title: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - Den inre marknadens följder och effektivitet

eurovoc_concepts:
EU law
competitiveness
employment policy
impact study
single market

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 30. 10. 1996 KOM(96) 520 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET DEN INRE MARKNADENS FOUDER OCH EFFEKTIVITET DEN INRE MARKNADENS FOUDER OCH EFFEKTIVITET INNEHÅLLSFÖRTECKNING SAMMANFATTNING 1. DEN INRE MARKNADENS EKONOMISKA EFFEKTER 1. 1 Inledning 1. 2 Handel och utländska direktinvesteringar 1. 3 Marknadsstrukturer 1. 4 Inkomst, sysselsättning och konvergens 2. EN INRE MARKNAD FÖR MEDBORGARNA 1. 2 Fri rörlighet för personer 2. 2 Den inre marknaden och socialpolitik 2. 3 Konsumentintressen 2. 4 Miljöskydd 3. HAR PROGRAMMET FÖR DEN INRE MARKNADEN VARIT EFFEKTIVT? 3. 1 Utmaningens storlek 3. 2 Undersökningsresultat 3. 3 Produkter 3. 4 Tjänster: 3. 5 Kapital 3. 6 Offentlig upphandling 4. KVARVARANDE HINDER FÖR DEN FRIA RÖRLIGHETEN 4. 1 Ineffektivt i tillämpning och genomförande, svårt att besvära sig 4. 2 Luckor i lagstiftningsramarna 4. 3 Alltför komplicerade regler 4. 4 Gamla och nya hinder på nationell nivå 4. 5 Förvaltningen av gemenskapslagstiftningen 4. 6 En inre marknad för "allmännyttiga tjänster" 3 6 6 7 8 9 9 10 12 13 14 16 16 17 18 21 24 25 26 26 28 30 30 31 32 5. ETT FÖRNYAT ENGAGEMANG FÖR DEN INRE MARKNADEN 34 5. 1 Effektiv tillämpning och genomförande av gemenskapslagarna 34 35 5. 2 Minskning av nationell överreglering 36 5. 3 Fullbordandet av de rättsliga ramarna på gemenskapsnivå 5. 4 Kompletterande åtgärder på gemenskapsnivå 38 5. 5 Slutsatser. Behovet av ett nytt engagemang för den inre marknaden 39 Bilaga 1: Informationskällor för denna rapport 42 Sammanfattning Den inre marknadens följder och effektivitet 1. 2. Arbetstillfällen och varaktig tillväxt står högst på unionens dagordning. I kommissionens förtroendepakt "Åtgärder för sysselsättning i Europa" beskrivs den inre marknaden som en språngbräda för att öka antalet nya arbetstillfällen och skapa en varaktig tillväxt. Kommissionen har nu tydliga bevis på den inre marknadens positiva effekter. Bevisen grundar sig på en första uttömmande undersökning av den inre marknadens ekonomiska inverkan och effektivitet som har utförts under de senaste två åren. 1 Vad gäller de ekonomiska effekterna är resultatet uppmuntrande. Det är fortfarande för tidigt för att många av åtgärderna på den inre marknaden skall ha fått full verkan, men det finns tydliga tecken på avgörande förändringar i gemenskapens ekonomi. Kommissionen har nu bevis för följande gynnsamma, om än preliminära, effekter som den inre marknaden har haft genom att ha förstärkt gemenskapsintegrationen, konkurrensen, den ekonomiska kapacitetsutvecklingen och konsumentfördelarna: • • • • Ökande konkurrens inom både tillverknings- och tjänstesektorn. Ökad takt i den industriella omstruktureringen, vilket har lett till fördelar i form av ökad konkurrenskraft. Ett större utbud av varor och tjänster till lägre priser för den offentliga sektorn och industri- och hushållskonsumenter, särskilt inom nyligen avreglerade tjänster, sektorer telekommunikation, radio och television. Snabbare och billigare leveranser mellan länderna tack vare avskaffandet av gränskontroll för varor. finansiella transport, såsom En mer ingående redovisning av kommissionens resultat finns i följande dokument som kan beställas från Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer: • 38 bakgrundsstudier och en företagsundersökning (publiceras november 1996-januari 1997). Ett hundrasidigt arbetsdokument från kommissionen som sammanfattar huvudresultaten från studierna (november 1996). • En mer ingående analys av den ekonomiska inverkan kommer att offentliggöras i "European Economy" (december 1996). • Större rörlighet mellan medlemsstaterna både för arbetstagare samt för personer som inte är ekonomiskt verksamma (inklusive studenter och pensionärer). 3. Beräkningarna av dessa förändringars övergripande ekonomiska återverkningar tyder på att den inre marknaden har medfört följande: • • • • Mellan 300 000 och 900 000 fler arbetstillfällen än vad det skulle ha varit fallet utan den inre marknaden. En extra ökning i EU-ländernas BNP tillväxt på 1,1-1,5 procentenheter under perioden 1987-93. Inflationsnivåerna var uppskattningsvis 1,0-1,5 % lägre än vad de skulle ha varit utan den inre marknaden. Ekonomisk konvergens och sammanhållning mellan de olika regionerna inom EU. 4. Detta positiva resultat har uppnåtts utan någon sänkning av säkerhetskraven för konsumenter eller arbetstagare. På många områden har skyddsstandarden för medborgaren faktiskt ökat. I och med den inre marknadens genomförande åtnjuter unionsmedborgaren också mer frihet för den enskilde och har större valfrihet än någonsin tidigare. Kommissionens undersökning bekräftar att gemenskaps lagstiftningen på den inre marknadens område har som helhet skapat de grundläggande förutsättningarna för fri rörlighet och ekonomisk effektivitet. Läget på dagens inre marknad står i skarp kontrast mot det läge som rådde i mitten av 1980-talet, då: • • • • alla varor stoppades och kontrollerades vid gränserna, de flesta produkter måste vara förenliga med olika medlemsstat, tjänster, såsom transporter, telekommunikation, banktjänster, radio och television inte var föremål för öppen konkurrens, och arbetslösa medborgares rätt att uppehålla sig i ett annat medlemsland kunde begränsas och de kunde riskera att förlora de sociala rättigheterna där. i varje lagar 5. Det är de ekonomiska aktörernas, d. v. s. företags och konsumenters, sak att göra mesta möjliga av den inre marknaden. Den roll som de offentliga myndigheterna har på nationell nivå och gemenskapsnivå begränsar sig till att skapa lämpliga ekonomiska och institutionella villkor. I ett mer gynnsamt ekonomiskt klimat kommer aktörerna att vara bättre skickade att fullt ut utnyttja de möjligheter som nu är tillgängliga. Denna rapport visar att fördelarna är betydande om dessa möjligheter utnyttjas. 6. 7. Kommissionens analys tyder på att dessa möjligheter skulle ha varit ännu större om medlemsstaterna hade varit flitigare att genomföra de åtgärder för genomförandet av den inre marknaden som det redan hade beslutats om samt med att tillämpa de principer i gemenskapslagstiftningen som åtgärderna grundar sig på. Förseningar i tillämpningen och genomförandet av den inre marknadens regler i de enskilda länderna begränsar ännu den inre marknadens positiva bidrag till tillväxt, konkurrenskraft och ökad sysselsättning. Gemenskapen måste bygga på sina framgångar och jämna ut de återstående politiska och praktiska svårigheter som hämmar den inre marknadens hela potential från att förverkligas. Kommissionen lägger fram tydliga politiska rekommendationer för insatser på två nivåer: • • för tillämpning av den Först och främst gäller detta frå den nationella nivånT där det huvudsakliga ligger. ansvaret Kommissionen yrkar på att takten i genomförandet av lagstiftningen för den inre marknaden och fördragets regler förbättras. Dessutom efterlyser kommissionen kraftfulla åtgärder för att minska den överflödiga reglering på nationell nivå som hämmar både konkurrens och konkurrenskraft. inre marknadens regler Detta gäller också gemenskapsnivån, där vidare ansträngningar måste göras för att slutföra 1985 års inre marknadsprogram inom ett fåtal nyckelområden (såsom avskaffande av personkontroller, beskattning och bolagsrätt), där ytterligare hjälpmedel måste avsättas till kontroll av genomförandet samt där gemenskapens politik på angränsande områden såsom konkurrens, konsumentpolitik, information och miljö kan komma att behöva utvecklas ytterligare för att säkerställa den effektivaste användningen och utvecklingen av den inre marknaden. och uppdateringen lagstiftningen av Införandet av en gemensam valuta år 1999 kommer också att effektivisera den inre marknaden genom avlägsnande av begränsningar som nu följer av de ekonomiska riskerna vid växling och genom ökad öppenhet och konkurrens i allmänhet. 8. I sin sammanfattning av denna rapport uppmanar kommissionen till handling för att skapa en väl fungerande inre marknad. Kommissionen nämner dessutom vad som krävs för ett nytt engagemang för den inre marknaden, inte blott från dess högsta politiska nivå - Europeiska rådet i Dublin - utan också från alla dem som måste bidra till att göra den inre marknaden framgångsrik, nämligen nationella myndigheter, de europeiska institutionerna och, framför allt, de ekonomiska aktörerna själva. DEN INRE MARKNADENS EKONOMISKA EFFEKTER 1. 1 Inledning: Programmet för den inre marknaden, som det formuleras i kommissionens vitbok från 1985, utgör det mest ambitiösa och omfattande utbudsprogram som någonsin satts igång. Detta program har lett till att den stelhet på marknaden och de hinder för rörlighet som i mitten av 1980-talet gav upphov till en ihärdig ekonomisk underprestation - och som i sin tur avspeglades i ökande arbetslöshet och dålig konkurrenskraft - har börjat försvinna. Genomförandet av den inre marknadens avreglerande åtgärder har gått väl. Utan tvivel har avlägsnandet av gränskontroller och förseningsmoment, den fria rörligheten för kapital och avregleringen av de finansiella tjänsterna allmänt välkomnats varmt av ekonomiska operatörer. Genomförandet av ett visst antal åtgärder har emellertid stött på problem (tekniska hinder, offentlig upphandling). Den utvärdering som har inletts här försöker identifiera och utvärdera de ekonomiska effekterna av de åtgärder som har vidtagits för att avlägsna handelshinder så länge som de faktiskt har genomförts på ett framgångsrikt sätt. Det är viktigt att understryka att den utvärdering som följer inte är definitiv och utan förbehåll på grund av följande: • • Det är för det första svårt att identifiera de effekter som uteslutande kan tillskrivas den inre marknadens integration. Under det senaste årtiondet har fem nya länder blivit medlemmar i unionen, den tyska återföreningen och den ekonomiska omvandlingen inom Central- och Östeuropa, en påtaglig ökning av omfattningen och effektiviteten i stödet från Europeiska strukturfonderna, en världsekonomi som blir alltmer global samt en revolution. Dessa utvecklingstendenser har påverkat den inre marknadens dynamik. informationsteknisk För det andra har den inre marknadens lagstiftning ännu inte börjat tillämpas fullt ut. En stor del trädde inte i kraft förrän år 1994 eller 1995 och en del kommer inte att genomföras förrän efter år 2000. Ekonomiska aktörer håller fortfarande på att anpassa sig till de nya rättsliga och affärsmässiga förhållandena och har endast haft en begränsad tid att anpassa sig till de nya friheterna. Den senaste konjunkturnedgången kan ha gjort dem tveksamma till att ta steget ut och dra fördel av dessa nya möjligheter. Det har inte funnits tillräckligt med tid för att effekterna av förändringen i lagstiftningen skulle ha kunnat tränga igenom. På grund av den sorts regler som gäller på den inre marknaden har deras genomförande lett till väsentligen mikroekonomiska effekter och förändringar av produktionens och handelns struktur inom EU. Till följd av detta riktar analysen in sig på att identifiera och mäta de mikroekonomiska effekterna. Trots det har ett försök till utvärdering av den makroekonomiska inverkan på inkomster och sysselsättning gjorts. Undanröjandet av handelshinder förväntas medföra mikroekonomiska konsekvenser. Att undanröja dessa hinder leder till förbättringar resursallokeringen för att på så sätt dra fördel av den specialisering som grundar sig på komparativa och stordriftsfördelar. Det finns en fara för att avlägsnandet av hindren kan åtföljas av en ny segmentering av de enskilda ländernas marknader, exempelvis genom ett konkurrenshämmande uppträdande (t. ex. karteller, missbruk av en dominerande ställning, statligt stöd). Konkurrenspolitiken är ett väsentligt medel för att förebygga ett sådant uppträdande och för att omsätta effektivitetsvinster i lägre priser och bättre kvalitet för konsumenterna. 1. 2 Handel och utländska direktinvesteringar Den inre marknaden har medfört en avsevärd ökning av handeln och EU:s andel av utländska direktinvesteringar i världen. Ökningen av handeln mellan medlemsstaterna har emellertid inte skett på bekostnad av handeln med tredje land. Dessutom kan en viss överensstämmelse mellan medlemsstaternas produktionsstrukturer skönjas till följd av specialisering inom samma sektorer men olika pris- och kvalitetsnischer. Detta är en tendens som underlättar utvecklingen mot den monetära unionen. Den analys som har utförts visar att avlägsnandet av handelshinder har medfört att handeln med industriprodukter mellan medlemsstaterna har ökat med 20-30 %. Denna tillväxt har inte skett på bekostnad av exportörer utanför gemenskapen, vilka faktiskt också har dragit fördel av upprättandet av den inre marknaden. Farhågorna om att den inre marknaden skulle vara mindre öppen mot utländska leverantörer har visat sig sakna grund. Andelen importerade industriprodukter från länder utanför EU har ökat från 12 % till 14 % av konsumtionen under perioden 1980-93. Vad gäller handel inom gemenskapen kan en märkbar förändring i handelsflödenas karaktär skönjas. Den inre marknaden verkar inte ha förstärkt tendenserna mot en ökad sektoriell specialisering med medlemsstater som koncentrerar sig på speciella åtgärder utifrån sina respektive komparativa fördelar. I stället specialiserar sig medlemsstaterna allt mer inom industrisektorer i vissa pris/kvalitetsnischer. Som en följd av detta kar konsumenterna dragit nytta av det ökade utbudet av produkter. Således är medlemsstaterna aktiva inom alla ekonomiska verksamhetsområden inom vilka de skiljer från varandra genom den pris- och kvalitetsnisch som de eftersträvar att inneha. Följden har blivit en konvergens av medlemsstaternas industriella strukturer. Detta är särskilt viktigt i samband med den monetära unionen. Vad gäller utländska direktinvesteringar kan man se att den inre marknaden har gjort EU mer intressant som investeringsmål. Till följd av detta mottog EU in 44 % av de totala utländska direktinvesteringarna i början av 90-talet, jämfört med 28 % i mitten av 80- talet. Den inre marknaden tycks ha haft en särskilt stark inverkan på sektorerna inom finansiella tjänster. 1. 3 Marknadsstrukturer Den europeiska ekonomin har genomgått en grundläggande omstrukturering som kännetecknas av en explosionsartad ökning av antalet sammanslagningar och förvärv. Icke desto mindre har konkurrensen på de nationella marknaderna ökat, vilket har lett till ökad konvergens för priser på varor och tjänster. En viktig del av dessa flöden av utländska direktinvesteringar har skett i samband med sammanslagningar och förvärv som i sig har ökat i samband med att den inre marknaden har genomförts. Detta gäller i synnerhet sammanslagningar över gränserna och förvärv mellan företag inom gemenskapen. Mellan åren 1986 och 1995 ökade antalet sammanslagningar och förvärv från 720 till 2 296 inom industrin och från 783 till 2 602 inom tjänstesektorn. Emellertid är fortfarande 70 % rent inhemska överenskommelser mellan företag från samma medlemsstat. Detta skulle kunna spegla företagens önskan att åtminstone i första hand föra en defensiv strategi i det egna landet och skjuta en del omstrukturering på europeisk nivå på framtiden. lett som till ökningar redan har genomförts har Den omstrukturering i koncentrationsnivån inom hela EU. Om man tar tillverkningsindustrin som exempel har andelen av de fyra ledande industriföretagen mellan år 1995 och 1993 i genomsnitt ökat från 20,5 % till 22,8 % av EU:s omsättning. Icke desto mindre har koncentrationen i de enskilda länderna minskat, trots att företagens genomsnittliga storlek varit förhållandevis stabil. Denna utveckling har paradoxalt nog en tvådelad förklaringsgrund: å ena sidan minskningar av dominerande företags marknadsandelar på deras hemmamarknader till följd av ökad konkurrens, å andra sidan ökningar av dessa dominerande företags andel av den europeiska marknaden till följd av företagens europeiseringsstrategi. Med andra ord har de europatäckande stora företagens aktivitets volym ökat, men denna aktivitets geografiska spridning har ändrats, med relativa minskningar på hemmamarknaderna och ökningar på andra medlemsstaters marknader till följd. Denna utveckling märks inte alls lika tydligt vad gäller tjänster, speciellt dem som är starkt reglerade, där ökningar inom den nationella koncentrationen faktiskt kan märkas. Dessa sektorer kan få uppleva en stor alleuropeisk omstrukturering i framtiden. Intensifieringen av konkurrensen har minskat ökningen av företagens vinstmarginal (i storleksordningen 0,5 procentenheter mellan åren 1987 och 1991), särskilt inom de sektorer där handelshindren brukade vara mest betydelsefulla. Inom vissa av dessa sektorer har detta lett till prissänkningar till förmån för konsumenterna. Dessutom har av regleringen av marknaderna uppmuntrat priskonvergens mellan medlemsstaterna för olika varor och tjänster. Denna konvergens är tack vare den inre marknaden större ju högre avregleringsgraden är. Som en följd av detta krympte mellan är 1987 och 1993 koefficienten för prisvariation (inklusive skatter) mellan medlemsstaterna för likadana varor och tjänster: från 22,5 % till 19,6 % för konsumtionsvaror och från 33,7 % till 28,6 % för tjänster. Omvänt ökade faktiskt variationskoefficienten för energiprodukter från 21,1 % till 31,7 % och för byggprodukter 22,1 % till 27,4 %. Med andra ord kan ingen konvergens ses inom de sektorer där nationella marknader förblir i hög grad uppdelade. 1. 4 Inkomst, sysselsättning och konvergens Den inre marknaden har haft en gynnsam inkomsteffekt. Den är också en av de krafter som bidrar till en viss konvergens för de medlemsstaterna i gemenskapens ytterområden. Utan den inre marknaden skulle sysselsättningsnivån ha varit lägre. Kombinationen av de mikroekonomiska processer som beskrivs ovan har använts för att med hjälp av olika metoder försöka uppskatta den inre marknadens makroekonomiska effekter. Dessa uppskattningar visar att investeringarna har ökat med 1-3 % medan inflationen har minskat med 1-1,5 % jämfört med vad dessa variabler skulle ha varit om den inre marknaden inte hade funnits. Till följd av detta var gemenskapens inkomst år 1994 uppskattningsvis 1,1-1,5 procentenheter högre tack vare den inre marknaden - en ökning med 60-80 miljarder ecu. Omkring hälften av dessa effekter kom från ökningar av konkurrens- och effektivitetsförbättringar, resten från förbättringar genom tekniska framsteg i förbindelse med den inre marknaden. Av flera skäl har EU:s sysselsättningsresultat varit magert. Emellertid visar ekonomisk analys att den inre marknaden har medfört en högre sysselsättningsnivå än vad som skulle ha uppnåtts utan den. Skillnaden uppskattas till mellan 300 000 och 900 000 arbetstillfällen. Dessa gynnsamma återverkningar har emellertid överskuggats av ogynnsamma ekonomiska villkor som inte beror på den inre marknaden. Högre inkomstnivåer inom gemenskapen har dessutom åtföljts av en viss konvergens till förmån för merparten av medlemsstaterna i gemenskapens ytterområden, där Irland, Spanien och Portugal har en tillväxt som överstiger gemenskapens genomsnitt. Denna tendens är en följd av medlemsskapets samlade effekter (i fallet Spanien och Portugal), ökat stöd från strukturfonder, sammanhållningsfonden och den inre marknaden. Ekonomisk analys visar att den inre marknaden har haft en särskild, gynnsam inverkan på konvergensen. Sammanfattningsvis är de makroekonomiska effekterna av den inre marknaden, så långt de kan påvisas, klart gynnsamma. Utan tvivel kommer dessa effekter i framtiden att växa till dess att den inre marknaden har fullt ut genomförts och de ekonomiska aktörerna faktiskt anpassar sig efter deras nya, mer konkurrenspräglade, omgivning. 2. EN INRE MARKNAD FOR MEDBORGARNA Den inre marknaden är mycket mer än ett ekonomiskt projekt. Tillsammans med andra politiska program inom gemenskapen har den på ett avgörande sätt bidragit till lägre priser och större urval för konsumenterna, ökad frihet för den enskilde och personliga rättigheter, högre levnadsstandard, bättre hälsa och arbetsmiljöskydd, säkrare och mer tillförlitliga produkter samt en säkrare miljö. 2. 1 Fri rörlighet för personer: Bortsett från undantaget att personkontrollen vid gränserna finns kvar har den inre marknaden väsentligen fullbordats. Emellertid kommer möjligen en del precisering av lagstiftningen att behövas och genomförandet på nationell och lokal nivå. Rätten att flytta från ett land till ett annat för att arbeta, studera eller bo är en av de mest påtagliga fördelar som de enskilda medborgarna har av unionen. Arbetstagarnas fria rörlighet har varit verklighet för Europeiska gemenskapens sex grundarstater sedan år 1968 och gäller numera alla medlemsstater liksom tre EFTA-länder (Norge, Island och Liechtenstein). Åtgärder, såsom ett ömsesidigt erkännande av likvärdiga examens- eller utbildningsbevis eller förbättrar möjligheterna för enskilda medborgare och deras anhöriga att flytta vart som helst inom EU. socialförsäkringsanspråken, rätten att överföra Inom inre marknadsprogrammet regleras också pensionspoäng och rätten att överföra pension och sociala rättigheter när man flyttar till ett annat EU-land. Sedan dess har ansträngningarna koncentreras på att utöka dessa friheter icke yrkesverksamma, såsom studenter och pensionärer, och på att stärka det ömsesidiga erkännandet av likvärdiga utbildnings- och yrkeskvalifikationer, så att arbetstagare och egenföretagare kan tillgodogöra sig sina rättigheter utan att råka ut för försämrad socialförsäkring som följd. Nätverket EURES erbjuder också tjänster och upplysningar om lediga arbetstillfällen samt levnads- och arbetsvillkor inom EU. till att omfatta Arbetsmarknadsundersökningar visar att en långsam men stadig ökning av antalet EU- medborgare som arbetar i andra medlemsstater. Migrationen inskränker sig emellertid till särskilda yrkesgrupper såsom personer i chefsposition, utövare av de fria yrkena eller specialiserade tekniker och kontraktsanställda byggnadsarbetare och märks mest i gränsområden, där den migration som sker inom gemenskapen ökade med 18 % mellan åren 1987 och 1994. Någon storskalig omflyttning av arbetskraft inom gemenskapen har inte ägt rum. I stället har det skett en ökning i handeln mellan medlemsstaterna till följd av den inre marknaden och pengars rörlighet har ökat. Dessutom hindrar kulturella och språkliga skillnader arbetstagare från att flytta. Den inre marknadens rättsliga ramar är huvudsakligen fullständiga inom detta område. Fastän betydande framsteg har gjorts, återstår en del åtgärder inom unionen, inte minst för att säkerställa att de nuvarande gemenskapsreglerna är uppdaterade, lättförstådda och lätta att tillämpa. Det står också klart, inte minst utifrån gemenskapens undersökningar om hur den inre marknaden fungerar, att vissa verkliga hinder - både juridiska och praktiska - fortfarande kvarstår för den europeiska medborgare som försöker utnyttja sina rättigheter att fritt röra sig och bo inom unionen. Kommissionen har satt igång ett 10 initiativ såsom högnivågruppen om fri rörlighet samt antal informationsinitiativet "Medborgarnas Europa". För att ta itu med dessa problem analyseras i grönboken "Education, Training, Research: the obstacles to transnational mobility" ("Utbildning, fortbildning och forskning. Hinder för rörelse mellan länderna") också återstående hinder i vidareutbildning, arbetslösa, vad gäller rörligheten frivilligarbetare (oavsett om de är medborgare i EU eller medborgare från länder utanför EU med uppehållstillstånd läggs dessutom några åtgärdsförslag fram. i ett EU-land). I grönboken studenter, personer för Några avtal för hela gemenskapen om avlägsnande av personkontroll vid gränserna har inte slutits. Framstegen mellan den större delen av medlemsstaterna har uteslutande skett på grundval av mellanstatliga överenskommelser. Bibehållandet av gränskontroller är ett uttryck för att enskilda stater vill ha identitetskontroller, i kampen mot terrorism och narkotikahandel, liksom andra sorters kontroller för bevarande av allmän ordning vid gränserna snarare än inne i landet. Därigenom begränsas alla de möjligheter som den inre marknaden ger. 11 2. 2 Den inre marknaden och socialpolitiken: Inre marknadsprogrammet har påverkat EU:s sociala miljö, samtidigt som socialpolitiken i de enskilda länderna och i gemenskapen har gjort det lättare för den inre marknaden att fungera väl. Farhågorna för att stora investeringar skulle flyta över till länder med lägre arbetkraftskostnader eller länder som inte tillämpar den gemensamma socialpolitikens regler har i stor utsträckning visat sig sakna grund. sociala åtgärder utgör en Många inre marknaden. Socialförsäkringsregler för erkännande av perioden för försäkring i andra medlemsstater och det europeiska företagsrådets direktiv och direktivet om utstationering av arbetstagare är exempel på åtgärder som stöder personers fria rörlighet och leder till att den inre marknaden förhindrar en konkurrens, grundad på en sänkning av sociala skyddsnivåerna. integrerad del av den fullständig harmonisering av socialpolitiken är inte ett gemenskapsmål. En Förverkligandet av kommissionens sociala åtgärdsprogram från 1989 har dock lett till upprättandet av riktlinjer för grundläggande miniminivåer, exempelvis inom området hälso- och arbetsmiljöskydd. Dessa utgör ett bålverk mot utnyttjandet av låga sociala skyddsnivåer som ett verktyg för orättvis ekonomisk konkurrens. Det fortsatta målet bör vara att utveckla och förbättra den sociala skyddsnivån i alla unionens medlemsstater. internationalisering trappats upp. Tack vare den inre marknaden har företagens Multinationella koncerner använder omstrukturering och omorganisation inom hela gemenskapen för att bibehålla konkurrenskraften. Det förväntade skiftet mot länder med låg arbetskraftskostnad har heller inte blivit av. Det händer sällan att företag utnyttjar för att av medlemsstaternas skillnader konkurrensskäl bjuda under varandra i fråga om betalning och villkor. De flesta multinationella företag inom och utanför EU medger att, bortsett från vissa väldigt specifika funktioner och sektorer, exempelvis centraliserad samordning av flyglinjer, har andra faktorer varit viktigare vid lokaliseringsbeslut. Inom tillverkningssektorn är exempelvis transportmöjligheter och logistiska frågor avgörande. i arbetskraftskostnader och regelsystem Ett tillräckligt socialförsäkringssystem är en förutsättning för att rätten till fri rörlighet inom unionen skall kunna utnyttjas. Utan ett sådant skydd skulle skillnaderna i de olika medlemsstaternas socialförsäkringssystem inverka menligt på människors benägenhet att som samordnar medlemsstaternas flytta över gränserna. Genom de åtgärder socialförsäkringssystem garanteras att den rätt till socialförsäkringsförmåner som den enskilde har förvärvat eller håller på att förvärva genom nationella regler (exempelvis pensioner, sjukvårdsförsäkringar eller familjeförmåner) inte kommer att gå förlorade när han eller hon uppehåller sig i eller flyttar till andra medlemsländer för att arbeta eller söka arbete. 12 2. 3 Konsumentintressen: En effektivt fungerande inre marknad beror också på konsumenternas agerande och vilja att utöva inflytande. För att marknaden skall fungera på ett riktigt sätt måste en rimlig del av fördelarna tillfalla konsumenterna. En effektiv inre marknad behöver starka konsumentorganisationer med tillgäng till tydlig information och kanaler för att företräda och stärka konsumenternas rättigheter. Den inre marknaden har erbjudit detaljister och konsumenter ett större utbud av billigare och bättre produkter och tjänster. Meningen med hårdare konkurrens var att lägre priser och ett större urval av produkter och tjänster samt nya distributionskanaler skulle komma de europeiska konsumenterna och företagen till godo. Beläggen för detta i kapitel 1 visar att detta också håller på att bli verklighet. En hög skyddsnivå för konsumenter är, i enlighet med artikel 100. a(3), inbegripet i de harmoniserade reglerna på den inre marknaden. Stora framsteg har gjorts. Det finns bevis för att inköp i allt högre utsträckning sker från hela EU, särskilt vad gäller varor som hushållsapparater, matvaror och möbler. Inom tillverkningssektorer, såsom livsmedels- och textilsektorerna, är beläggen för sänkta prisnivåer otillräckliga; prissänkningarna inom tjänstesektorer, såsom flygtrafik och telekommunikation, hänger kanske inte uteslutande samman med upprättandet av den inre för konsumtionsvaror där marknaden. Ökningen av priskonvergensen, variationerna i kvaliteten är begränsad, är emellertid en följd av den inre marknaden. Lägre priser och bättre priskonvergens har dock bromsats av priskontroller (särskilt för medicinska och farmaceutiska produkter) eller konsumenternas preferens för nationella, regionala eller lokala produkter (särskilt för livsmedel, där endast märkesprodukter drar fördel av den förbättrad marknadstillgång). särskilt Konsumenterna har fått tillgång till ett större utbud av produkter och tjänster. Detta gäller särskilt för teleutrustning, inom flygsektorn. tjänster och fler flyg mellan städer finansiella Fördelarna med ett bredare urval och skärpt priskonkurrens har i allmänhet inte äventyrat konsumenternas säkerhet. Inom den inre marknaden sätts konsumentsäkerheten framför den fria rörligheten för varor och tjänster. Öppna marknader kan ha lett till ökade risker, exempelvis till följd av olika standarder och fri rörlighet för importerade varor och tjänster. Således kompletterades programmet för den inre marknaden med en anpassning av systemen för bedömningar av överensstämmelse, hårdare påföljd för producenter av bristfälliga produkter och varnings- och återkallningssystem för nödlägen. Främjandet av konsumentintressena är beroende av tillgången till entydig och riktig information, på vilken rationella val av produkter eller tjänster skall kunna grundas. Detta är en förutsättning för att den inre marknaden skall fungera på ett riktigt sätt. I detta avseende bör benämnings- och märkningsupplysningar vara ett effektivt och 13 avpassat hjälpmedel för att upplysa konsumenterna utan att det för den skull utnyttjas av medlemsstaterna för att splittra upp marknaden och skydda nationella producenter. Gemenskapsåtgärder som de som avser att möjligheterna till rättslig prövning eller att utnyttja en garanti som utfärdats i ett annat EU-land är avgörande om konsumenterna skall kunna utnyttja den inre marknadens alla möjligheter. Eftersom det ofta rör sig om små summor, går det sällan att genomföra rättsliga processer mellan länderna. Kommissionen har redan föreslagit en del innovativa lösningar för att bistå konsumenter som har något allvarligt att klaga över. Detta syftar till att vinna konsumenternas förtroende för handeln över gränserna. Mer allmänt måste konsumentpolitiken integreras i andra åtgärder på den inre marknaden (såsom avreglering, information eller finansiella tjänster där konsumentskyddet fortfarande stöter på svårigheter) för att bättre ta med konsumentintressena i beräkningen och främja dessa. 2. 4 Miljöskydd Miljöpolitiken och den inre marknaden kompletterar varandra. Det är fortfarande för tidigt att slutgiltigt bedöma vilken inverkan på miljön den inre marknaden har. Bättre sammanhållna miljöskyddsregler och färre skillnader mellan lagstiftningen i de olika medlemsstaterna är avgörande för att undvika tekniska handelshinder och se till att de miljöpolitiska målen uppfylls. Enligt artikel 2 i EG-fördraget skall gemenskapen har som mål, att vid upprättandet av en gemensam marknad, bl. a. att också bidra till att främja "en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som tar hänsyn till miljön". Båda dessa politiska linjer måste syfta till ett effektivare användande av tillgångar, inklusive naturtillgångar, vilkas kostnader måste tas med i beräkningen på ett lämpligt sätt. Den i fördraget erkända kopplingen mellan dessa båda politiska linjer stärks av att man inom stora delar av näringslivet anser att en miljölagstiftning är nödvändig. Inom vissa sektorer har miljökraven utgjort en grund för företagen att investera i ny miljövänlig teknik som också har ökat konkurrenskraften. Innan genomförandet av den inre marknaden påbörjades var förväntningarna på den tänkbara effekterna som den skulle kunna ha på miljön ganska pessimistisk. Det är för tidigt att slutgiltigt uppskatta eller mäta den inverkan som den inre marknaden har haft på miljön för att bekräfta eller avfärda dessa farhågor. I de undersökningar som har gjorts för denna rapport utgår man emellertid från att miljövinster kommer att göras på medellång sikt när den inre marknaden genomförts fullt ut inom vissa sektorer såsom energisektorn. På en gemensam energimarknad kommer förmodligen förbrukningen av gas, som är betydligt mindre skadlig för miljön än andra bränslen, att öka medan koldioxidutsläppen minskar med 105 miljoner ton per år. Vad gäller transporter är det svårt att bedöma hur den inre marknaden bidrog till trafikökningen under första halvan av detta årtionde. Ökningen av vägtransporter inom EU:s femton medlemsstater var omkring 15 % mellan år 1990 och 1994 och det genomsnittliga årliga tillväxttalet var något högre än mellan år 1990 och 1994 än under 1980-talet. Det miljöproblem som förknippas med dessa tendenser, så länge inga större 14 förbättringar görs vad gäller fordonens bränsleförbrukning, är ökningen av såväl partikel- som koldioxidutsläpp, vilken gör det svårt för gemenskapen att bland annat nå upp till målet om en stabilisering och minskning av koldioxidutsläppen. Dessutom sätter ökad trafik ytterligare press på miljön i transitregioner (t. ex. Alperna). Samtidigt kommer tekniska förbättringar av fordon som gjorts utifrån gemenskapslagstiftningen, exempelvis inom harmoniserade tekniska regler för strängare utsläppsnivåer, åtminstone i framtiden, att leda till minskningar av luftföroreningar från vägtransporter. Enligt tidigare uppskattningar väntas påtagliga minskningar av utsläppen inom området för regionala godstransporter. Man hoppas också att framsteg mot korrekt och effektiv prissättning inom transportsektorn liksom den föreslagna översynen av de nuvarande skatteregler för tunga godsfordon (KOM/96/331) kommer att leda till ytterligare större minskningar av utsläppen. Slutligen det troligt att strategin för att förnya järnvägarna inom EU kommer, på lång sikt, att stärka konkurrenskraften för denna mer miljövänliga transportform. Åtgärderna inom inre marknadsprogrammet för att främja den fria rörligheten, t. ex. tekniska regler, omfattar enligt artikel 100a. 3 höga miljöskyddsnivåer. I den "nya metodens" lagstiftning ingår ofta miljöskydd och energieffektivitet som "grundläggande krav". Liksom på andra områden där det finns en växande medvetenhet om behovet av ett lämpligt regelverk för att möta de intressen som dagens medborgare har, finns det en risk för att medlemsstaterna kan anta avvikande lagstiftning på miljöområdet. Detta kan leda till en uppsplittring av den inre marknaden. Gemensamma riktlinjer kan vara den bästa garantin för att de åtgärder som vidtas har en fullständig effekt och skapar en lämplig jämvikt mellan den inre marknaden och miljömålen. Nationell lagstiftning som kräver granskning i detta sammanhang innefattar bland annat följande: • • • (t. ex. Utsläpp och miljöfaror som delvis regleras av gemenskapsregler användningen av titandioxid) men huvudsakligen täcks av nationell lagstiftning (utsläpp av lösningar). Den nationella miljömärkning som nu vinner ny mark, trots framgången med utvecklingen av gemenskapens miljömärkning, kan leda till snedvridning av marknaden och förvirring bland konsumenterna. Reglering av avfallshantering där otillräckligt eller inadekvat genomförande har lett till olika krav på producenterna i de enskilda länderna. Kommissionen anser att det är en nyckeluppgift för gemenskapen att genomföra en korrekt integration mellan inre marknaden och miljöpolitiken för att säkerställa en så god utveckling som möjligt för att uppnå fördragsmålen. Vidare övervägningar om hur denna jämvikt skall uppnås krävs tänker inom de europeiska kommissionen inleda en politisk debatt i detta ämne under år 1997. institutionerna. Därför 15 3. HAR PROGRAMMET FÖR DEN INRE MARKNADEN VARIT EFFEKTIVT? Programmet för den inre marknaden har förändrat villkoren för handel över gränserna. De flesta viktigare hinder för integreringen av produkt-, tjänste- och kapitalmarknaderna har tagits bort. Inre politiska gränser är inte längre strategiskt viktiga för näringslivet. Arbetet med att avskaffa hindren och skapa de rättsliga ramarna har hunnit längre för produkt- än för tjänstemarknaderna. Snedvridningar av investeringsbeslut och gränsöverskridande transaktioner är fortfarande vanliga på vissa tjänstemarknader. Detta kan delvis förklaras av att strukturer och beteenden ännu inte har ändrats samtidigt som det i vissa sektorer fortfarande förekommer juridiska och administrativa hinder. På en del områden har den inre marknadens regler inte blivit riktigt genomförda ännu. Också här finns emellertid nödvändiga strukturer på plats så att återstående hinder kan avskaffas och inga nya komma till. Dessa gör de senaste årens framsteg på den inre marknaden oåterkalleliga. Avskaffandet av handelshinder och de större handelshorisonten har bidragit till att ge europeiska företag nya möjligheter. Hindren tas bort och företag kan vinna nya marknadsandelar om de tar tillvara på möjligheterna. Huruvida den inre marknaden skall hålla vad den lovar beror nu i första hand på företagens förmåga att utnyttja de nya öppningarna. 3. 1 Utmaningens storlek Vid mitten av 1980-talet var konkurrensen inom den europeiska ekonomin kraftigt begränsad av handels- och investeringshinder medlemsstaterna emellan. Transporter över gränserna krävde en massa pappersarbete, och väntetiderna vid gränserna var oändliga. Tillverkarna måste utforma produkterna särskilt för varje marknad. Vid offentlig upphandling fanns det skydd mot konkurrens från andra länder eller landsdelar, och kontrakten gick i allmänhet till lokala företagare. Tjänsteutövare var antingen förbjudna att tillhandahålla tjänster över gränserna och att arbeta i andra medlemsstater eller stötte på oöverstigliga hinder. Företag som önskade organisera sig på ett europeiskt plan mötte juridiska och skattemässiga problem. Växelkontroll och andra hinder försvårade finansiella transaktioner över gränserna. Denna protektionism gick ut över konsumenterna, som fick betala för mycket och hade för lite att välja på. Inre marknadensprogrammet avsåg att ta bort dessa hinder för varors, tjänsters, kapitals och personers fria rörlighet. Den positiva verkan av inre marknadslagstiftningen kan dock motverkas av sådana nationella regler som är oförenliga med den inre marknadens eller av konkurrensmotverkande näringslivspraxis. Detta kan stå i vägen för utvecklingen av effektiva produkt-, tjänste- och arbetsmarknader som lätt och snabbt kan anpassa sig till ökad konkurrens utifrån. Även om medlemsstaterna själva är ansvariga att påverka näringslivets förutsättningar, måste också gemenskapen utforma sin politik för konkurrens och statligt stöd för att se till att företag inte begränsar konkurrensen, att de 16 som tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse arbetar på ett sätt som är förenligt med fördragets konkurrenslagstiftning och att konkurrensen inte snedvrids av statligt stöd. I detta kapitel värderas huruvida den lagstiftning som har till syfte att få bort hinder för varors, tjänsters och kapitals fria rörelse och att upphandlingsmarknaderna har varit effektiv, dvs. i vilket mån hindren för den fria rörligheten har övervunnits. 3. 2 Undersökningsresultat De ekonomiska tecknen som visar på att den inre marknaden verkligen fungerar stöds också av den uppfattning som råder bland företagen i EU. Dessa anser att den inre marknaden har tagit bort en rad hinder för transaktioner över gränserna och förbättrat marknadsmöjligheterna. Denna positiva bild från industrisidan bekräftas i två stora undersökningar, den ena med företag som står för 50 % av EU. s industriproduktion och 48 % av arbetstillfällena och den andra med svar från 13 000 europeiska företag. De positiva siffrorna är dock högre för tillverkningsindustrin än för tjänstesektorn (31 till 51 % för tillverkning och 15 till 37 % för tjänster). Andelen företag som anser den inre marknaden vara effektiv är ännu högre i sådana sektorer där andra hinder än tullar var livsmedel, kemikalier, vanligast och mest betungande (t. ex. elektriska maskiner, transport). Svaren kommer eftersom undersökningen inte begränsades till de sektorer som mest direkt påverkades av den inre marknaden. från hela det europeiska näringslivet, I synnerhet är stora företag klart positiva i sin värdering av integreringen på den inre marknaden: 47 % av storföretag med över 1 000 anställda anser att inre marknadsprogrammet har lyckats undanröja handelshinder inom EU i deras sektor, mot 38% av företag med 20-49 anställda. Inställningen hos medelstora företag ligger i ett mellanskikt. Mönstret upprepar sig i synen på enskilda åtgärder. Att små och medelstora företag är mindre enmsiastiska kan spegla att de i allmänhet verkar mer nationellt och lokalt. Många av de sektorer som är mest känsliga för den inre marknaden domineras av företag med storlek över genomsnittet (telekommunikationsutrustning, elektriska maskiner, kemikalier och konstfibrer, läkemedel, motorfordon och verktygsmaskiner). Kostnader för typgodkännande är ett stort problem för de flesta små och medelstora företag. I stora företag kan personal avdelas till pappersarbetet. Småföretag hävdar att denna obligatoriska fasta kostnad utgör en större del av omsättningen för dem än för större företag. Trots det har små och medelstora företag i vissa sektorer uttryckt en positiv syn på den inre marknadens inverkan på deras verksamhet. För tvättmedel och kosmetika till exempel har små och medelstora företag fått bättre tillgång till den europeiska marknaden, och för byggnadsmaskiner anser 29 % av de små och medelstora företagen att den inre marknaden har uppmuntrat dem att sälja utomlands, mot 7 % av storföretagen. 17 Inom denna i stort positiva bild förekommer en varierad syn på den inre marknadens effektivitet. Kommissionens resultat sammanfattas här för produkter, tjänster, kapital och avreglering av offentlig upphandling. 3. 3 Produkter ^n^i^Smarlp^dens kgstiftn^^liar^sälcrat fri rörlighet^^för4eiesta;prbdukter^&|äet ^ y t | ^ g e è y s ^ ë | ^ ^ ô m n a s4 allmänhet. Man har^lyckats^vska^grä^ Méaterstaendë'dirékûven genomförsf kan fördelarna utnyttjas tiU fullo. Principetf om ömsesidigt erkännande är svår att tillämpa i praktiken, men man försöker nu ta im med det problèmetfïlt^ùrOpeiska standarder än lagsmctaingsåtga^er1a:äVs 'förött få bortcandra hinder för marknadstillträde. Som helhet kan producenterna nu arbeta med tillförsikt för att få fram specifikationer för den inrelmarknaden. ; ^ ^ Det är framför allt på marknaden för industriprodukter som den inre marknadens betydelse och sätt att fungera nu börjar visa sig. De båda viktigaste bidragen till denna förändrade situation är att tull- och skatteformaliteter har avskaffats och att tekniska handelshinder tagits bort. Avskaffande av tull- och skatteformaliteter. Förändringarna i mil- och skatteprocedurer har minskat transportkostnaderna över gränserna med två tredjedelar, tagit bort sextio miljoner tullblanketter och medfört en 85- procentig minskning av antalet transitprocedurer inom gemenskapen. Besparingen uppgår till omkring 0,7 % av värdet av handeln inom EU, fem miljarder ecu om året. även om Näringslivet betraktar nu anpassningskostnader och nuvarande ordning för skattedeklarationer vid transaktioner över gränserna ses som betungande. Näringslivet välkomnar dessutom i allmänhet att de fysiska kontrollerna vid gemenskapens inre gränser har avskaffats. Två tredjedelar av dem som svarat på en särskild undersökning anser dock att det nuvarande momsbetalningssystemet är en tillfällig lösning och vill ha ett ursrungsgrundat system. förändringen som fördelaktig, stort i Upphävande av tekniska handelshinder: Större delen av all handel med produkter i gemenskapen är föremål för lagligt bindande specifikationer eller tester som de måste uppfylla innan de kunde släppas ut på marknaden. Förr lades dessa krav fast på nationell nivå (1985 fanns det över 100 000 sådana), med resultat att andra länders produkter uteslöts från marknaden om de inte byggdes om eller testades utifrån lokala specifikationer. Ibland medförde detta avsevärda kostnader. Tecknen tyder nu på att näringslivet anser att de åtgärder för teknisk harmonisering och ömsesidigt erkännande som införts för att avlägsna hindren har varit effektiva. I nyckelsektorer (kemikalier, verkstadsindustri, kontorsutrustning, livsmedel, motorfordon) anser 35-50 % av dem som svarar i Eurostats undersökning att dessa åtgärder har varit effektiva i fråga om att få bort tekniska hinder. 18 De införda åtgärderna har varit grundade på ett antal tydligt åtskilda element. Det är viktigt att beakta dem var och än för sig. De flesta har haft avsevärd framgång, men svårigheter har också förekommit. • • • • • Omkring 30 % av industriproduktionen omfattas av detaljerad harmoniserings- lagstiftning. Ansträngningarna att få bort hindren i dessa sektorer har varit särskilt tydligt, till exempel för kemikalier, läkemedel och motorfordon. Nya metoden direktiven står för minst ytterligare 17 % av produktionen. Där åtgärderna har varit i kraft en tid, som tryckkärlsdirektivet, har de mötts positivt. Den nya metoden utmärker sig genom den valfrihet den ger producenten i fråga om teknisk lösning och test- eller certifieringsorgan. Därför är det kanske inte förvånande att det råder en viss spänning kring vad som skall hända när direktiven träder i kraft och hur flexibiliteten kommer att tolkas i praktiken. De harmoniserade europeiska standarderna ger möjlighet till ett påskyndat godkännande enligt den nya metoden. En del problem har uppstått på grund av fördröjningar i framtagningen av standarder. Det återspeglar att det tidsödande arbetet att skriva standarder - i genomsnitt tar det fem år för organ i den privata sektorn att utforma och uppnå enighet om en europeisk standard. Trots iögonenfallande luckor t. ex. för byggprodukter har standardisreingsorganen dock snabbt lyckats anpassa sig till det ökande behovet av nya standarder. Det förväntas nu att större delen av de standarder som krävs för att lagstiftningen om den nya metoden skall fungera kommer att finnas på plats inom två år. 80 % av standardiseringen utförs nu på europeisk nivå - för bara tio år sedan utfördes 80 % på nationell nivå. Om den europeiska industrin vill ha harmoniserade standarder, ankommer det nu alltså på den att se till att ställa tillräckliga resurser till förfogande för arbetet. Den inre marknaden ger producenterna ökad flexibilitet vid valet av organ för test och certifiering. I vissa sektorer och i vissa medlemsstater har valmöjligheterna varit små. Mycket ankommer nu på medlemsstaternas att dels sprida information om lämpliga organ, dels se till att dessa håller en jämn och hög nivå. För 25 % av produktionen gäller bara oharmoniserade nationella krav. För dessa produkter är marknadstillträdet beroende av ömsesidigt erkännande. Detta visar sig svårt att genomföra på ett sätt som säkerställer marknadstillträde i alla medlemsstater. När ett nytt anmälningsförfarande för nationella åtgärder som begränsar tillträdet till marknaden träder i kraft 1997, bör detta minska osäkerheten om hur det ömsesidiga erkännandet skall tillämpas. Trots dessa reservationer visar undersökningarna klart att gemenskapen har lyckats upprätta spelregler och en instimtionell infrastruktur som möjliggör en inre marknad utan tekniska handelshinder. 19 Dessa framsteg har dessutom grundats på höga krav vad gäller hälsa, miljö, säkerhet och konsumentskydd. Nationella myndigheter har endast sällan ifrågasatt normerna som otillräckliga. De farhågor som uttrycktes i början av den inre marknaden har visat sig grundlösa - den fria rörligheten för varor har förbättrats utan att dessa övergripande krav har riskerats. Att kommissionen har utnyttjat oberoende vetenskaplig expertis vid förberedandet av harmoniseringsåtgärder som syftar till att skydda folkhälsan, har säkert bidragit kraftigt till detta. Dess oberoende vetenskapliga kommittéer har varit särskilt nyttiga. Att använda sådan hjälp vid utformningen av gemenskapens regelverk kommer att bidra till att förebygga problem och effektivt lösa de problem som ändå uppstår. Också på de områden där regelproblemen har lösts har en del producenter haft svårt att övertala de ekonomiska aktörerna att acceptera typgodkännandeintyg från organ som de inte känner till eller tillräckligheten hos frivilliga nationella standarder och märkeskrav som de är obekanta med. Kommissionen uppmuntrar initiativ från marknadens sida för att utveckla gemensamma europeiska standarder och märken för att på så sätt få bort hinder för ömsesidigt erkännande och utbytbarhet för märken. Detta utgör dock inget regelproblem. Det är ett tekniskt handelshinder som bara kan försvinna genom att konsumenternas inställning förändras. Detta visar emellertid hur avgörande konsumenternas förtroende är för att den inre marknaden skall lyckas. För att den skall fungera bra måste konsumenterna vara säkra på att produkterna faktiskt uppfyller de uppställda kraven. Det gäller särskilt varor som de är obekanta med. På den inre marknaden kan detta förtroende undergrävas av misstankar om att produkter kan föras ut på marknaden i en annan medlemsstat och sedan cirkulera fritt utan att uppfylla uppställda krav, antingen därför att de gemensamma tekniska specifikationerna inte har införts där eller därför att det inte finns lämpliga mekanismer för att upptäcka och bestraffa förfalskningar av typgodkännandeintyg, därför att kontrollen vid de yttre gränserna är otillräcklig eller därför att testprocedurerna inte övervakas tillräckligt. Den fria rörligheten för varor har ökat behovet av avtal om inspektions- och övervakningsmetoder för att hindra att sådana misstankar uppstår. I arbetet med den inre marknaden behöver mer uppmärksamhet ägnas åt detta i framtiden. 20 3. 4 Tjänster: • • • —. i,. ,. - • •' • - M ^ B - = H ! B a - B = 3 1 > W - »BW l ^ ^^ ^P i. , MH U LW W W J. I I. IU-I ••. ]•!•• • i • •!••. -— i. " Wi • • > •• i — --HJ • •• Gemenskapen har skapat ett grundläggande regelverk på många tjänstemarknader. De mest uppenbara restriktionerna har försvunnit. Lagstiftningsåtgärderna kom dock inte igång förrän 1993. Förseningar i genomförandet av de nya reglerna till nationell lag har bromsat upp framstegen (t. ex. inom försäkringsbranschen). Fler åtgärder kan bli nödvändiga, i synnerhet för finansiella tjänster. Det har krävts mer arbete att integrera tjänstemarknaden än produktmarknaden. Åtgärderna har siktat till att få bort djupt rotade och aldrig ifrågasatta hinder för att erbjuda tjänster och etablera sig i andra länder. Före den inre marknaden var de nationella marknaderna splittrade genom kvantitativa handelsrestriktioner, direkta förbud mot konkurrens från utländska leverantörer (vägtransporter) eller privilegier för de inhemska (flygtransporter). Olika länders lagstiftning innehöll andra krav som höjde kostnaden för att komma in och etablera sig (finansiella tjänster) eller försvårade erbjudande av tjänster över gränserna (försäkringsbranschen). Den inre marknaden har siktat till att skilja på beslut om tillträde till marknaden och tekniska regler om övervakning, marknadsstabilitet, säkerhet och konsumentskydd genom att sätta upp minimikrav för näringstillstånd inom EU (under "home country control", dvs. kontroll utövad av det land där företaget har sitt säte). Inom andra sektorer, där tjänster kunde tillhandahållas över gränserna, måste bestämmelserna om allmännyttan hamoniseras länderna emellan för att principen om "home country control" skulle kunna tillämpas. Inom yrkesområden och reglerade tjänster, där rätten att praktisera ofta kräver särskilda kvalifikationer, genomfördes systemet med "ömsesidigt erkännande" av likvärdiga kvalifikationer. De sektorer som omfattas av inre marknadsprogrammet står för mer än 50 % av arbetstillfällena och värdeskapandet i tjänstebranschen. Bland dem finns sektorer med hög tillväxt och potential för att skapa arbetstillfällen. Andra tjänsteområden har påverkats på fysiska ett betydelsefullt sätt om än indirekt. Distributions- och transportnätens organisation har omvandlats för att fylla en integrerad marknads behov. Dessa tjänster bidrar till andra sektorer: i varje 100 ecu i industrins avkastning ligger 20 ecu i insats från tjänstesektorn. Tabell 1 visar hur de ekonomiska aktörerna ser effektiviteten i EU:s åtgärder inom servicesektorerna. Den inre marknaden har lyckats få bort de flesta av de restriktioner man riktat in sig på. Vägtransporter, flygtransporter och telekommunikationer har avreglerats så att aktörer nu fritt kan erbjuda gränsöverskridande tjänster. Att restriktionerna har försvunnit har på ett grundläggande sätt ändrat aktörernas möjligheter att få kunder i andra länder. Volymen av den frakt som transportfirmor inom EU utför i andra medlemsstater än den egna har ökat med 300 % från 1990 till 1995. Detta har gjort att gods nu kan transporteras effektivare. Inom flygtransporten håller nya allianser och 21 nya marknadsaktörer på att bryta upp de gamla stela strukturerna vilket gynnar konsumenterna. Införandet av det gemensamma banktillståndet har kraftigt sänkt kostnaden för etablering i andra länder. Antalet sådana dotterföretag har stigit med 58 % på de två år som gått sedan lagstiftningen trädde i kraft. telekommunikationstjänster, På telekommunikationsområdet har avregleringen av handeln med telekommunikations utrustning, data- och från 1996 mobilkommunikationsutrustning och användandet av offentligt ägda nät och kabeltevenät avlägsnat investeringshinder och lett till lägre priser och bättre tjänster. I enskilda fall, som försäkringsområdet, har åtgärderna ännu inte lett till att de nationella marknaderna öppnats. I den tillnärmning av lagstiftningen som hittills genomförts finns det fortfarande vissa kryphål som utnyttjas för att förhindra tillhandahållande av tjänster eller etablering i andra EU-länder (som nationella regler om skydd av det allmännas bästa för finanstjänster). satellittjänster och Dessa problem, som diskuteras närmare i kapitel 4, måste undersökas från fall till fall, och ytterligare åtgärder måste eventuellt vidtas för att få bort återstående begränsningar. Kommissionen avslutar för närvarande ett samråd om bestämmelserna om "friheten att tillhandahålla tjänster" och "det allmännas bästa" i andra bankdirektivet samt genom en grönbok konsumenternas rätt i förhållande till finansiella tjänster. Mer generella initiativ kan komma att behövas, i synnerhet beträffande nya tjänster inom informationssamhället. 22 Tabell 1. Hur den in re marknaden har lyckats undanröja hinder för det fria tillhandahållandet av tjänster (enligt de ekonomiska aktörerna) Hinder Restriktioner för etablering Restriktioner för faktorflöden Regleringsmässiga/ tekniska hinder1 Skattemässiga hinder Övrigt ••Diskriminerande villkor för licenser ••Kapitalkontroll ••Offentiig tillsyn •Konsumentskydd "Skatt på besparingar "Inkomstskatt på investeringar "Arvsskatt ••Diskriminerande villkor för licenser ••Kapitalkontroll •Konsumentskydd Försäljningsvillkor "Avtalslag "Beskattning av fonder "Beskattning av premier Restriktioner för tjänster över gränserna "Diskriminerande villkor för försäljning av tjänster över gränserna '"Begränsningar av marknadsföring och tjänsteinnehåll "Diskriminerande villkor för försäljning av tjänster över gränserna •Begränsningar av marknadsföring och tjänste innehåll ••Bilaterala kvoteringar för tillträde till andra marknader inom EU ••Prisrestriktioner Bankverksamhet Försäkringar Vägtransporter Lufttransporter ••Diskriminerande villkor för licenser •Begränsningar för cabotage ••Erkännande av diplom ••Bilaterala restriktioner för fritt tillträde till andra marknader inom EU ••Prisrestriktioner "Slottilldelning ••Uteslutande licensrättigheter för transportplan "Äganderegler j bilaterala avtal med tredje land 9 •Begränsningar för cabotage ••Restriktioner för beteckningar och kapacitet ••Vikt och mått •Bestämmelser för trafiksäkerhet •Hastighets begränsning •Bestämmelser om vila ••Försäljningsvillkor ••Säkerhetsregler "Flygplatsavgifter ••Accisavgifter ••Gränsbestäm melser för varor •Mervärdesskatt •Gränsbestämmelser för passagerare ••Tillgång till datorstödda reservatioassystem •Stadigt stöd, ojämlik praxis "Rättvis tillgång till nätverk Avreglerade telekommunikationsrj änster •Diskriminerande villkor för tillgång till nätverk TV-sändningar Restriktioner för sändningar över gränserna •Hyr- och låne rättigheter •VUlkor för copyrightskydd •Copyright vid satellit- och kabelsändningar ••Exklusiva rättigheter för mobil- , data- och satellittjänster ••Nationella licensregler för TV- bolag "Restriktioner för ägande av medier ••Exklusiva rättigheter för försäljningsutrustning "Tekniska villkor för användning av nätverk •Tekniska villkor för användning av nätverk Distribution (rörliga konsumtionsvaror) Inga restriktioner Inga restriktioner ••Restriktioner för varors fria rörlighet •Mervärdesskatt ••Gränsbestäm melser för varor •Tekniska hinder för produkter Reklam "Produktslag och medier "Jämförande reklam Inga restriktioner •Restriktioner för medier •Vilseledande reklam Innehållsmässiga restriktioner ••Hinder effektivt avskaffade +Hinder delvis avskaffade "Kvarstående hinder -Ej relevant iDetta slag av hinder tenderar att höja kostnaden för tillhandahållandet av tjänster och kan därför anses som likvärdigt med tekniska hinder tillverkning. a^> 3. 5 Kapital ^ Nästan alla hinder för kapitalets fria rörlighet har tagits bort. Kvarstående nationella begränsningar hänför sig till skattelagstiftningen och bestämmelserna om uppgiftslämnande för tillsynsändamål när det gäller finansiella tjänster. Med undantag för de fortsatta begränsningarna på pensionsfonders investeringsrätt utgör inte några mer allvarliga hinder,. Avsaknaden av en harmoniserad syn på beskattning av inkomst från kapital utgör dock fortfarande en allvarlig snedvridning av marknaden. i lång För långsiktiga investeringsflöden och handelstransaktioner har kapitalrestriktionerna varit liberalisering av avskaffade kapitalrörelser inom EU från och med 1990 (alla undantag har nu utgått). 1993 avskaffades kontrollerna för växel- och finanstransaktioner. När nya fördragsbestämmelser antogs förbjöds alla begränsningar av kapitalrörelser och betalningar mellan medlemsstaterna. tid. Genom direktiv 88/361 infördes fullständig Dessa friheter inskränks av medlemsstaternas rätt att begränsa kapitalöverföringar - där så medges genom landets skattelagstiftning - eller för utövande av offentlig tillsyn över de finansiella tjänsterna. Denna rätt utnyttjas av vissa medlemsstater för olika finansmarknader. Tio medlemsstater har reserverat sig inom OECD mot friheten att etablera sig och sätta upp lokalkontor för utländska försäkringsbolag, banker och andra finansinstitutioner. från pensionsfonder. Sex De mest betydande begränsningarna gäller medlemsstater har just nu begränsningar för sådana. Där begränsningarna går utöver behovet av offentlig tillsyn, utgör de brott mot fördraget och förhindrar vinstmaximering för såväl fondmedlemmarna som arbetsgivaren. De tekniska framstegen och den världsomspännande friheten för kapitalrörelser gör att en gemensam kapitalmarknad är en avgörande faktor för konkurrenskraft, tillväxt och skapandet av nya arbetstillfällen inom EU. investeringar Kapitalrörelserna snedvrids också av nationella skillnader i skattemässig behandling av inkomster på besparingar, av avdragsrätt för livsförsäkringspremier samt av räntebetalningar för lån. Det bör påpekas att direktiv 88/361 också pekar på behovet av skatteharmonisering, utan vilken det kan uppstå snedvridningar i kapitalflödena som kan komma att förstärkas vid genomförandet en gemensam valuta. Trots dessa restriktioner har nu nästan alla formella hinder för den fria rörligheten avskaffats. De viktigaste "OECD-undantagen" är begränsade till vissa finansiella instrument och vissa geografiska områden. Med undantag för begränsningarna för pensionsfonderna gäller de inte några stora transaktionsvolymer på kapitalmarknaden. Från 1984 till 1994 fördubblades volymen av utländska tillgångar och fordringar till investerare eller långivare i andra medlemsstater. I Storbritannien till exempel steg de utländska investeringarna från 6 till 60 % av BIP från 1979 till 1993, medan de inhemska investeringarna steg från 6 till 42 % av BIP under samma tid. I länder som Frankrike, Italien och Spanien, där begränsningarna för kapital förr var betydande, har den inre marknaden lett till att likviditetsbegränsningarna har avskaffats. Investerarnas lånebehov kan nu lättare tillgodoses genom kapitalinflöde från andra medlemsländer och avkastningen på kapitalinvesteringarna tenderar att bli likartad över hela 24 EU. Avregleringen av kapitalmarknaden har dessutom skärpt pressen på de nationella myndigheterna att visa disciplin i skatte- och valutafrågor. 3. 6 Offentlig upphandling För att ^fördelarna avj^a^ måste de offenm^amyridigheterna i medlemsländerna anstränga sig mer för att genomfora direktiven och upphandlingsenheterna för att tillämpa dem i sin verksamhet. Det är också nödvändigt att förbättra företagens möjlighet att lämna anbud. I de fall där offentliga upphandlare och företag som vill göra affärer med offentliga organ har tillämpat gemenskapens liberaliserade regelverk, har de i en del fall medfört offentliga besparingar och nya affärsmöjligheter för dynamiska foretag. i offentlig upphandling är en nyckelfaktor som till god Öppen konkurrens företagsekonomi och en framgångsrik inre marknad. Offentlig upphandling stod för 11,5 % av EU:s bruttonationalinkomst år 1994 - 721 miljarder ecu (lika med Belgiens, Danmarks, och Spaniens ekonomier tillsammans, eller 2 000 ecu per medborgare). Omkring 110 000 offentliga myndighetsorgan inom EU beräknas vara skyldiga att följa ordningen för offentlig upphandling. leder Totalsiffran är en besvikelse -10 % av all offentlig upphandling äger rum genom import - men för produkter som kontorsmaskiner, medicinsk utrustning, telekommunikationsutrustning och motorfordon kommer nu 15-25 % från leverantörer i andra medlemsstater. På leveranssidan visar en rundfråga som kommissionen utförde hos 1 600 aktiva anbudsgivare, att en hög andel har reagerat på den nya marknadsöppningen (90 % och 70 % har lämnat offert inom landet respektive i andra länder). Offerter i andra medlemsländer ledde till att 44 % av dem hade fått nya affärstillfällen och 31 % fått sälja till myndigheter i andra medlemsstater. 36 % ansåg att konkurrensen inom landet hade skärpts. Detta speglar den ökande öppenheten på marknaden: antalet anbudsgivningar som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning har ökat från 12 000 år 1987 till 95 000 år 1. 995. Dessa resultat ligger dock långt under de fördelar som är möjliga att nå. 85 % av alla myndighetsorgan utlyser inte anbudsförfaranden, men många av dessa är mycket små och har mycket begränsade upphandlingsvolymer. En av orsakerna till detta dåliga utnyttjande är naturligtvis den kraftiga förseningen när det gäller att genomföra de elva upphandlingsdirektiven i nationell lagstiftning och vidare tillämpa dem effektivt. Bara 72 % av de nationella genomförandeåtgärder som krävts har vidtagits. 39 överträdelseförfaranden pågår just nu för bristande eller otillräckligt genomförande av direktiven. Totalt sett har bara tre medlemsstater införlivat och genomfört direktiven fullständigt och korrekt. Europeiska rådet i Florens pekade ut upphandlingen som en av de sektorer där arbetet med att genomföra direktiven i nationell lagstiftning måste påskyndas. Att övervaka marknaden och se till att den fungerar är fortfarande en viktig fråga. 25 Kommissionen för sin del diskuterar nu sådana frågor som hur lagstiftningen kan tillämpas och genomföras effektivt, hur tillträdet till marknaden kan förbättras genom information, utbildning och elektronisk anbudsgivning och hur tillämpningen av lagstiftningen om offentlig upphandling kan ta hänsyn till gemenskapspolitiken på andra områden som de transeuropeiska näten, de små och medelstora företagen och sammanhållnings- och strukturfonderna. Den diskuterar också hur frågan om tillträde till upphandlingsmarknaden i tredje land kan lösas. 4. KVARVARANDE HINDER FOR DEN FRIA RÖRLIGHETEN Även om unionens arbete för att genomföra den inre marknaden i stort har varit effektivt, finns inga skäl för att vara helt nöjd. I ett så sammansatt projekt som den inre marknaden är det oundvikligt att man möter problem när de nya spelreglerna skall definieras och tillämpas. I detta kapitel skall vi betrakta i detalj på hindren för den inre marknadens funktion för att mot den bakgrunden lägga fram prioriteringarna för det framtida arbetet i kapitel 5. 4. 1 Ineffektivt i tillämpning och genomförande, svårt att besvära sig Beslutade gemenskapsregler måste omvandlas till lag i varje medlemsstat och tillämpas effektivt och rättvist. Tyvärr är det inte alltid så. Medlemsstaterna har ännu inte levt upp till sina åtaganden. Kommissionen har aktivt tagit sig an dessa brister, i synnerhet genom att inleda formella överträdelseförfaranden mot medlemsstater som inte fullgör sina åtaganden. Det verkliga botemedlet är emellertid större beslutsamhet på nationell nivå. Denna rapport bekräftar också den diagnos som ställs i kommissionens strategiska program för den inre marknaden (1993): att bristen på överensstämmelse mellan de olika medlemsstaternas juridiska system påverkar utövandet av de rättigheter den inre marknaden ger. • Genomförande Trots att genomförandgraden för åtgärder inom den inre marknaden stadigt förbättras - i genomsnitt 90 % för EU:s femton medlemsstater - är ofullständigt genomförande fortfarande ett bekymmer. Endast 56 % av åtgärderna enligt 1985 års vitbok har genomförts i samtliga medlemsstater. Avsevärda förseningar har inträffat, och låg kvalitet i genomförandet hindrar också företagarna från att till fullo utnyttja den inre marknadens möjligheter. Medlemsstaterna kan också genomföra bestämmelserna enligt olika metoder, vilket kan leda till att lagstiftningen innehåller juridiska oklarheter och tolkningsproblem. Följden kan bli att de som berörs av lagstiftningen kan ställas inför olika krav allt efter vilken medlemsstat de arbetar i, vilket kan höja deras kostnader för typgodkännande. Typiska exempel är offentlig upphandling och ömsesidigt erkännande av examensbevis. Sådana kostnader drabbar inte bara företag och enskilda. Nya domstolsutslag har visat att medlemsstaterna under vissa omständigheter kan riskera att få betala avsevärda skadestånd för skador uppkomna på grund av bristfälligt genomförande. 26 • Tillämpning Olikheter i tillämpningen av EU:s lagstiftning betraktas ofta som det besvärligaste hindret för handel och sund konkurrens på den inre marknaden. Orsaken är att det krävs noggrann granskning av nationella, regionala och till och med lokal regler och företeelser för att bemästra dessa hinder. Vad som behövs är framför allt förtroende medlemsstaterna emellan. Tillämpningsmetoderna är dock långt från harmoniserade mellan medlemsstaterna, vilket leder till två allvarliga risker: — Att en del producenter eller tjänsteföretag utnyttjar bristerna i tillämpningen, vilket kan undergräva den höga skyddsnivå som lagstiftningen vill upprätthålla. — Snedvridning av konkurrensen mellan olika producenter på grund av skillnader i sättet att tillämpa lagstiftningen. Företagen klagar över skillnader i sättet att kontrollera och påstår att det förekommer diskriminering vid kontrollen, både mellan och i medlemsstaterna. Att nationella tjänstemän lider brist på kunskap om gemenskapslagstiftningen och därmed tillämpar den inkorrekt är orsak till många klagomål från såväl affärsmän som enskilda som försöker utöva sina rättigheter inom den inre marknaden. För vissa delar av den harmoniserade produktlagstiftningen finns ett starkt behov av att se till att den tillämpas effektivt och likvärdigt i alla medlemsstater, om nödvändigt genom att nya regler antas. På detta område, i synnerhet de delar där producenten ensam är ansvarig för att hans produkt följer lagens krav, krävs en effektiv marknadsövervakning för att lösa sådana frågor som ömsesidigt bistånd mellan kontrollmyndigheter, informationsutbyte, gemensamma kontrollprogram, revision, utbildning och databaser. Ett annat slag av problem i genomförandet kan uppstå på områden där marknaden öppnas genom principen om ömsesidigt erkännande. Det kan vara svårt för inspektörer i en medlemsstat att bli klara över vilka krav en produkt eller tjänsteutövare måste uppfylla och att försäkra sig om att produkten eller tjänsteutövaren verkligen uppfyller dem. Där behövs mer utbyte av information om nationella regler och bedömning av produkters och tjänsters överensstämmelse med dessa. • Besvär Bristen på effektiva möjligheter till rättelse kan hindra en riktig tillämpning av gemenskapens lagstiftning. Sådana medel innefattar en kedja av mekanismer, från förmågan att känna igen en defekt produkt till viljan och förmågan att vidta åtgärder för att få bort den från marknaden, och om lämpligt utdöma påföljd. Privatpersoner kan söka rättelse genom domstol, men också här finns hinder. Bristen på effektiva juridiska medel för att genomföra gemenskapslagstiftningen är en svårighet. Gemensamma åtgärder har ibland införts för att garantera att den harmoniserade lagstiftningen genomförs på ett riktigt sätt (t. ex. för gemenskapens varumärke), men i andra fall kan 27 privatpersoners möjlighet att på civilrättslig väg fastställa statens ansvar vara begränsade. I vissa fall är det orealistiskt att förvänta sig att enskilda med begränsade resurser skall kunna gå till domstol. Även när om så händer är praktiserande gemenskapslagstiftningen ibland mycket dåliga. juristers kunskaper 4. 2 Luckor i lagstiftningsramarna Elva år efter det ätt vitbokens program antogs återstår det fortfarande en "hård kärna" av förslag<som mtehar antogits^och^^jsektorer som inte täcktes av det programmet avregleringen av marknaden mtegehomförd. Det krävs också en del justeringar av befintliga åtgärder för att klargöra öch i vissa fall förenkla gemenskapens regler. a) Ej antagna åtgärder ur vitboken De viktigaste stötestenarna finns på nyckelområden som påverkar företagsmanagement, t. ex. bolagslagstiftningen, företagsrjeskattning, finansiella tjänster och avregleringen av transport- och energimarknaderna. Särskilt det faktum att EU inte har kunnat införa ett konsekvent och förenklat skattesystem på EU-nivå och avskaffa diskriminerande bestämmelser som skapar snedvridningar mellan medlemsstaternas skattesystem, har hindrat företagen från att arbeta på ett integrerat sätt inom hela unionen. Detta har i sin tur hindrat dem från att bidra till högre sysselsättning. Vikten av dessa problem bekräftas gång på gång från näringslivsorganisationer. inlagor i De områden inom vilka de ursprungliga punkterna för den inre marknaden inte har genomförts är: • Företagsbeskattning En mer konsekvent behandling av företagens inkomstskatt inom den inre marknaden har länge behövts. Det finns fortfarande ingen policy ram för hur alla former av dubbelbeskattning och andra tänkbara hinder för gränsöverskridande inkomstflöden inom den inre marknaden skall avskaffas. En sådan ram skulle också förhindra skatteförluster på grund av arbitragehandel över gränserna, undvikande av skatt och skatteflykt. Bland problem som företag ofta tar upp men som bara delvis täcks av nu aktuella kommissionsförslag, kan nämnas bristen på gemensamt system för koncerners förlustkonsolidering för hela EU, skattemässig behandling av utländska dotterbolag i förhållande till inhemska företag, förekomsten av kupongskatt på räntor och arvoden inom företagsgrupper och för koncerninterna aktieutdelningar, och det ofullständiga nätverket av "bilaterala överenskommelser". • Tillnärmning av skattemässig behandling av kapitalinkomster Olika länders system för beskattning av kapitalinkomster skiljer sig åt, och inhemska och utländska medborgare behandlas olika i vissa länder. Detta leder till snedvridningar i kapitalrörelserna. 28 • Ett ursprungsbaserat system för mervärdesskatt inte från Många av de problem som man pekar på för närvarande härrör faktiskt övergångsordningen utan snarare från svårigheter inom gemenskapens mervärdesskatts lagstiftning. Dagens system är grundat på fysisk övervakning av varors rörelser och är alltså inte längre anpassat till modern affärspraxis. Dessutom har olika direktiv tillåtit särskilda lösningar, valmöjligheter och befogenheter, och i genomförandet av de vanliga bestämmelserna har undantag och skilda tillämpningar förekommit, vilket har lett till skiljaktigheter i tillämpningen av det gemensamma mervärdesskattesystemet. Det nyligen föreslagna arbetsprogrammet för ett ursprungsbaserat system för mervärdesskatt syftar till att lösa dessa problem genom att ta bort alla skillnader mellan transaktioner inom landet och transaktioner inom gemenskapen och skapa en lagstiftning som kan tillämpas och genomföras lika inom hela EU. • Bolagslagstiftning Sammanslagningar över gränserna hindras fortfarande av juridiska problem. Den juridiska ramen skulle göras fullständig genom två förslag som ännu inte antagits (tionde bolagsrättsliga direktivet och den europeiska bolagsordningen) och tillåta företagen att göra avsevärda besparingar genom förenklad organisation och förvaltning. Detta måste prioriteras högt i arbetet för att underlätta för näringslivet i Europa. Det föreslagna ramdirektivet om övertagande bud ger flera medel för att garantera en miniminivå av skydd för aktieägarna vid företagsövertaganden. Denna åtgärd tar inte upp strukturhindren för företagsövertaganden, men skulle ge en ram av större juridisk säkerhet som skulle göra det lättare att ta upp de övriga hindren senare. b) Behovet av ändring av nuvarande bestämmelser Vid översynen har det visat sig finnas en del fall där nuvarande åtgärder inte fyller behoven hos ekonomiska aktörer vid gränsöverskridande transaktioner därför att bestämmelserna är antingen oprecisa eller alltför begränsade. • Oklar lagstiftning Vissa regler i inre marknadsprogrammet har skapat skilda, ibland till och med motsägande tolkningar i medlemsstaterna. Bristen på klarhet i direktiven om offentlig upphandling har lett till vissa problem i tillämpningen. Andra sektorsspecifika åtgärder (maskiner på arbetsplatsen, direktivet om hyrda teleledningar och direktivet om öppenhet för läkemedelsprodukter) har också gett upphov till tolkningsproblem. Inom livsmedelssektorn har frågor framkommit om balansen mellan harmoniserade och icke harmoniserade åtgärder och om samspelet mellan olika lagtexter. Kommissionen avser att ta upp bland annat dessa frågor i en brett anlagd grönbok om livsmedelslagstiftning. 29 • Begränsad omfattning I några fall har inre marknadslagstiftningen inte riktigt täckt alla handelshinder eller inte förutsett nya tendenser på marknaden. Exempel på dessa problem förekommer på grund av försäkringsagenter eller nationella frånvaro av en enda auktoriseringsordning installationsbestämmelser för vissa industriprodukter. för 4. 3 Alltför komplicerade regler I ett begränsat antal fall har genomförandet av den inre marknaden skapat nya kostnader för företagen. Dessa är av två slag: • Dels kortsiktiga, övergående kostnader för övergång till harmoniserade system och nya tekniska krav (som behovet att förbereda och översätta dokumentation om överensstämmelse med maskindirektivet). • Dels kostnaden för alltför komplexa och detaljerade regler, som tvingar företagen till kraftiga och ständiga utgifter. Så till exempel ålägger Intrastat handelsföretagen ganska höga rapportkrav jämfört med tidigare system. Nuvarande regler för indirekt beskattning kan vara betungande i fråga om leveransplats, behovet av skatterepresentanter och införandet av särskilda scheman för distansförsäljning och för nya transportmedel. Båda dessa frågor har nu tagits upp i initiativ från kommissionens sida, nämligen SLIM-initiativet (SLIM - Simpler Legislation for the Internal Market) för en enklare lagstiftning för den inre marknaden och det nya förslaget till arbetsprogram för ett definitivt mervärdesskattesystem. 4. 4 Gamla och nya hinder på nationell nivå Den inre marknaden skulle bli effektivare om de nationella reglerna förenklades. Sedan man i en första omgång har lyckats avskaffa uppsplittringen av marknaden inom EU har vikten ökat av att få bort återstående hinder för näringslivets gränsöverskridande transaktioner i de nationella regelverken. Även om nationella regler kan tjäna allmänna politiska mål, står de inte alltid i proportion till avsett ändamål och kan i en del fall vara protektionistiska till sin verkan. Många av dessa hinder var välbekanta för författarna bakom det ursprungliga inre marknadsprogrammet. Som exempel på detta kan man ta läkemedelssektorn, där nationella regleringar i fråga om priser och ersättningsscheman fördröjer marknadstillträdet och kan utnyttjas för att uppmuntra lokala produkter. Dålig samordning i den tekniska lagstiftningen till skydd för miljön och konsumenterna ses ofta av företagen som ett hinder på den inre marknaden och som ett argument för mer långtgående harmonisering av reglerna. I vissa fall kan problemet hänga samman med brister i nuvarande EU-lagstiftning, som till exempel när det gäller avfallsåtervinning, där det finns mycket få begränsningar för vilka åtgärder en medlemsstat kan vidta. I andra fall har 30 gemenskapens regler överskuggats av nya, mera bindande specifikationer på nationell nivå. Sådana skillnader har avsevärd betydelse för mindre företag som strävar efter att komma in på nya marknader. Även om många av dessa åtgärder kan berättigas utifrån olika fördragsbestämmelser, står de inte alltid i proportion till ändamålet. På några områden, i synnerhet kemikaliesidan, länder behåller egna miljöskyddsbestämmelser med hänvisning till subsidiaritetsprincipen och till artikel 100a. 4, även om det senare hittills har varit begränsat till en handfull fall med bara begränsade handelseffekter. är man orolig över att olika De nya tjänsterna inom informationssamhället medför också en risk för nationella initiativ utan samordning på gemenskapssnivå. Kommissionen lade nyligen fram ett förslag om åtgärder för att stärka öppenhet i den inre marknadens regler för informationssamhällets tjänster och för att skapa en bättre samordning där så är nödvändigt. Vissa medlemsstaters iver när det gäller att föreskriva detaljerade tekniska regler för produkter utgör mer allmänt ett ständigt hot mot den inre marknaden. I genomsnitt underrättas kommissionen varje år om mer än 450 nya nationella tekniska produktregler. Det finns än så länge få tecken på att medlemsstaterna är redo att iaktta samma återhållsamhet i fråga om reglering som de så högljutt begär för unionens del. 4. 5 Förvaltningen av gemenskapslagstiftningen a) Vetenskaplig expertis Målet med förvaltningen av de tekniska reglerna är att behålla skyddet av EU-medborgarnas hälsa och säkerhet och av miljön på en hög nivå. Därför måste direktiv kunna anpassas efter de senaste vetenskapliga rönen. • Reglernas effektivitet är beroende av att beslutsprocessen är snabb. Frågan om livsmedelstillsatser är ett exempel på de svårigheter som uppstår när procedurerna är alltför långsamma och betungande. • Direktiv bör antas på grundval av oberoende vetenskapliga bevis vad gäller processer, produktionsmetoder, kontroll, stickprovskontroller och testmetoder. Kommissionen har ett antal vetenskapliga kommittéer som arbetar med att förbereda förslag. Deras beslutstrovärdighet bör stärkas genom att deras självständighet, arbetssätt och sammansättning förbättras. Att det finns vetenskaplig expertkunnande på gemenskapsnivå är ett krav för att lagstiftningen skall garantera bästa möjliga skydd för miljö, hälsa och säkerhet, men gör det också möjligt för gemenskapen att reagera på förändringar som kräver nya regler för att förhindra att nya handelshinder uppkommer. Kommissionen ämnar i ökande grad umyttja den vetenskapliga expertis som fmns vid Gemensamma forskningscentret och låta dess experter bidra till frågor som gäller skydd av miljö, hälsa och säkerhet. 31 b) Externa aspekter på den inre marknaden Utvecklingen av gemenskapens interna lagstiftning är inte isolerad från EU:s verksamhet utåt. • Vad medlemsstater åtar sig i internationella förhandlingar kan påverka deras åtaganden gentemot gemenskapen och tvärtom. • Det ligger i gemenskapens intresse att i sin interna lagstiftning utgå från resultat av framsteg som uppnåtts av internationella organ, om de standardriktlinjer och rekommendati oer de kommer fram till är vetenskapligt grundande och uppnår de hälsoskyddsmål son kommissionen har ställt upp. Det följer av den inre marknaden att EU måste förhandla samlat i frågor om internationell handel för att nå fram till nya marknadsöppningar genom bilaterala eller multilaterala förhandlingar, som avtalen om ömsesidigt erkännande när det gäller erkännande av resultat av överensstämmelsebedömningar. Den inre marknaden är också en avgörande faktor när det gäller att främja de europeiska företagens konkurrenskraft i världen: företag måste arbeta på en större marknad, vilket tvingar fram rationalisering av verksamheten, kostnadsminskningar och förnyelse och diversifiering av produkterna. Ökad konkurrens i föregående led ger kostnadsminskningar för råvaror och halvfabrikat och ökad konkurrens i de egna sektorerna tvingar dem att bli effektivare och mer konkurrenskraftiga och att erbjuda produkter och tjänster av högre kvalitet. 4. 6 En inre marknad för "allmännyttiga tjänster" Arbetet för att skapa en inre marknad inom tjänster av "allmännyttigt intresse", där medlemsstaterna traditionellt har gett utsedda leverantörer särskilda och uteslutande rättigheter, har gjort betydande framsteg men är ännu mte fårdigt. Vad gäller telekommunikationstjänsterna har förädlingstjänsterna redan avreglerats, och tidsfristen för avregleringen av rösttelefoni och infrastrukturer är snart ute. På dessa områden ägnas just nu stor uppmärksamhet åt att utforma klara och genomskinliga regler för att garantera tillträde till nätverken under rättvisa och konkurrensmässiga villkor och för att skydda konsumenternas intressen, men med garantier för vissa regleringsmål som att ge service åt alla och för de tekniska kraven för samverkansförmåga. På energiområdet håller arbetet för att avreglera marknaden först nu på att bära frukt, även om viktiga steg togs redan i början av 1990-talet genom direktiven om transitering och prisöppenhet. I en gemensam position för ett direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för elektricitet, som antogs i juli 1996, förutses att marknaden gradvis skall öppnas för konkurrens och att kund val skall införas, varigenom de nuvarande monopolen skall brytas. På detta sätt kommer en tredjedel av elektricitetsmarknaden i varje land att vara avreglerad efter sex år. Man kan vänta avsevärda fördelar för alla konsumenter bara av en full avreglering: konsumenterna skulle vinna upp till 10-12 miljarder ecu per år eller 30 ecu per invånare - dubbelt så mycket som den förväntade vinsten av den öppning som redan har beslutats. Införande av tillträde för tredje man inom gasdistributionen skulle också ge 32 besparingar om 900 miljoner ecu om året för konsumenterna, och därutöver skulle avsevärda vinster kunna göras genom ökad konkurrens gas mot gas. Det kommer att krävas fortsatt uppmärksamhet åt lagstiftningsramarna för avregleringen, om de fulla vinsterna av marknadsintegrationen skall kunna skördas. Konkurrensreglerna kommer att bli ett nyckelredskap vid regleringen av marknaden (både genom vägledning i förväg och genom tillämpning från fall till fall). I övergången till effektiv konkurrens inom sektorer där tillträde till nätverk är viktigt, kommer det att krävas åtgärder på två fronter: • Avtal om gemensamma regler som gör det möjligt att övervaka nätverksaktörernas agerande och som skapar klara kriterier för villkoren för tillträde till nätverket och de tjänster som tillhandahålls genom dem. • Sträng tillämpning av EU:s konkurrensregler och genomförande av dess lagstiftningsramar. En effektiv avreglering skulle underlättas av att regleringsansvaret och verksamheten skildes åt. Om den inre marknadens princip tillämpades på järnvägstransporter och posttjänster, skulle det också leda till avsevärda kostnadsminskningar och fördelar för konsumenterna. 33 5. ETT FÖRNYAT ENGAGEMANG FÖR DEN INRE MARKNADEN I detta avslutande kapitel lägger kommissionen fram grundvalen för ett nytt politiskt engagemang för den inre marknaden. Detta är en uppmaning till handling, riktad till alla parter som har intresse av att den inre marknaden blir en framgång: de nationella myndigheterna i medlemsstaterna, de ekonomiska aktörer som marknaden har skapats för och unionens institutioner. Kommissionen pekar här ut de viktigaste områden som måste angripas för att man skall få ett fullt engagemang för den inre marknaden. Det innebär först och främst att man måste leva upp till de åtaganden man redan har gjort, nämligen: • • • Att tillämpa och genomföra den nuvarande gemenskapslagstiftningen effektivt. Att minska överregleringens börda, i synnerhet men inte enbart på nationell nivå, den överreglering som fortfarande hämmar marknadens funktion. Att fylla ett fåtal viktiga luckor för att uppnå samtliga de mål som sattes upp 1985. Det kommer också att kräva ett nytt engagemang för att möta nya utmaningar. 5. 1 Effektiv tillämpning och genomförande av gemenskapslagarna Ett korrekt genomförande av de gemensamma bestämmelserna i hela den inre marknaden skall ha högsta prioritet. Denna fråga upplevs allmänt som ett problem av företag och enskilda, som blir lidande av att genomförandet av lagstiftningen försenas i vissa medlemsstater och av att tolkningen och rättstillämpningen varierar från en medlemsstat till en annan. Men det är också viktigt att se till att säkerhet och trygghet är på likvärdig nivå i hela unionen. Detta kan komma att kräva förändringar i alla medlemsstaters adrninistrativa och t. o. m. rättsliga kultur. Frågor om rättstillämpning utgör en allt större utmaning och bör ges mer uppmärksamhet på den politiska nivån. Alla berörda parter bör vara beredda att överväga mer innovativa metoder för att införa följande program i åtta punkter: O Q Särskilda initiativ för att stärka gemenskapens bestämmelser: Det krävs effektivare bestämmelser för genomförande och i synnerhet en förstärkning av övervakningen av marknaden för att se till att gemenskapskraven följs. Ramar för genomförandeåtgärder: Medlemsstaterna bör vara mer öppna vad gäller diskussioner om rättstillämpning och vara beredda att utbyta information om de strukturer, förfaranden och problem som gäller detta. 34 O O O O O Kontroll av nationella åtgärder för rättstillämpning behövs för att skapa en hög grad av ömsesidigt i medlemsstaterna. rättstillämpande myndigheter förtroende mellan Mobilisering av vetenskaplig och teknisk expertis: Man bör mer systematiskt anlita oberoende vetenskaplig och teknisk expertis. Snabbare överträdelseförfaranden: Väl underbyggda klagomål bör följas upp snabbt och i förekommande fall bör överträdelseförfaranden mot medlemsstaterna ges hög prioritet. Bättre rättstillämpande omfattande deltagande i rättstillämpningen från de nationella domstolarnas sida. instrument för den inre marknaden och mer Övervakningen av hur den inre marknaden fungerar bör trappas upp genom förbättring av det nationella insamlandet av statistiska data om tjänster och ökad användning av kommissionens nätverk för Euro-Info-centrerna. 5. 2 Minskning av nationell överreglering Viss nationell lagstiftning som inte berörts av inre mafknadsprogrammet är fortfarande ett märkbart och kanske onödigt hinder för tillträde till marknaden och transaktioner över gränserna. Särskilda åtgärder behövs för att förenkla när så är möjligt. Redan påbörjade åtgärder för att förenkla gemenskapslagstiftningen för den inre marknaden bör fortsätta och utökas. a) Gemenskapsbestämmelser: Kommissionen har redan satt igång initiativet SLIM (Simpler Legislation for the Internal Market), vars syfte är att utveckla idéer om förenkling av gemenskapsdirektiv och i förekommande fall nationella bestämmelser för genomförandet av dem. En rapport om fyra områden (Intrastat, byggprodukter, prydnadsväxter och erkännande av examens- och utbildningsbevis) kommer inom kort att läggas fram för rådet. På grundval av dessa resultat kommer kommissionen att bestämma arbetsmetod och omfattning för det fortsatta arbetet. b) Nationella bestämmelser: Följande åtgärder bör övervägas: O O Ett register över nationella åtgärder som leder till uppdelning av marknaden. vilket skulle möjliggöra en översyn på gemenskapsnivå av nationell lagstiftning som påstås motverka den inre marknaden. Minskning av administrativa bördor som medlemsstaternas bestämmelser ger upphov till, särskilt åtgärder för att göra det lättare att starta företag. 35 O Utbyte av information, särskilt om medlemsstaternas egna rön som de gjort då de granskat sina egna bestämmelser för att bedöma om de är nödvändiga eller för att minska kostnaderna för dem. 5. 3 Fullbordandet av de rättsliga ramarna på gemenskapsnivå Det fmns några viktiga luckor i de rättsliga ramar som är nödvändiga att täppa tillför att säkerställa fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer. Orsaken till luckorna är antingen att man misslyckats med att behandla ett redan framlagt förslag eller att ny utveckling i samhället gör att det krävs gemensamma regler. a) Avslutande av planen i 1985 års vitbok Ett antal nyckelförslag i planen i vitboken är ännu inte genomförda. Det som återstår är viktigt för att främja tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning och för att säkerställa medborgarnas deltagande i uppbyggnaden av den inre marknaden. Förslag har lagts fram för rådet gällande ett antal nyckelområden: Åtgärder för att säkerställa fri rörlighet för personer: De rättsliga ramar som krävs för att säkerställa fri rörlighet för personer har ännu inte införts. Det i politisk mening största misslyckandet för inre marknadsprogrammet är det faktum att gränskontroller av personer fortfarande förekommer vid vissa inre gränser, om än inte alla. Förslag till tre direktiv som krävs för att undanröja gränskontroller har lagts fram för rådet och parlamentet och måste nu behandlas. Kommissionen kan också vilja föreslå kompletterande åtgärder för att ytterligare förbättra personers rätt att flytta och bosätta sig fritt inom gemenskapen. Ytterligare insatser krävs för att underlätta för medborgarna att få och behålla rätt till sociala förmåner. Skattefrågor: I denna rapport belyses ett antal områden där avsaknaden av ett gemensamt eller samordnat sätt att hantera beskattning utgör ett hinder för verksamheten på den inre marknaden. Ett gemensamt system för mervärdesskatt: Till dess skillnaden i O beskattning av "inhemsk" och "gränsöverskridande" verksamhet har avskaffats kommer det inte att vara möjligt för företag att behandla hela den inre marknaden som sin hemmamarknad. Kommissionen har nyligen lagt fram ett flerårigt arbetsprogram för att nå detta mål. O Avskaffande av dubbelbeskattning och andra hinder för inkomstströmmar över gränserna: Ett av de mest märkbara misslyckandena för det ursprungliga inre marknadsprogrammet har varit att inga framsteg gjorts i harmoniseringen av beskattningen av företag eller individer som är verksamma i mer än en medlemsstat. Detta utgör också ett allvarligt hinder för skapandet av fler arbetstillfällen. 36 Tillnärmning av beskattning av inkomster från O investeringar: Olika nationella system för beskattning av inkomster från investeringar leder fortfarande till snedvridningar av den inre marknaden för kapital. Skapandet av ett system för europeisk bolagsrätt; Avsaknaden av ett system för bolagsrätt som omfattar hela gemenskapen innebär extra kostnader för den viktiga minoritet av företag som vill etablera sig i mer än en medlemsstat. Anpassning av befintlig lagstiftning: En del lagstiftning för den inre marknaden innehåller onödiga tvetydigheter eller svårigheter. De viktigaste områdena för omedelbara åtgärder är byggprodukter och finansiella tjänster. Andra områden kommer att anges senare. b) En inre marknad för morgondagens ekonomi Informationssamhällets behov: När de nationella myndigheterna försöker upprätta regler för hur tjänster baserade på informationsteknik skall fungera kan de oavsiktligt åter splittra upp den inre marknaden. Kommissionen kommer att lägga fram en åtgärdsplan i vilken man beaktar bland annat lagstiftande åtgärder som krävs för att näten för kommunikation och överföring av information skall fungera, eller möjligheten att utvidga principen om ömsesidigt godkännande av nationella regler till att omfatta dessa nya marknader. Bioteknik: Biotekniken är nyckeln till utvecklingen av en rad nya produkter och främjar säkerhet och hälsoskydd på områdena läkemedel, jordbruksprodukter och livsmedel. Om det inte finns en gemensam lagstiftning som är förenlig med den inre marknaden kommer europeisk forskning och användningen av dess resultat att påverkas negativt och hamna i ett ofördelaktigt läge i förhållande till konkurrenterna. Särskilda initiativ för tjänster. Den stora betydelse tjänstesektorn har för den ekonomiska situationen i unionen (omkring 70 procent av sysselsättningen) innebär att det kan behövas kompletterande åtgärder för att övervinna hindren för tillhandahållande av tjänster eller etablering över gränserna. En inre marknad för energi: Efter att ha utvärderat de erfarenheter som gjorts under det första stadiet sedan marknaden öppnades kommer kommissionen att föreslå de sista stegen som behövs för att få till stånd en verklig inre marknad för elektricitet. Med utgångspunkt från den framgång som rådets enhälliga gemensamma ståndpunkt om elektricitet utgör bevis på, inleds nu liknande åtgärder för att libéralisera gasmarknaden. 37 5. 4 Kompletterande åtgärder på gemenskapsnivå Rättsliga ramar räcker inte för en inre marknad. Andra policy instrument måste komma igång för att främja att den inre marknaden utnyttjas till fullo. Först och främst gäller det den gemensamma valutan. En gemensam valuta: Euron är det viktigaste sättet att befästa och öka den inre marknadens effektivitet. Den kommer inte bara att minska transaktionskostnader och undanröja riskerna vid växling i samband med handel och investering över gränserna, utan också öka öppenheten i fråga om priser och därigenom öka konkurrensen. Sysselsättnings- och socialpolitik: Gemenskapen bör stödja nationell utbildningspolitik och aktiv arbetsmarknadspolitik, särskilt genom Europeiska socialfonden. Gemenskapens socialpolitik kommer också att fortsätta att verka för att personers fria rörlighet inte förhindras av nationella socialpolitiska åtgärder och för att den sociala standarden i den inre marknaden skall kunna vara hög. Konkurrenspolitik: När en inre marknad införs måste konkurrenspolitiken tillämpas med ännu större vaksamhet och resurserna ökas i motsvarande omfattning. De nuvarande ramarna kan behöva omprövas för en uppstramning av gemenskapens riktlinjer för statliga stöd. Skattepolitik: I en nyligen utarbetad rapport lägger kommissionen fram sin bedömning av behovet av en samordnad generell skattepolitik på gemenskapsnivå och tar därvid hänsyn till de synpunkter som framförts av en högnivågrupp bestående av finansministrarnas personliga företrädare. Informationspolitik: Kommissionen som genomför informationskampanjen "Medborgarnas Europa", för att möta det ökande behovet av tillgång till information om enskildas rättigheter och möjligheter i den inre marknaden och tydliga vägvisare i nationella och lokala administrationer. till kontaktpunkter för problemlösning initiativ, redan rad en Miljöpolitik: Den inre marknaden är baserad på hållbar utveckling och tillfredsställande miljöskydd. Nationella initiativ utan samordning kan dock riskera att inte uppnå högsta möjliga verkan ur miljöpolitisk synpunkt och kan även motverka den inre marknadens fördelar. Kommissionen är fast besluten att förbättra integrationen av miljöpolitiken i den inre marknaden. Företagspolitik: Det fleråriga programmet för små och medelstora företag kan hjälpa mindre företag på den inre marknaden, särskilt genom förbättringar av de små och medelstora företagens affärsmiljö och europeiseringen av företagsstrategier för små och medelstora företag, och genom att tillhandahålla information och stödtjänster som ger möjlighet till samarbete över nationsgränserna. 38 Transeuropeiska nät: Infrastrukturnäten behöver integreras för att kunna klara den allt större rörligheten för varor, tjänster och personer. Offentliga och privata resurser kan gemensamt öka utvecklingstakten för transeuropeisk infrastruktur. Det borde vara av största vikt för gemenskapen att övervinna de hinder som finns mot sådana partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn. Forsknings- och innovationspolitik: Gemenskapens politik för forskning, utveckling och teknik bidrar till den vetenskapliga kunskap som krävs för att den inre marknaden skall kunna genomföras inom ett antal områden (hälsa, standardisering och telematik). Den tilltagande utvecklingen av gemenskapens innovationspolitik kommer att hjälpa till att skapa fömtsättningarna för att de möjligheter som den inre marknaden ger tas till vara, särskilt genom högteknologiska nyetableringar. Konsumentpolitiken måste förbättra villkoren för konsumenterna särskilt vad gäller finansiella tjänster, tjänster av allmänt intresse och informationssamhället. 5. 5 Slutsatser. Behovet av ett nytt engagemang för den inre marknaden I kraft av de beslut som redan fattats kommer den inre marknaden att genomgå viktig utveckling under de kommande åren. Detta meddelande har visat i hur hög grad den inre marknaden redan i grunden har ändrat den ekonomiska och politiska miljön inom unionen. På den ekonomiska fronten börjar de förväntade fördelarna med den inre O marknaden att kunna märkas i form av ökad konkurrens mellan företag, industriell omstrukturering, lägre priser och större urval för konsumenter. Även om den allmänna ekonomiska effekten av dessa förändringar hitintills har varit relativt blygsam i termer av extra ekonomiska tillgångar eller fler arbetstillfällen, så pågår en process som kommer att ge allt större utdelning i framtiden. Näringslivet blir mer konkurrenskraftigt på den internationella nivån - vilket visar sig genom de ökande utländska direktinvesteringarna i unionen. Europeiska företags strategi förändras också och blir mer inriktad på en större marknad. O Även politiskt har det faktum att det finns en inre marknad radikalt ändrat ramarna för nationella beslut i frågor som påverkar marknaden. De ekonomiska resursernas nya rörlighet innebär att nationella bestämmelser i allt högre grad måste ta hänsyn till dessa marknadseffekter. Dessutom har medlemsstaternas beroende av varandra ökat när det gäller att ta hänsyn till att den gemensamma lagstiftningens mål uppfylls. På en marknad utan inre gränser kan man inte dela upp skydd av säkerhet, trygghet och hälsa; ett effektivt upprätthållande av lagen har blivit en gemensam snarare än en rent nationell angelägenhet. Den inre marknaden befinner sig fortfarande i centrum politiskt sett som ett viktigt instrument med hjälp av vilket unionens nuvarande prioriteringar kan genomföras. 39 O O O O första, sysselsättningen. Som kommissionen påpekade För det i Förtroendepakten är det första steget mot att skapa sysselsättning i unionen att till fullo umyttja den inre marknaden. Den ökade konkurrens som öppna marknader ger, är nyckeln till internationell konkurrenskraft, som kommer att trygga medborgarnas försörjning på lång sikt. Det finns redan tecken på att den inre marknaden på ett positivt sätt börjar bidra till den allmänna sysselsättningsnivån lågkonjunktur. Ett i unionen, även under hård gynnsammare ekonomiskt klimat borde ge ännu bättre resultat i framtiden. För det andra står gemenskapen inför trenden mot en globalisering av världsekonomin. Övergången till den inre marknaden utgör det mest omfattande och framgångsrika exemplet på undanröjande av hinder mellan nationella marknader. Om dagens situation håller i sig både på nivån för marknadens ramar och för företagens anpassning till situationen, har gemenskapen ett bra utgångsläge för att påverka och utnyttja de möjligheter som globaliseringen ger. Denna trend kommer att utvecklas snabbare dels genom den fortsatta utvidgningen av den inre marknaden till att omfatta tjänster av allmänt intresse, dels genom effekterna av redan införd lagstiftning som trätt i kraft. För det tredje kommer förverkligandet av EMU att bidra till att den inre marknaden fungerar effektivt genom att man tar bort kostnader för transaktioner och växlingsrisker vid betalning över nationsgränser och som genom att man utesluter den suboptimala fluktuationer i växelkurser kan ge upphov till. Men den inre marknaden kommer att bidra till EMU:s förutsättningar att lyckas genom att gynna konvergens och en ekonomiskt sett mer homogen miljö. resursfördelning För det fjärde har unionen föresatt sig att utveckla sina relationer med de central- och östeuropeiska länderna genom Europaavtalen och genom innebär att de central- och utvidgningsförhandlingar, och detta östeuropeiska lagar och ländernas övertagande av gemenskapens bestämmelser om den inre marknaden har en viktig plats på dagordningen. De central- och östeuropeiska ländernas förberedelser har redan börjat inom ramen för strategin före anslutningen. Hur utvidgningen av den inre marknaden till dessa länder lyckas kommer att påverkas mycket av i vilken utsträckning de uppfattar den som allomfattande och fullt funktionsduglig, grundad på inte bara ett fullständigt och sammanhållet system av lagar utan också på institutioner, strukturer och praxis som den stöder sig på. Vi kan fortfarande gå miste om denna stora tillgång om vi inte engagerar oss helt i att få till stånd en inre marknad som fungerar. Den största insatsen för att införa gemensamma rättsliga ramar för den inre marknaden har vi bakom oss, men nu behöver vi försäkra oss om att det i varje medlemsstat finns förutsättningar för att företag och medborgare skall kunna utnyttja fördelarna med dessa ramar. Detta kräver engagemang på alla nivåer: på gemenskapsnivån men också på den nationella, den regionala och den lokala nivån. För 40 att den inre marknaden skall lyckas krävs ett förnyat engagemang av den inre marknadens ekonomiska aktörer liksom av de som är ansvariga för att bestämmelserna upprättas och tillämpas. 41 Bilaga 1: Informationskällor för denna översyn a) Omfattningen av inre marknadsprogrammet Enligt denna rapport omfattar inre marknadsprogrammat följande: O O O O De 282 åtgärder som beskrivs i kommissionens vitbok från 1985 och som syftade till att avlägsna kvarvarande skattemässiga, tekniska och fysiska hinder för den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer. De lagstiftande åtgärder som fanns sedan tidigare och som utgjorde en viktig grund för fullbordandet av den inre marknaden. Genom vitboken från 1985 slutfördes till stor del en redan omfattande konstruktion. De åtgärder som bestämdes år 1985 var dock särskilt viktiga eftersom de inriktades på kvarvarande hinder, som gjorde det svårare att ta till vara många av fördelarna från tidigare insatser. Tillägg till programmet för lagstiftande åtgärder för att fullborda den inre marknaden på områden som hade förbisetts i 1985 års vitbok (bland annat avregleringen av vissa nätbaserade tjänster, såsom telekommunikationer och energimarknaderna). Åtgärder på sidoområden som är tänkta att optimera den inre marknadens funktion, regional sammanhållning. t. ex. konkurrenspolitiken och åtgärder för att främja b) Forskningsinsatsen För att kunna utföra rådets uppdrag om den här översynen på ett noggrant och insatt sätt satte kommissionen igång en omfattande insamling av data. Den har innefattat 38 studier och en stor opinionsundersökning inom näringslivet, vilket framgår av följande: O O 19 studier av tillverknings- och tjänstesektorerna: Alla syftade till att fastställa om de åtgärder som undersöktes hade lett till att hinder mot den fria rörligheten hade undanröjts och om det fortfarande fanns hinder kvar mot transaktioner över nationsgränser. 6 "hinderstudier", som alla hade till syfte att utvärdera avvecklingen av de viktigaste icke-tariffära hindren (tekniska hinder, offentlig upphandling, mil- och skatteformaliteter, industriell upphovsrätt, valutahantering och avreglering av kapitalmarknaden). skydd av O De ekonomiska effekterna av undanröjandet av hinder undersöktes i ytterligare 13 studier, som bland annat behandlade handels- och mvestermgssttömmar, 42 priskonvergens, konkurrens arbetsmarknader samt ekonomisk sammanhållning. och konkurrenskraft, sysselsättning och O Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat) har stått som samordnare för en omfattande undersökning av kunskaper, attityder och reaktioner i fråga om inre marknadsprogrammet. Undersökningen grundar sig på svar från 13 000 företag i tolv medlemsstater. Ett representativt urval av företag med fler än fem anställda i tjänstesektorn och med fler än tjugo anställda i tillverkningssektorn (totalt 24 000) ombads att bedöma den inre marknadens framgång och dess inverkan på deras strategier och transaktioner. Man har även beaktat andra källor som visar vilken effekt de lagstiftande åtgärderna för den inre marknaden har haft, däribland oberoende studier och undersökningar som genomförts i medlemsstaterna. c) Datafrågor: Under hela denna analys har ansträngningar gjorts för att få fram aktuella data för hela gemenskapen från en enda källa (Eurostat). Fördelarna med data från denna källa är att de grundar sig på enhetliga definitioner och bygger på tillförlitliga uppgifter som regelbundet samlats in av nationella statistiska organ. Vid detta tillvägagångssätt måste hänsyn tas till följande: O O O O Många av de dataserier som har undersökts i denna översyn är relativt specialiserade och samlas inte in särskilt regelbundet (t. ex. prisnivådata där undersökningar endast görs med femårsintervaller). I sådana fall har det visat sig omöjligt att få uppgifter för perioden efter den senaste undersökningen (1993). Många av begreppen innefattar tal eller relativa indikatorer som kräver en kombination av två uppsättningar data som använts i analysen (som marginaler för priskostnad eller koncentrationsindex). I många fall finns inte alla relevanta data tillgängliga från Eurostat och specialiserade databaser har använts (t. ex. Visa, PIMS, Amdata). Mer komplexa data av detta slag släpar ofta efter mer lättåtkomliga indikatorer såsom handelsflöden. En stor del av analysen utgår från en klassificering av data i sektorsgrupper, som produktivitet och effektivitet till exempel, där jämförelser görs efter graden av känslighet för den inre marknaden. På denna analysnivå krävs data som är disaggregerade efter sektor, men sådana data finns tillgängliga först med viss försening. Dataproblem är särskilt märkbara när det gäller tjänstesektorerna. Detta återspeglar att man tidigare inte uppmärksammat tjänstesektorerna, i den felaktiga tron att de inte påverkades av internationaliseringen. Dessutom har många av de 43 traditionella begrepp som gäller kostnader, produktivitet och handel ingen kvantifierbar motsvarighet inom tjänstesektorn. Avsaknaden av tillgängliga data för tjänster har visat sig ge särskilda svårigheter i denna analys. Kvantifierade resultat som anges för enskilda tjänstesektorer har ofta hämtats från smdier som specialbeställts för dessa sektorer och inbegriper beräkningar som gjorts speciellt för denna rapport. 44 ISSN 1024-4506 KOM(96) 520 slutlig DOKUMENT SV 10 04 08 13 Katalognummer : CB-CO-96-558-SV-C ISBN 92-78-10846-4 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 14