formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 16. 10. 1996 KOM(96) 499 endelig udg. 96/0249 (CNS) 96/0250 (CNS) Meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Monetære Institut Afledt ret vedrørende indførelse af euroen og visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om indførelse af euroen (forelagt af Kommissionen) Afledt ret vedrørende indførelse af euroen og visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (Meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Monetære Institut) Det Europæiske Råd tastlagde i december 1995 i Madrid et scenario for indførelsen af den fælles valuta og bestemte, at det tekniske forarbejde til en rådsforordning, som skal udstikke den retlige ramme for anvendelsen af euroen, skulle være afsluttet senest ved udgangen af 1996. Det er på denne baggrund, at Kommissionen hermed fremlægger to forslag til Rådets forordninger. Vedlagte forslag til forordninger er udarbejdet i overens stemmelse med principperne for denne retlige ramme, jf. punkt 9 i referencescenariet. Den retlige ramme er blevet defineret efter intensive drøftelser med repræsentanter for den private sektor, og Det Europæiske Monetære Institut har ligeledes bidraget med værdifuld støtte. De drøftelser, som Kommissionens tjenestegrene har afholdt, har alle vist, at de konkrete forberedelser til overgangen til den fælles valuta inden for såvel den private som den offentlige sektor fordrer, at den retlige ramme for euroen ligger fast i god tid inden starten på tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union. For nogle bestemmelsers vedkommende - navnlig bestemmelserne om kontinuitet i kontraktforhold og om afrunding - kan den retlige sikkerhed, der er nødvendig for forberedelserne, kun tilvejebringes, hvis de pågældende bestemmelser vedtages og træder i kraft længe før indledningen af tredje fase. Artikel 109 L, stk. 4, sidste punktum, der bestemmer, al der også kan vedtages "andre foranstaltninger, som er nødvendige for en hurtig indførelse af. som fælles valuta", vil først kunne benyttes som retsgrundlag i begyndelsen af 1998, når det i henhold til artikel 109 J, stk. 4, er blevet afgjort, hvilke medlemsstater der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af en fælles valuta. I overensstemmelse med den aftale, der blev indgået på det uformelle ØKOFIN-møde foreslår Kommissionen derfor, at de bestemmelser, for hvilke der er et hastende behov for retlig sikkerhed, baseres på traktatens artikel 235, mens de øvrige bestemmelser i den retlige ramme vedtages på grundlag af traktatens artikel 109 L, stk. 4. i september 1996, i Dublin Kommissionen foreslår, at der anmodes om politisk godkendelse af de to forslag til forordninger på Det Europæiske Råds samling i Dublin i december 1996. Denne meddelelse er ledsaget af følgende to forslag til forordninger: • Rådets forordning om indførelse af euroen (traktatens artikel 109 L, stk. 4). Formålet er at fastsætte nogle pengelovgivningsbestemmelser for medlemsstater uden dispensation. Forordningen vil træde i kraft den I. januar 1999. Den fastsætter, at de nationale valutaer erstattes af euroen. I en overgangsperiode, der senest slutter den 31. 12. 2001, defineres de deltagende medlemsstaters nationale valutaer som underopdelinger af euroen. I denne periode er euroenheden og de nationale valutaenheder juridisk ligestillet. Forslaget til forordning indeholder regler for anvendelse af de nationale valutaenheder og af euroen som selvstændig enhed. Det indeholder også regler om sedler og mønter denomineret i euro, som sættes i omløb senest den 31. 12. 2001. Ifølge traktatens artikel 109 L, stk. 4, skal Den Europæiske Centralbank høres, men denne høring kan ifølge traktatens artikel 109 F, stk. 8, erstattes af en liøring af Det Europæiske Monetære Institut. Der er ikke formelt krav om en høring af Europa- Parlamentet, men den vil i høj grad være ønskværdig. • Rådets forordning om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (traktatens artikel 235). Formålet med denne forordning er at fastsætte de bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen, som der er et hastende behov for af hensyn til den retlige sikkerhed. I dette forslag til forordning bekræftes det, at indførelsen af euroen ikke vil instrumenter. Desuden i kontraktforhold eller andre retlige påvirke kontinuiteten bekræftes det, at pr. 1. 1. 1999 bliver en ecu i form af en kurv af valutaer til en euro. Endelig indeholder forslaget til forordning bestemmelser om den grad af nøjagtighed, hvormed omregningskurserne vil blive fastsat den 1. januar 1999, og det indeholder regler for afrunding ved omregninger mellem euroen og de nationale valutaenheder. Europa-Parlamentet vil blive hørt i overensstemmelse med traktatens artikel 235. Det Europæiske Monetære Institut vil blive hørt i overensstemmelse med traktatens artikel 109 F, stk. 6. BEGRUNDELSE 1. INDLEDNING - GENERELLE BETRAGTNINGER Hovedformålene med forslagene Nu hvor ØMU-forberedelserne er nået til de praktiske spørgsmål, stiller de økonomiske beslutningstagere i stigende grad krav om, at der tilvejebringes komplet retlig sikkerhed med hensyn til euroens brug i god tid inden indledningen af ØMU's tredje fase. På sit møde i december 1995 i Madrid anerkendte Det Europæiske Råd dette behov for retlig sikkerhed og fastlagde et referencescenario for overgangen til den fælles valuta. Desuden bestemte det, at en rådsforordning, hvortil det tekniske forarbejde skal være afsluttet senest ved udgangen af 1996, vil træde i kraft den 1. januar 1999 og udstikke den retlige ramme for anvendelsen af euroen. Det Europæiske Råd bekræftede også princippet om kontinuitet i kontraktforhold, og at udskiftningen af henvisninger til ecu kurven med henvisninger til euroen vil foregå til en 1 til I-kurs. Kommissionen imødekommer behovet for retlig sikkerhed ved at foreslå bestemmelser, der kan danne den retlige ramme for anvendelsen af euroen. De pågældende bestemmelser er indeholdt i to særskilte forslag til forordninger af følgende årsag: Artikel 109 L, stk. 4, sidste punktum, bestemmer, at der også kan vedtages "andre foranstaltninger, som er nødvendige for en hurtig indførelse af. som fælles valuta". Denne artikel vil imidlertid først kunne benyttes som retsgrundlag i begyndelsen af 1998, når det i henhold til artikel 109 J, stk. 4, er blevet afgjort, hvilke medlemsstater der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af en fælles valuta. Derfor er de bestemmelser, for hvilke der er et hastende behov for retlig sikkerhed, og som derfor må vedtages i den nærmeste fremtid, baseret på traktatens artikel 235. De øvrige bestemmelser, som definerer de deltagende medlemsstaters pengelovgivning, er baseret til disse på forslag bestemmelser nu åbner Kommissionen mulighed for en politisk aftale om bestemmelserne, således at deres formelle vedtagelse i 1998 vil være en ren formalitet. traktatens artikel 109 L, stk. 4. Ved allerede at fremsætte Formålene med forslaget til Rådets forordning om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen er følgende: - at bekræfte, at henvisninger til ecu i kontrakter og andre retlige instrumenter pr. 1. januar 1999 erstattes af henvisninger til euroen i et l til l-forhold - at bekræfte videreførelsen af kontrakter, der er denomineret i nationale valutaer eller ecu, og som rækker længere end 1. januar 1999 - at bestemme den grad af nøjagtighed, hvormed omregningskurserne vil blive uigenkaldeligt fastsat den 1. januar 1999 at fastsætte nogle afrundingsregler. Med dette forslag til forordning indføres navnet "euro" desuden i EF-lovgivningen. I henvisningerne refereres der til Det Europæiske Råds beslutning vedrørende dette navn. Der kan især peges på følgende konsekvenser af forslaget til forordning: - markederne får bekræftet og forsikres om, at kontrakter ikke vil blive påvirket af euroens indførelse - de rettigheder og forpligtelser, der følger af kontrakter denomineret i kurv-ecuen, slås fast det tekniske forberedelsesarbejde forbundet med overgangen til euroen, navnlig på det informationsteknologiske område, gøres lettere. Forslaget til forordning om indførelse af euroen tjener følgende hovedformål: - at bestemme tidsplanen for tilendebringelse af overgangen til euroen - at erstatte de nationale valutaer med euroen fra den l. januar 1999 - at fastsætte en juridisk bindende ligestilling mellem euroen og de nationale valutaenheder i den periode, hvor der endnu ikke er sat euro-sedler og euro-mønter i omløb - at sikre, at private økonomiske beslutningstagere frit vil kunne anvende euroen i denne overgangsperiode, men at de samtidig ikke skal være forpligtet til at gøre det at fastsætte regler for indførelsen og beskyttelsen af pengesedler og mønter. Dette forslag til forordning giver også de økonomiske beslutningstagere større sikkerhed for følgende: - tidsplanen for tilendebringelse af overgangen - mulighederne for anvendelse af euroen i overgangsperioden som både en selvstændig enhed og i form af nationale valutaenheder - udskiftningen af nationale sedler og mønter med sedler og mønter denomineret i euro ved udgangen af overgangsperioden. 2. BEMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE I RÅDETS FORORDNING \F[. \ OM VISSE BESTEMMELSER VEDRØRENDE INDFØRELSEN AF EUROEN Artikel 1 Denne artikel indeholder definitioner af forskellige udtryk, der anvendes i dette forslag til forordning. Udtrykket "retslige instrumenter" dækker alle instrumenter, som er af retlig relevans, og hvori der henvises til valutaer, valutaenheder eller beløb i valutaenheder. Det omfatter også udtrykkeligt betalingsinstrumenter, som ikke er pengesedler og mønter, herunder checks. Udtrykket "nationale valutaenheder" definerer de valutaenheder i medlemsstaterne uden dispensation, som stadig er i brug i overgangsperioden. Omregningskurserne kan først vedtages den 1. 1. 1999, jf. traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum (se artikel 4). Artikel 2 Denne artikel er af deklaratorisk karakter. Den bekræfter, at henvisninger til ecuen som en i Rådets forordning (EF) traktatens artikel 109 G, og som defineret valutakurv, jf. nr. 3320/94, erstattes af henvisninger til euroen i forholdet 1:1. Denne definition anvendes utvetydigt i EF-lovgivningen. Med hensyn til brugen af ecu inden for privatretten forudsættes det, at kontrakter hvori der anvendes ecu, uden at den er klart defineret, skal antages at henvise til ecuen som defineret i EF-retten. Det kan roligt antages, at i de fleste tilfælde havde parterne i ecu-kontrakter til hensigt at henvise til den officielle ecu, selv om dette ikke altid afspejledes tydeligt i den enkelte kontrakts ordlyd. Dette princip om antagelsen ligger på linje med Kommissionens henstilling 94/284/EF om den retlige behandling af ecuen og kontrakter i ecu med henblik på indførelsen af den fælles europæiske valuta. En sådan formodning respekterer fuldt ud kontraktfriheden, idet den tillader kontraktparterne at aftale noget andet, hvorved formodningen bortfalder. I denne artikel benyttes navnet "euro" for den fælles valuta. Betragtningerne indeholder en henvisning til den beslutning om navnet, der blev truffet af Det Europæiske Råd i Madrid. I stk. 2 ophæves Rådets forordning (EF) nr. 3320/94. Som følge af traktatens bestem melser, herunder især artikel 109 G og 109 L, stk. 4, ville denne forordning under alle omstændigheder blive ugyldig ved indledningen af tredje fase. Artikel 3 Denne artikel tjener til at bekræfte kontinuiteten i retslige instrumenter, bl. a. kontrakter. Den tjener kun et deklaratorisk formål. Da ØMU hverken kan betegnes som en uforudseelig begivenhed eller som en alvorlig forstyrrelse af de bestående forhold, beret tiger indførelsen af euroen ikke, at der henvises til princippet om skuffede forventninger eller "Wegfall der Geschåftsgrundlage", "théorie de lfimprévision" eller principper med tilsvarende virkning. Princippet om kontinuitet blev allerede understreget af Det Europæiske Råd i Madrid i forbindelse med scenariet for overgangen. "Betingelserne i et retligt instrument" omfatter navnlig rentesatser i finansielle kontrakter, men også alle andre betingelser. Bestemmelsen gælder for kontrakter, der lyder på de deltagende medlemsstaters valutaer og på ecu, uanset om de er indgået efter lovgivningen i deltagende eller ikke-deltagende medlemsstater. Der henvises i artiklen til "indførelsen af euroen", et udtryk der anvendes i traktatens artikel 109 L, stk. 4; det er bredere end "erstatning". Udtrykket indebærer, at henvisninger til ecuen som angivet i artikel 2 i denne forordning, erstattes af henvisninger til euroen. Sidste punktum bekræfter, at det almindeligt anerkendte princip om kontraktfrihed bevares. Artikel 4 I denne artikel fastsættes der regler for omregningskurserne. Ifølge første punktum i artikel 109 L, stk. 4, kan selve kurserne først vedtages den 1. 1. 1999. Stk. 1 giver vished med hensyn til hvilken kategori af kurser, der skal fastsættes, og med hensyn til antallet af betydende cifre; sidstnævnte udtryk indebærer, at en kurs - regnet fra venstre og begyndende med det første tal, der ikke er nul - har seks cifre (må ikke forveksles med antallet af decimaler). Rådet forpligter sig til at fastsætte kurserne med denne grad af nøjagtighed. Valget af seks betydende cifre følger normerne i EMS. For at undgå unøjagtigheder i omregningerne omfatter den uigenkaldelige kursfastsættelse kun omregningskursen mellem euroen og de nationale valutaenheder. De bilaterale kurser mellem de nationale valutaenheder vil fremgå af disse omregningskurser. Det fastsættes omregninger. i stk. 2, at omregningskurserne ikke må afrundes, når der foretages Stk. 3 forbyder brugen af omvendte kurser, fordi dette ville indebære afrunding af kurserne og kunne medføre store unøjagtigheder som følge af multiplikatoreffekten af afrundingen, navnlig hvis det drejer sig om store valutabeløb. Stk. 4 indeholder en bindende algoritme for omregninger mellem nationale valutaenheder, idet disse bilaterale kurser ifølge definitionen af "omregningskurser" i artikel l ikke vil blive defineret direkte. Artikel 5 I denne artikel defineres en række afrundingsregler for omregninger af pengebeløb mellem euro og nationale valutaenheder samt mellem nationale valutaenheder. Pengebeløb i euro skal altid afrundes til nærmeste cent. Pengebeløb i nationale valutaenheder afrundes til nærmeste underenhed eller til nærmeste enhed af den nationale valutaenhed. National praksis respekteres. Denne fleksibilitet giver blandt andet mulighed for, at man i visse lande kan fortsætte en praksis, hvorefter pengebeløb afrundes til andre enheder end dem, der henvises til i artiklen (f. eks. hvor beløb afrundes til et multiplum af valutaenheden). Artikel 6 I denne artikel fastlægges ikrafttrædelsesdatoen. Forordningen træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 2 får først virkning pr. 1. januar 1999. 3. BEMÆRKNINGER TIL ARTIKLERNE I RÅDETS FORORDNING OM INDFØRELSE AF EUROEN Artikel 1 instrumenter", I artikel 1 defineres udtrykkene "deltagende medlemsstater", "retlige "omregningskurser", "euroenhed", "nationale valutaenheder", "overgangsperiode" og "regulerede markeder". Udtrykket "deltagende medlemsstater" benyttes til at beskrive medlemsstaterne uden dispensation. Selv om antagelsen er, at alle EU-medlemsstaterne i princippet deltager i tredje fase af ØMU, om end underlagt forskellige regler, benyttes udtrykket "deltagende medlemsstater" for at lette forståelsen af forordningsudkastet. Opregningen af de deltagende medlemsstater letter anerkendelsen af "lex monetae" i tredjelande. Udtrykket "retlige instrumenter" betegner i denne sammenhæng alle instrumenter, der har retlig relevans, og som henviser til valutaer, valutaenheder eller beløb i valutaenheder. Det omfatter navnlig alle former for aftaler, hvad enten der er tale om skriftlige eller mundtlige aftaler, stiltiende aftaler eller aftaler, der kan udelades af parternes adfærd. I henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, kan omregningskurserne først fastlægges pr. 1. 1. 1999. Reglerne for fastlæggelse af omregningskurserne fastsættes i Rådets forordning |. | om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen. For at undgå afrun- dingsproblemer vil der kun blive fastlagt omregningskurser for 1 euro i forhold til hver enkelt af medlemsstaternes nationale valutaer. De bilaterale kurser må udledes af euro kurserne; ovennævnte rådsforordning indeholder en bindende algoritme til dette formål. Der vil ikke blive fastlagt nogen omvendte kurser for værdien af 1 enhed af de nationale valutaer i forhold til euroen. I overgangsperioden vil der være flere enheder af euroen som valuta i de deltagende medlemsstater, nemlig "euroenheden" og de "nationale valutaenheder". Udtrykket "euro enhed" benyttes til at skelne mellem decimalangivelser af euroen udtrykt i enheder af euroen selv og ikke-decimalangivelser af euroen udtrykt i enheder af den nationale valuta. Udtrykket "nationale valutaenheder" benyttes til at beskrive de deltagende medlemsstaters valutaer, der var selvstændige valutaer, indtil de blev afløst af euroen. Tidspunktet for overgangsperiodens udløb vil blive fastlagt senere. investe Definitionen af "regulerede markeder" henviser til direktiv 93/22/EØF om ringsservice i forbindelse med værdipapirer. Den omfatter markeder for regelmæssig handel med samt clearing og afregning af omsættelige værdipapirer, andele i kollektive investeringsselskaber, pengemarkedsinstrumenter, finansielle futures, fremtidige renteaftaler (FRA-kontrakter), swaps, optioner på finansielle instrumenter og betalingsinstrumenter. Artikel 2 Ved første punktum og i kombination med artikel 17 indføres euroen pr. I. januar 1999 som valuta i de deltagende medlemsstater. Henvisningen til medlemsstaterne (og ikke til i hver enkelt Den Monetære Union) tjener til at præcisere, at euroen er valutaen medlemsstat. Dette skulle medvirke til at undgå usikkerhed omkring kontinuiteten i kontraktforhold, specielt i international sammenhæng. Der skelnes mellem valutaens navn (euro) og den regningsenhed (1 euro), som alle valutabeløb skal måles i. Som aftalt på det uformelle ØKOFIN-møde i Verona i april 1996 inddeles euroen i 100 "cent". Som det præciseres i betragtningerne, er det ikke meningen, at definitionen af "cent" skal forhindre brug af varianter af dette navn i almindelig brug, når blot der ikke rejses tvivl om princippet om, at navnet på den fælles valuta og dens underenheder kun må fastlægges på EF-plan. Artikel 3 Ved at fastsætte, at euroen træder i stedet for de hidtidige nationale valutaer til omreg ningskurserne, cementerer denne artikel den "faste relation" mellem hver af de hidtidige valutaer og den nye valuta. Den sikrer derved kontinuitet i kontraktforhold og andre retlige instrumenter i overensstemmelse med nominalismeprincippet. Erstatningen af de hidtidige nationale valutaer i de deltagende medlemsstater finder sted den 1. januar 1999. Overgangsbestemmelserne om de nationale valutaenlieders status og brug påvirker ikke denne erstatning i retlig forstand. Artikel 4 Denne artikel fastsætter regningsenheden for ESCB, som hverken er angivet i traktaten eller ESCB-protokollen. Det skal bemærkes, at denne bestemmelse - fordi den først træder i kraft den 1. januar 1999 - ikke fastsætter regningsenheden for perioden fra oprettelsen af ECB til starten på tredje fase. Hvis det blev besluttet at benytte ecu-kurven, som er regningsenheden for Det Europæiske Monetære Institut, vil dette forordningsudkast sikre, at regningsenheden bliver euroen fra og med 1. 1. 1999; denne artikel vil i så fald være deklaratorisk. Artikel 5 begrænser artikel 6-9 til kun at gælde i overgangsperioden. Artikel 5 Artikel 6 Artikel 6 introducerer begrebet national valutaenhed, som defineres i artikel 1. Ved første punktum i stk. 1 indføres der midlertidigt yderligere opdelinger af den fælles valutaenhed, euroen (ud over opdelingen i artikel 2, som er permanent). Ved dette punktum gør EF- lovgiverne brug af deres beføjelse til at indføre lige så mange opdelinger af den fælles 9 valuta, de måtte ønske, i de værdier af den fælles valutaenhed, de måtte ønske, og under det navn, de måtte ønske. Dette kan indebære omregningsfaktorer, der er lavere end l. De nationale underopdelinger forbliver i kraft. Artiklen åbner mulighed for ikke blot at anvende ckn fælles valuta under dens eget navn, men også med de hidtidige nationale valutaers denomineringer og enheder, som bliver angivelser af euroen. Tredje punktum sikrer, at de bestemmelser i den nationale pengelovgivning, der er forenelige med denne forordning, fortsat er gældende i overgangsperioden. Dette gælder primært bestemmelser, der vedrører pengesedler og mønter. Stk. 2 præciserer, at det ikke har nogen betydning for retsvirkningen af et retligt instru ment, om der heri henvises til den nationale valutaenhed eller euroenheden. I kraft af denne bestemmelse har aftaler lige stor retsvirkning, hvad enten de er denomineret i euroenheden eller de nationale valutaenheder. Det samme gælder lovgivningsbestemmelser og andre retlige instrumenter. Artikel 7 Denne artikel gælder udelukkende for retlige instrumenter, der er oprettet inden 1. 1. 1999. Hvis denne bestemmelse ikke fandtes, ville det f. eks. være usikkert, om en fordring i en national valuta pr. 31. 12. 1998 den 1. 1. 1999 skulle betragtes som en eurofordring udtrykt i euroenheden selv eller en eurofordring udtrykt i den pågældende nationale valutaenhed. Ifølge denne artikel bliver en kontrakt, der indebærer en forpligtelse til at betale f. eks. 100 FRF, pr. 1. 1. 1999 til en forpligtelse til at betale det tilsvarende beløb i euro (dette følger af artikel 3), men denomineret i 100 FRF, som vil være en underenlied af euroen. Det er først efter overgangsperiodens udløb, at henvisninger til nationale valutaenheder i kraft af artikel 14 skal læses som henvisninger til euroenheden (og derved som forpligtelser, der skal opfyldes i euroenheden). instrumenter i retlige Artiklen bibeholder status quo i valutaangivelser; den forhindrer ikke parterne i en kontrakt i at aftale at ændre valutaangivelsen i at ændre valutaangivelsen i en lov. Den har heller ingen standsti 11-effekt på lovgivningen generelt. i kontrakten eller lovgiverne Artikel 8 Denne artikel afspejler en afbalancering mellem princippet om "ingen tvang" og princippet om "intet forbud", som dette er fastsat i referencescenariet, der blev fastlagt på Det Europæiske Råds møde i Madrid. Første punktum fastslår, at valutaangivelsen i et retligt instrument - hvad enten den er euroenheden eller den nationale valutaenhed - skal respekteres. Den sikrer, at den valutaenhed, der er fastsat i det relevante retlige instrument (f. eks. en kontrakt eller en lov), er den valutaenhed, der skal benyttes ved udførelsen af alle handlinger (opgørelser, fakturaer, betalinger osv. ), der skal udføres i henhold til det pågældende retlige instrument. Derved sikrer stk. 1, at de økonomiske agenter uanset 10 bestemmelserne i de efterfølgende stykker kun skal benytte den enhed - enten euroen eller den nationale valuta - som de har aftalt at benytte. Tilsvarende sikrer stk. 1, at love, der fastsætter brug af en bestemt enhed, f. eks. i forbindelse med offentliggørelse af regnskaber, anvendes med den valutaangivelse, der står angivet i dem. Stk. I forhindrer naturligvis ikke en debitor i at indfri en gæld denomineret i euroenheden - medmindre der eksplicit er aftalt betaling i andet end rede penge - ved at betale med sedler eller mønter denomineret i den nationale valutaenhed, der er lovligt betalingsmiddel i det land, hvor gælden indfries. Stk. 2 overlader det til aftaleparter at aftale brug af en anden valutaangivelse end den, der benyttes i det retlige instrument, der ligger til grund for deres kontraktforhold. Stk. 3 har til formål at øge ombytteligheden mellem euroen og de nationale valutaenheder i forbindelse med betalinger, der sker ved kreditering af en konto. Det giver debitor valgmuligheden mellem at indfri sin gæld i euroenlieden eller den nationale valutaenhed, der er fastsat i kontrakten. Bestemmelsen præciserer endvidere, at en bank, der modlager en betaling på en eurokonto, har ret til at foretage den fornødne omveksling for at kunne kreditere en konto i den pågældende nationale valutaenhed og omvendt uden beløbsmodtagerens samtykke. Bestemmelsen gælder kun for indenlandske betalinger i euroen eller den pågældende nationale valutaenhed. i to specifikke Stk. 4 giver medlemsstaterne mulighed for at træffe foranstaltninger til at øge brugen af tilfælde, selv om foranstaltningerne forpligter bestemte euroenlieden økonomiske agenter at benytte euroenheden. Første led dækker offentlig og privat gæld. Bestemmelsen gælder ikke for ikke-sikret gæld, f. eks. bankkonti, lån osv. Andet led dækker de regulerede markeder, der er defineret i artikel 1. 1 kraft af stk. 5 er listen over undtagelser fra princippet om ingen tvang endelig. Ordlyden er hentet fra stk. 12 i referencescenariet som vedtaget af Det Europæiske Råd i Madrid, hvor det hedder, at "tidsrammen (for almindelig brug al euroen i transaktioner inden for den offentlige sektor) vil blive fastsat i EF-lovgivningen, idet den enkelte medlemsstat eventuelt vil kunne udøve et vist skøn". Stk. 6 bekræfter for lovbestemmelser om netting osv. , at euroenheden og de nationale valutaenheder skal betragtes som én og samme valutaenhed. Artikel 9 Denne artikel bekræfter, at de nationale sedler og mønter bliver ved med at være lovlige betalingsmidler i overgangsperioden. Deres status som lovligt betalingsmiddel gælder for det område, hvor de var lovligt betalingsmiddel inden starten på tredje fase. Denne status ophører senest seks måneder efter overgangsperiodens udløb (se artikel 15). Artikel 10 Denne artikel afspejler bestemmelserne i traktatens artikel 105 A. Udtrykket "sætte i omløb" foregriber ikke beslutningen om, hvem der skal udstede sedlerne (ECB eller de nationale centralbanker). Eurosedlerne er i modsætning til de nationale pengesedler de eneste, der er lovlige betalingsmidler i alle deltagende medlemsstater. Artikel 11 Denne artikel omhandler reglerne for mønter. Eftersom traktaten ikke siger noget om mønternes status som lovligt betalingsmiddel, giver denne artikel dem denne status. Grænsen for mønters frigørende virkning sættes til 50 mønter uanset de enkelte mønters pålydende værdi. Artiklen behandler ikke spørgsmålet om medlemsstaternes rettigheder til at udstede mønter i numismatisk øjemed eller erindringsmønter. Artikel 12 Denne artikel fastsætter bestemmelser om beskyttelse al sedlerne og mønterne mod efterligning og forfalskning. Bestemmelsen fastsætter ikke direkte nogen standarder, men forpligter medlemsstaterne til at træffe passende sanktioner. Dette udelukker ikke, at der kan tages fælles skridt i fremtiden, enten under EU's første eller tredje søjle. Artikel 13 Denne artikel opregner de bestemmelser, der først gælder fra overgangsperiodens udløb, enten i et begrænset tidsrum eller ubegrænset. Artikel 14 Ved overgangsperiodens udløb ophører de nationale valutaenheder med at eksistere. Artikel bekræfter, at fra og med denne dato skal henvisninger til disse valutaenheder i retlige instrumenter, der foreligger ved overgangsperiodens udløb, læses som henvisninger (il fysisk euroenlieden. Dette følger af artikel 2 og 3. Artiklen "redenominering" i form af en omskrivning af retlige instrumenter, der fortsat henviser til de hidtidige nationale valutaenheder, ikke er nødvendig for, at de er gyldige. Der kan dog være andre grunde til, at det kan være ønskeligt og i nogle tilfælde endog nødvendigt med en fysisk redenominering. Henvisninger til de nationale valutaenheder i love osv. skal formelt tilpasses af de nationale lovgivere inden for et rimeligt tidsrum. tydeliggør, at en Efter overgangsperioden kan de hidtidige nationale valutaenheder ikke længere gyldigt anvendes i forbindelse med oprettelse af kontrakter osv. , fordi en henvisning til en tidligere national valutaenhed i en ny kontrakt ville være en henvisning til et udtryk, der ikke længere anerkendes i pengelovgivningen. 12 Artikel 15 Denne artikel har til formål at lette ombytningen af de gamle sedler og mønter med de nye ved overgangsperiodens udløb. De nationale sedler og mønter må fortsat være i omløb som lovligt betalingsmiddel i op til seks måneder efter overgangsperiodens udløb. Af fleksibilitetshensyn har medlemsstaterne lov til at nedsætte denne frist alt efter, hvor hurtigt ombytningen kan gennemføres på deres område. Artikel 16 tid efter Denne artikel giver medlemsstaterne beføjelse overgangsperiodens udløb de fortsat vil omveksle pengesedler og mønter i den nationale valutaenhed, de selv har udstedt. Denne periode kan variere alt efter de nationale regler og den nationale praksis. Medlemsstiiterne kan vælge at omveksle pengesedler og mønter i de nationale valutaenheder i ubegrænset tid. til at afgøre, i hvor lang 13 Forslag til Rådets forordning om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (FORELAGT AF KOMMISSIONEN) 14 Forslag til Rådets forordning [. ] om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen 96/0249 (CNS) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut, og ud fra følgende betragtninger: 1) Det Europæiske Råd bekræftede på mødet i Madrid den 15. -16. december 1995, at tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union indledes den 1. 1. 1999 som fastsat i traktatens artikel 109 J, stk. 4; de medlemsstater, der indfører euroen som fælles valuta, er i overensstemmelse med traktatens artikel 109 K medlemsstaterne uden dispensation; 2) det er ligeledes vedtaget, at navnet på den europæiske valuta skal være "euro"; det specifikke navn "euro" anvendes i stedet for det generiske udtryk "ecu", der i traktaten benylles til at henvise til den europæiske valutaenhed; euroen som valuta i medlemsstaterne uden dispensation opdeles i et hundrede underenheder med navnet "cent"; 3) så snart medlemsstaterne uden dispensation er kendt, skal der ifølge traktatens artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, vedtages en rådsforordning, hvori de retlige rammer for brugen af euroen fastlægges; på datoen for indledningen af tredje fase vedtager Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum, de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser; 4) for at fællesmarkedet kan fungere gnidningsløst og overgangen til den fælles valuta foregå uden problemer er det påkrævet, at markedsdeltagerne i alle medlemsstater får retssikkerhed med hensyn til en række bestemmelser angående indførelsen af euroen i god tid før indledningen af tredje fase; 5) artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, som tillader Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed blandt medlemsstaterne uden dispensation, at træffe "andre foranstaltninger, som er nødvendige for en hurtig indførelse af. fælles valuta", gælder kun som retsgrundlag, når det efter artikel 109 J, stk. 4, er afgjort, hvilke medlemsstater ikr opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af ikn fælles valuta; det er derfor nødvendigt at anvende artikel 235 som retsgrundlag for bestemmelser på de områder, hvor der er et presserende behov for retssikkerhed; 15 6) ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 ophører med at være defineret som en valutakurv pr. 1. januar 1999, og euroen bliver en selvstændig valuta; Rådets beslutning om vedtagelsen af omregnings kurserne ændrer ikke i sig selv ecuens værdi udadtil; dette betyder, at én ecu i dens egenskab af en valutakurv bliver én euro; Radels forordning (EF) ni. 3320/94 bliver derfor overflødig og bør ophæves; når der inden for privatretlen henvises til ecu i retlige instrumenter, formodes parterne at have aftalt at henvise til ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94; bestemmelserne om kontinuitet bør træde i kraft hurtigst muligt, hvis de skal opfylde deres mål, nemlig at give markederne retssikkerhed; 7) det er et almindeligt anerkendt retsprincip, at kontinuiteten i retlige instrumenter ikke påvirkes af indførelsen af en ny valuta; princippet om kontraktfrihed skal respekteres; for at øge retssikkerheden og skabe større retlig klarhed bør det udtrykkelig bekræftes, at princippet om kontinuitet i retlige instrumenter, herunder især kontrakter, gælder mellem de tidligere nationale valutaer og euroen samt mellem ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 og euroen; dette indebærer især, at i tilfælde af fast forrentede instrumenter ændrer indførelsen af euroen ikke den nominelle rente, debitor skal betale; 8) det forhold, at princippet om kontinuitet udtrykkelig bekræftes, vil ligeledes bidrage til, at princippet om kontinuitet i kontrakten anerkendes i tredjelandes jurisdiktion; 9) udtrykket "aftale", der anvendes ved definitionen af retlige instrumenter, skal anses for bl. a. at omfatte skriftlige og mundtlige aftaler, stiltiende aftaler og aftaler, der kan udledes af parternes adfærd; i overensstemmelse med første 10) Rådet vedtager punktum, omregningskurserne for euroen udtrykt i hver af de nationale valutaer i medlemsstaterne uden dispensation; disse omregningskurser anvendes ved enhver omregning mellem euroen og de nationale valutaenheder eller mellem de nationale valutaenheder; ved omregning mellem nationale valutaenheder anvendes der en tast algoritme; traktatens artikel 109 L, stk. 4, 11) indførelsen af euroen forudsætter afrunding af pengebeløb; det er vigtigt at angive afrundingsreglerne på et tidligt tidspunkt, således at der bliver mulighed for en rimelig forberedelse og en jævn overgang til Den Økonomiske og Monetære Union; i omregningerne bør omregningskurserne 12) for at opnå en høj grad af nøjagtighed fastsættes med seks betydende cifre; en kurs med seks betydende cifre betyder en kurs, som - regnet fra venstre og begyndende med det første tal, der ikke er nul - har seks cifre; 13) ifølge fællesskabsretsakt inden for dets kompetenceområde - traktatens artikel 109 F, stk. 6, skal EMI høres om ethvert forslag til Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 af 22. december 1994 om kodificering af den bestående fællesskabslovgivning vedrørende definitionen af ecuen efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union (EFT nr. L 350 af 31. 12. 1994, s. 27). 16 UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: I denne forordning forstås ved: Artikel 1 - "retlige instrumenter" lovbestemmelser, administrative retsakter, retsafgørelser, aftaler, ensidige retshandlinger, betalingsmidler bortset fra pengesedler og mønter samt andre retligt bindende instrumenter - "omregningskurser" de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser, der vedtages af Rådet i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum - "nationale valutaenheder" enhederne af valutaerne i medlemsstater uden dispensation, således som disse enheder er defineret i deres respektive pengelovgivning dagen før indledningen af tredje fase - "euroenhed" enheden i den fælles valuta som vedtaget af medlemsstaterne uden dispensation den 1. 1. 1999. Artikel 2 1) Pr. 1. 1. 1999 erstattes enhver henvisning i et retligt instrument til ecuen, som angivet i traktatens artikel 109 G og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94, af en henvisning til euroen i forholdet 1 euro:l ecu. Henvisninger i et retligt instrument til ecuen uden en sådan definition skal antages at være henvisninger til ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94. 2) Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 ophæves pr. 1. 1. 1999. Artikel 3 Indførelsen af euroen ændrer ikke betingelserne i et retligt instrument, fritager ikke for opfyldelse af betingelserne i et retligt instrument og giver ikke en af parterne ret til ensidigt at ændre eller bringe et retligt instrument til ophør. Denne bestemmelse gælder med forbehold af parternes eventuelle aftaler. Artikel 4 1) Omregningskurserne vedtages som en euro udtrykt i hver af de nationale valutaer i medlemsstaterne uden dispensation. De vedtages med seks betydende cifre. 2) Omregningskurserne afrundes eller afkortes ikke, når der foretages omregninger. 17 3) Omregningskurserne anvendes til omregninger begge veje mellem euroenlieden og de nationale valutaenheder. Der anvendes ikke omvendte kurser afledt af omregningskurserne. 4) Pengebeløb, der skal omregnes fra den ene nationale valutaenhed til den anden, omregnes først til et pengebeløb udtrykt i euroenlieden, afrundet til mindst tre decimaler, og omregnes derefter til den anden nationale valutaenhed. Artikel 5 Pengebeløb, der skal betales eller gøres op, når der foretages en afrunding efter en omregning til euroenlieden i henhold til artikel 4, afrundes opad eller nedad til nærmeste cent. Pengebeløb, der omregnes til en national valutaenhed, afregnes opad eller nedad til nærmeste underenhed, eller i tilfælde af, at der ikke findes en underenhed, til nærmeste enhed, eller i henhold til national praksis til et multiplum eller en brøkdel af den nationale valutaenheds underenhed eller enhed. Hvis anvendelsen af omregningskursen giver et resultat, der ligger nøjagtig i midten, afrundes beløbet opad. Artikel 6 Denne forordning Fællesskabers Tidende. træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING OM INDFØRELSE AF EUROEN (FORELAGT AF KOMMISSIONEN) 19 Forslag til | Rådets forordning [ om indførelse af euroen 96/0250 (CNS) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og ud fra følgende betragtninger: 1) Denne forordning fastsætter pengelovgivningsbestemmelser for de medlemsstater, der har vedtaget at indføre euroen; der er allerede blevet fastsat bestemmelser om kontinuitet i kontraktforhold, udskiftning af henvisninger instrumenter med henvisninger til euroen og afrunding i Rådets forordning |. |; det skal om nødvendigt overvejes at træffe foranstaltninger inden for andre lovområder, f. eks. om dobbelt pris mærkning og omvekslingsgebyrer; til ecuen i retlige 2) Det Europæiske Råd besluttede på mødet i Madrid den 15. og 16. december 1995, at den europæiske valutas navn skal være "euro"; det specifikke navn "euro" skal anvendes i stedet for den generiske betegnelse "ecu", som i traktaten anvendes om den europæiske valutaenhed; euroen skal som valuta for medlemsstaterne uden dispensation opdeles i et hundrede underenheder med navnet "cent"; definitionen af navnet "cent" forhindrer ikke brug af varianter af denne betegnelse i almindelig brug i medlemsstaterne; 3) Rådet træffer efter fremgangsmåden i traktatens artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, de foranstaltninger, som er nødvendige for en hurtig indførelse af euroen ud over dem, der indebærer fastlæggelse af omregningskurserne; i alle tilfælde, hvor en medlemsstat i medfør af traktatens artikel 109 K, stk. 2, bliver 4) en medlemsstat uden dispensation, træffer Rådet i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 5, de andre foranstaltninger, som er nødvendige for indførelse af euroen som fælles valuta i den pågældende medlemsstat; 5) i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, vedtager Rådet på datoen for indledning af tredje fase de omregningskurser, til hvilke de deltagende medlemsstaters valutaer fastlåses uigenkaldeligt, og til hvilken uigenkaldeligt fastlåst kurs euroen træder i stedet for disse valutaer; 20 6) eftersom der hverken er nogen kursrisiko mellem euroenlieden og de nationale valutaenheder eller mellem de nationale valutaenheder indbyrdes, skal lovbestemmelserne fortolkes i lyset heraf; 7) udtrykket "aftale", der anvendes ved definitionen af retlige instrumenter, skal anses for bl. a. at omfatte skriftlige og mundtlige aftaler, stiltiende aftaler og aftaler, der kan udledes af parternes adfærd; 8) tor at forberede en problemfri overgang til euroen er det nødvendigt med en overgangsperiode mellem erstatningen af de deltagende medlemsstaters valutaer med euroen og i denne periode vil de nationale valutaenheder blive defineret som underopdelinger af euroen; der etableres derved retlig ækvivalens mellem euroenlieden og de nationale valutaenheder; indførelsen af europengesedler og -mønter; 9) euroen skal være regningsenheden for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de deltagende medlemsstaters centralbanker; dette forhindrer ikke de nationale centralbanker i at føre konti i deres nationale valutaenhed i løbet af overgangsperioden, især for deres medarbejdere og den offentlige administration; 10) i løbet af overgangsperioden kan der gyldigt udfærdiges retlige instrumenter i euro enheden eller den nationale valutaenhed; medmindre andet aftales, skal de økonomiske agenter respektere valutaangivelsen i et retligt instrument ved udførelsen af alle handlinger, der skal udføres for at sikre, at til det pågældende betalingssystemerne fungerer problemfrit, er det nødvendigt med undtagelser fra denne generelle regel; for om nødvendigt at kunne redenominere fordringer til euroenlieden og ændre regningsenheden i de operationelle procedurer tor de regulerede markeder skal medlemsstaterne kunne træffe passende foranstaltninger; instrument; i henhold 11) i forbindelse med transaktioner med den offentlige sektor kan de deltagende medlemsstater tillade brug af euroenheden, men må kun pålægge brug af den ved henvisning til EF-lovgivning; 12) i henhold til traktatens artikel 105 A kan Rådet vedtage foranstaltninger med henblik på at harmonisere den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for alle mønter; 13) pengesedler og mønter kræver en tilstrækkelig beskyttelse mod forfalskning; 14) pengesedler og mønter denomineret i de nationale valutaenheder mister deres status som lovligt betalingsmiddel senest seks måneder efter overgangsperiodens udløb; af praktiske grunde kan det være hensigtsmæssigt allerede at indføre europengesedlerne og -mønterne kort tid inden overgangsperiodens udløb; 15) fra og med overgangsperiodens udløb skal henvisninger i retlige instrumenter, der foreligger ved overgangsperiodens udløb, læses som henvisninger til euroen efter de respektive omregningskurser; en fysisk redenominering af de eksisterende retlige instru menter er derfor ikke nødvendig til dette formål; afrundingsreglerne i Rådets forordning |. | gælder også for de omvekslinger, der skal foretages ved overgangsperiodens udløb eller efter overgangsperioden; af tydelighedshensyn kan det være ønskeligt, at den fysiske redenominering sker så hurtigt som muligt; fra og med overgangsperiodens udløb kan de 21 hidtidige nationale valutaenheder ikke længere gyldigt anvendes ved oprettelsen al nye rellige instrumenter - UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Dell DEFINITIONER Artikel 1 I denne forordning forstås ved: "deltagende medlemsstater" (landene A, B. ) "retlige instrumenter" lovbestemmelser, administrative retsakter, retsafgørelser, aftaler, ensidige retshandlinger, betalingsmidler bortset Ira pengesedler og mønter saml andre retligt bindende instrumenter - "omregningskurser" de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser, der vedtages af Rådet i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum - "euroenhed" den valutaenhed, der er defineret i artikel 2, andet punktum - "nationale valutaenheder" enhederne af de deltagende medlemsstaters valutaer, således før i deres respektive pengelovgivning dagen som disse enheder er defineret indledningen af tredje fase "overgangsperiode" tidsrummet, der begynder den 1. 1. 1999 og slutter senest den 31. 12. 2001 "regulerede markeder" markeder for regelmæssig handel med saml clearing og afregning af et hvilket som helst af de instrumenter, der står anført i afsnit B i bilaget til direktiv 93/22/EØF om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer, samt systemer for regelmæssig handel med samt clearing og afregning af betalingsinstrumenter. Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer (EFT L 141 af 11. 6. 1993, s. 27). 22 Del II ERSTATNING AF DE DELTAGENDE MEDLEMSSTATERS VALUTAER MED EUROEN Artikel 2 Valutaen for de deltagende medlemsstater skal være euroen. Valutaenheden skal være én (1) euro. Én euro opdeles i et hundrede (100) cent. De deltagende medlemsstaters valutaer erstattes med euroen til omregningskurserne. Artikel 3 Artikel 4 Euroen skal være regningsenheden for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de deltagende medlemsstaters centralbanker. Del 111 OVERGANGSBESTEMMELSER Artikel 6-9 finder anvendelse i overgangsperioden. Artikel 5 Artikel 6 i de nationale valutaenheder efter omregningskurserne. 1) Euroen opdeles tillige Underopdelinger heraf skal bevares. Med forbehold af bestemmelserne i denne forordning finder pengelovgivningen i de deltagende medlemsstater fortsat anvendelse. 2) Såfremt der i et retligt instrument henvises til en national valutaenhed, skal denne henvisning have samme gyldighed, som hvis der var henvist til euroenheden. 23 Artikel 7 Erstatningen af de deltagende medlemsstaters valutaer med euroen har ikke i sig selv den virkning at ændre valutaangivelsen i retlige instrumenter, der foreligger på den dato, hvor erstatningen finder sted. Artikel 8 1) Handlinger, der skal udføres i henhold til retlige instrumenter, der foreskriver brug af en national valutaenhed, skal udføres i den pågældende nationale valutaenhed. Handlinger, der skal udføres i henhold til retlige instrumenter, der foreskriver brug af euroenheden, skal udføres i denne enhed. 2) Bestemmelserne i stk. 1 gælder, medmindre andet aftales mellem aftaleparter. 3) Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan et beløb, der enten er denomineret i euroenheden eller i den nationale valutaenhed i en given deltagende medlemsstat, og som skal betales inden for denne medlemsstat ved kreditering af kreditors konto, enten betales af debitor i euroenheden eller i den pågældende nationale valutaenhed. Beløbet kan krediteres kreditors til konto omregningskurserne. i hans kontos dénommer hig, idet en eventuel omveksling skal ske 4) Uanset bestemmelserne foranstaltninger, som kan være nødvendige for at: i stk. 1 kan hver enkelt deltagende medlemsstat træffe - redenominere fordringer denomineret i de nationale valutaenheder til euroenheden; denne bestemmelse finder anvendelse på obligationer og andre gældsinstrumenter, der kan omsættes på kapitalmarkeder give regulerede markeder mulighed for at ændre regningsenheden for deres operationelle procedurer fra en national valutaenhed til euroenheden. 5) Andre bestemmelser end bestemmelserne i stk. 4, der forpligter til brug af euro enheden, må kun vedtages af de deltagende medlemsstater i henhold til en tidsramme, der er fastsat i EF-lovgivningen. 6) Nationale lovbestemmelser, der tillader eller pålægger netting, modregning eller teknikker med tilsvarende virkning, skal gælde for pengeforpligtelser, uanset hvilken valuta de er denomineret i, hvis denomineringen er i euroenheden eller en national valutaenhed, idet en eventuel omveksling skal ske til omregningskurserne. Artikel 9 Pengesedler og mønter denomineret i en national valutaenhed skal bevare deres status som lovlige betalingsmidler inden for de territoriale grænser pr. sidste dag inden tredje fase. 24 Del IV EUROPENGESEDLER OG -MØNTER Artikel 10 Senest pr. 1. januar 2002 sætter ECB og de deltagende medlemsstaters centralbanker pengesedler denomineret i euro i omløb. Uanset bestemmelserne i artikel 15 er disse pengesedler de eneste pengesedler, der har status som lovligt betalingsmiddel i alle disse medlemsstater. Artikel 11 Senest pr. 1. januar 2002 udsteder de deltagende medlemsstater mønter denomineret i euro eller cent, som opfylder den pålydende værdi og de tekniske specifikationer, som Rådet måtte fastsætte i henhold til traktatens artikel 105 A, stk. 2, andet punktum. Uanset bestemmelserne i artikel 15 er disse mønter de eneste mønter, der har status som lovligt betalingsmiddel i alle disse medlemsstater. Ingen bortset fra i\cn udstedende myndighed og personer, der er særligt udpegede i den nationale lovgivning i den udstedende medlemsstat, har pligt til i én betaling at modtage mere end 50 mønter. Artikel 12 De deltagende medlemsstater skal fastsætte passende sanktioner mod efterligning og forfalskning af pengesedler og mønter. DelV AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 13 Artikel 14-16 finder anvendelse fra overgangsperiodens udløb. Artikel 14 Såfremt der i retlige instrumenter, der foreligger ved overgangsperiodens udløb, henvises til de nationale valutaenheder, skal disse henvisninger læses som henvisninger til euroenheden i henhold til de respektive omregningskurser og beregnes i overensstemmelse med de afrundingsregler, der er fastsat i Rådets forordning |. |. 25 Artikel 15 Pengesedler og mønter denomineret i en national valutaenhed som omhandlet i artikel 6, stk. I, skal vedblive at være lovlige betalingsmidler inden for deres respektive territoriale grænser i højst seks måneder efter overgangsperiodens udløb; denne frist kan nedsættes ved en national lov. Artikel 16 I overensstemmelse med gældende love eller praksis i de deltagende medlemsstater skal de respektive udstedere af pengesedler og mønter vedblive at om veksle de pengesedler og mønter, de tidligere har udstedt, for euro til omregningskursen. Del VI IKRAFTTRÆDEN Artikel 17 Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1999. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 26 Bilag om finansiering Disse forslag har ingen indvirkning på Det Europæiske Fællesskabs biulgei 27 Bilag om små og mellemstore virksom lieder De lo udkast (il forordning vil have en direkte indvirkning på alle borgere og alle erhvervssektorer. De vil have særlig stor betydning for banksektoren og handelen, hvor borgerne vil opleve de umiddelbare kommercielle virkninger al ændringerne. Graden af de tilpasninger til den nye situation, der vil blive krævel al virksomhederne, vil variere. De små og mellemstore virksomheder vil kunne opleve, at tilpasnings omkostningerne bliver proportionelt højere, hvis overgangen ikke forberedes i tilstrækkelig grad. Kommissionen har et nært samarbejde med disse sektorer for mere præcist at fastslå, hvor der potentielt vil kunne opstå problemer. 28 ISSN 0254-1459 KOM(96) 499 endelig udg. DOKUMENTER DA 09 10 01 Katalognummer : CB-CO-96-524-DA-C ISBN 92-78-10375-6 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg oH


title: MEDEDELING VAN DE COMMISSIE AAN DE RAAD - VERSTERKTE CONVERGENTIEPROCEDURES EN EEN NIEUW WISSELKOERSARRANGEMENT IN DE DERDE FASE VAN DE EMU

eurovoc_concepts:
Economic and Monetary Union
economic convergence
euro
exchange transaction
single market

text: COMMISSE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 16. 10. 1996 COM(96) 498 def. MEDEDELING VAN DE COMMISSIE AAN DE RAAD VERSTERKTE CONVERGENTIEPROCEDURES EN EEN NIEUW WISSELKOERSARRANGEMENT IN DE DERDE FASE VAN DE EMU 1. Inleiding 1. 1 1. 2 instellingen bevoegd zijn, de problematiek In december 1995 heeft de Europese Raad van Madrid de Raad EcoFin verzocht om te samen met de Commissie en het Europees Monetair Instituut (EMI) op de te gebieden waarop deze onderzoeken die verband houdt met de mogelijkheid dat een aantal Lid-Staten niet onmiddellijk zal deelnemen aan de Euro-zone. Met name problemen in verband met monetaire instabiliteit zouden moeten worden bestudeerd. Het onderzoek naar de betrekkingen tussen de Lid-Staten die aan de Euro-zone deelnemen (de "ins"), en de niet-deelnemende Lid-Staten (de "pre-ins") heeft zich gericht op de noodzaak van een geschikt wisselkoersarrangement op vrijwillige basis voor de Euro en de resterende nationale munteenheden. De Raad EcoFin heeft het nieuwe wisselkoersarrangement voor het eerst tijdens zijn informele vergadering van 12 en 13 april 1996 in Verona behandeld; door de Raad EcoFin, het EMI en de Commissie zijn voortgangsrapporten voorgelegd aan de Europese Raad van 21 en 22 juni 1996 in Florence. Op basis van de in Florence bereikte consensus heeft de Raad EcoFin op zijn vergadering van 20 en 21 september 1996 te Dublin een globaal akkoord kunnen bereiken over de belangrijkste aspecten van een nieuw wisselkoersarrangement, dat gebaseerd zal zijn op het huidige wisselkoersarrangement. 1. 3 De Commissie is overtuigd van de noodzaak van nieuw wisselkoersarrangement in de derde fase, zowel om uitzicht te bieden op volledige deelname aan de Euro-zone als ter bescherming van de interne markt. Het nieuwe arrangement moet een uitdrukking zijn van de monetaire solidariteit in de Unie en moet tegelijkertijd de convergentie en wisselkoersdiscipline bij de "pre-ins" bevorderen. Daarom juicht de Commissie toe dat er overeenstemming is bereikt over de hoofdlijnen van het nieuwe arrangement, die als volgt kunnen worden samengevat. een • Het nieuwe wisselkoersarrangement bestaat uit bilaterale banden tussen de Euro en de munten van de "pre-in"-landen; in dit zogenoemde "hub and spokes "-model is de Euro uiteraard het anker van het arrangement, dat gericht is op de noodzaak te zorgen voor convergentie bij de "pre-ins" in de richting van de hoge mate van macro-economische stabiliteit in de Euro-zone. en De spilkoersen fluctuatiebanden worden bepaald • een gemeenschappelijke procedure, waarbij de ministers, de president van de Europese Centrale Bank (ECB) en die van de nationale centrale banken (NCB's) van de niet-deelnemende landen, alsook de Commissie betrokken zijn. De fluctuatiemarges zullen breed zijn, maar nauwere banden tussen de Euro en de munteenheden van "pre-ins", op basis van voortgang bij de convergentie en vastgesteld via dezelfde gemeenschappelijke procedure, zijn niet uitgesloten. in Als een munt de marges van het arrangement bereikt, kan automatisch • een beroep worden gedaan op ondersteunende interventies, met daartoe bestemde financiële faciliteiten; de ECB en de betrokken NCB hebben echter 2 het recht hun interventies op te schorten, als de doorslaggevende doelstelling van het beleid, te weten prijsstabiliteit, in gevaar komt. Ook worden praktische instrumenten overwogen om de fluctuaties van de munteenheden van de "pre- ins" binnen de gewone band te beperken. Herschikkingen moeten tijdig en via de gemeenschappelijke procedure • plaatsvinden; alle bij de gemeenschappelijke procedure betrokken partijen hebben het recht een procedure in gang te zetten die tot een herschikking kan leiden. 2. rol De wisselkoersarrangement van versterkte convergentieprocedures in het nieuwe - dat blijkt uit dalende in alle Lid-Staten geboekt 2. 1 De Commissie merkt op dat de wisselkoersstabiliteit waarvan sedert voorjaar 1995 sprake is, het resultaat is van de grote vooruitgang op het gebied van de convergentie die is. Het succes van deze inflatiepercentages en convergentie-inspanningen verbeterde budgettaire ontwikkelingen - is een goed voorteken voor het functioneren van het nieuwe wisselkoersarrangement. De reeds geboekte vooruitgang op het gebied van de convergentie bevestigt voorts de mening van de Commissie dat de "pre-in"-status van Lid-Staten na 1 januari 1999 slechts tijdelijk zal zijn. Derhalve moet het nieuwe wisselkoersarrangement beschouwd worden als een raamwerk ter ondersteuning van de laatste stappen op het gebied van de convergentie, die de "pre-ins" voorafgaand aan hun deelname aan de Euro-zone moeten zetten. 2. 2 De ervaring wijst uit dat wisselkoersstabiliteit voor alles afhankelijk is van gezond macro-economisch beleid. De kwaliteit van het macro-economische beleid van de "pre-ins" in de derde fase zal tot uitdrukking komen in voortdurende vooruitgang in de richting van een hoge mate van duurzame tenuitvoerlegging van een geloofwaardig convergentie. De succesvolle convergentieprogramma zal daarom het risico dat de munt van een "pre-in" aanhoudend zwak is, tot een minimum reduceren. Met dit voor ogen stelt de Commissie voor de convergentieprocedures voor de "pre-ins" aan te scherpen. 2. 3 Gezien het verband van tussen wisselkoersstabiliteit en convergentie ziet de Commissie in het beleid op het gebied van het nieuwe wisselkoersarrangement een rol weggelegd voor versterkte convergentieprogramma's. De vooruitgang die een "pre-in" bereikt in de richting van zijn convergentiedoelstellingen, zou bij vo^beeld gebruikt kunnen worden als referentiepunt bij besluiten over de houdbaarheid de spilkoersen. in geval van convergentiedoelstellingen gunstige ontwikkeling verschaft, speculatieve aanvallen, waarschijnlijk een extra argument voor ondersteuning van de munt van een "pre-in". Het gebruik van convergentieprogramma's als referentiepunt in verband met het nieuwe wisselkoersarrangement doet overigens niets af aan het prerogatief van de ECB om met betrekking tot haar interventieverplichtingen de doelstelling van prijsstabiliteit te bewaken. Bij een dergelijke op de convergentie gebaseerde benadering van het functioneren van vergelijking met Een in 3 het nieuwe wisselkoersarrangement blijft de flexibiliteit behouden en wordt tegelijkertijd gezorgd voor een voldoende mate van wisselkoersdiscipline. Aangezien deze benadering bovendien meer "preventief" dan "corrigerend" van aard is, lijkt zij ook goed te zijn toegesneden op de behoeften van de "pre-ins". 3. Versterkte convergentieprocedures het om indienen 3. 1 Om ervoor te zorgen dat op een zo vroeg mogelijk tijdstip sprake is van volledige deelname aan de Euro-zone, moeten de convergentie-inspanningen van de "pre-ins" in de derde fase worden ondersteund. Er ligt reeds een akkoord behandelen convergentieprogramma's formeel tot een verplichting voor de "pre-ins" te maken, parallel aan de verplichte stabiliteitsprogramma's voor de "ins". Van de betrokken Lid-Staten wordt verlangd dat zij vóór het begin van de derde fase op 1 januari 1999 nieuwe convergentieprogramma's indienen (die in de plaats komen van de thans bestaande programma's), die een gemeenschappelijke opzet en inhoud hebben, zodat er een basis voor vergelijking bestaat, waartegen de prestaties kunnen worden afgezet. de Raad door van te 3. 2 De doelstellingen voor de inflatie het begratingstekort en de schuldquote van de overheid moeten in de convergentieprogramma's worden opgenomen, te samen met een duidelijk aangegeven meerjaren-traject van aanpassingen om deze doelstellingen te verwezenlijken. Ook de vooruitzichten voor de wisselkoers en lange rente moeten worden behandeld, zodat alle convergentiecriteria van het Verdrag aan de orde komen. Genomen en voorgestelde maatregelen om de convergentiedoelstellingen te bereiken moeten worden beschreven, vergezeld van opmerkingen over aanvullend beleid bij aanzienlijke afwijkingen van het traject. De belangrijkste economische veronderstellingen die aan de convergentiestrategie een zodat de gevoeligheidsanalyse -, moeten omstandigheden waarin de strategie waarschijnlijk ten uitvoer zal worden gebracht, duidelijk zijn en het realiteitsgehalte ervan kan worden beoordeeld. expliciet gemaakt worden, - eventueel met grondslag liggen ten 3. 3 De tijdspanne waarop de nieuwe convergentieprogramma's betrekking hebben, moet in beginsel zeer kort zijn, omdat de "pre-ins" op 1 januari 1999 waarschijnlijk al een hoge mate van convergentie bereikt zullen hebben. Een doelstelling op middellange termijn - met name een streefcijfer voor het begrotingstekort van minder van 3% van het BBP - lijkt echter nuttig, omdat dit de omzetting van het convergentieprogramma in een stabiliteitsprogramma makkelijker maakt, zodra de betrokken "pre-in" zich kwalificeert voor deelname aan de Euro-zone. Convergentieprogramma's moeten elk jaar worden geactualiseerd. De actualisering ervan behelst een beoordeling van de tenuitvoerlegging de programma, convergentiedoelstellingen en het aanpassingstraject ervoor, alsook in geval van een vastgestelde afwijking daarvan een beschrijving van de te nemen aanvullende maatregelen. Ook de macro-economische veronderstellingen die aan het programma ten grondslag liggen, moeten worden beoordeeld en de bevestiging van van een het implicaties van eventuele bijstellingen daarvan moeten volledig worden verwerkt in de convergentiestrategie. 4 3. 4 Voorts bestaat het voornemen de communautaire convergentieprocedures aan te scherpen. Hoewel de verantwoordelijkheid voor de convergentie het primaat van de Lid-Staten blijft, zuilen de Raad en de Commissie de in artikel 103 van het Verdrag bepaalde toezichtprocedures maximaal benutten. De Raad zal binnen twee maanden na de indiening van een convergentieprogramma de bestudering ervan moeten afronden en krijgt het recht om op aanbeveling van de Commissie en na raadpleging van het Monetair Comité / Economisch en Financieel Comité het programma goed te keuren. Aldus ontstaat een wederzijdse verbintenis: de "pre-in" Lid-Staat verbindt zich ertoe in hoog tempo vooruitgang te boeken in de richting van de voorwaarden die voor deelname aan de Euro noodzakelijk zijn, en de Unie verbindt zich ertoe de inspanningen van deze Lid-Staat te steunen. 3. 5 Op de tenuitvoerlegging van de convergentiestrategie wordt regelmatig in communautair verband toezicht uitgeoefend. Als daarbij grote afwijkingen van de streefcijfers worden vastgesteld, moet tot de betrokken Lid-Staat een aanbeveling worden gericht, zodat deze uiterlijk ten tijde van de volgende actualisering van het programma corrigerende maatregelen zal hebben getroffen. De begrotingsdoelstellingen van het convergentieprogramma moeten voorts de basis verschaffen voor het opstellen van de eventuele aanbevelingen die noodzakelijk zijn in het kader van de procedure bij excessieve tekorten en bij het beoordelen van het naleven van deze aanbevelingen. p. m. De rechtsgrondslag voor versterkte convergentieprocedures De rechtsgrondslag voor aanscherping van de bestaande convergentieprocedures moet worden verschaft door artikel 103, lid 5, dat de Raad de mogelijkheid geeft "nadere bepalingen voor de [. ] multilaterale toezichtprocedure vast te stellen". Evenals bij het toezicht op de begrotingsdiscipline in de derde fase kan afgeleide wetgeving worden vastgesteld ter versterking van de onderdelen van het multilaterale toezicht die voor de convergentie van belang zijn. <r ISSN 0254-1513 COM(96) 498 def. DOCUMENTEN NL 09 01 10 Catalogusnummer : CB-CO-96-516-NL-C ISBN 92-78-10194-X Bureau voor officiële publikaües der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1982/96, annettu 16 päivänä lokakuuta 1996, melassin edustavien hintojen ja sen tuonnissa sovellettavien lisätullien vahvistamisesta sokerialalla

eurovoc_concepts:
CCT duties
customs regulations
import
molasses
representative price


title: Projet de POSITION COMMUNE arrêtée par le Conseil sur la base de l'article J.2 du traité de l'Union européenne concernant la levée de l'embargo économique et financier décrété à l'encontre de l'ex-Yougoslavie

eurovoc_concepts:
EU law
EU relations
UN resolution
Yugoslavia
economic sanctions
international sanctions

text: COMMISSION DES COMMUNAUTES EUROPEENNES Bruxelles, le 16. 10. 1996 COM(96) 508 final Proposition de REGLEMENT (CE^ DU CONSEIL abrogeant les règlements (CEE) n* 990/93 et (CE) n' 2471/94 concernant l'interruption des relations économiques et financières avec la République federative de Yougoslavie (Serbie et Monténégro), les parties du territoire de la République de Croatie protégées par les Nations Unies et les parties du territoire de la République de Bosnie-Herzégovine sous le contrôle des forces serbo-bosniaques Projet de PEÇISIQN PES REPRESENTANTS PES GOUVERNEMENTS PES ETATS MEMBRES DE LA COMMUNAUTE EUROPEENNE DU CHARBON ET DE L'ACIER. REUNIS AU SEIN DU CONSEIL abrogeant la décision 93/235/CECA concernant les échanges entre la Communauté européenne du charbon et de l'acier et la République federative de Yougoslavie (Serbie et Monténégro) Projet de POSITION COMMUNE arrêtée par le Conseil sur la base de l'article J. 2 du traité de l'Union européenne concernant la levée de l'embargo économique et financier décrété à rencontre de l'ex-Yougoslavie (présentés par la Commission) EXPOSE DES MOTIFS Dans sa résolution 1022 (1995) paragraphe 4, le Conseil de sécurité des Nations unies a décidé qu'il mettra fin à l'embargo décrété à 1'encontre de 1'ex-Yougoslavie "le dixième jour qui suivra la tenue des premières élections libres et régulières prévues dans l'accord de paix, à condition que les forces des Serbes de Bosnie se soient retirées des zones de séparation et aient continué de les respecter, comme prévu dans l'accord de paix. " Ces élections ayant eu lieu le 14 septembre 1996, le Conseil de sécurité a pris la décision précitée. La législation communautaire concernant à l'embargo décrété à 1'encontre de 1'ex-Yougoslavie doit dès lors être abrogée. Tel est l'objet des propositions ci-jointes de règlement CE du Conseil, de décision CECA et de position commune. Les présentes propositions ne portent pas atteinte, conformément au paragraphe 7 de la résolution 1022 (1995), au règlement (CE) n° 1733/94 du Conseil interdisant de faire droit à certaines demandes résultant de l'embargo. Proposition de REQLEMENT (CE) PU CONSEIL abrogeant les règlements (CEE) n° 990/93 et (CE) n° 2471/94 concernant l'interruption des relations économiques et financières avec la république federative de Yougoslavie (Serbie et Monténégro), les parties du territoire de la république de Croatie protégées par les Nations unies et les parties du territoire de la république de Bosnie-Herzégovine sous le contrôle des forces serbo-bosniaques LE CONSEIL DE L'UNION EUROPEENNE, vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment ses articles 73g et 228a, vu la position commune du. 1996, arrêtée par le Conseil sur la base de l'article J. 2 du traité sur l'Union européenne, concernant l'abrogation de l'embargo frappant 1:ex-Yougoslavie1, vu la proposition de la Commission, considérant que le Conseil de sécurité des Nations unies a décidé, conformément au paragraphe 4 de sa résolution 1022 (1995), de mettre fin aux mesures imposées par ses résolutions 757 (1992), 787 (1992), 820 (1993), 942 (1994), 943 (1994), 988 (1995), 992 (1995), 1003 (1995) et 1015 (1995); considérant que les règlements (CE) n° 99 0/932 et (CE) n° 2471/943 du Conseil doivent être abrogés, A ARRETE LE PRESENT REGLEMENT: ! 2 3 JOn°L. , J O n °L 102, du 28. 4. 1993, suspendu par le règlement (CE) n° 462/96 (JO L 65, • du 15. 3. 1996, p. 1). JO n° L 266, du 15. 10. 1994, p. 1, suspendu par le règlement (CE) n° 462/96 (JOL 65, du 15. 3. 1996, p. 1). Article premier Les règlements (CE) n° 990/93 et (CE) n° 2471/94 sont abrogés. Article 2 Tous les avoirs qui ont été saisis ou gelés préalablement conformément aux Règlements (CEE) nfi 990/93 et (CE) n° 2471/94 peuvent être libérés par les Etats membres selon la loi, à condition que chacun de ces avoirs qui fait l'objet d'une réclamation, d'un droit de rétention, d'un arrêt ou d'une servitude, ou qui est l'avoir d'une personne, d'une association, d'une personne morale ou d'une entité déclarée ou supposée insolvable selon la loi ou les principes comptables qui prévalent dans l'Etat membre concerné, reste saisi ou gelé jusqu'à ce qu'il soit libéré conformément au droit applicable. Article 3 Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. Il est applicable à partir du 4 octobre 1996. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout Etat membre. Fait à Bruxelles, le. 1996 Par le Conseil Le Président Projet de DECISION DES REPRESENTANTS DES GOUVERNEMENTS DES ETATS MEMBRES DE LA COMMUNAUTE EUROPEENNE DU CtiÀRBON ET DE y ACIER. REUNIS AU SEIN PU CONSEIL abrogeant la décision 93/235/CECA concernant les échanges entre la Communauté européenne du charbon et de l'acier et la république federative de Yougoslavie (Serbie et Monténégro) (96/ /CECA) LES REPRESENTANTS DES GOUVERNEMENTS DES ETATS MEMBRES DE LA COMMUNAUTE EUROPEENNE DU CHARBON ET DE L'ACIER, REUNIS AU SEIN DU CONSEIL, vu la position commune du. 1996, arrêtée par le Conseil sur la base de l'article J. 2 du traité sur l'Union européenne, concernant l'abrogation de l'embargo frappant 1 ' ex-Yougoslavie4, considérant que le Conseil de sécurité des Nations unies a décidé, conformément au paragraphe 4 de sa résolution 1022 (1995), de mettre fin aux mesures imposées par ses résolutions 757 (1992), 787 (1992), 820 (1993), 942 (1994), 943 (1994), 988 (1995), 992 (1995), 1003 (1995) et 1015 (1995); considérant qu'il convient dès lors d'abroger la décision 93/235/CECA; en accord avec la Commission, DECIDENT: La décision 93/235/CECA est abrogée. Article premier iOif L. 19K,fL Article 2 La présente décision entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. Elle est applicable à partir du 4 octobre 1996. Fait à Bruxelles, le. 1996. Le Président Projet de POSITION COMMIINF arrêtée par le Conseil sur le base de l'article J. 2 du traité de l'Union européenne concernant la levée de l'embargo économique et financier décrété à 1'encontre de 1'ex-Yougoslavie 96/ /CFSP) LE CONSEIL DE L'UNION EUROPEENNE, vu le traité sur l'Union européenne, et notamment son article J. 2, vu le paragraphe 4 de la résolution 1022 (1995) et le paragraphe 2 de la résolution 1074 (1996) adoptées par le conseil de sécurité des Nations unies , A ARRETE LA PRESENTE POSITION COMMUNE: Article premier Les mesures restrictives pertinentes concernant 1'ex-Yougoslavie, prises conformément aux résolutions 757 (1992), 787 (1992), 820 (1993), 942 (1994), 943 (1994), 988 (1995), 992 (1995), 1003 (1995) et 1015 (1995) du Conseil de sécurité des Nations unies seront abrogées. Article 2 La présente position commune est publiée au Journal officiel. Fait à Bruxelles, le 1996. Par le Conseil Le Président ISSN 0254-1491 COM(96) 508 final DOCUMENTS FR 02 11 N° de catalogue : CB-CO-96-512-FR-C ISBN 92-78-10148-6 Office des publications officielles des Communautés européennes L-2985 Luxembourg -*


title: Commission Regulation (EC) No 1983/96 of 16 October 1996 establishing unit values for the determination of the customs value of certain perishable goods

eurovoc_concepts:
customs regulations
customs valuation
fruit
perishable goods
vegetable

formats: html pdfa1b print


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2716/96 dell'on. Gijs de VRIES alla Commissione. Ripetute irregolarità riscontrate nei servizi della Commissione

eurovoc_concepts:
Belgium
European Commission
moonlighting
provision of services
servant (EU)
working conditions

formats: html print


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1982/96 DER KOMMISSION vom 16. Oktober 1996 zur Festsetzung der repräsentativen Preise und der zusätzlichen Einfuhrzölle für Melasse im Zuckersektor