title: Rapport om utvecklingen av relationerna med Turkiet efter tullunionens ikraftträdande

eurovoc_concepts:
EU relations
Türkiye
customs union
financial cooperation
free-trade agreement

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 30. 10. 1996 KOM(96)491 slutlig RAPPORT OM UTVECKLINGEN AV RELATIONERNA MED TURKIET EFTER TULLUNIONENS IKRAnTRAPANDE (framlagt av kommissionen) RAPPORT OM UTVECKLINGEN AV RELATIONERNA MED TURKIET EFTER TULLUNIONENS IKRAFTTRÄDANDE INLEDNING: Kommissionens åtaganden Denna rapport ingår i det åtagande kommissionen gjorde vid debatten i Europaparlamentet hösten 1995 om samtycke till tullunionen mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet. I åtagandet ingår "en årlig repport om genomförandet av tullunionen samt de ekonomiska och politiska aspekterna, inbegripet demokratiseringsprocessen och de mänskliga rättigheterna i Turkiet". L HUR TULLUNIONEN HAR FUNGERAT Efter det att Europaparlamentet röstat för tullunionen trädde denna i kraft den 31 december 1995 i enlighet med den tidsplan som fastställs i Tilläggsprotokollet till 1964 års avtal om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet. Efter ikraftträdandet har tullunionen i stort sett fungerat tillfredsställande och i enlighet med associeringsrådets beslut nr 1/95 och 2/95. Tullar och avgifter med motsvarande verkan har avskaffats liksom kvantitativa begränsningar (med undantag för en begränsning från Turkiets sida av exporten av råbomull till gemenskapen). Å andra sidan har avtalen om frivillig begränsning vad gäller textilier som tillämpats av de turkiska exportörerna för export till gemenskapen avskaffats. Inom industrisektorn finns numera varken kvantitativa begränsningar, import- eller exporttullar vad gäller handelsutbytet med Turkiet. Avtalet om upprättandet av en tullunion har för övrigt kompletterats med ett frihandelsavtal som undertecknades i juli 1996, vilket avser produkter som omfattas av EKSG-fördraget. Gemenskapen och Turkiet har gemensamt anmält dessa bägge texter (tullunion och EKSG) till Världshandelsorganisationen. I enlighet med åtaganden som gjorts av bägge parter pågår förhandlingar i syfte att införa medgivanden för jordbruksprodukter som är till ömsesidig nytta. Bägge parter har även vinnlagt sig om att säkerställa att tullunionen fungerar på bästa möjliga sätt. De institutionella arrangemangen som anges i avtalet (inrättandet av en gemensam kommitté för tullunionen, turkiska experters deltagande i vissa tekniska kommittéer) har genomförts. Tullunionkommittén har sammanträtt vid flera tillfällen och i stort sett funnit tillfredsställande lösningar på de problem som förekommit. Problemen beror vanligen på att man befinner sig i en övergångsperiod där Turkiet trots att det antagit den gemensamma tulltaxan ännu inte ingått handelsavtal liknande dem som EU ingått med ländenia i Östeuropa och i Medelhavsområdet och att det inte heller antagit gemenskapens preferensordning. Detta leder till situationer där importörer i EU har tillgång till leveranskällor med nolltull för en viss produkt under det att de turkiska importörerna måste erlägga tull enligt Gemensamma tulltaxan. Dessa problem bör försvinna allteftersom Turkiet antar hela gemenskapens politik vad gäller förmånsbehandling ur tullhänseende. Turkiet har fem år på sig att genomföra detta. Ett frihandelsavtal med Israel har undertecknats och ett med Ungern har paraferats och inom kort kommer även ett med Rumänien. Förhandlingar pågår om fler avtal med andra centraleuropeiska länder (Bulgarien, Polen, Slovakien och Tjeckien). Inledande kontakter med Litauen har ägt rum. Det skall även understrykas att Turkiet uppfyller sina åtaganden vad gäller genomförandet av en utrikeshandelspolitik på textilområdet som till sitt innehåll överenstämmer med den politik som tillämpas av EU. Vid associeringsrådets möte den 30 oktober 1995 angav Europeiska kommissionen att även om Turkiet antagit merparten av den lagstiftning som är nödvändig för att tullunionen skall fungera väl så kvarstod ett visst antal åtgärder för den turkiska regeringen eller parlamentet att anta. Detta gäller inrättandet av en myndighet med uppgift att tillse att konkurrenslagstiftningen följs samt att det turkiska parlamentet måste anta den nya tullkodexen som är anpassad till EU:s tullkodex. Dessa åtgärder borde ha antagits innan tullunionen trädde i kraft. Hittills har detta inte varit möjligt på grund av den politiska situationen i Turkiet. Även om dessa brister inte hindrar tullunionen från att fungera och för övrigt mer är till förfång för de turkiska aktörerna än för gemenskapsaktörerna så anser kommissionen ändå att denna situation är beklaglig. Vad gäller tullunionens ekonomiska konsekvenser har varken kommissionen eller de turkiska myndigheterna ännu inte tillgång till tillräckliga statistiska uppgifter om det ömsesidiga utbytet för att kunna göra detaljerade analyser. Emellertid visar de första ofullständiga upplysningarna (för några månader och några europeiska länder) generellt på en betydande ökning av den europeiska exporten till Turkiet i början av 1996 och en mindre ökning av exporten från Turkiet till medlemsstaterna i EU. Vissa europeiska länder såsom Danmark, Frankrike, Förenade kungariket och Italien har ökat sin export med mer än 50 % jämfört med samma perioder 1995. De turkiska myndigheterna uppskattar det turkiska handelsunderskottet till 10 miljarder dollar för första halvåret 1996, vilket är att jämföra med 13,2 miljarder dollar för hela 1996. Det är dock för tidigt att avgöra om detta enbart beror av tullunionen. Överhettningen av den turkiska ekonomin i början av 1996 förklarar säkert till stor del ökningen av den turkiska importeii, vilket för övrigt var fallet vid en liknande konjunkturcykel 1993. På samma sätt är det för närvarande svårt att hänföra ökningen av den turkiska exporten till det faktum att gemenskapens textilpolitik inte längre tillämpas på Turkiet. IL ANDRA ASPEKTER AV GENOMFÖRANDET AV AVTALET AV MARS 1995 Avtalet av den 6 mars 1995 med Turkiet innehöll inte bara handelsaspekter (tullunion, EKSG, jordbruk) utan även en del rörande ekonomiskt samarbete, intensifiering av den politiska dialogen och allmänt sett även utveckling av samarbetet inom ett stort antal områden. Situationen för de olika delarna i avtalet är följande: * Ekonomiskt samarbete Unionens åtaganden gentemot Turkiet avser ett särskilt anslag på 375 miljoner ecu i budgetstöd vad gäller tullunionen och lån från Europeiska investeringsbanken på maximalt 750 miljoner ecu ur bankens egna medel. Gemenskapen åtar sig dessutom att tillämpa samma samarbetspolitik på Turkiet som den tillämpar på Medelhavsländerna (vars storlek och övergripande riktlinjer fastställdes av Europeiska rådet vid dess möte i Cannes) både vad gäller budgetdelen (anslag till MED A) samt den del som avser lån från Europeiska investeringsbanken. Vad gäller det särskilda anslaget på 375 miljoner i budgetstöd för tullunionen så har utkastet till budgetförordning ännu inte antagits av rådet. I slutet av 1995 nåddes en politisk överenskommelse i rådet om texten till en förordning som parlamentet godkänt med några ändringar samtidigt som det godkände tullunionen. Till följd av händelserna i Imia i januari 1996 har rådet inte kunnat uppnå den enhällighet som är krävs för ett formellt antagande av texten. Av samma skäl har Europeiska investeringsbanken inte kunnat genomföra rådets anmodan i slutet av 1995 att bevilja Turkiet lån på upp till 750 miljoner ecu. i deltagande gäller Turkiets samarbetspolitiken med Vad Medelhavsländerna anges Turkiet som mottagarland i budgetförordningen MED A som antogs av rådet i juli. Ett vägledande program om det ekonomiska bistånd Turkiet skall erhålla enligt detta anslag har överenskommits mellan kommissionen och Turkiet och framlagts för medlemsstaterna i enlighet med förordningen. Kommissionen har utrett flera samarbetsprojekt i enlighet med denna förordning och beslut om flera av dessa kan fattas före utgången av 1996 i enlighet med de förfaranden som anges i MEDA-förordningen. Dessa projekt syftar till att underlätta genomförandet av tullunionen och att hjälpa sektorn små och medelstora företag att möta konkurrensen från Europa. I detta sammanhang planerar man även att utveckla Jean Monnet-programmet som skall dela ut stipendier till turkiska studenter som önskar komplettera sina studier vid europeiska universitet. Dessutom undersöks för närvarande flera samarbetsprojekt med social inriktning och detta även i samarbete med turkiska icke-statliga organisationer. Det bör erinras om att kommissionen även åtagit sig att på vissa villkor ge Turkiet makroekonomiskt (särskilt betalningsbalansproblem, förekomsten av ett program med Internationella valutafonden) ännu inte uppfyllts. bistånd. Dessa villkor * Politisk dialog Sedan tullunionen genomförts har kontakterna mellan EU och Turkiet utvecklats på olika nivåer. Premiärministrarna har inbjudits till Europeiska rådets möten (Ciller till Madrid, Yilmaz till Florens). Premiärminister Yilmaz besökte ordföranden för Europeiska kommissionen i juni 1996. Den gemensamma parlamentariska kommittén sammanträdde i Ankara i juni 1996. Två möten mellan politiska direktörer på trojkanivå har även ägt i Europa- Medelhavsprocessen i Barcelona bör även understrykas, vilket gav upphov till många multilaterala möten både på ministernivå och på tj änstemannanivå. rum. Den betydande som Turkiet spelat roll i Egeiska havet har det varit omöjligt för Efter händelserna Associeringsrådet EG-Turkiet att sammanträda och inte heller har det varit möjligt att anordna de möten på ministernivå mellan europeiska och turkiska ledare för olika sektorer som har samband med hur väl tullunionen fungerar (handel, inre marknad, transporter etc. ) som anges i Associeringsrådets resolutioner från 1995. * Samarbetets utveckling På grund av att disponibla medel saknas (MEDA-förordningen antogs först i juli) har resolution 1/95 om utvecklingssamarbete i stort sett inte tillämpats. Emellertid är det att notera att kommissionen till rådet och Europaparlamentet har lämnat ett förslag som syftar till att låta Turkiet delta i ungdomsutbytesprogram och program för kulturell utveckling (Leonardo, Socrates och Ungdom för Europa). Dessa förslag ligger för närvarande på Europaparlamentets bord. ffl. TURKIETS EKONOMISKA SITUATION De positiva faktorerna vad gäller den ekonomiska situationen rör tillväxten som efter konjunkturnedgången 1994 ökat med mer än 75 % 1995 på helårsbasis och med 8 Vo under första kvartalet 1996. Den inhemska efterfrågan och exporten, särskilt till länderna i Central- och Östeuropa och länderna i den forna Sovjetunionen har varit mycket dynamisk och bidragit till ökningen av BNP under perioden. En annan positiv faktor utgörs av de inkomster som turkar som arbetar utomlands sänder hem (3 miljarder dollar) och de ökade turistinkomsterna. Valutareserven har fyllts till en hög nivå ( mer än 15 miljarder dollar). Det huvudsakliga bekymret inom detta område rör de makroekonomiska stabiliteten och särskilt det ökande budgetunderskottet och de stigande realräntorna. Prognoserna rörande underskottet i bytesbalansen är även de mer pessimistiska på grund av att handelsbalansunderskottet uppgick till 10 miljarder dollar första halvåret 1996. Den mest oroande aspekten är budgetunderskottet som var under kontroll tack vare stand-by avtalet med Internationella valutafonden (6,6 % 1995) men som började försämras igen innan valet i december 1994. Sedan det senaste valet har Turkiet inte haft några klara riktlinjer vad gäller den makroekonomiska politiken. Det är uppenbart att det mål på ett underskott på 7,7 % som angavs av den första koalitionsregeringen inte går att uppfylla. Detta hade krävt drastiska åtgärder vad gäller skatter, social trygghet och privatisering, och några sådana åtgärder har heller ännu inte genomförts. De första beslut som fattades av koalitionen Erbakan/Ciller (att öka löner och pensioner för tjänstemän med 50 % och minimilönen med 101 % samt olika åtgärder till förmån för jordbrukarna) har oavsett hur politiskt och socialt opportuna de än är endast till effekt att automatiskt väsentligt öka underskottet, även om man beaktar de åtgärder som regeringen meddelade i juli och september. Dessa åtgärder är inte utformade för att kontrollera de offentliga utgifterna, vilket gör förvaltningen av det inhemska skulderna desto svårare och ränteutbetalningarna kan komma att uppgå till 10 % av BNI i slutet av 1996. Nyligen genomförde en delegation från Internationella valutafonden ett nytt besök i Turkiet. Den försämrade makroekonomiska situationen innebär risker på lång sikt för hur väl tullunionen kan fungera, särskilt vad gäller den nytta som den turkiska ekonomin har rätt att förvänta sig av tullunionen. Tack vare tullunionen har Turkiet möjlighet att påskynda moderniseringen av sin industri och förvärva en specialiseringsgrad som ger ett högre förädlingsvärde i den internationella arbetsfördelningen. En sådan utveckling förutsätter att Turkiet förutom att göra bruk av sina egna mänskliga och finansiella resurser även kan importera teknik och kunnande, särskilt i form av utländska investeringar i landet. De utländska investeringarna i Turkiet har ökat starkt i Turkiet under 1995 på grund av tullunionen. Det förefaller om dessa investeringar därefter avtagit. IV. POLmSK SITUATION 1. Inrikespolitisk situation Vad gäller det senaste valet som ägde rum några dagar efter det att Europaparlamentet godkänt tullunionen skedde både valkampanjen och rösningsförfarandet under ordnade former. Valdeltagandet var stort (85 %). Det islamiska partiet REFAH befäste sin framgång från kommunalvalen 1993 genom att öka med 3 procentenheter till 21,5 % och fick bland de flesta rösterna. DYP som leds av Ciller och ANAP som leds av Yilmaz fick ungefär 20 % vardera av rösterna. Vänsterpartierna fick alla färre röster än de förväntat sig och det pro- kurdiska partiet Hadep som fick 3 % av rösterna var långt under den tröskel som krävs för att få komma med i parlamentet. I mars 1996 ingick DYP och ANAP en koalition som fick stöd utifrån av socialistpartiet som leds av Ecevit. Även om denna koalition hade tillräckligt stöd i parlamentet så föll den på rivaliteten mellan partiernas bägge ledare. Efter en månads regeringskris kom en ny koalition till makten i juni 1996 och denna koalition utgjordes av Erbakans REFAH-parti och DYP och med Erbakan som premiärminister och Ciller som vice premiärminister och utrikesminister. I sin regeringsförklaring förpliktade sig de bägge partierna att fullfölja de huvudsakliga riktlinjerna för Turkiets utrikespolitik (medlemsskap i NATO och banden till EU, särskilt tullunionen). De förpliktade sig även att fullfölja demokratiseringsprocessen och förbättra situationen vad gäller de mänskliga rättigheterna. Ett upphävande av undantagstillståndet i landets sydöstra del planeras även. En av de mest oroväckande aspekterna av den politiska situationen i Turkiet som redan berörts i samband med den ekonomiska situationen är avsaknaden av lagförslag från regeringen och att lagstiftningsarbetet mer eller mindre upphört i parlamentet. Under DYP-ANAP:s koalitionstid antogs mycket få lagar och sedan den nya koalitionen REFAH-DYP tillträde har praktiskt taget inga lagar antagits. Detta har särskilt inverkat på den demokratiseringsprocess som inleddes under 1995. 2. Situationen i Egeiska havet Alltsedan händelserna i början av 1996 vad gäller Imiaöarna i Egeiska havet är läget mycket spänt i regionen. Även om regeringarna i de bägge länderna försökt kontrollera situationen för att förhindra ännu allvarligare incidenter utgör situationen fortfarande allvarligt problem i relationerna mellan Grekland och Turkiet samt mellan Turkiet och EU. Under Europeiska unionens italienska ordförandeskap under första halvåret 1996 gjordes ansträngningar för att få de bägge sidorna att närma sig varandra i syfte att skapa förutsättningar för ett fruktbart sammanträde i associeringsrådet Turkiet- EU. Dessa ansträngningar fortsatte under det irländska ordförandeskapet. Vid rådets möte för allmänna frågor den 15 juli antogs en principdeklaration i vilken det erinrades om att relationerna mellan EU och Turkiet bör "grunda sig på upprätthållandet av internationella avtal, relevant internationell praxis och medlemsstaternas och Turkiets suveränitet och territoriella integritet". Rådet uppmanade även till att "undvika alla handlingar som skulle kunna öka spänningarna, särskilt hot om eller användandet av våld". Rådet underströk att "konflikter rörande territoriella anspråk såsom i fallet Imiaöarna bör hänskjutas till Internationella domstolen". internationell rätt och Turkiet har hittills inte yttrat sig om de principer som anges i denna deklaration. 3. Cypern Det politiska klimatet i Turkiet sedan 1996 och spänningarna i Egeiska havet har tyvärr lett till att inga framsteg kunnat göras i en dialog mellan EU och Turkiet för att finna en övergripande lösning på Cypernfrågan. Det skall emellertid poängteras att Turkiet godtagit att samarbeta med företrädarna (Di Roberto och Heaslip) för de bägge ordförandeskapen vad gäller Cypernfrågan. Våldsamheterna i augusti 1996 på Cypern har kraftigt ökat motsättningarna på ön och har helt klart till syfte att försöka övertyga världsopinionen om att det skulle äventyra säkerheten för befolkningen på ön om grekcyprioter och turkcyprioter tvingades samexistera i en federal stat. Kommissionen, liksom ordförandeskapet, har kraftigt fördömt dessa incidenter. Kommissionen anser att dessa incidenter varken hotar strävandena efter en övergripande lösning i enlighet med Förenta nationernas resolutioner eller unionens politika beslut att inleda förhandlingar om anslutning sex månader efter regeringskonferensens avslutande. Den ansluter sig till ordförandeskapets uppmaning till de bägge parterna att omedelbart undvika nya konfrontationer och att samarbeta fullt ut med FN:s fredsbevarande styrka på Cypern för att minska motsättningarna. V. SITUATIONEN VAD GÄLLER DE MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA Mot bakgrund av en oroväckande allmän situation vad gäller mänskliga rättigheter underströk kommissionen i sin rapport till parlamentet 1995 att reformerna under 1995 var viktiga eftersom de leder Turkiet i rätt riktning. Turkiet har faktiskt genomfört en institutionell reform, den första som genomförts av en civil regering på mycket länge, vilken har till syfte att utvidga det politiska utrymmet och säkra bättre villkor för det politiska livet. Även om artikel 8 i lagen om bekämpning av terrorism kvarstår har denna setts över i en mer liberal anda och med detta utökas yttrandefriheten. Under månaderna efter ändringen frisläpptes 142 personer som dömts enligt denna artikel. Därefter har många fall tagits upp till ny prövning vilket lett till 269 frisläppanden, 1 408 strafflindringar och till att 4 fängelsestraff omvandlats till böter. Verkningar av 1995 års reformer På grund av den allmänna politiska situationen har demokratiseringsprocessen inte fortsatt under 1996. Inga lagar har antagits i Turkiet för att genomföra de institutionella reformerna. Även om artikel 8 ändrats används den fortfarande för att åtala oliktänkande, bland dessa författaren Yasar Kemål (som även åtalats enligt artikel 312 i straffbalken), förläggaren Ozan Såpan och den före detta parlamentsledamoten för DEP Sakik. Dessutom kan omprövningen av vissa rättegångar enligt den nya artikel 8 leda till att vissa som frigivits, som till exempel Mehdi Zana, åter fängslas. Allt färre åtalas enligt artikel 8 och påföljderna mindre stränga. Icke desto mindre måste dessa åtal anses vara åtal som sker på grund av en persons åsikter. Dessutom är det att märka att samma typ av åtal sker på grundval av andra artiklar i brottsbalken (särskilt artiklarna 168 och 312) vilket leder till ett ifrågasättande av den nya inriktning som anges av den ändrade artikel 8. Brott mot de mänskliga rättigheterna Den politiska situationen i Turkiet har även medfört att åtgärder mot tortyr, misshandel, försvinnande och avrättningar utom den vanliga rättegångsordningen inte kunnat fullföljas med nödvändig kraft. Vid en offentlig debatt i det turkiska parlamentet den 28 februari 1996 medgav justitieministern i den förra regeringen (Firuz Cilingiroglu) att tortyr var vanligt förekommande särskilt vad gäller häktade personer eftersom de inte har tillräckligt rättsligt skydd. Allt fler åtalas för denna typ av gärningar. Ministern uppgav att 252 personer åtalats 1993 och 224 1994. inrättades Höga rådet för mänskliga rättigheter som i september 1993 rekommenderade i slutet av 1994 vissa reformer för att avskaffa vissa förfaranden, särskilt en minskning av häktningstiden till högst fyra dagar (som var femton dagar avseende lagen om bekämpning av terrorism och trettio dagar avseende undantagstillstånd) samt möjligheten till advokathjälp för alla häktade. Dessa bestämmelser har ännu inte genomförts även om vissa politiskt ansvariga påstått detta i offentliga anföranden. I de mest upprörande fallen som offentliga opinionen reagerat inför har regeringen åtalat de ansvariga, även på hög nivå. Dessa fall avser särskilt mordet på journalisten Metin Goktepe när satt häktad på en polisstation i Istanbul och vars kropp återfanns några hundra meter från platsen, samt det bevisade fallet av tortyr av ungdomar i Manisa (vilka anhållits på grund av sitt förmodade medlemsskap i det revolutionära vänsterpartiet DHKP/C och deltagande i vissa av detta partis aktioner). Efter mordet på Goktepe avstängdes 14 polistjänstemän, säkerhetschefen och 3 kommissarier och 49 polistjänstemän åtalades. Även Manisa-affaren ledde till att 10 polistjänstemän fördes inför domstol. Rättegången mot dessa skall återupptas den 6 november 1996. Dom i dessa mål har ännu inte avkunnats. Förenta nationernas kommission för mänskliga rättigheter diskuterade de mänskliga rättigheterna i Turkiet vid sitt femtioandra möte. I sitt anförande nämnde EU:s ordförandeland tortyr, situationen i sydöstra Turkiet, avrättningar utom den vanliga rättegångsordningen och försvinnanden. Situationen i fängelserna Hungerstrejker i Istanbuls fängelser har på nytt riktat uppmärksamheten mot förhållandena i de turkiska fängelserna. Det var inget spontant fånguppror utan en noga planlagd aktion kraftfullt ledd av militanta revolutionärer som den turkiska regeringen ställdes inför. En lösning nåddes efter mer än 60 dagars hungerstrejk som kostade 12 fångar livet. Det medlingsarbete som genomfördes av företrädare för det civila samhället och icke-statliga organisationer ledde till att problemet kunde lösas på ett humant sätt även om det är att beklaga att det inte kunde lösas innan mänskliga liv gick till spillo. Kommissionen ingrep genom att ledamoten van den Broek i ett brev till Ciller begärde en humanitär lösning. Kommissionen noterar ^. ven att Turkiet har godtagit att Europarådets kommitté för förhindrande av tortyr undersöker situationen i Turkiets fängelser. Den kommer att följa utvecklingen inom detta område. Undantagstillståndet i de sydöstra provinserna I regeringsförklaringen som framlades för det turkiska parlamentet den 3 juli 1996 angavs att undantagstillståndet skulle hävas och att systemet med vaktstyrkor i byarna skulle omprövas. Detta åtagande har ännu inte genomförts. Påtryckningar på de icke-statliga organisationerna Många turkiska icke-statliga organisationer som misstänks för att stödja den kurdiska saken har utsatt för olika slags påtryckningar, särskilt Föreningen för mänskliga rättigheter, Stiftelsen för mänskliga rättigheter och Turkiska läkarförbundet. Detta har lett till att ordföranden för Föreningen för mänskliga rättigheter (Akin Birdal) nyligen arresterades och sedan frisläpptes och till att de ansvariga för rehabiliteringscentret för tortyroffer i Adana åtalats samt att ordföranden för Turkiska läkarförbundets avdelning i Diyarbakir arresterats och dömts. Rättegången mot medlemmar i Hadep-partiet Kommissionen kommer noga att följa den rättegång som kommer att inledas inom kort i Domstolen för brott mot statens säkerhet i Ankara mot 41 personer, huvudsakligen ansvariga inom det prokurdiska partiet Hadep. Två av de åtalade riskerar dödsstraff enligt artikel 128 i brottsbalken. Rättegången inleddes den 25 september i närvaro av många internationella observatörer. Förhandlingarna har ajournerats till den 23 oktober 1996. Kommissionen kommer noga att följa denna rättegång. Program som finansieras av Europeiska kommissionen turkiska Inom ramen för ett årligt anslag på 500 000 ecu och enligt en särskild budgetpost för Turkiet stödjer kommissionen sedan flera år icke-statliga organisationer och yrkesorganisationer som främjar de mänskliga rättigheterna. Föreningen för mänskliga rättigheter har för 1995 fått bidrag till ett projekt som syftar till att medvetandegöra lärare om de mänskliga rättigheterna. Kommissionen ger även bidrag till Stiftelsen för mänskliga rättigheter som regelbundet framställer och sprider material om situationen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet. Många andra föreningar för jurister (Contemporary Jurist Association, Foundation for Legal Studies, Imar Bar association), läkare (Turkish Medical Association) och även en Förening för kvinnors rättigheter (Women's Solidarity Foundation) har fått bidrag till olika projekt som syftar till att främja de mänskliga rättigheterna. Det är att märka att kommissionens stöd till Föreningen för mänskliga rättigheter har lett till framställningar till kommissionen från den turkiska regeringens sida. Kommissionen fortsätter emellertid sitt samarbete med föreningen. Som regel stödjer kommissionen icke-statliga organisationer endast på grundval av om den bedömer att de föreslagna projekten är av intresse. Slutsatser 1. 2. 3. Efter de senaste valen i Turkiet har inga framsteg gjorts i lagstiftningsarbetet vad gäller förstärkningen av demokratin och de mänskliga rättigheterna på samma sätt inom många andra områden. som den förklarar bristen på lagstiftning Säkerhetstjänstens överträdelser av dessa rättigheter kritiseras allmer i Turkiet, vilket framgår av debatten i pressen och i det turkiska parlamentet. Kommissionen är övertygad om att kraftfulla och snabba åtgärder från den turkiska regeringens och det turkiska parlamentets sida för att förstärka individens frihet och iakttagandet av de grundläggande rättigheterna är av grundläggande betydelse för att uppfylla inhemska och internationella önskemål och påtagligt visa på Turkiets vilja att närma sig Europeiska unionen. Europeiska unionen kommer att beakta sådana närmanden i sina relationer med Turkiet. De turkiska myndigheterna påpekar att landet befinner sig i ett särskilt ansträngt läge i sin politiska historia. En terroristorganisation, PKK, med kriminell anknytning (knarksmuggling, penningtvätt, utpressning etc. ) har krävt många offer och utmanat landets territoriella okränkbarhet. Åtgärder mot PKK har vidtagits i flera av EU:s medlemsstater (gemensamma polisaktioner i Belgien, Nederländerna, Förenade kungariket, Tyskland och förbud av PKK i Tyskland och Frankrike etc). Kommissionen är medveten om situationen men är ändå övertygad om att bekämpandet avterrorism måste ske med iakttagande av de grundläggande principerna om demokrati och mänskliga rättigheter. Åtgärder mot terrorism får dock inte hindra att rättigheterna, särskilt de kulturella, för turkiska medborgare med kurdiskt ursprung iakttas, dock utan att detta inverkar på Turkiets enhet och okränkbarhet. Under 1996 trädde tullunionen i kraft och fungerade väl. Detta år präglas även av återverkningarna av de turkiska parlamentsvalen 1995 och spänningarna i Egeiska havet och på Cypern. Kommissionen understryker vikten av att den politik som inleddes den 6 mars 1995 fullföljs vad gäller relationerna med Turkiet och Cyperns anslutning. Turkiet förblir en viktig partner och tullunionen har förstärkt det ömsesidiga beroendet mellan Turkiet och EU. Turkiet förblir även en viktig politisk och strategisk partner i en region som är mycket sårbar, vilket framgår av den senaste tidens händelser. För att uppnå målet att varaktigt minska spänningarna i Egeiska havet i enlighet med internationell rätt och att nå en rättvis och hållbar lösning i Cypernfrågan måste Europeiska unionen trots de nuvarande svårigheterna bemöda sig om att hålla alla vägar öppna för dialog och samarbete med Turkiet. 10 ISSN 1024-4506 KOM(96) 491 slutlig DOKUMENT sv 11 02 Katalognummer : CB-CO-96-509-SV-C ISBN 92-78-10130-3 Byrån för Europeisk* gemenskapernas officiellt publikationer L-2985 Luxemburg //


title: REGLAMENTO (CE) N° 2077/96 DE LA COMISIÓN de 30 de octubre de 1996 por el que se fijan los precios representativos y los importes de los derechos adicionales por importación de melaza en el sector del azúcar

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: Proposta de DECISÃO DO CONSELHO relativa à conclusão de um protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra

eurovoc_concepts:
Andorra
EU law
agreement (EU)
protocol to an agreement
veterinary legislation

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 30. 10. 1996 COM(96) 537 final 96/0262 (ACC) Proposta de DECISÀO DO CONSELHO relativa à conclusão de um protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra (apresentada pela Comissão) EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS 1. 2. 3. O Conselho autorizou a Comissão a encetar negociações com o Principado de Andorra com vista à conclusão de um Protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo entre a CEE e Andorra, assinado no Luxemburgo, em 28 de Junho de 1990. Com base nas directrizes de negociação aprovadas pelo Conselho, em 18 de Junho de 1996 foi rubricado um projecto de Protocolo. O referido protocolo veterinário tem por objectivo assegurar que as trocas correntes tradicionais de animais vivos e de produtos de origem animal entre Andorra e a Comunidade sejam efectuadas em conformidade com as regras comunitárias no domínio veterinário. PROPOSTA DE DECISÃO DO CONSELHO relativa à conclusão de um protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 113_, Tendo em conta a proposta da Comissão, Fendo em conta o parecer do Parlamento Europeu, Considerando que é conveniente aprovar o protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra, assinado em. DECIDE: Artigo 1_ É aprovado, em nome da Comunidade, o protocolo sobre as questões veterinárias adicional ao Acordo sob a forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra. O texto do protocolo figura em anexo à presente decisão. Artigo 2 O presidente do Conselho procederá à notificação prevista no artigo 4_ do Protocolo. A presente decisão é publicada no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. A presente decisão produz efeitos a contar do primeiro dia do mês seguinte ao da sua publicação. Artigo 3_ Feito em Bruxelas Pelo Conselho O Presidente 3 PROTOCOLO SOBRE AS QUESTÕES VETERINÁRIAS ADICIONAL AO ACORDO SOB FORMA DE TROCA DE CARTAS ENTRE A COMUNIDADE ECONÓMICA EUROPEIA E O PRINCIPADO DE ANDORRA O PRINCIPADO DE ANDORRA E A COMUNIDADE EUROPEIA Tendo em conta o Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra assinado no Luxemburgo em 28 de Junho de 1990; Desejosos de permitir a manutenção dos fluxos tradicionais de trocas comerciais de animais vivos e de produtos de origem animal entre Andorra e a Comundadc Europeia; Considerando que, para o efeito, é conveniente prever que essas trocas se efectuem em conformidade com as regras comunitárias no domínio veterinário; Considerando que, para o efeito, é conveniente completar o Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra; ACORDARAM NO SEGUINTE: </ ARTIGO Io O Principado de Andorra compromete-se a aplicar a regulamentação comunitária em matéria veterinária, nomeadamente nos domínios seguintes: l- II. Medidas de combate/notificação de doenças Sanidade animal: comércio e colocação no mercado (com excepção de países terceiros); IH- Medidas de protecção em matéria de sanidade animal, para os produtos de origem animal (com excepção de países terceiros); IV. Medidas de protecção da saúde pública: regras de colocação no mercado (com excepção dos países terceiros); V. Hormonas, resíduos, BST (somatotrofina bovina), zoonoses, resíduos de origem animal, alimentos medicamentosos; VI. Importações provenientes de países terceiros; VII. Controlo, identificação dos animais, assistência mútua; VIII. Zootecnia (incluindo as disposições relativas a países terceiros); IX. X. Protecção animal; Matérias institucionais (essencialmente no que respeita aos procedimentos relativos à transposição permanente das disposições comunitárias em matéria veterinária para a legislação de Andorra). ARTIGO 2o A lista das disposições comunitárias em matéria veterinária a aplicar por Andorra é definida pelo Comité Misto previsto no artigo 17° do Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e o Principado de Andorra. É criado um subgrupo veterinário, no âmbito do Comité Misto, que examinará periodicamente a evolução da legislação comunitária aplicável a Andorra. Se necessário, o subgrupo formula recomendações dirigidas ao Comité Misto, tendo em vista a adaptação e a actualização das referidas disposições. ARTIGO 3o O presente protocolo faz parte integrante do Acordo. ^ ARTIGO 4o O presente protocolo é aprovado pelas Partes Contratantes de acordo com os seus respectivos procedimentos. O presente protocolo entra em vigor no primeiro dia do segundo mês seguinte à notificação do cumprimento dos respectivos procedimentos pelas Partes Contratantes. ARTIGO 5o O presente protocolo é redigido em duplo exemplar, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa, sueca e catalã, fazendo igualmente fé todos os textos. 6 ISSN0257-95M COM(96) 537 final DOCUMENTOS PT 03 11 N. ° de catálogo : CB-C0-96-545-PT-C ISBN 92-78-10701-8 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Europeias L-2985 Luxemburgo Y