste ende vil en multinational virksomhed måske træffe en beslutning på grundlag af en vurdering af, hvilke numre der stilles hurtigt og konsekvent til rådighed inden for den region, hvor de har deres aktiviteter. For det tredje tager en global udvikling sig ikke af det latente behov for fælleseuropæiske tjenester, såsom overtakseringstjenester og tjenester med delte omkostninger. For det fjerde, og måske som det allervigtigste, så skrider liberaliseringen i Den Europæiske Union hurtigere fremad, end det er tilfældet i mange andre dele af verden. Det nuværende arbejde i ITU må nødvendigvis tage højde både for en hurtigere fremadskriden mod liberalisering i visse lande og for den langsommere fremadskriden i andre. Det er tvivlsomt, om ITU vil være i stand til at producere den form for åben nummerering, som Europa har brug for, hvis man fuldstændig skal dække behovene i den liberaliserede sektor43. Faktisk ville et sådant system udgøre en væsentlig konkurrencemæssig trussel mod de nationale operatører i de lande, hvor liberaliseringen ikke er så fremadskreden. Den Europæiske Union kan ikke vente på udviklingen i ITU, men er nødt til at tage egne initiativer på dette område. En europæisk dimension på den nationale nummerering Efterhånden som medlemsstaterne forbereder sig på et konkurrencepræget marked og også reagerer på den voldsomme vækst i telelinier og -trafik, så forbereder de (eller har i nogle tilfælde allerede gennemført) omfattende ændringer i deres nationale nummereringssystemer for at kunne klare de fremtidige behov. Det er af afgørende betydning, at der hurtigt opnås enighed om de politiske mål og den retning, europæisk nummerering skal tage, hvis disse nationale beslutninger skal tage højde for behovene i det indre marked og for den ramme, som Fællesskabets lovregler udstikker. Risikoen for erhvervslivet og brugerne er, at de nationale nummereringssystemer skal ændres igen, såfremt en enkeltstående reform planlægges. Dette vil føre til yderligere omkostninger og utilfredshed. En vis styring af nummereringen på europæisk niveau er af afgørende betydning Selv om Kommissionen støtter de globale nummereringsinitiativer og anerkender, at disse globale nummereringsinitiativer muligvis kan frembringe nummereringsløsninger for globale virksomheder såsom Internettet, så er det Kommissionens opfattelse, at for at kunne tage højde for kravene i forbindelse med både et liberaliseret marked og udviklingen af fælleseuropæiske tjenester, skal der ikke blot udvikles en fælles strategi for nummerering i Europa, men forvaltningen og styringen af visse aspekter af denne strategi må koordineres på europæisk niveau. Her er de nuværende diskussioner i ITU-T ikke opmuntrende. Diskussionerne om Anbefaling E. 190 (omhandlende kriterierne for tildeling af landekoder) og Anbefaling E. 164 (procedurer og kriterier for tildeling af landekoder) har indtil nu ikke resulteret i en "åben" mekanisme, som kunne muliggøre etableringen af regionale (dvs. her europæiske) nummereringsenheder. Kommissionen er af den opfattelse, at de europæiske myndigheder og aktører på markedet bør anerkende den værdi, et regionalt nummereringssystem vil have og sikre, at nye ITU-T- Bemærk f. eks. at ITU-T ikke endnu er nær ved at opnå enighed on. indforelse af mekanismer for transportorvalg. forslag ikke udelukker en sådan udviklingsmulighed. 15 Med den hastigt stigende betydning, som computernettjenester såsom Internettet og andre nyskabende multimedie- og onlinetjenester har fået, er det ydermere nødvendigt, at en langsigtet europæisk strategi om nummerering og adressering udvides til også at omfatte dette område. IV HANDLINGSFORSLAG En klar nummereringspolitik på EU-niveau må reagere på de behov, som Unionens borgere og erhvervsvirksomheder vil få i fremtiden. Desuden er det nødvendigt at skabe den juridiske sikkerhed, der er påkrævet, hvis der skal ske investering og nyskabelse, samtidig med at der skabes sikkerhed for et rimeligt og åbent konkurrencepræget marked, og det skal sikres, at det indre markedfor specialteletjenester (f. eks. et fælleseuropæisk ring-gratis-net) rent faktisk fremkommer på grundlag af nem, brugervenlig adgang i hele Europa. Kommissionen mener ikke, at markedskræfterne selv kan garantere fremkomsten af et åbent nummereringsmarked, såfremt der ikke er en klar og forudsigelig juridisk ramme. Samtidig må der stilles spørgsmålstegn ved, om de nuværende ECTRA44 og ITU-T mekanismer er tilstrækkelige til at skabe et åbent nummereringsmarked, som er i stand til at opfylde behovene i et liberaliseret marked efter 1998 inden for den nødvendige tidshorisont. Kommissionen opfordrer hermed sektoren til at give sin mening til kende om dette emne. Der udbedes kommentarer til både den overordnede indfaldsvinkel og til de specifikke forhold, som beskrives nedenfor. IV. l Sikring af effektiv konkurrence Valg af transportør Indførelsen af konkurrence vil føre til, at de nuværende ordninger for håndtering af trafikken på grundlag af korresponderende forhold mellem nationale netoperatører vil blive erstattet af nye ordninger mellem specialiserede regionale og globale lands- og udlandsoperatører med lavere omkostninger p. g. a. større trafikmængder og strategiske partnerskaber. Sådanne operatører vil være berettiget til et tilstrækkeligt antal adgangsnumre i hver medlemsstat fra 1. januar 1998. Dette burde føre til omkostningsbesparelser, som kan føres videre til kunderne i form af lavere takster. Det er af største betydning, at der forefindes enkle opkaldskoder til disse lands- og udlandstransportører, hvis brugerne skal drage fordel af de lavere priser. Ved at opmuntre brugerne til at vælge mellem lands- og udlandstransportørerne, opmuntrer man ydermere til udvikling af regionale operatører i Europa, hvilket potentielt Selv om ECTRA og ETO har været et vigtigt forum for den fælleseuropæiske diskussion om nummerering samt et organ af stigende betydning for nummereringsekspertise, har ECTRA ikke nogen mekanisme, hvormed man kan gennemtvinge gennemførelsen af de beslutninger, dets medlemmer tager, og er heller ikke et juridisk organ, som kan fortolke de forpligtelser, der opstar ved tvister om anvendelsesområdet. Desuden er de fleste af ECTRA's medlemmer på et ganske tidligt stade i deres liberaliseringsprogrammer og har sagt, at de ikke er rede til at åbne deres markeder, og at-de således sandsynligvis ikke har brug for eller bifalder den type reform, som det indre marked og målet om fuld liberalisering nu kræver. fører til yderligere pris- og kvalitetsforbedringer af tjenesterne, mens man samtidigt fremmer tjenester med global rækkevidde. Indførelsen af valg mellem lands- og udlandstransportører giver forbrugere, erhvervsliv og teleindustri mulighed for store direkte og indirekte fordele. Omkostningerne ved at introducere transportørvalget er relativt små i sammenligning med de fordele, der kan opnås. Transportørvalget kan indføres gennem en trinvis strategi. Bilag II anfører tre hovedmuligheder: Default-lands- og udlandstransportøren bestemmes af den lokale adgangsudbyder (ofte den samme virksomhed) med mulighed for at brugeren fravælger denne mulighed for den enkelte opringning. Transportørforvalg fra brugeren med mulighed for at fravælge denne mulighed for den enkelte opringning. Tildeling af transportørvalgskoder for alle opkald (inklusive opkald om adgang til den lokale transportørs lands- og udlandsnet). Sidstnævnte mulighed ville faktisk gøre opkaldet mere kompliceret for brugerne og forekommer derfor ikke ønskværdig. Det skønnes, at indførelsen af transportørvalg i betydeligt omfang kunne hjælpe brugerne med at få fordel af årlige besparelser på mellem 20 og 25 mia. ECU på lands- og udlandstaksterne i Fællesskabet, som vil komme via konkurrencen45. Skønnene over omkostningerne ved disse ændringer for teleindustrien varierer, men Kommissionen mener, at et tal på ca. 2 mia. ECU over en tiårsperiode er et rimeligt estimat. Valg af transportør er afgørende, hvis der skal skabes rimelige, ikke-diskriminerende konkurrencevilkår i overensstemmelse med Fællesskabets lovmæssige ramme. De tekniske og organisatoriske foranstaltninger er påkrævet for at sikre lige adgang i udvekslingen, mens tildeling og forvaltning af transportøridentifikationskoder kan udføres på europæisk niveau og bl. a. kræver et europæisk forvaltningsorgan. Medlemsstaterne bør indføre transportørvalg med start i 1998, gående ud på en løsning, hvor den lokale operatør fastsætter default-lands- og udlandstransportøren med mulighed for kunden for at fravælge transportørvalget og bevæge sig hen imod et forvalg fra brugeren med fravalgsmulighed inden år 2000. En række reguleringsmæssige spørgsmål trænger sig på, f. eks. om hvordan man indfører forvalg, og hvem der har ret til eller er kvalificeret til forvalg, når det betænkes, at de korte koder er en knap ressource. Et andet punkt er, om en forpligtelse til at udbyde et forvalg bør være gældende for alle operatører eller kun til dem med stor gennemslagskraft på markedet, og til international trafik alene eller al lands-trafik. Faktureringen er et andet lige så vigtigt punkt med stor betydning for kunderne. Kommissionen anmoder herved om synspunkter og holdninger til disse og andre punkter, som vedrører indførelsen af transportørvalg i Unionen. Sådanne skøn er baseret på fald på 40-50% i de nuværende takster, mens den deraf følgende vækst i trafikmængden (erfaringer gjort i USA og Finland) i betydeligt omfang kan opveje et eventuelt indtægtstab for operatørerne. Overførbart nummer 17 Abonnenterne sætter stor pris på deres numre. Rundspørger har vist, at ca. 80-90% af erhvervskunderne ikke vil overveje at skifte operatør, hvis de ikke kan tage nummeret med sig. Overførbart nummer gør det muligt for abonnenterne at tage deres nummer med, hvis de beslutter at skifte operatør. Muligheden for at tage nummeret med sig er således en vigtig forudsætning, hvis brugerne skal kunne vælge, hvem de vil modtage teletjenester fra, og hvis konkurrencen skal blive virkeligt effektiv. Som nærmere anført i Bilag III nedenfor, vedrører overførbart nummer faktisk tre forskellige forhold: Overførbart opholdssted, brugerens mulighed for at beholde et nummer, når han/hun skifter opholdssted inden for samme centrals område eller andre steder i en medlemsstat. Overførbar tjeneste: muligheden for at beholde et nummer, når man skifter til en anden tjeneste inden for samme tjenesteområde, (f. eks. at brugeren beholder sit PSTN-nummer, når han flytter sit abonnement til en ISDN-tjeneste, selv om tjenesten faktisk formidles fra en anden central i samme område). Overførbar tjenesteudbyder: muligheden for at en bruger beholder et nummer, når der skiftes operatør påt samme opholdssted eller på opholdssted inden for samme centralområde. Inden for Den Europæiske Union må førsteprioriteten være at fremme faciliteten 'overførbar tjenesteudbyder' i det lokale opkaldsområde. Som angivet i Biiag III opvejer de økonomiske fordele og kundernes fordele ved indførelsen af overførbart nummer i abonnentledningen så rigeligt omkostningerne. -46 Medlemsstaterne bør tilsikre, at man, der hvor tekniske begrænsninger stadig ville hindre muligheden for overførbar operatør i abonnentledningen, træffer alle nødvendige foranstaltninger for at fjerne disse så snart som muligt, og det bør som minimum tilsikres, at muligheden for overførbart nummer senest er til stede i de større befolkningscentre den 1. januar 2000. Analyser viser også, at overførbart nummer for de mobile tjenester og de ikke-geografisk tjenester, som f. eks. ring-gratis (f. eks. for at give kunderne mulighed for at medtage deres "gyldne numre"), en mulighed, som bør overvejes hurtigst muligt, idet den er af afgørende betydning for at skabe lige adgang og lige muligheder for nye aktører. Medlemsstaterne bør tilsikre, at eventuelle tekniske begrænsninger, som stadig og hindrer personkommunikationstjenester samt ikke-geografiske tjenester, fjernes så hurtigt som muligt, således at overførbart nummer er muligt senest den 1. januar 2000. overførbart nummer brugen mobil- for af I medfør af forslaget til direktiv om samtrafik (følles holdning li F Nr. 34/96, EFT 96/C 220/03, 29. 7. 96) kræves det, at dette initiativ gennemføres inden 1. januar 2003. Set i lyset af den hastige liberaliseringsproces og anerkendelse af overførbarhed af numre som en central faktor for at åbne lokale markeder for konkurrence skal behovet for at overholde denne dato overvejes meget alvorligt. Der anmodes hermed om kommentarer fra sektoren. Kommissionen modtager gerne kommentarer om betydningen af overførbart nummer samt om en ønskværdig tidsplan for evt. gennemførelse med henblik på de forskellige kategorier af tjenester, samt om den indvirkning, et sådant krav kunne få for nye aktørers adgang til et konkurrencepræget marked. Kommissionen modtager også gerne kommentarer om fordelingen af de forbundne omkostninger (administrative omkostninger, opsætningsomkostninger og ekstra transportomkostninger). Desuden ønskes der kommentarer om den langsigtede løsning og eventuelle migrationsstrategier, som kunne finde anvendelse. Omstrukturering af de nationale nummereringssystemer De nationale nummereringssystemer, som blev udtænkt til en monopolsituation begrænser i dag ofte mulighederne for nye aktører på markedet, både på det lokale niveau og detailniveau og på transportør-/tjenesteudbyderniveauet. Konkurrence på den lokale drift og detailsalget af tjenester kræver rimelig og lige adgang til slutbrugernes numre, som måske allerede i stort omfang er genstand for genkendelse fra forbrugerne. Tjenester, der kendes som "branding", især nationale ring-gratis-numre, delt-omkostning og overtakseringstjenester, men også mobiltjenester, bør stilles til rådighed for alle konkurrerende operatører og tjenesteudbydere. Dette princip om åben adgang skal ses som et supplement til ovenstående betragtninger om lige adgang. I lyset af, at 1998 er året for fuld liberalisering af teletjenesterne, og i lyset af den centrale rolle, som de nationale nummereringssystemer spiller, når det drejer sig om at skabe konkurrence, er der et presserende behov for at fa åbnet de nationale nummereringssystemer for konkurrence. Det forventes, at dette vil kræve tilpasning af de fleste, om ikke alle, nationale nummereringssystemer47. Kommissionens indgangsvinkel til nummerering bygger på en trinvis tilgang. I løbet af første fase (før 1. juli 1997 med undtagelse af de medlemsstater, som i kraft af direktiv 96/19/EF har længere gennemførelsesfrist) skal der være et tilstrækkeligt antal numre til rådighed, således at især nye aktører kan tilbyde taletelefoni til offentligheden. I løbet af anden fase skal de nationale planer gennemgås med henblik på yderligere integration af de nationale nummereringssystemer. Uafhængigt af at der vedtages nationale nummereringssystemer, således at der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed inden den 1. juli 1997, fremlægger Kommissionen fælles retningslinier til hjælp for de nationale lovgivningsmyndigheder. Disse retningslinier bygger på ETO's arbejde og har til formål dels at sikre, at de nationale nummereringssystemer udvikler sig på en harmonisk måde i hele EU og dels at sikre, at der indbygges et konvergensmål hen imod et mere forenet nummereringssystem48. -49 I medfør af Kommissionens direktiv 96/19/EF (EFT L 74/13, 22. 3. 96) skal alle medlemsstater sikre, at der er et tilstrækkeligt antalt numre til rådighed til teletjenester inden den 1. juli 1997. Der kræves konvergens f. eks. for korte koder som transportorvalgskoder på europæisk niveau. Desuden bor man overveje behovet for harmonisering af adgangskoderne til specialtjenester så som ring-gratis (f. eks. 800), overtakseringstjenester (f. eks. 900) og personkomnnmikationstjenester og UPT (f. eks. 500 eller 700). Nummerlængden inkluderer landekode men ikke det internationale præfiks eller præfiks for transportorforvalg. Efter færdiggørelsen af det tekniske arbejde i ETO, bør medlemsstaterne påbegynde tilpasningen af deres nationale nummereringssystemer efter de aftalte fælles retningslinier. Denne proces bør afsluttes senest år 2000. 1 mellemtiden og for ikke at sætte en fremtidig europæisk strategi på spil, bør medlemsstaterne ikke tildele numre på over 13 cifre. Kommissionen modtager gerne kommentarer om de karakteristika, der ønskes for de nationale nummereringssystemer (f. eks. opkaldsparitet, fleksibilitet til at imødekomme fremtidige behov, fremme af markedsudviklingen og innovation, brugervenlighed, muligheder for branding og levering af "gyldne numre", opfattelsen af et forhold mellem nummeret og en geografisk placering, nummerstrukturen og behovet for konsekvens med hensyn til nummerets længde, lokale opkald og takstinformation), samt om hvor vigtige de forskellige karakteristika er i forhold til hinanden. IV. 2 Udvikling af det indre marked Etablering af et europæiske telefonnummereringsomrade (ETNS) Der er aftalt en Universal International Freephone Service (UIFS)50 i ITU-T; den vil blive indført i 199751. Imidlertid mener Kommissionen ikke, at UIFS kan betragtes som den platform, der vil skabe et sømløst fælleseuropæisk tæppe for specialtjenester. For det første vil tjenesteudbud under UIFS efter ITU-reglerne skulle underkastes en kommerciel forhandling mellem de enkelte operatører og vil sandsynligvis resultere i et fragmenteret tjenesteudbud. For det andet, forholder UIFS sig ikke til nogen af de andre behov, det internationale marked har, kun ring-gratis-tjenesten. Ved at etablere et ETNS (dette er for nyligt vedtaget af ECTRA) ville det blive muligt at gennemføre særlige fælleseuropæiske tjenester, såsom ring-gratis, delt-omkostning og delt- indtægt, pågrund af et fælleseuropæisk nummereringsområde. Desuden kunne fremkomsten af personkommunikationstjenester (Personal Communications Services (PCS)) lettes, hvis der var en europæisk nummereringsløsning til rådighed52 til at støtte kombinationen af forskellige tjenester og teknologier via en enkelt tjenesteplatform (se Bilag IV). Ring-gratis gør det muligt for ring gratis-operatøren at etablere et direkte forhold mellem sig selv og kunden. Inden for en global ordning som UIFS, kan kunderne befinde sig hvorsomhelst i verden. Ring-gratis- operatøren opkræver taksten fra den organisation, som anvender ring gratis-nummeret. Denne styring af indtægtsstrømmen giver ring-gratis-operatøren en stærk forhandlingsposition over for lokale netoperatører i de lande, hvor opkaldene stammer fra. Ring gratis-markedet har udviklet sig meget længere i Nordamerika end i Europa. I USA udgor ring-gratis et marked på 10 mia. USD, mens det europæiske marked kun udgor få procent heraf. Det skønnes, at ca. 40% af langdistance-trafikken i USA til højeste takst er i form af ring-gratis-opkald, i sammenligning med 20% I Canada og under 1% i Europa. En af årsagerne til den store succes for ring gratis-tjenesten i USA er, at ring- gratis-numrene har skullet være fuldt ovcrdragelige siden 1993. Det er en almindelig antagelse, at den globale ring-gratis-platform giver meget store kommercielle muligheder for operatorer på markeder, hvor konkurrencen er veludviklet, og hvor der kan opnås stordriftsfordele, som det er tilfældet i USA. Det nyligt etablerede UMTS Forum vil forholde sig til nummereringen af PCS. Emnet understøttes yderligere af en ETO-undersogelse, der er skrevet kontrakt om inden for Kommissionens rammekontrakt. Det foreslås, at Kommissionen i overensstemmelse med den nuværende dagsorden for UMTS Forum og efter færdiggørelsen af ETO-undersogelsen om nummerering af PCS ved udgangen af 1997 fremkommer med forslag til en lovgivningsmæssig ramme for UMTS, som ud over vigtige spørgsmål og licenser og frekvenser, også skal indeholde forslag til nummerering af PCS i Europa. 20 Et veludviklet indre marked for specialtjenester vil skabe nye forretningsmuligheder inden for telekommunikation, udvikle det indre marked for varer og tjenester og stimulere beskæftigelsen. Som vist i Bilag I, er der store nettofordele ved indførelse af et fælleseuropæisk nummereringssystem. Skøn udarbejdet for Europa-Kommissionen53 på grundlag af erfaringerne i USA antyder, at markedet for ring-gratis- og delt-indtægt-tjenester kunne nå helt op på 4,6 mia. ECU i 2003 (til sammenligning med et ring-gratis-marked i dag på ca. en halv mia. ECU), samtidig med at introduktionsomkostningerne forventes at være små54. Kommissionen er også af den opfattelse, at et dynamisk hjemmemarked vil sætte europæiske virksomheder i stand til at øge deres andel af det globale marked for teletjenester. Medlemsstaterne bør tage de nødvendige skridt til at sikre, at et europæisk telefonnummereringsomrade (European Telephony Numbering Space (ETNS)) gennemføres efter færdiggørelsen af det nuværende ECTRA- og ETSI-arbejde, og senest inden 1. januar 1998. Såfremt det skal kunne lade sig gøre hurtigt at etablere et ETNS, skal Rådet og Europa- Parlamentet vedtage en resolution, som lægger det ud til medlemsstaterne bl. a. at støtte en anmodning til ITU om at tildele et regionalt kodenummer. Kommissionen udbeder sig kommentarer til behovet for og en karakteristik af det europæiske nummereringsområde samt til tidsplanen for dets gennemførelse. Private net og virksomhedsnet Udviklingen af markedet vil i stigende omfang føre til såkaldte net-net koblinger, dvs. scenarier, hvor private net (f. eks. virksomhedsnet, VPN's, LAN's, Campus-net, CitylnformationHighways) forbindes med det offentlige net, i forbindelse med indførelsen af nye tjenester som f. eks. direkte gennemvalg (Direct Dial-In (DDI)). Disse net tjener også en vigtig økonomisk funktion. En nylig undersøgelse for Kommissionen55 siger, at det er afgørende at udvikle virksomhedsnet som effektive teleløsninger for de små- og mellemstore virksomheder (SMV'er), da de er den europæiske økonomis hjerteblod med i alt 12,9 mio. virksomheder og ca. 60 mio. ansatte56. SMV'erne bør let kunne etablere virksomhedsnet og lukkede brugergrupper med fælleseuropæisk eller endda global rækkevidde, så de kan opfylde de forretningsmæssige krav, sådan som disse udvikler sig. Håndteringen af opkald til og fra private net eller virksomhedsnet kan lettes ved særlige tjenestekoder, som angiver over for det offentlige net, at opkaldet kræver en særlig behandling og transportvej. Under rammekontrakten med Kommissionen vil ETO med teknisk støtte fra ETSI, og idet man tager højde for kravene til globale virksomhedsnet, The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, Sagatcl, Paris, marts 1996; samt Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, Mary Ann O'Loughlin and Stuart Sharrocks, markcdsforingskonsulenter, 20. april 1994. Se f. eks. ETNO-fælles holdning om ECTRA-horingsovelscn vedrorende europæisk nummerering, ETNO, 18. marts 1995. The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, Sagatel, Paris, marts 1996. Dette skal sammenlignes med 13. 000 store europæiske virksomheder (>500 ansatte), som i alt beskæftiger 15 millioner. Disse virksomheder har ofte effektive virksomhedsnet, som er tilvejebragt af de dominerende, globale teleoperatorer. 21 gennemføre en undersøge af nummereringskravene til private net og virksomhedsnet, og - hvis der skønnes at være behov for det - foreslå harmoniserede procedurer for den fælleseuropæiske adgang til private net. Kommissionen udbeder sig kommentarer til, hvor vigtige man mener, at private net og virksomhedsnet er, og til behovet for at udvikle løsninger på europæisk plan. Behovet for en ny struktur til regulering og forvaltning af numre Styringen med nummereringssystemet på europæisk niveau indebærer udvikling af en passende forvaltningsstruktur57, idet følgende funktioner som minimum må udføres på europæisk niveau: politiske beslutninger, konfliktløsning, opretholdelse af nummerdatabaser, behandling af ansøgninger om fælleseuropæiske numre. Når man husker på, at numrene er en knap national eller regional ressource, bør man i enhver strategi acceptere muligheden af, at særlige nummerressourcer tillægges en kommerciel værdi som et middel til at fremme den effektive brug heraf. Man kan forestille sig flere forvaltningsmodeller, såsom en enkelt myndighed, som håndterer alle funktioner, eller en model baseret på enten en koordinerende rolle, som tildeles et nummereringsudvalg bestående af nationale myndigheder eller industriens repræsentanter (som fastlægger politikken og løser tvister med en fælleseuropæisk dimension), mens en separat administrator opretholder de administrative nummer-databaser og behandler ansøgninger om numre. Da det er mere og mere vigtigt at finde europæiske nummereringsløsninger, må Europa snarest forholde sig til spørgsmålet om den forvaltningsmodel, man ønsker at etablere for at styre politikken og tackle de grundliggende lovmæssige forhold. I lyset af den vigtige rolle, nummereringen spiller, må Europa også tilsikre, at europæiske interesser nyder tilstrækkeligt fremme i ITU-T. EU bør i samarbejde med ECTRA snarest udvikle og foreslå et nyt organ til at regulere og administrere nummereringen i Europa. Dette skal ske inden 1. januar 1998. Kommissionen udbeder sig kommentarer til forslagene til udvikling af en sådan ny struktur til nummerregulering og -forvaltning samt til den foreslåede tidsplan. En undersøgelse gennemført for Kommissionen viste almindelig enighed blandt tjenesteudbydere og netoperatører om, at forvaltning af numre i et europæisk nummereringssystem burde ligge hos et uafhængigt organ, som skal have sæde i Europa. Mange af de rådspurgte aktorer understregede, at de europæiske og kommercielle krav var anderledes end de amerikanske, og nogle udtrykte åbent frygt for, at et utilstrækkelig forvaltningsorgan med for få ressourcer kunne give deres konkurrenter i USA en urimelig fordel. 22 IV. 3 Tilpasning til informationssamfundet Langsigtet europæisk nummereringsplan Den langsigtede udvikling af et europæisk nummereringssystem er gjort til genstand for en undersøgelse for Kommissionen58, som skulle udpege muligheder for at bevæge sig frem mod et mere forenet nummereringsstem for hele Europa. På grundlag af denne undersøgelse og det løbende arbejde i ECTRA/ETO59 har Kommissionen udarbejdet et referencescenario for en udvikling frem mod et åbent og forenet nummereringssystem (se Bilag V). Hvis det blev gennemført, ville et sådant nyt nummereringssystem have den nødvendige nummereringskapacitet til nye tjenester og det forventede fremtidige behov. Der ville være harmoniseret adgang til fælleseuropæiske tjenester som ring-gratis, overtakseringstjenester, delt-omkostning-tjenester og personkommunikationstjenester. Der ville være harmoniserede tjenester som transportørvalg, VPN-tjenester og præfikser og korte koder for oplysningstjenester. Ligeledes ville Europa fa en klar identitet i forbindelse med opringninger fra et sted uden for Europa; eksempelvis: europæisk kode lande-kode national destinations- eller tjenesteko og abonnentnummer (maksimum) 3 49 XXX. XXX. XXX. XXX Gennem koordinering i ENF bør europæiske aktører koordinere deres bidrag til ITU-T I forhold til den europæiske strategiplan, og de bør arbejde frem mod den nødvendige styring med nummereringssystemet på europæisk niveau. Der bør udvikles en langsigtet strategisk nummereringsplan for Europa senest 1. januar 1998; dette bør omfatte oprettelsen af en europæisk landekode ("3- XX) med overdragelse af ansvar for administration og styring af de sidste to cifre til Europa og et forenet nummereringssystem senest år 2000. Kommissionen udbeder sig kommentarer til behovet for og en ønskværdig karakteristik af en sådan strategisk plan samt til den foreslåede tidsplan for udviklingen heraf. Navneangivelse på Internettet Den hastige vækst i Internettet har betydet en belastning for systemet for tildeling af Internet navne og -adresser. Internet-IP-adressen (normalt udtrykt i formen 158. 169. 50. 11) har et domænenavn, som refererer til dette, og som har til hensigt at gøre det lettere for brugerne at forstå (i formen "urope. eu. int"). Disse navne og adresser blev oprindeligt tildelt af et universitet eller en anden akademisk institution, normalt én i hvert land. I nogle lande er disse aktiviteter nu lagt over i private Securing a stable and long term approach to European numbering, Coopers & Lybrand, april 1995 ETO har for nylig modtaget undersøgelseskontrakter under rammekontrakten med Kommissionen om assistance med at få defineret og udarbejdet et langsigtet europæisk nummereringssystem (europæisk nummercringsstrategi og overgangsplan, muligheder for harmonisering afkorte koder og til hvilke tjenester). 23 virksomheder, som tager et honorar for deres ydelser. Selv om mange domænenavne på "topniveau" er nationale, såsom ". fr" for Frankrig eller ". uk" for Det Forenede Kongerige60, så anvendes ". us"-suffikset stort set aldrig. Nogle domænenavne, som administreres af det amerikanske system, hvoraf det vigtigste er ". conV'-domænet, er blevet globale i praksis61. Med den vækst, der har været i den kommercielle brug af Internettet, har domænenavnet faet en værdi, fordi det er let at huske, og der er opstået tvister mellem virksomheder, som gør krav på det samme navn. Der er derfor opstået en række spørgsmål: styringsmæssige spørgsmål, hvor der er udtrykt nogen utryghed over, at nogle af de mest betydningsfulde globale domæner administreres af en privat virksomhed i USA; tildelingsprincipper opfattes som ikke tilstrækkeligt gennemskuelige, og mekanismen til at løse konflikter er utilfredsstillende62; om behovet for at indføre yderligere geografiske eller territoriale komponenter i domænenavnene, som f. eks. ". eu". Brugen af varemærker (som er geografisk betingede og begrænset til en bestemt branche) I navngivningssystemet samt det forhold, at domænenavne kan være globale og ikke nødvendigvis er knyttet til en bestemt kommerciel aktivitet, betyder, at en enkel anvendelse af varemærkelovgivningens principper ikke nødvendigvis løser alle spørgsmål63. Kommissionen modtager gerne kommentarer om omfanget af myndighedernes engagement i spørgsmål som Internetnavne og -adresser; hvis myndighederne skal ind i billedet, hvad skal så udføres på EU-niveau. Der må gøres overvejelser vedrørende tildeling af Internetnavne og -adresser i medlemsstaterne. Der må eventuelt foreslås foranstaltninger til at sikre en rimelig, ikke-diskriminerende tildeling. Europas nummereringssystem skal også være i stand til at klare væksten og de innovative multimedie- og onlinetjenester, som dukker op som nøglefaktorer i informationssamfundet. Generelt vil den ovenfor anførte ramme være tilstrækkelig til at sikre, at der er numre til rådighed, men i nogle medlemsstater overvejer man en mulig tildeling af konkrete adgangskoder, som identificerer bestemte tjenestegrupper. Dette kan være et vigtigt middel til at give forbruger- og prisinformation. Der vil blive taget højde for udviklingen på nationalt Domænenavne henviser enten til det land, tjenesten kommer fra (ifølge ISO 3166 standard) eller til tjenestens specifikke art. ". com" er et ikke-geografisk internationalt topniveau-domæne, som kan anvendes af enhver i hele verden. I juni 1996 udgjorde ikke-amerikanske enheder ca. 75. 000 af de i alt 250. 000 registrerede internationale topniveau domæner, og denne andel er relativt stigende. - Hvad vil der ske, når flere ikke-amerikanske firmaer onsker at deltage og gor begynder at argumentere med deres nationale varemærker i hånden? Internet Domain Names: Whose Domain Is This?, Robert Shaw, ITU, Geneva, Switzerland, see http://www. itu. cli/intreg/dns. html GD XV har for nylig udsendt et spørgeskema om industriel ejendomsret i informationssamfundet. Svarene forventes retur i slutningen af 1996. Afhængig af resultatet af spørgeskemaet vil der foretages passende opfølgningsforanstaltninger. 24 plan og interessenternes synspunkter, når behovet for yderligere aktiviteter vurderes. Med hensyn til den langsigtede udvikling af nummerering og adressering bør den indbyrdes afhængighed over for E. 164-baserede telefonnumre og navne- og adressesystemer baseret på X. 400 eller Internet overvejes, og man bør undersøge muligheden for overgangsmekanismer frem mod et mere integreret og avanceret telefon/net/adresse-scenario. adresseringspolitikken bør udvikles, så Europa er bedst muligt forberedt til informationssamfundet. 25 SAMMENDRAG AF HANDLINGSFORSLAG For at opnå disse mål, foreslår Kommissionen følgende målsætninger: Fra 1. januar 1998 1. Gennemførelse af transportørvalg (dvs. brugerne tilbydes en enkel, ikke- diskriminerende mekanisme, som sætter dem i stand til at vælge transportør efter eget valg for det enkelte opkald). 2. 3. 4. 5. 6. Gennemførelse snarest muligt af overførbart nummer for abonnentledningen, og senest fra år 2000 (dvs. at brugerne i alle større befolkningscentre kan beholde deres telefonnummer på et bestemt sted, selv om de skifter til en anden operatør eller tjenesteudbyder). Fremme af handlinger på nationalt niveau, som skal åbne og sikre konvergensen af de nationale nummereringssystemer, inklusive harmonisering af konkrete adgangskoder og tilpasning af en fælles standard for tastaturer, som understøtter alfanumeriske opkald (dvs. at brugerne kan "dreje" navne i stedet for numre, f. eks. "BLOMSTER" for en blomsterhandler). Gennemførelse af et europæisk telefonnummereringsomrade (European Telephony Numbering Space) (dvs. gennemførelse af et fælles nummereringssystem og fælles adgangskoder for specielle fælleseuropæiske tjenester: ring-gratis, overtakseringstjenester, opkald med delt-omkostninger, samt, efter behov, for personkommunikationstjenester). Indførelse af en fælles ramme for regulering og administration af et fælles europæisk nummereringssystem (inkl. tildeling af europæiske tjeneste-adgangskoder og transportørvalgskoder, samt fremme af Fællesskabets interesser i internationale nummereringsorganer). Gennemgang af de spørgsmål, der har forbindelse med navne og adresser i relation til Internettet, for at overveje det eventuelle behov for lovmæssige indgreb. Fra 1. januar 2000 7. 8. Gennemførelse af transportørforvalg (dvs. brugerne tilbydes en enkel, ikke-diskriminerende mekanisme, så de kan forvælge den ønskede transportør permanent eller som default-værdi, hvis ikke andet er valgt). Udvidet mulighed for at brugere af mobilnet og personkommunika tionsnet samt brugerne af specialtjenester kan tage numrene med sig (f. eks. så det bliver muligt for brugerne at beholde værdifulde numre til ring gratis- eller personkommunikationstjenester), idet der tages højde for nettets udviklingstrin og efterspørgselsniveauet. Fra 2000 og fremefter 9. Gennemførelse af en langsigtet nummereringsplan indbefattende etablering af en europæisk landekode ("3-XX) med administration og styring af systemet overført til europæisk niveau. Kommissionen modtager gerne kommentarer til hver af disse foreslåede foranstaltninger samt til den foreslåede tidsplan. V KONKLUSIONER 26 Målsætningerne for konkurrencen og udviklingen af fælleseuropæiske tjenester og trans- europæiske net har en direkte indvirkning på telenummereringspolitikken. De nuværende nummereringssystemer er i princippet udviklet isoleret og har en indbygget mangel på fleksibilitet til at imødekomme liberaliseringen af markedet i 1998. Fragmentering efter de nationale nummereringssystemer udgør en betydelig hindring for den fremtidige udvikling af personkommunikation og er fortsat en psykologisk barriere for etablering af et indre marked for teletjenester. En konvergerende europæisk strategi førende frem til et forenet nummereringssystem vil være til fordel for brugerne, idet de vil fa mulighed for virkelig at nyde frugten af Fællesskabets liberaliseringsprogram. En sådan strategi kan samtidig blive et vigtigt symbol på vor fælles europæiske identitet. Videre vil et forenet europæisk nummereringssystem for telefonnumre være til stor nytte for tværeuropæiske europæiske virksomheder telekommunikationstjenester, hvis fremkomst vil stimulere vækst i grænseoverskridende formidling af varer og tjenesteydelser, vækst i beskæftigelsen i sådanne sektorer, og give europæiske virksomheder bedre muligheder for at drage fordel af informationssamfundets potentiale. for så vidt angår skabelsen af nye De politiske beslutningstagere har i dag en enestående chance for at forberede Europas nummereringssystem for fremtiden; men det kan kun lykkes, hvis de ser langsigtet på det og ser det i en bred politisk sammenhæng. Det kræver, at de skal påbegynde den proces, som fører frem mod et åbent og forenet nummereringssystem, som muliggør konkurrencefremmer fremkomsten af et dynamisk og innovativt indre telemarked og reagerer på behovet for harmonisering af fremtidige opkaldsordninger i en telekommunikationsverden, som bliver mere og mere kompleks. Denne grønbog har som formål at iværksætte en aktiv meningsudveksling, som involverer Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet, Socialudvalget, Regionsudvalget, de nationale lovgivningsmyndigheders ad hoc-udvalg på højt plan, privat- og erhvervskunder, operatører af faste og mobile net, tjenesteudbydere, producenter af udstyr samt fagforeninger og andre institutioner, som repræsenterer sektorens sociale interesser. -Der udbedes kommentarer og meningstilkendegivelser vedrørende alle forhold behandlet i denne grønbog og især vedrørende de foreslåede mål i foranstående skema. Der vil fremkomme politiske holdninger på grundlag af denne høring. Kommissionen vil fremsende disse til Rådet og Europa-Parlamentet. Kommentarer bedes sendt til Europa-Kommissionen, DG XIII A/1, Rue de la Loi 200, B- 1049 Bruxelles, att. hr. de Cockborne (fax +32 2 2968391), senest fredag den 21. februar 1997. Kommentarer kan også sendes via e-mail til: numbering@bxl. dgl3. cec. be med henvisning til "Grønbogen om en nummereringspolitik" (i formatet Word for Windows eller Wordperfect). 27 BILAG I: KOMMENTARER TIL ECTRA'S STRATEGISKE VALGMULIGHEDER FOR NUMMERERING OG COST/BENEFITANALYSE ECTRA-definerede strategiske valgmuligheder Som angivet ovenfor har ECTRA defineret fire valgmuligheder for en europæisk strategiinden for nummerering64, som kunne udgøre trin på vejen i en udviklingsstrategi, som fører frem mod en langsigtet nummereringsstrategi i Europa. Mulighed 1 omfatter en fortsættelse af den nuværende situation og vil kun reagere på markedskræfterne eller udvikling inden for ITU. Mulighed 2 gennemfører et europæisk telefonnummereringsomrade (European Telephony Numbering Space (ETNS)) for særlige fælleseuropæiske tjenester som ring-gratis, overtaksering eller delt-omkostning uden at ændre landekoderne. (Gennemførelsen heraf blev oprindeligt forudset at skulle ske via tildeling af en virtuel landekode fra ITU65). Mulighed 3 etablerer et sammenhængende sæt trecifrede landekoder for de europæiske lande (f. eks. 332 for Belgien) og kan gennemføres i 1997, når den nye internationale standard, som styrer maksimumlængden på telefonnumre, træder i kraft. Mulighed 3 kunne: give mulighed for på mellemlangt sigt at styre landekoderessourcerne på europæisk niveau (uafhængigt af ITU), give Europa en klar nummereringsidentitet ("3"), som kunne sammenlignes med det "1", der findes i det nordamerikanske nummereringssystem, skabe betydelig ledig plads for Europa, mens 50 landekoder ville blive frigivet til brug som ekstra geografiske koder for visse lande med et stort behov, samt som' ekstra ikke-geografiske tjenestekoder. I henhold til mulighed 3 ville landekoder startende med "4" forsvinde. Dette ville frigive "4XX" til at opfylde behov andre steder i verden. Mulighed 4 ville etablere en encifret landekode for Europa forbundet med et åbent og forenet europæisk nummereringssystem, som de nationale systemer gradvist ville blive fuldt integrere med. Mulighed 4 ville fungere som symbol på Europas unikke identitet, samtidig med at det ville lette konkurrencen gennem brug afkorte numre for transportørtjenester og i forbindelse med personkommunikationstjenester. 64 65 Strategic options for numbering of telecommunications services in Europe, ECTRA PT N, 27. juli 1994. Landekode 388 er sat til side og markeret som ikke værende til rådighed for midten af 1997, idet man afventer yderligere undersøgelser i Europa om etablering af et ETNS. Analyse af de strategiske valgmuligheder 28 Som angivet ovenfor viste høringen om disse fire muligheder66, at mulighed 1 blev bredt afvist, mens der var støtte til at gå hurtigt frem med mulighed 2 gennem et antal parallelle aktiviteter (dvs. ved at anmode ITU om en virtuel landekode og yderligere udforske mulighederne for at bruge nationale nummereringsområder og/eller nummereringsressourcer, som stilles til rådighed for globale tjenester, såsom globalt 800). Dette synspunkt blev især forfægtet af ETNO og støttet af ETSI. De eksisterende nationale operatører foreslog, at yderligere åbning af eventuelle fælleseuropæiske tjenester skal være et anliggende, som afgøres ved en kommerciel aftale mellem de berørte operatører. Samtidig var der en klar forskel i opfattelsen mellem de eksisterende operatører og de nye markedsaktører med hensyn til behovet for at gå hurtigt frem med mulighed 3 og 4. De eksisterende operatører ser mere forsigtigt på det og går kun ind for mulighed 2, mens nye aktører, tjenesteudbydere, brugere og fabrikanter generelt understreger, at det er meget ønskværdigt at fa åbnet nummereringssystemerne i Europa inden for kort tid, og det blev understreget, at der er et presserende behov for klare politiske beslutninger desangående. Denne forskel i opfattelsen blev stort set bekræftet af de bidrag, der blev modtaget ved høringen om infrastruktur-grønbogen, hvor man også lagde vægt på de konkurrencemæssige og forbrugermæssige indvirkninger fra nummereringspolitikken. På denne baggrund vedtog ECTRA en beslutning ved sit møde i oktober 1995, hvor der blev opfordrer til støtte fra medlemsstaterne til at ansøge ITU om at sikre landekode 388, samt yderligere undersøgelser af brugen af de nationale ressourcer til fælleseuropæiske formål, samt sikringen af CEPT's interesser i ITU. Desuden blev det besluttet at revidere denne beslutning i juni 1996 - en dato, som nu er yderligere udsat. Cost/benefit ved særlige fælleseuropæiske tjenester under mulighed 2 Når der træffes politiske valg, må der naturligvis ske en vurdering af omkostninger og økonomiske fordele ved en eventuel ændring. Både ECTRA og Kommissionen har gennemført sådanne undersøgelser. Samtidig kan det konstateres, at de mulige identificerede omkostninger kun vedrører teleindustrien og ikke de ofte betydelige omkostninger, som skal bæres af erhvervslivet og brugerne. Data om disse omkostninger er ikke til rådighed for nærværende, men Kommissionen modtager meget gerne kommentarer vedrørende disse spørgsmål. Undersøgelser har vist, at der er et stort latent behov for særlige fælleseuropæiske tjenester som f. eks. ring-gratis, overtaksering eller delt-omkostning, selv om udviklingen heraf indtil nu har været holdt tilbage, fordi der ikke har været en fælles nummereringsstrategi, og på grund af kulturelle og sproglige faktorer. Dette står i kontrast til den fænomenale succes, ring-gratis-tjenesten har faet i USA67, hvor der er krav om at kunne tage ring-gratis-numre Report on the consultation on strategic optiorts for numbering of telecommunications services in Europe; ECTRA PT N, udkast, 10. juli 1995. The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, Sagatel, Paris, marts 1996. 29 med sig, både mellem forskellige steder og forskellige operatører 40% af langdistance- opkaldene i USA går til ring-gratis-numre sammenholdt med 20% i Canada og kun 1% i Europa. Indtægterne fra ring-gratis i USA udgør 10 mia. USD om året i forhold til 500 mio. USD i Europa. I 1993 blev der solgt for 435 mia. USD varer gennem ring-gratis- opkald. Den gennemsnitlige udgift til telekommunikation var for sælger 2-9% af salgssummen. Samtidig antyder en undersøgelse68, at der er et potentiale i Europa for ekstra indtægter på op til 4,6 mia. ECU inden år 2003 fra fælleseuropæiske teletjenester (inklusive telekort-tjenester) og tjenester med delt indtægt. Omkostningerne ved at introducere avancerede tjenesteplatforme for ring-gratis, delt- omkostning og delt-indtægt kræver samtrafik og interoperabilitet på nationale Intelligent Networks (dvs. samtrafik på Signalling System 7-het i hele Europa og etablering af en fælleseuropæisk nummerdatabase og tjenestestyringssystem for at støtte muligheden for at tage numre med sig) skønnes at være ekstremt små69. Samlet cost/benefitvurdering af udviklingen frem mod et åbent og forenet nummereringssystem under mulighed 3 og 4 Ud over de ekstra indtægter, der skabes af særlige fælleseuropæiske tjenester, bør et åbent og forenet europæisk nummereringssystem kunne forbedre effektiviteten hos de europæiske operatører og tjenesteudbydere, og der bør være stordriftsfordele. Samtidig ville omkostningerne ved at tilpasse de nationale nummereringssystemer til teleindustrien være betydelige, omend relativt små i forhold til de mulige fordele for kunden. ECTRA70 har anslået de direkte omkostninger pr. abonnent for nummereringsændringerne til at ligge inden for følgende områder: Omkostningen ved en abonnents nummerskift anslås til 10-50 ECU, omkostningen ved ændring af den nationale destinationskode anslås til 1-10 ECU, og omkostningen ved ændring af landekoden (mulighed 3) til under 0,5 ECU. På dette grundlag anslås de samlede omkostninger ved mulighed 3 til at være under 1 mia. ECU. De samlede omkostninger ved mulighed 4, som ville indbefatte en omlægning af de nationale nummereringssystemer, har været vanskelige at anslå på grund af, at det involverer mellem- og langsigtet planlægning med meget forskellige starttidspunkter i de forskellige medlemsstater. Et rimeligt overslag over de direkte omkostninger er ca. 2 mia. ECU71. Der påløber muligvis yderligere indirekte omkostninger, men der er få oplysninger til rådighed, som kan give et pålideligt billede af omfanget. Det er muligt, at der er behov for yderligere undersøgelser for at komme frem til et pålideligt overordnet cost/benefitforhold. Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsforingskonsulenter, 20. april 1994. Report on costs of number changes, ECTRA Project Team on Numbering, 10. juli 1995. Report on costs of number changes, ECTRA Project Team on Numbering, 10. juli 1995. Med ca. 200 millioner abonnentlinier og en omkostning på 10 ECU pr. linie ville de direkte omkostninger kun beløbe sig til 2 mia. ECU. Rådets beslutning om indforelse af del fælles alarmopkaldsnummer "112" og den deraf følgende gennemgang af en række nationale nummereringssystemer har i betydeligt omfang lettet indførelsen af andre korte koder, som begynder med " 1 ". 30 BILAG II: VALG AF TRANSPORTØR Muligheder for valg af transportør En af mulighederne for valg af transportør er gennem brugen af præfikser (korte koder), som skal indtastes før abonnentnummeret i en opkaldsprocedure med kun et enkelt trin. Identifikationen af kalderen sker gennem Customer Line Identification (CLI). En anden mulighed er ved at kalde adgangskoden til en specialtjeneste, hvorefter det ønskede nummer indtastes tillige med en speciel kode som bekræftelse på, hvem abonnenten er. Ved sidstnævnte mulighed sker opringningen i to trin, hvorved der er større mulighed for misbrug. Dette ligner brugen af telekort i dag. I resten af denne analyse vil vi koncentrere os om den første mulighed. Hovedmulighederne for valg af transportør ved ettrinsopringning er følgende: A: B: C: default-transportør bestemmes af adgangsne toperatør (lokal operatør) med mulighed for fravalg fra brugerens side ved den enkelte samtale. Denne mulighed kaldes undertiden let adgang; forvalg af transportør fra brugerens side plus mulighed for fravalg ved den enkelte samtale. Der er nogle varianter af denne metode, f. eks. skift af default-transportør gennem omgående DTMF-opkald (ændring af forvalgt transportør online) eller forvalgt transportør bestemmes af myndighederne på grundlag af markedsdel. Denne mulighed kaldes lige adgang, brugen af transportørvalgkoderfor alle opringninger. Det er klart, at denne mulighed er i kontrast til Rådets beslutning om indførelse af en standardtelefonadgangskode72. Kommissionen er af den opfattelse, at kravet om harmoniserede adgangskoder bør nyde fremme, da det ved gennemførelse af mulighed B ikke udgør nogen hindring for udviklingen af effektiv konkurrence. Mulighed C vil derfor ikke blive behandlet yderligere. Med gennemførelse af let adgang (mulighed A) vil operatørerne ikke miste markedsandele på lands- og udlandstrafik så hurtigt og kraftigt som ved gennemførelsen af lige adgang (mulighed B), idet de normalt vil vælge at køre deres lands- og udlandstrafik gennem deres egne kanaler. Mulighed A kunne derfor være et mellemskridt i indfasningen af en strategi med mulighed B som målet på mellemlangt og langt sigt. Der vil dermed være en mere gradvis overgang til et åbent, konkurrencepræget marked end ved gennemførelse af mulighed B lige fra starten. 72 Rådets beslutning af 11. maj 1992 om indførelse i Fællesskabet af et fælles præfiks for telefonopkald til udlandet (92/264/EØF, EFT L 137/21, 20. 05. 92). Cost/benefit ved valg af transportor I undersøgelser udført for Kommissionen73 og ETO74 konkluderes det, at mekanismerne for valg af transportør er obligatoriske, hvis man vil fremme konkurrencen på de største telemarkeder. Brugerne skal være i stand til let at vælge en transportør til deres lands- og udlandstelefontjenester, uanset hvor de befinder sig i Europa. Erfaringen med valg af transportør er størst i USA, hvor taksterne for lands- og udlandsopkald efter opdelingen af AT&T og indførelsen af konkurrence mellem centralerne på de lange afstande er faldet med ca. 40%. Et andet eksempel er Finland. Siden indførelsen af konkurrence på de lands- og udlandstransportøren for de uafhængige i 1993 er lands- og udlandstaksterne faldet med over 50%. Det er bemærkelsesværdigt, at selvom den samlede indtjening faldt, var faldet ikke betydeligt, fordi telefonen blev brugt flittigere. lange afstande mellem Telecom Finland og lokale operatører De samlede indtægter på telemarkedet i Den Europæiske Union i år 2000 skønnes at blive 110-120 mia. ECU. Ca. 50% af trafikken er erhvervstrafik; ca. 20% vil være international trafik. Ved at introducere transportørvalg i hele EU, vil omkring 40-50 mia. ECU i indtægter være på spil. Hvis man ekstrapolerer virkningerne på langdistance-taksterne fra USA og Finland til Den Europæiske Union, kunne indførelsen af transportørvalg spare den europæiske forbruger helt op til 20-25 mia. ECU om året. Det er klart, at nedsættelsen af taksterne ville ændre telefonforbrugsmønstrene og dermed i en vis grad opveje tabet af indtjening for operatørerne. De lavere priser på telefontrafik ville gøre informationsspredningen billigere og dermed udgøre en umiddelbar stimulering af den europæiske økonomi. Disse direkte virkninger er vanskelige at kvantificere økonomisk, men forventes at være enorme75. Desuden ville indførelsen af transportørvalg hjælpe med til at flytte brugerne fra en operatør til en anden. Dette ville gøre kunderne mere bevidste om konkurrencedygtige alternativer, og hvis kunderne ikke skulle investere så megen tid og så mange penge (inklusive eventuelt påkrævede CPE-ændringer) på at skifte til en ny operatør, kunne kunderne afprøve nye operatører for det enkelte opkald uden nogen langfristet forpligtelse, og kunderne ville ikke skulle taste ekstra cifre for at fa adgang til en anden operatørs net. Omkostningerne ved at introducere transportørvalg dækker de lokale netimplementerings- omkostninger for de eksisterende operatører, som skal sørge for lige adgang samt omkostninger for lands- og udlandsoperatører og eventuelle ekstraomkostninger vedrørende netkapaciteten eller driften, som er et resultat af forøget kundeaktivitet, samt endelig udstyrsomkostninger for slutbrugeren. The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, Sagatel, Paris, marts 1996. Undersøgelse af transportorvalg for ETO, OVUM, juni 1996. Se f. eks. Bangemann-rapporten om Europa og det globale informationssamfund, anbefalinger til Det Europæiske Råd, 26. 05. 1994. 32 Der er blevet gennemført en analyse af omkostningerne ved at gennemføre lige adgang for i Det Forenede Kongerige76. De samlede direkte lands- og udlandstransportører omkostninger for BT i perioden 1995-2004 blev anslået til 136,6-261,2 mio. GBP77. Dette indbefattede omkostningerne til ændringer af nettene, omkostninger til ændring af informationssystemet, dataopbygning, vedligeholdelse, personale, samt uddannelse og organisation. Omkostningerne for andre operatører i samme periode blev sat til 68,6 mio. GBP. Ekstrapolerer man dette til Den Europæiske Unions marked og antager lignende grader af netdigitalisering og -effektivitet, ville indførelsen af transportørvalg på europæisk niveau koste ca. 2 mia. ECU over den pågældende tiårsperiode. Det er åbenbart på grundlag af denne meget rudimentære analyse, at fordelene ved at indføre transportørvalg langt overstiger de omkostninger, der er forbundet dermed. Selv om faldet i lands- og udlandstaksterne er meget mindre end antaget, vil fordelene ved lige adgang til transportørerne overstige omkostningerne. Forvalgt lige adgang er blevet indført i USA og Australien. Der er forskellige metoder til at indføre forvalgt lige adgang. På vej mod lige adgang i USA Forvalg blev indført i USA fra september 1984, da de lokale centraler fik lige adgang i de løbende omlægningsprogrammer. Når først en central var omlagt til lige adgang, var der i begyndelsen intet umiddelbart krav om, at alle abonnenter skulle spørges om, hvem deres foretrukne lands- og udlandstransportør var. I begyndelsen af 1985 blev det åbenbart, at kun ca. 30% af kunderne, som var tilkoblet en lige-adgang-central, rent faktisk forvalgte en lands- og udlands transportør (enten AT&T eller en af de andre lands- og udlandstransportører). De resterende 70% blev hos AT&T, fordi de ikke foretog noget valg. I maj 1985 gjorde FCC det obligatorisk at afholde en afstemnings- og tildelingsplan, som skulle anvendes af de lokale centraltransportører (LEC'er) ved indførelsen af lige adgang på deres centraler, samt en retroaktiv afstemningsproces for de tilfælde, hvor lige adgang allerede var blevet indført. Denne proces krævede, at kunder, der ikke svarede i den første afstemningsrunde, skulle spørges igen, hvorefter kunder, som ikke reagerede på nogen af de to afstemningsrunder, skulle have tildelt en lands- og udlandstransportør efter samme forholdstal, som dem, der reagerede ved den første afstemning. Efter dette system, fandt LECerne ud af, at mellem 60% og 75% af deres kunder nu forvalgte en lands- og udlandstransportør, mens de resterende 24% til 40% fik tildelt en transportør. Stigningen i forvalget siges at have været en af de større faktorer bag AT&T's tab af markedsandele i slutningen af firserne. Specielt faldt virksomhedens andel af den fordelte trafik mellem staterne fra 82% i 1985 (da der allerede havde været otte års konkurrence fra MCI uden lige Cost Benefit Analysis of Equal Access, et horingsdokument udgivet af OFTEL, juli 1995. Dette står i skarp kontrast til omkostningerne ved transportorvalg i Sverige. Omkostningerne ved at indføre en ny transportørkode i nettet hos Telia (hjemmehørende i Sverige) er kun 60. 000 ECU. De tal, der er fremkommet i rapporten fra OFTEL, er omtvistede og menes at være overdrevent høje. 33 adgang), til 63%» i 1991, da lige adgang var udvidet til at dække over 90% af adgangslinierne i USA78. Udvikling frem mod lige adgang i Australien Australien gav licens til en transportør nummer to, Optus, i december 1991. Den nye transportørs net var i drift i de større byer i november 1992 og var til rådighed for 65% af befolkningen ved udgangen af 1993. Inden for 18 måneder fra lanceringen, var den nye virksomhed nået op på at have 15% af lands- og udlandstrafikken. Oprindeligt skete adgangen til Optus nettet ved et enkelt opkaldspræfiks - "1". Hvis dette præfiks blev udeladt, kørte opkaldet over det eksisterende Telstra-net. Det var imidlertid hele tiden hensigten at bevæge sig hen imod et system med lige adgang og med forvalg der kunne bortvælges ved det enkelte opkald. Afstemningen om forvalget begyndte i Australien i juli 1993 og fortsætter opdelt i by efter by indtil 1997. Processen består af en første afstemningsrunde med mulighed for, at Optus kan bede om en ny runde i byer, hvor deltagelsen er under 60%. Hvis man som bruger ikke reagerer, forbliver man hos den eksisterende transportør (i modsætning til det amerikanske system, hvor man bliver tildelt en transportør). Det er sandsynligt, at den trafikandel, som Optus har opnået, overstiger virksomhedens andel af linierne, fordi man nok har fået fat i kunder, der ringer mere end gennemsnittet. På grundlag af erfaringerne fra USA og Australien er det klart, at et effektivt forvalg kræver en afstemning blandt alle kunder og muligheden for en afstemning nummer to, hvis responsgraden er lav. Der er imidlertid andre muligheder end afstemninger for at lade brugerne foretage deres forvalg - f. eks. markedsføringskampagner. I modsætning til afstemningen, giver sidstnævnte metode bedre kvalitets- og kvantitetskontrol af kunderne fra den nye aktør og giver nye aktører med færre markedsføringsressourcer mulighed for at konkurrere på rimelige vilkår. Cost Benefit Analysis of Equal Access, et horingsdokumcnt udgivet af OFTEL, juli 1995. BILAG III: OVERFØRBART NUMMER 34 Overførbart nummer er et generisk udtryk, som omfatter tre grundliggende typer: overførbar tjenesteudbyder, overførbar tjeneste, overførbart opholdssted (frit geografisk valg). 1) overførbart opholdssted 'Overførbart opholdssted' henviser til abonnentens mulighed for at bevare det samme telefonnummer, hvis man flytter fra et sted til et andet, enten inden for det område, der betjenes af samme central, eller til et område, der betjenes af andre centraler. I dag er 'overførbart opholdssted' normalt mulig, når man skifter kontor eller hjem inden for samme lokalområde eller distrikt, hvorimod abonnenterne er nødt til at skifte telefonnummer, når de flytter uden for det lokalområde, der betjenes af den nuværende central. Det er klart, at med faciliteten 'fuldt overførbart opholdssted' mistes de informationer, der måtte ligge i nummeret som f. eks. takstangivelse over for abonnenten. Erhvervsabonnenter og i stigende omfang også privatabonnenter kan fa fiildt overførbart opholdssted ved at anvende ikke-geografiske tjenesteadgangskoder med national og (i fremtiden) europæisk eller endda global rækkevidde. Tjenester med personligt nummer, og endog dem på faste net, kan tilbyde 'fuldt overførbart nummer' på samme måde. Det skal imidlertid nævnes, at den væsentlige drivende kraft i denne udvikling i dag ikke kommer fra et behov for frihed til at bevæge sig rundt og beholde numrene, men fordi der er et behov for let kundeadgang til tjenesterne, selv ud over landegrænserne. Kommissionen 'overførbart modtager gerne synspunkter om den relativet vigtighed af faciliteten opholdssted'. 2) overførbar tjeneste Behovet for overførbar tjeneste opstår, når en bestemt tjeneste kun kan fas gennem en bestemt central. Hvis operatører f. eks. etablerer ISDN ved at installere nye ISDN-centraler inden for det eksisterende centralområde for konventionelle centraler, må abonnenter ændre deres telefonnummer, hvis de ønsker at modtage ISDN-tjenester. Det er klart, at faciliteten 'overførbar tjeneste' kun kan gælde et udvalgt udsnit af tjenester, mens overførbarhed for nogle tjenester ville medføre, at den unikke betydning, som visse adgangskoder har, (for overtakseringstjenester) ville gå helt tabt. Kommissionen modtager gerne kommentarer angående den relative vigtighed af faciliteten 'overførbar tjeneste'. ring-gratis-tjenester) og 900 f. eks. 800 som (for 3) overførbar tjenesteudbyder (overførbarhed mellem operatorer) Spørgsmålet om faciliteten 'overførbar tjenesteudbyderø dækker et bredt spektrum fra overførbarhed på nationalt niveau mellem lokale operatører hele vejen igennem til overførbarhed på globalt niveau for globale tjenester. Desuden betyder det, at hvis man søger at modtage en tjeneste, så kan man fa denne tjeneste fra enhver virksomhed på lokalt, nationalt, europæisk eller endda globalt niveau. Kunderne kan dermed drage fordel af den 35 bedste kvalitet i form af særlige kendetegn, tjenester, pålidelighed og pris. Derfor anses overførbar tjenesteudbyder for at være et væsentligt instrument til at fa sat skub i konkurrencen på markedet. Den konkurrencemæssige betydning af faciliteten 'overførbar tjenesteudbyder' afhænger primært af den værdi, kunderne tillægger deres nuværende telefonnummer. Hvis brugerne lægger stor vægt på at bevare deres telefonnummer, selv om de skifter tjenesteudbyder, så vil mangel på overførbarhed af numre sandsynligvis afskrække mulige konkurrerende udbydere af lokale tjenester. En undersøgelse i USA har vist, at 40-50%) af de almindelige privatkunder og 70-80% af erhvervskunderne, som ellers var villige til at overveje at udskifte deres lokale telefonoperatør, sandsynligvis ikke ville overveje en sådan ændring, hvis det var nødvendigt at skifte telefonnummer79. Erhvervskunder især kan stille sig tøvende over for at påtage sig omkostningerne til administration, markedsføring og goodwill ved at skifte telefonnummer. Der er fire områder, som anses for vigtige for Europa på kort og mellemlangt sigt: overførbart nummer i abonnentledningen, overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester (f. eks. 800-tjenesterne), overførbart nummer for mobiltjenester og overførbart nummer for fælleseuropæiske tjenester. Overførbart nummer i abonnentledningen Med fuld liberalisering af telesektoren indføres der hurtigt alternative metoder til lokal adgang (f. eks. gennem kabel-tv-net og gennem radioinfrastrukturer som dem, der er baseret på DECT- og GSM/DCS-1800-standarder), ofte af nye aktører på markedet. Overførbart nummer i abonnentledningen anses for særdeles vigtigt af disse nye aktører, så de får en rimelig chance for at konkurrere med den eksisterende virksomhed på markedet og positionere sig på markedet. Uden muligheden for at overføre numre mellem lokale operatører, ville alle nye aktør på markedet stå over for en betydelig markedsbarriere. Manglende mulighed for en sådan overførsel kan endda blive et modincitament imod investering i alternative abonnentledninger, hvilket ville have en negativ virkning for udviklingen af effektiv konkurrence i Europa. Overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester Overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester såsom landsdækkende ring-gratis og overtakseringstjenester undersøges i øjeblikket i flere medlemsstater. Argumentet for overførbare numre lokalt gælder også for de ikke-geografiske tjenester. En "brainstorming" for nylig inden for rammerne af ENF konkluderede, at overførbare numre for ring-gratis-tjenester er nøglen til at give kunderne mulighed for at bevare de ring- gratis-numre, de sætter pris på, hvis de ønsker at ændre tjenesteudbyder, og at de faktisk bliver tvingende nødvendige, når man anvender princippet om lige adgang på ring-gratis- nummereringsområdet. Note om forslag til regelsætning om overførbarhed af telefonnumre, US FCC, 13. juli, 1995, Overførbare numre for mobiltjenester 36 Markedet for mobil- og personkommunikation er det hurtigst voksende marked inden for telekommunikation i dag. Europa tæller nu over 20 mio. mobilabonnenter, idet den gennemsnitlige penetrationsgrad er 5%. Forventningerne til fremtiden er enorme, idet personkommunikation er på vej ind på masseforbrugsmarkedet med særdeles nyskabende produkter og tjenester og med et penetrationsniveau på over 50% af befolkningen. I de fleste lande er konkurrencen på dette marked dog ikke fuldt udviklet; i nogle lande er mobiloperatør nummer to stadig ved at lægge sit net ud, og en operatør nummer tre er end ikke udpeget endnu. I forbindelse med stimulering af konkurrencen på dette flygtige og innovative marked, må overførbare numre mellem mobiltjenesteudbyderne anses for noget, som stimulerer vækst og yderligere nyskabelser. En nylig undersøgelse udført for de hollandske myndigheder viser, at nettofordelene ved at indføre overførbare numre for mobiltjenesterne beløber sig til hele 500 mio. ECU pr. år blot for det nederlandske marked80. Faktisk synes der at være særdeles stærke argumenter for overførbare numre blandt udbydere af mobiltjenester og operatører. Overførbare numre for fælleseuropæiske tjenester Markedet for fælleseuropæiske tjenester udvikler sig hurtigt, og tjenestekoder, som giver adgang til fælleseuropæiske tjenester, vil sandsynligvis være til rådighed i nær fremtid. Hvis et konkurrencepræget marked skal kunne udvikle sig uden begrænsninger, er det vigtigt, at kunderne ikke er låst fast hos den første tjenesteudbyder, men frit kan tage deres numre med sig, hvis de ønsker at skifte fælleseuropæisk tjenesteudbyder. Dertil kræves overførbare numre i et europæisk nummereringsområde81. Ud over frihed for kunden vil indførelsen af overførbare numre i et europæisk nummereringsområde også skabe mere afbalancerede markedsforhold over for USA, hvor overførbare numre for landsdækkende ring-gratis-tjenester blev indført i begyndelsen af halvfemserne, hvilket har resulteret i et særdeles konkurrencedygtigt ring-gratis-marked. Cost/benefit ved overførbare numre Af en undersøgelse, som for nylig blev gennemført af Office of Telecommunications (OFTEL) i Det Forenede Kongerige, fremgår det, at overførbare numre i abonnentledningen medfører betydelige fordele (anslået til ca. 1,8 mia. GBP over 10 år82). Sådanne fordele er langt større end omkostningerne. BT, som vil skulle påtage sig langt størstedelen af omkostningerne, anslår disse til 220 mio. GBP over de næste fem år, hvorefter de vil være Number portability in the Netherlands, endelig rapport for HDTP, OVUM, 14. marts 1996. Indførelsen af overforbare numre inden for et europæisk nummereringsområde er ikke et emne, som står helt alene. Faktisk skal der i den mere udviklede situation et intelligent system til for at understotte den vej, der vælges for opkald inden for et europæisk nummereringsområde. Et sådant intelligent system ville gore det meget lettere at opnå overførbarhed af visse fælleseuropæiske numre. Dette tal inkluderer 550 mio. GBP i direkte fordele ved omkostningsbesparelser og 1,2 mia. GBP i indirekte fordele, som bliver alle kunder til del som et resultat af stigende ægte konkurrence for alle kundekategorier. 37 stejlt nedadgående. De andre operatørers omkostninger blev anslået til under 3 mio. GBP hver83. Dette står i skarp kontrast til de konklusioner, der kom ud af en undersøgelse i Nederlandene, hvor etableringsomkostningerne blev anslået til 12 mio. GBP plus yderligere 7 GBP pr. overførbar linie84. Det Forenede Kongeriges Monopolies and Mergers Commission (monopol- og fiisionstilsyn) har fremlagt en aftalt fordeling af omkostningerne ved at gøre numrene overførbare, hvor BT og andre operatører bærer 70% af deres egne administrative omkostninger og far resten fra de operatører, som får overførbare numre stillet til rådighed. Omkostningerne til de tekniske ændringer på ens eget net bæres af den enkelte operatør selv. Ud over overførbare numre i abonnentledningen, bør andre former for overførbarhed som f. eks. for mobilnumre og ring-grati s-numre overvejes. En nylig undersøgelse udført for det nederlandske post- og teleministerium85 angiver, at de økonomiske fordele overstiger omkostningerne til disse sidstnævnte tjenester. Detailspørgsmålene vil der skulle arbejdes videre med, og det sker bedst på europæisk niveau. Overførbare numre i USA For yderligere at sætte skub i konkurrencen om ring-gratis-tjenester indførte US FCC i 1991 obligatorisk overførbarhed af ring-gratis-tjenester senest fra og med 1993. Lokale samt langdistance- og udlandsteleselskaber har brugt hundreder af millioner af dollars på de nødvendige ændringer og tilføjelser til deres net. Det nye post-overførbarhedsmarked i USA kræver en centraliseret database og funktionsdygtige forvaltningssystemer. Dette vil sætte alle langdistance-operatører i stand til at reservere, aktivere og af-aktivere ring-gratis-numre. Når man tænker på, at over 40% af alle langdistance-opkald i USA (kan sammenlignes med opkald inden for Europa) er ring-gratis-opkald, står indvirkningen af denne foranstaltning på det amerikanske marked klart. Desuden er de amerikanske aktører blevet bedre forberedt end de europæiske aktører til konkurrencen om de globale tjenester. Desuden står der i den seneste lov om telekommunikation86, at regionale Bell-driftsselskaber vil kunne konkurrere frit på langdistance-markedet, men kun hvis de har åbnet deres egne net ved at overholde en 14-punkts checkliste, som også omfatter en forpligtelse til at sørge for fuld overførbarhed af numre. Overførbarhed af lokale numre indføres nu på forsøgsbasis overalt i USA. Det er klart, at loven kræver megen yderligere stimulans for at gå hurtigt frem med indførelsen af overførbarhed af numrene. 33 Number portability; a paper by the Office of Telecommunications of the Vni ted Kingdom, marts 1996. Undersøgelse af overførbarhed fra OVUM for det hollandske ministerium for post- og telekommunikation, 1996. Undersøgelse af overførbarhed fra OVUM for det hollandske ministerium for post- og telegrafvæsen, 1996. USA's telekommunikationslov af 1996, vedtaget 8. februar 1996. BILAG IV : PERSONKOMMUNIKATIONSTJENESTER 38 Synspunkterne på personkommunikationstjenester (PCS) og det dertil hørende spørgsmål om Universal Personal Telecommunications (UPT) divergerer kraftigt87. Begrebsmæssigt omfatter UPT imidlertid meget af den samme tankegang som PCS, men blev defineret af ITO og støttet af kabelsektoren modsat PCS, som blev støttet af den konkurrenceprægede mobilsektor. UPT kræver et intelligent logisk lag over de eksisterende net. Gennemførelse af UPT er et kommercielt følsomt emne, i hvert fald på europæisk niveau, især hvor dette vedrører behovet for IN-faciliteter, som lagrer abonnentdata (såsom abonnenttjenesteprofiler og data indeholdende personlige numre med netterminalpunkter eller fysiske netnumre). Mobil- og kabeloperatører, som ikke har disse IN-faciliteter, ville blive stillet i en ugunstig position over for de andre (eksisterende) operatører, idet sidstnævnte ville skulle behandle UPT-opkaldene inklusive de opkald, som stammer fra og går til mobilnet og kabelnet. På grund af det hurtigtvoksende mobile kommunikationsnet, er PCS-princippet dukket op. I Europa sker det på grundlag af GSM/DCS-systemet. På det lokale niveau er det sandsynligt, at dette PCS-princip beriges yderligere med mikrocellulære net og individuelle mikroceller, som arbejder sammen med GSM/DCS-systemet. Gennem "roaming" af tjenesterne, kunne dette PCS-princip hurtigt omdannes til et globalt PCS-princip omfattende GSM/DCS-systemet og andre systemer, såsom D-AMPS, PDC og satellitbaserede personkommunikationstjenester88. PCS-princippet har nogle indbyggede fordele i forhold til UPT-princippet. Ægte mobilitet er en del af princippet. Ligeledes er der et stort og hurtigtvoksende brugergrundlag. Da kundeprofilerne ligger hos den enkelte operatør, synes der ikke at være de samme kommercielle hindringer for gennemførelse som ved UPT. Desuden støttes PCS-princippet af den meget konkurrenceprægede mobilsektor og synes derfor at kunne give en bedre garanti for, at der vil være lige vilkår for alle. Hvis man dertil føjer muligheden for at overføre numre mellem mobiloperatører, skaber der et system, hvor GSM/DC S-telefonnumrene (netterminalpunkterne) udmærket i praksis kunne blive fremtidens personlige numre. Kommissionen modtager gerne fremtidige udvikling af personkommunikation og personlige numre samt om mekanismer, der kan fremme en effektiv konkurrence på konvergerende markeder. synspunkter om den Fælleseuropæiske "roamere" udgør et betydeligt marked med et enormt vækstpotentiale. Disse kræver ud over overførbarhed fra operatør til operatør også geografisk overførbarhed. Nye aktører argumenterer for, at de har brug for europæiske nummerområder - det gælder især dem, der videresælger tjenester. Kommissionen modtager gerne synspunkter om behovet for en europæisk nummereringsløsning for PCS89. 87 En bredt accepteret definition af PCS lyder som følger: "PCS anvendes som et generisk udtryk, dækkende tjenester, som udbyder opkald mellem personer uafhængigt af opholdssted, anvendt terminal, transmissions-middel (kabel eller trådløs) og/eller valget af teknologi"; se f. eks. diskussionsoplæg fra ETO til en workshop om nummerering af personkommunikationstjenester (PCS) i Europa, 19. april 1996. Intersystem-roaming mellem forskellige mobilnet, inklusive muligheden for SIM-kort-roaming, er under overvejelse. Det nyligt etablerede UMTS Forum har som en af sine hovedopgaver at definere en mobil-kommunikationspolitik for Europa. Dette omfatter bl. a. spørgsmålet om nummerering. 39 BILAG V : ET REFERENCESCENARIO FOR OVERGANGEN TIL ET ÅBENT FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM På europæisk niveau TRIN1 På nationalt niveau TRIN1 (Gennemfører ETNS under mulighed 2) Senest 1998 at fælleseuropæiske indføre tjenester under virtuel landekode 388 (f. eks. 3- 888-) og under den tomme plads bag landekoderne (f. eks. 3-900-, 3-500- ) Senest i begyndelsen af 1997 at definere og blive enige om fælles retningslinier til obligatorisk brug hos myndighederne, når de omlægger deres nationale nummereringssystemer for at sikre, at disse åbner (for konkurrence) på en afbalanceret måde og konvergerer (harmonisering) 1 TRIN 2 1 TRIN 2 • (Gennemfører mulighed 3) Senest ved udgangen af 1998 en overgang til 3-cifret landekode for de europæiske lande Senest i 1997 at omlægge de nationale en nummereringssystemer for at sikre, at de kan leve fuldt op til behovene på det liberaliserede marked efter 1998 i TRIN 3 1 TRIN 3 (Gennemfører mulighed 3+) Senest i 1999 at overføre ansvaret for at styre de sidste to cifre af de 3-cifrede landekoder til et europæisk organ. Europa identificeres med "3", hvilket skaber enorm plads til konkurrence, nye tjenester og nye aktører Senest i 1998-99 at begynde at åbne de nationale nummereringssystemer på harmonisk og afbalanceret vis, for eksempel med henblik på valg af transportør l TRIN4 (Gennemfører mulighed 4) Senest i år 2000 at smelte de nationale nummereringssystemer og ETNS sammen. Erstat udlandsopkald for opkald i Europa med regionalopkald f. eks. erstat "003XX" (adgangskode) med "1XX" (præfiks), første ciffer "1+" betyder europæisk langdistance. Letter opkald og fjerner de psykologiske barrierer, åbner for en række af fælles korte koder til forskellige formål; f. eks. transportørvalg osv geografiske numre lokalt opkald: 2345678 nationalt opkald: 02-2345678 opkald inden for Europa: 132-2-2345678 udlandsopkald: +3-32-2-2345678 ikke-geografiske numre (fælleseuropæiske tjenestenumre) transportørvalg: 10XYZ eller 10ABCDEF alarmopkald, vejhjælp, oplysningen: 1IX personlige numre: 1-500- ring-gratis-tjeneste: 1-888- overtakseringstjeneste; tjeneste med delte omkostninger: 1-900- ET REFERENCESCENARIO PÅ VEJ MOD ET ÅBENT FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM 40 landekode nu TRIN 1 -1998 Mulighed 2 TRIN 2-1998 Mulighed 3 TRIN3 - 1999 Mulighed 3+ 3 00 3 09 3 20 3 29 3 31 3 32 3 39 3 49 3 50 3 52 3 XX 3 YY 3 500 3 888 3 900 31 32 39 49 350 352 3900 3500 388 331 332 339 349 350 352 3500 388 3900 TRIN4- 2000 Mulighed 4 "003"-> "1" "1 " er europæisk præfiks 10XYZpræfiks f. eks. transportørvalg 112 1IX 118 fælles alarmopkald Europæiske tjenester med korte koder oplysningen 12X tom plads (nationale korte koder) 131 132 139 områdenummer Nederlandene områdenummer Belgien områdenummer Italien 149 områdenummer Tyskland 150 152 områdenummer Gibraltar områdenummer Luxembourg IXX 1YY yderligere geografiske områdenumre yderligere europæiske tjenestekoder personkommunikationstjenester europæisk ring-gratis 1500 1888 1900 europæiske overtakseringstjenester Resten af verden til Europa: +3 49 228 123456 +3 500 <personligt nummer> BILAG VI: ETO/ECTRA-UNDERSØGELSER VEDRØRENDE NUMMERERING 41 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Titel Ikke-diskriminerende adgang til nummereringskilder Nummerering ud fra en bruger-venlighedsbetragtning Udarbejdelse af anmodning om virtuel landekode til ITU Nummerering vedrorende PCS i Europa Transportørvalg* Forvaltning af et europæisk telefonnummereringsomrade (ETNS)* Overførbare numre for fælleseuropæiske tjenester* Valg af transportvej for opkald til fælleseuropæiske tjenester* Nummereringskrav fra virksomheders telenet* Gennemgang af nationale nummereringssystemer mht. åbenhed over for konkurrence Europæiske nummereringskonventioner Harmonisering af korte koder Langsigtet strategisk plan for nummerering og adressering af teletjenester i i Mål/slutdato teletjenester og net forbindelse med UPT/PCS- December 199 Arbejdsopgave At undersøge spørgsmål vedr. ejerskab af og handel med numre, lige adgang til konkurrerende Maj 1996 tjenester såsom oplysningen og DNIC/DCC-tildelingsprocedurer At undersøge aspekteme ved brugervenlighed, inklusive spørgsmålet om alfanumeriske opkald September 199 samt at komme med forslag til, hvordan brugervenlige opkald kan fremmes At udarbejde en ansøgning til ITU om en virtuel landekode til gennemførelse af et europæisk September 199 telefonnummereringsomrade for specialtjenester af fælleseuropæisk art At analysere udviklingen nummereringsspørgsmål samt virkningerne på og kravene til personlig nummerering At undersøge de transportørvalgsmekanismer, der er til rådighed eller planlagt på nationalt plan August 1996 samt alternativer ved introduktionen af transportørvalg på europæisk niveau At etablere en styringsplan for et europæisk telefonnummereringsomrade, inklusive forslag til nummerstruktur, tildelingsprincipper, rettigheder/forpligtelser samt administration At undersøge tekniske alternativer ved introduktion af overførbare numre i ETNS mellem europæiske tjenesteudbydere inklusive IN-netimplementeringer At definere alternative strategier til håndtering og valg af transportvej for opkald til fælleseuropæiske tjenester i et europæisk telefonnummereringsomrade At gennemgå den nuværende adgangsmekanisme for VPN'er, samt at definere kravene fra Juni 1997 virksomhedsnet ved nummerering af offentlige net og fremlægge forslag til harmoniseringer At undersøge hvilke kriterier, som er vigtige ved åbning af nationale nummereringssystemer, Februar 1997 at gennemgå nuværende nationale nummereringssystemer og at udvikle fælles retningslinier for omstrukturering af disse At undersøge de nuværende regler og principper for tildeling og brug af telefonnumre i Februar 1997 europæiske lande og udarbejde forslag til detaljerede europæiske nummereringskonventioner At gennemgå nuværende og planlagte korte koder/numre i Europa, at undersøge det forventede December 199 behov for fælleseuropæiske korte koder og foreslå en harmoniseret ordning for Europa At fastlægge de potentielle fremtidige krav til nummerering og adressering og udvikle en langsigtet overgangsstrategi for en udvikling frem mod et integreret nummereringssystem for Europa December 199 f 4 Juni 1997 Juni 1997 Juni 1997 * I samarbejde med ETSI ETO-undersøgelserne fører til anbefalinger til ECTRA-godkendte politiske holdninger. ETSI ml frembringe tekniske rapporter som input i ETO's arbejde. ETSI-rapporterne kan også danne grundlag for European Technical Standards (ETS) som reference i fremtidig EU-lovgivning, men der foreligger i dag ingen aftale om behovet for ETS'er. FORKORTELSESLISTE ACTE AMT AT&T BT CEPT CLI DD1 DNS DECT DNIC DTMF ECMA ECTEL ECTRA EIG EIIA ENF ETNO ETNS ETO ETSI FCC GSM GSM IN ISDN ITU LAN LECs NAFTA NANC NANP NRA OECD OFTEL ONP PCS POTS PSTN PTN SME VPN UIFS UMTS UPT 42 Approvals Committee Terminal Equipment Asian Mobile Telecommunications American Telephone & Telegraph British Telecom Conference Européenne de Post et Telecommunications Customer Line Identification Direct Dial-In Internet Domain Name System Digital European Cordless Telecommunications Data Network Identification Codes Dual Tone Multiple Frequency European Computer Manufacturers Association European Telecommunications Manufacturers Association European Committee of Telecommunications Regulatory Authorities European Interest Group European Information Industry Association European Numbering Forum European Public Telecommunications Network Operators' Association European Telephony Numbering Space European Telecommunications Office European Telecommunications Standards Institute Federal Communications Commission of USA Global System for Mobile Association of GSM Operators Intelligent Network Integrated Services Digital Network International Telecommunications Union Local Area Network local exchange carriers North American Free Trade Association North American Numbering Council North American Numbering Plan National Regulatory Authority Organisation for Economic Construction and Development UK Office of Telecommunications Open Network Provision Personal Communications Services Plain Old Telephone System Public Switched Telephony Network Private Telecommunication Network Small and Medium size Enterprise Virtual Private Network Universal International Freephone Service Universal Mobile Telecommunications System Universal Personal Telecommunications GLOSSAR 43 ACTE (Approvals Committee for Terminal Equipment) Alfanumerisk opkald/tastatur Opkaldscentre Telekorttjeneste Transportørvalg Fravalg af transportørvalg Opkaldsparitet E. 164/E. 190 Let adgang ECTRA ENF - European Numbering Forum Lige adgang ETNO ETNS - European Telephony Numbering Space Oprettet ved direktiv 91/263/EØF; bl. a. ansvarlig for vedtagelse af fælles tekniske regler (Common Technical Regulations (CTRs)), som de EU- harmoniserede typegodkendelsesprocedurer er baseret på. At kalde et telefonnummer ved at bruge de alfanumeriske symboler på telefonens tastatur, der svarer til navnet på den tjeneste, der tilbydes på nummeret, f. eks. 0-800-"BLOMSTER". Et sted, hvor indgående og udgående telefontrafik håndteres på struktureret vis. Opkaldscentre anvendes til aktiviteter som telemarketing og salg, teleservice og klagemodtagelse. En telefontjeneste, hvor kunden ringer til en central (ofte gratis), identificerer sig med et unikt kortnummer og en identifikationskode, og dernæst forbindes med den ønskede destination/de ønskede destinationer. Kunden faktureres ofte direkte bagefter af den, der udbyder korttjenesten. Muligheden for at kunden kan vælge egen (foretrukken) langdistance- eller udlandsoperatør gennem nummervalget på telefonen eller på anden måde, såsom forvalg. Muligheden for at fravælge den forvalgte transportør til langdistance- og udlandsopkald ved at tilføje et særligt transportørpræfiks foran det kaldte nummer. Eksisterer hvor det samme antal cifre skal kaldes ved adgang til en tjeneste, som udbydes af en anden, konkurrerende tjenesteudbyder. ITU-T-anbefalinger om procedurer og kriterier for tildeling af landekoder. En mulighed for gennemførelse af transportørvalg, hvor default-transportøren fastlægges af den eksisterende operatør, men hvor kunden har mulighed for at fravælge denne operatør ved det enkelte opkald. The European Committee for Telecommunications Regulatory Affairs, oprettet som et af tre udvalg under CEPT. Omfatter en række projekthold, som dækker bl. a. licenstildeling, nummerering, samtrafik, mobilkommunikation, prøvning og typegodkendelse. Rådets resolution 92/C318/EØF af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for teletjenester. Heri blev fastlagt flere opgaver for ECTRA inden for koordinering af nummerering, inklusive oprettelse af et europæisk nummereringsområde og udarbejdelse af europæiske holdninger i ITU. ECTRA har etableret European Telecommunications Office (ETO). Et forum, hvor industrien diskuterer nummerering og forhold i forbindelse hermed. ENF er åben for alle organisationer, som har en interesse i nummerering eller adressering, og som er repræsenteret på europæisk plan. ENF blev oprettet i 1994 efter Rådets resolution 92/C 318/EØF af 19. november 1992, som opfordrede til industrisamarbejde inden for området nummerering. Generisk udtryk for lige (ikke-diskriminerende) adgang til nummereringskilder fra konkurrerende operatører og tjenesteudbydere, f. eks. lige kvalitet, lige muligheder, lige længde. I forholdet til transportørvalg henviser lige adgang til gennemførelse, der hvor lands- og udlandstransportøren forvælges af abonnenten med mulighed for fravalg ved det enkelte opkald. Denne mulighed er generelt sagt den andet trin efter indførelsen af "let adgang". Association of European Telecommunications Network Operators; omfatter i øjeblikket de eksisterende, nationale operatører i Europa, men der er diskussioner i gang om at åbne op for uafhængige mobiloperatorer. Et nummereringsomiåde, som fungerer parallelt med de nationale nummereringsområder. Numre fra ETNS vil være til rådighed alle steder i Den Europæiske Union (og senere i Europa). Når dette gennemføres, kan tjenester, som har fået nummer af ETNS, kaldes med et enkelt fælleseuropæisk nummer fra ethvert sted i Unionen (og senere i Europa). til diskussioner ETO ETS Fælleseuropæisk tjeneste/nummer Europæisk område/landekode ETSI - European Telecommunications Standards Institute Ring-gratis-tjeneste Gyldne numre Grønbog Informationssamfund Internet ISDN ITU FHE Ikke-geografiske tjenester NRA - National Regulatory Authority Overførbart nummer 44 i er European Telecommunications Office er c\ kontor, som er oprettet under ECTRA. Med hensyn til nummerering, er "ETO's funktioner at gennemfore undersøgelser (inklusive undersøgelser for Kommissionen) og at rådgive ECTRA om europæiske nummcrcringsforhold. European Telecommunications Standard. Standarder udarbejdet i henhold til procedurerne fra European Telecommunications Standards Institute (ETSI). En tjeneste, der kan kaldes med et enkelt nummer overalt i Europa, og som er etableret af en tjenesteudbyder, der kan befinde sig hvor som helst i Europa. En konkret encifret kode tildelt Europa under ITU's globale landekodesystem; tilsvarende " 1 " for Nordamerika. Den europæiske standardorganisation inden for telekommunikation; har til opgave at frembringe European Telecommunications Standards (ETS), som er gældende og accepteres i hele Europa inden for området telekommunikation. En tjeneste, der kan kaldes (der er adgang til) uden beregning. Adgangskoden "800" forbindes generelt med ring-gratis. Der er en løbende diskussion i medlemsstaterne om, hvorvidt kunderne, når de ringer til et ring-gratis-nummer, skal modtage en gratis-tjeneste, eller, alternativt, om det kun er opkaldet til tjenestens center, der skal være gratis. "Gyldne numre" er telefonnumre, som adskiller sig fra alle andre numre i en given nummerserie ved at være specielt attraktive at have, lette at lære eller huske, eller bruges og kendes af offentligheden eller kunderne. Gyldne numre kan have en stor kommerciel værdi. For eksempel kan de cifre, som svarer til "BLOMSTER" på det standardiserede alfanumeriske tastatur, have en særlig værdi for et blomsterfirma. Grønboger Europa-Kommissionens EU-sammcnhæng rådgivningsdokumenter, hvori der fremlægges grundlæggende politiske mål til offentlig debat. De væsentligste grønbøger inden for telesektoren er grønbogen fra 1987 om udviklingen af et fælles marked for teletjenester og -udstyr (KOM(87) 290) samt grønbogen fra 1994 om den yderligere udvikling af mobil- og personkommunikation i Den Europæiske Union (KOM(94) 145). Et samllind, som bliver mere afhængigt af information og kommunikation. I en rapport med titlen "Europa og det globale informationssamfund" (Bangemann- gruppens rapport) fremstilles det som en revolutionerende udfordring, som vil ændre den måde, vi lever og arbejder sammen på. Datakommunikationsnet baseret på Internet-protokollen TCP/IP. TCP/IP blev på udviklet kommunikationsstandarder, som i de seneste år har fået stor succes i akademiske kredse og senere til kommercielt brug - især til etablering af netværk med forskellige LAN-systemer og -servere. Integrated Services Digital Network. Standard defineret af ITU for moderne telekommunikationsbærende net. Er fuldt digitaliseret og integrerer forskellige typer tjenester, f. eks. kredsløbs- og pakkefordelte tjenester. International Telecommunications Union, FN's særlige agentur for telekommunikation. FHE er indgået i Europa inden for telekommunikation mellem operatører og/eller udstyrsfabrikanter eller andre markedsdeltagere i forbindelse med lancering af nye produkter og tjenester. Der er indgået FHE bl. a. for GSM, ERMES og TETRA. (Engelsk: MoU = Memorandum of Understanding). Teletjenester, som nummereres ud fra de (nationale) nummerserier, som ikke identificeres med en bestemt geografisk region, eller et byområde eller lokalsamfund. En landsdækkende ring-gratis-tjeneste eller en tjeneste, som har fået sit nummer fra ETNS, er eksempler på ikke-geografiske tjenester. Nationalt myndighedsorgan. Direktiv 88/301 og 90/388 kræver begge, at medlemsstaterne skal sikre, at myndighedernes regulerende aktiviteter er adskilt fra driften og udbuddet af tjenester fra teleorganisationernc. Kan have forskellige betydninger (se Bilag III). Forklares ofte som muligheden for at overfore et telefonnummer fra en operatør til en anden. Overførbart nummer tillader kunderne at beholde deres telefonnummer, når de beslutter at skifte operator, og fjerner dermed en væsentlig barriere for konkurrence. amerikansk militærcomputer, baseret som en Niimmeieringskonvcnlioiicr Nummereringsplan/-system Nummereringsområde ONP Åbent nummereringsområde PCS Personlige og overførbare numre Forvalg af transportører PSTN Tjenesteadgangskoder Tjenesteudbydere Delt-omkostning-tjenester Delt-indtægt ved overtakseringstjenester Særlige fælleseuropæiske tjenester TEN - Trans-European Networks Transeuropæiske transportører UIFS - Universal International Freephone Service Forenet nummereringsområde UPT - Universal Personal Telecommunications, 45 Konwiitiuiier, sum fastlægger regler f. eks. om rettigheder og pligter, sum ci forbundet med munie, ændringen af nummereringssystemer, prisfastsættelse pa numre og handel med numre. Under rammekontrakten med Kommissionen har ETO fået til opgave at definere europæiske nummereringskonventioner, som skulle kunne skabe en fælles ramme for de europæiske myndigheder. En plan/et system, som strukturerer den nummermæssige plads, der er til rådighed for et land, en operatør eller en anden organisation. Generisk udtiyk for det samlede nummersæt, der er til rådighed under en landekode eller en tjenesteadgangskode eller disse set samlet. Open Network Provision-begrebet defineres i Rådets direktiv 90/387/EØF. Et nummereringsområde, som er åbent for konkurrence, f. eks. ved at skabe lige kvalitet og numre med lige muligheder for konkurrerende operatører og tjenesteudbydere. Personal Communications Services er et generisk udtryk for tjenester, som udbyder opkald mellem personer uafhængigt af opholdssted, anvendt terminal, transmissionsmiddel (kabel eller trådløs) og/eller valg af teknologi. Unikke numre, tildelt den enkelte uafhængigt af net eller opholdssted. Mekanismer, hvor den lokale operatør/tjenesteudbyder automatisk vælger vejen for en kundes langdistance- og udlandsopkald til den langdistance-transportor, han vælger (forvalg fra kundens side). Kunden skal ikke taste særlige transportørvalgkodcr for hvert enkelt opkald. Public Switched Telephone Network. Det basale telefonnet, som eksisterer i dag. Første del af en tjenestes nummer, hvorigennem man får adgang til tjenesten. Ofte er tjenesteadgangskoder unikke og kan let identificeres, f. eks. "800" for ring-gratis eller "900" for overtakseringstjenester. Tjenesteudbydere tilbyder tjenester til slutbrugere under anvendelse af mobile og faste net og tjenester. Tjenesteudbyderens rolle kan skifte mellem at være den, der sælger telefontid videre, til avancerede værditilvæksttjenester. Tjenesteudbydere kan være uafhængige eller udgøre en del af en netoperatør. Disse tjenester giver netadgang til særlige takster, hvor omkostningerne deles mellem den, der linger op, og tjenesteudbyderen. Den, der ringer op, betaler en takst, som generelt svarer til en lokal samtale. Netoperatøren fakturerer tjenesteudbyderen for eventuel ekstra transport til tjenesteudbyderens tcrminalpunkl. Tjenester, som udbydes efter en ordning med delte indtægter, hvor der er mulighed for fakturering af opkald til bestemte præfikser med overtaksering. Opkaldene faktureres til abonnenten af operatøren og en "andel" af denne indtægt betales til tjenesteudbyderen, som normalt er en uafhængig virksomhed. Generisk udtiyk fortjenesteplatforme, f. eks. for ring-gratis, delt-omkostning og delt-indtægt i hele Europa. Generisk udstyr for samtrafiknet og -tjenester, som er til rådighed i hele Europa. Langdistance- og udlandstransportører, som transporterer langtgående trafik i store mængder mellem (eller forskellige tilstedeværelsespunkter). ITU-T-anbefaling, som opretter en global ring-gratis-tjeneste bag landekoden 800. Gennemførelse er et spørgsmål om kommercielle forhandlinger mellem de enkelte operatører. Et nummereringsområde, som etableres ved at smelte et sæt nationale nummereringssystemer sammen med en enkeltstruktur, f. eks. enkelte tjeneste- adgangskoder for almene offentlige tjenester. ITU-T-anbefaling om etablering af et personkommunikationsområde, hvor den enkelte kan nås gennem et enkelt (personligt) nummer, uafhængigt af net eller opholdssted. (overtaksering), som er europæiske rådighed steder til ISSN 0254-1459 KOM(96) 590 endelig udg. DOKUMENTER DA 15 Katalognummer : CB-CO-96-607-DA-C ISBN 92-78-11823-0 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg