title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä

eurovoc_concepts:
beef
consumer information
consumer protection
labelling
veterinary inspection

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO •k • Bryssel, 02. 10. 1996 KOM(VO) 460 lopull 96/0228 (CNS) 96/0229 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EVl nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönotosta Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY^ naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä (Komission esittämät) PERUSTELUT Johdanto BSE-kriisistä aiheutunut kuluttajien luottamuksen vähentyminen naudanlihamarkkinoilla on tuonut korostetusti esille puutteet, joita on naudanlihan ja naudanlihatuotteiden esillepanoa sekä eläinten jäljitettävyyttä koskevissa säännöksissä ja määräyksissä. Naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintää on selvästi kehitettävä, jotta kuluttajat saadaan uudelleen vakuuttuneiksi tuotteiden laadusta. Jotta kuluttajat voivat luottaa merkintöihin sisältyviin tietoihin, on kehitettävä luotettava järjestelmä nautaeläinten tunnistamiseksi ja rekisteröimiseksi. Komissio on tunnistamista ja rekisteröintiä ja toinen naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintää. tehnyt ehdotukset asetuksiksi, joista toinen koskee nautaeläinten Kummallakaan asetuksella ei ole taloudellisia vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 1. Nautaeläinten tunnistaminen ja rekisteröinti Eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä annetussa neuvoston direktiivissä 92/102/ETY1 otetaan käyttöön järjestelyt naudan-, ja siansukuisten eläinten tunnistamiseksi ja rekisteröimiseksi. Kokemus on osoittanut, että tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole toiminut tyydyttävästi. Erityisesti BSE-kriisi on osoittanut, että nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmiä on kehitettävä. Suurimmat havaitut heikkoudet koskevat eläinten jäljitettävyydessä olevia vajavaisuuksia, jotka johtuvat keskustietokantaisten siirtorekistereiden puuttumisesta ja eläinten mukana seuraavissa asiakirjoissa olevista puutteista. lampaan-, vuohen- Direktiivillä 92/102/ETY on kaksi perustavoitetta: eläinten jäljittäminen eläinlääkinnällisiin tarkoituksiin, mikä on ehdottoman tärkeää tarttuvien tautien valvomiseksi. Eläimen tai ruhon alkuperäpaikan määrittämisen sekä eläimen tai ruhon yhteisössä liikkumisen seuraamisen on oltava mahdollista nopeasti ja vaivattomasti. Tarkoituksena on estää tautien leviäminen edelleen, kotieläinpalkkioiden hallinto ja valvonta osana maatalouspolitiikan uudistusta. Tuotantoeläimet on tunnistettava ja rekisteröitävä riittävällä tavalla samojen edellytysten mukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, jotta kotieläinpalkkiojärjestelmä toimii hyvin, tällaisten palkkioiden maksua voidaan valvoa, tarttuvien tautien EYVL N:o L 355, 5. 12. 1992, s. 32 valvonta onnistuu, tarttuvan taudin puhjetessa eläimet voidaan jäljittää nopeasti sekä petokset voidaan ehkäistä. Komissio ehdottaa, että nautaeläinten tunnistamiseksi ja rekisteröimiseksi annetaan asetus, jolla lujitetaan nykyisen direktiivin säännöksiä erityisesti siltä osin, että jokaisessa jäsenvaltiossa otetaan käyttöön tietokoneistettu tietokanta sekä eläinpassi kullekin eläimelle eläinten jäljittämiseksi terveydellisistä syistä ja yhteisön tukijärjestelmien valvomiseksi. Ehdotetussa asetuksessa säädetään vähimmäisvaatimuksista, minkä vuoksi jäsenvaltiot voivat laajentaa sääntöjä. Ehdotetussa tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä säädetään korvamerkeistä, tietokoneistetusta yksittäisesti joilla ^ nautaeläimet keskustietokannasta, eläinpassista kullekin nautaeläimelle ja tilakohtaisista eläinrekistereistä. tunnistaa, voidaan Nautaeläimet on tunnistettava kiinnittämällä eläimen kumpaankin korvaan korvamerkki, joista ainakin toisen on oltava muovia. Jos korvamerkki ei ole enää luettavissa tai se häviää, eläimeen on kiinnitettävä uusi merkki, jossa on sama koodi kuin alkuperäisessä korvamerkissä. tuella teknisellä laajamittaista tutkimuskeskuksen Tunnistamisen osalta aiheutuneiden ongelmien vuoksi komissio on käynnistämässä IDEA-nimistä Yhteisen kenttäkokeiluhanketta, jonka avulla tutkitaan mahdollisuutta käyttää elektronisia tunnistusjärjestelmiä, jotta luotettavuutta eläinten tunnistamisessa voidaan lisätä. Kolme vuotta kestävässä kokeilussa käytetään elektronisia lähetinvastaanottimia, jotka voidaan joko istuttaa eläimeen tai sisällyttää korvamerkkiin. Tämän hankkeen tarkoituksena on alkaa vuoden 1997 alussa, ja hankkeeseen kuuluu miljoona eläintä yhteisön alueella. Tästä kokeilusta saatujen tulosten perusteella komissio tehdä ehdotuksia korvamerkkejä koskevien säännösten ja määräysten voi muuttamiseksi. Jotta eläimet voidaan jäljittää nopeasti ja tehokkaasti sekä yhteisön tukijärjestelmiä tietokantaan kirjataan voidaan valvoa, ehdotetaan, että yksityiskohdat kaikista jäsenvaltion alueella olevista tiloista, nautaeläinten tunnistetiedot sekä näiden eläinten siirrot. Tämän onnistumiseksi nautaeläinten on oltava jokaisen siirron aikana tunnistettavissa korvamerkistä ja niiden mukana on oltava eläinpassi. tietokoneistettuun Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönotosta tehty ehdotus antaa komissiolle hallintokomiteamenettelyn avulla mahdollisuuden antaa yksityiskohtaiset säännöt korvamerkkejä, eläinpassia ja tilarekisteriä koskevista edellytyksistä. 2. ' Naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintä 3 Lihan merkinnästä annettuja säännöksiä ja määräyksiä on myös lujitettava niiden tehokkuuden parantamiseksi. Naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä tehdyssä ehdotuksessa esitetään, että jokaisen toimijan tai naudanlihan kauppaa harjoittavan järjestön on toimitettava erittely, josta ilmenevät merkintään sisällytettävät tiedot ja toteutettavat toimenpiteet tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi. Erittelyssä on myös kuvattava sovellettava valvontajärjestelmä samoin kuin säännöksiä noudattamattomien toimijoiden suhteen toteutettavat toimenpiteet. Erittelyssä on vahvistettava yhteys ruhon ja lihapalojen tai lihavalmisteiden tunnistamisen sekä yksittäisen eläimen, joista tuotteet on saatu, tunnistamisen välillä. Ehdotetussa asetuksessa mainitaan myös merkintään mahdollisesti lisättävät tiedot. Näihin kuuluvat tiedot eläimestä, mukaan lukien lihotustapa ja muut ruokintaa koskevat tiedot. v EHDOTUS V&I&Z e $ ( Cc) ^ NEUVOSTON ASETUS (EY) nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönotosta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että eläinlääkärin-ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteutumista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY4 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että yhteisön sisäisessä kaupassa eläimet on varustettava tunnisteella yhteisön säännöissä olevien edellytysten mukaisesti, eläimet on rekisteröitävä siten, että alkuperä- tai kauttakulkutila, keskus tai järjestö voidaan jäljittää ja että nämä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmät laajennetaan kaikkien jäsenvaltioiden sisällä tapahtuviin eläinten siirtoihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993, kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY5 14 artiklassa säädetään, että kyseisten eläinten direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukainen tunnisteella varustaminen ja rekisteröiminen on, teuraseläimiä ja rekisteröityjä hevoseläimiä lukuun ottamatta, tehtävä sen jälkeen, kun mainitut tarkastukset on suoritettu, yhteisön tiettyjen maatalousalan tukijärjestelmien hallinto vaatii tietynlaisen karjan yksilöllistä tunnistamista; tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmien on tämän vuoksi sovelluttava tällaisten toimenpiteiden soveltamiseen ja valvontaan, EYVL N:o C EYVL N:o C EYVLN. oC EYVL N:o L 224, 18. 8. 1990, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (EYVL N:o L 62, 15. 3. 1992, s. 49). EYVL N:o L 268,24. 9. 1991, s. 56. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla. r- on tarpeen varmistaa tiedon nopea ja tehokas vaihto jäsenvaltioiden välillä kyseisen direktiivin oikeaksi soveltamiseksi; yhteisön säännökset on vahvistettu jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 19 päivänä toukokuuta 1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1468/816 ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/608/ETY7, nykyiset nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevat säännöt on vahvistettu eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä annetussa neuvoston direktiivissä 92/102/ETY8; kokemus on osoittanut, että tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole toiminut tyydyttävästi nautaeläinten osalta ja että täytäntöönpanoa on kehitettävä; tämän vuoksi on tarpeen antaa nautaeläimiä koskeva asetus kyseisen direktiivin säännösten lujittamiseksi, jotta eläimet voidaan terveyssyistä ja yhteisön tukijärjestelmien valvomiseksi jäljittää nopeasti ja virheettömästi, kaikkien jäsenvaltioiden on luotava tietokoneistettu tietokanta, johon kirjataan eläinten tunnistetiedot, kaikki jäsenvaltion alueella olevat tilat ja eläinten siirrot, nautaeläinten siirtojen jäljittämiseksi eläimet on tunnistettava kumpaankin korvaan kiinnitettävän korvamerkin ja eläimen mukana olevan eläinpassin avulla kaikkien siirtojen aikana; korvamerkin muoto ja sisältö sekä eläinpassin edellytykset on määritettävä yhteisön tasolla; jokaiselle eläimelle, jolle on osoitettu korvamerkki, on annettava eläinpassi, jos korvamerkki on muuttunut lukukelvottomaksi tai hävinnyt, se on korvattava uudella; uudessa korvamerkissä on oltava sama koodi kuin alkuperäisessä merkissä, komissio tutkii parhaillaan Yhteisen tutkimuskeskuksen suorittaman työn perusteella mahdollisuutta käyttää elektronisia menetelmiä eläinten tunnistamiseksi, eläinten pitäjän on pidettävä ajan tasalla olevaa rekisteriä tilallaan olevista eläimistä; tätä rekisteriä koskevat edellytykset on määritettävä yhteisön tasolla; eläinten kaupan kanssa liiketoimistaan; näiden tekemisissä olevien henkilöiden on pidettävä rekistereiden on pyynnöstä oltava toimivaltaisen viranomaisen saatavilla, rekisteriä tämä asetus ei saa vaikuttaa erityisiin edellytyksiin, jotka sisältyvät jäämätarkastuksia varten otettujen näytteiden vastaavuudesta eläinten ja niiden alkuperätilojen suhteen 13 EYVL N:o L 144, 2. 6. 1981, s. 1. Muutettuna asetuksella (ETY) N:o 945/87 (EYVL N:o L 90, 2. 4. 1987, s. 3) EYVL N:o L 351, 2. 12. 1989, s. 34 EYVL N:o L 355, 5. 12. 1992, s. 32 päivänä helmikuuta 1989 tehtyyn komission päätökseen 89/153/ETY9 tai direktiivin 91/496/ETY mukaisesti vahvistettuihin asiaan liittyviin soveltamista koskeviin sääntöihin, ja on tarpeen muuttaa tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3508/9210, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: / artikla 1. 2. Kaikkien jäsenvaltioiden on otettava käyttöön nautaeläinten (jäljempänä 'eläimet') tunnistus- ja rekisteröimisjärjestelmä siten, kuin eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun neuvoston direktiivin 64/432/ETY11 2 artiklassa on määritelty sekä tämän asetuksen säännösten mukaisesti. Tämän asetuksen säännökset eivät kuitenkaan rajoita tautien hävittämiseksi tai valvomiseksi mahdollisesti annettavien yhteisön sääntöjen sekä direktiivin 91/496/ETY (ETY) N:o 3508/92 soveltamista. Direktiivin 92/102/ETY erityisesti nautaeläimiä koskevia säännöksiä ei enää kuitenkaan sovelleta. ja asetuksen Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 2 artikla 'tilalla' laitosta, rakennusta tai paikkaa, jossa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia eläimiä pidetään, kasvatetaan tai käsitellään ja joka sijaitsee yhden ja saman jäsenvaltion alueella, 'pitäjällä' luonnollista tai oikeushenkilöä, joka vastaa eläimistä pysyvästi tai väliaikaisesti, mukaan lukien kuljetus ja markkinapaikka, 'toimivaltaisella viranomaisella' jäsenvaltiossa olevaa viranomaista, joka vastaa eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta, tämän asetuksen täytäntöönpanosta tai asetuksen (ETY) N:o 3508/92 täytäntöönpanosta. 3 artikla Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä koostuu seuraavista osista: 9 10 11 EYVL N:o L 59, 2. 3. 1989, s. 33 EYVLN:o L 355, 5. 12. 1992, s. 1 EYVL N:o L 121, 29. 7. 1964, s. 1977 1 a) b) c) d) korvamerkit eläinten yksittäiseksi tunnistamiseksi; tietokoneistetut tietokannat; eläinpassit; kaikilla tiloilla pidetyt yksittäiset rekisterit. Komission ja asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä on oltava kaikki tämän asetuksen mukaiset tiedot. Niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta varmistetaan, että nämä tiedot ovat tarkoituksenmukaisella tavalla kaikkien asianomaisten osapuolten, varsinkin niiden kuluttajajärjestöjen, joiden erityisen kiinnostuksen asiaan asianomainen jäsenvaltio on tunnustanut, saatavilla, ja että tietojen luottamuksellisuutta suojellaan. 4 artikla 1. Kaikki tilalla olevat eläimet on varustettava tunnisteella, joka on kumpaankin korvaan kiinnitettävä, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä korvamerkki. Eläimen molemmissa korvamerkeissä on oltava sama yhdenmukainen tunnistuskoodi. Kahdesta ensimmäisestä kohdasta on käytävä päätöksessä 93/317/ETY vahvistetun alpha-2 maakoodijärjestelmän mukaisesti ilmi jäsenvaltio, jossa sijaitsevalla tilalla eläin ensimmäistä kertaa varustetaan tunnisteella; tämän jälkeen seuraa enintään 12 merkkiä sisältävä numerokoodi, joka mahdollistaa jokaisen eläimen yksittäisen tunnistamisen yhdessä syntymätilan kanssa. 2. Korvamerkki on kiinnitettävä 14 päivän kuluessa eläimen syntymästä ja viimeistään ennen kuin eläin lähtee syntymätilaitaan. Eläimiä ei saa siirtää tilalta, jollei niitä ole varustettu tunnisteella tämän artiklan mukaisella tavalla. 3. Kolmannesta maasta tuodut eläimet, jotka ovat läpäisseet direktiivissä 91 /496/ET Y säädetyt tarkastukset ja jotka ovat edelleen yhteisön alueella, on varustettava kohdetilalla tämän artiklan säännökset täyttävällä korvamerkillä 14 päivän kuluessa edellä mainituista tarkastuksista ja viimeistään niiden lähtiessä kyseiseltä tilalta. Eläimeen ei kuitenkaan jos kohdetila on jäsenvaltiossa sijaitseva teurastamo, jossa tällaisia tarkastuksia suoritetaan, ja eläin teurastetaan kyseisten 14 päivän kuluessa. tarvitse kiinnittää tunnistetta, Kolmannen maan antama alkuperäinen tunniste on kirjattava 6 artiklassa säädettyyn tietokantaan yhdessä määräpaikkana olevan jäsenvaltion eläimelle antaman tunnistuskoodin kanssa. tietokoneistettuun 4. Toisesta korvamerkkinsä. jäsenvaltiosta tuotujen eläinten on säilytettävä alkuperäinen 8 5. 6. 7. 8. Korvamerkkiä ei saa poistaa tai korvata ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa lupaa. Jos korvamerkki on muuttunut lukukelvottomaksi tai kadonnut, eläimeen on tämän artiklan mukaisesti kiinnitettävä korvaava merkki, jossa on sama koodi. Korvamerkit osoitetaan tiloille, jaetaan ja kiinnitetään eläimiin toimivaltaisen viranomaisen määräämällä tavalla. Korvamerkit, jotka eivät täytä tässä artiklassa vahvistettuja edellytyksiä, on korvattava uusilla viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000 komission antaman kertomuksen ja siihen mahdollisesti sisältyvien ehdotusten perusteella neuvosto päättää mahdollisuudesta ottaa käyttöön elektroniset tunnistusjärj estelyt ottaen huomioon tällä alalla tapahtuneen kehityksen. 5 artikla Toimivaltaisen viranomaisen on luotava tietokoneistettu tietokanta, johon on kirjattava vähintään: 1. Jokaisen eläimen osalta: tunnistuskoodi, syntymäpäivä, sukupuoli, rotu, eläimen emän tunnistuskoodi, syntymätilan numero, kaikkien niiden tilojen, joilla eläintä on pidetty, tunnistusnumerot, siirtopäivät, kuolin- tai teurastuspäivä. 2. Jokaisen tilan osalta: tunnistusnumero, joka on enintään 12 merkistä koostuva koodi, 3 pitäjän nimi ja osoite. 3. Tietokannassa on jatkuvasti oltava seuraavat tiedot: ajan tasalla oleva luettelo kaikista tiloilla olevista eläimistä, kaikkien eläinten siirtoja koskeva luettelo synty mäti lasta alkaen. Tiedot on säilytettävä tietokannassa kolmen vuoden ajan eläimen kuolemasta. Tietokannan on oltava täysin toiminnassa ja sisällettävä kaikki asianomaiset tiedot viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. 6 artikla 1. 2. 3. 4. Toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä jokaiselle eläimelle, jolle on osoitettu korvamerkki, eläinpassi seitsemän päivän kuluessa eläimen syntymää koskevasta ilmoituksesta tai, jos eläin tuodaan kolmannesta maasta, asianomaisen jäsenvaltion 4 artiklan 3 kohdan mukaista eläimen uudelleentunnistusta koskevasta ilmoituksesta. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää toisesta jäsenvaltiosta tuleville eläimille eläinpassin samoilla edellytyksillä. Tällaisissa tapauksissa eläimen mukana sen saapuessa oleva passi toimivaltaiselle viranomaiselle, joka palauttaa passin myöntäjäjäsenvaltiolle. luovutetaan Eläinpassin on oltava eläimen mukana siirtojen yhteydessä. Eläimen kuollessa pitäjän on palautettava eläinpassi toimivaltaiselle viranomaiselle kolmen työpäivän kuluessa eläimen kuolemasta. Jos eläin lähetetään teurastamoon, teurastamon pitäjä on vastuussa eläinpassin palauttamisesta toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos eläin viedään kolmanteen maahan, eläimen viimeisen pitäjän on luovutettava eläinpassi sen paikan toimivaltaiselle viranomaiselle, johon eläin viedään. 7 artikla 1. Jokaisen eläimen pitäjän on: pidettävä ajan tasalla olevaa rekisteriä, toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki ilmoitettava tilalta tapahtuvat siirrot ja kaikki tilalla tapahtuneet eläinten syntymät ja kuolemat sekä näiden työpäivän kuluessa tapahtumasta, tapahtumien päivämäärät kolmen tilalle ja -/o täydennettävä eläinpassi välittömästi sen saadessaan ja ennen jokaisen tilalta lähtevän eläimen lähtöä ja varmistettava, eitä eläinpassi seuraa eläimen mukana. Jokaisen pitäjän on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä kaikki tiedot, jotka koskevat hänen omistamiensa, kasvattamiensa, kuljettamiensa, kaupan pitämiensä tai teurastamiensa eläinten alkuperää, tunnistamista sekä tarvittaessa määränpäätä. Rekisterin on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksymässä muodossa, ja se on säilytettävä saatavilla tilalla, ja toimivaltaisen viranomaisen on pyynnöstä saatava se käyttöönsä kyseisen viranomaisen määräämän vähimmäisajan, jonka on oltava vähintään kolme vuotta. H artikla Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän asetuksen noudattamisen varmistamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toisilleen ja komissiolle tämän viranomaisen henkilöllisyys. 9 artikla Komissio antaa tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt asetuksen (ETY) N:o 729/70 13 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti. Näiden yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamisalaan kuuluvat erityisesti: a) b) c) d) e) f) korvamerkkejä koskevat edellytykset; eläinpassia koskevat edellytykset; rekisteriä koskevat edellytykset; suoritettavan valvonnan vähimmäistaso; seuraamusten soveltaminen; siirtymäsäännökset järjestelmän alkuvaiheessa. 10 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän asetuksen säännösten noudattamisen varmistamiseksi. Nämä valvontatoimet eivät kuitenkaan rajoita valvontaa, jonka komissio voi suorittaa vastaavasti asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan perusteella. ^1 Jäsenvaltioiden eläinten pitäjille määräämät seuraamukset on suhteutettava rikkomuksen vakavuuteen. Seuraamuksiin voivat kuulua oikeutetuin perustein eläinten siirtoja asianomaiselle pitäjälle tai asianomaiselta pitäjältä koskevat rajoitukset. // artikla Täydennetään asetuksen (EEY) N:o 3508/92 5 artikla seuraavasti: ". ja asetuksen (EY) N:o ". 12 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1997. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja •U Ehdotus: 96J«o2Z<3 ( C H SA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o annettu naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, sekä katsoo, että seikoista; naudanlihalla naudanliha-alalla olisi otettava käyttöön erityinen merkintäjärjestelmä, jotta kuluttajat saisivat paremmin tietoa kuluttajille olennaisista naudanlihaan ja naudanlihatuotteisiin liittyvistä tiettyjä naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/684 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita; jäsenvaltiot voivat päättää laajentaa merkintäjärjestelmän koskemaan muuta naudanlihaa sisältävää jalostettua tavaraa, ja naudanlihatuotteilla tarkoitetaan merkintäjärjestelmän tulisi olla vapaaehtoinen naudanlihaa ja naudanlihatuotteita kaupan pitäville toimijoille ja järjestöille siinä mielessä, että toimijoiden ja järjestöjen, jotka haluavat tehdä merkintöjä naudanlihaan ja naudanlihatuotteisiin, on tehtävä se tämän asetuksen mukaisesti, tämän asetuksen säännökset eivät saa asettaa kyseenalaiseksi olemassa olevaa yhteisön sääntelyä elintarvikkeiden merkinnän ja valvonnan, maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten ja markkinointitoimenpiteiden ja lihan ja lihatuotteiden yhteisön sisäiseen kauppaan vaikuttavia, terveyteen liittyviä ongelmia koskevien sääntöjen aloilla, korkealaatuisen suojaamisen, naudanlihan edistämis- EYVL N:o L 148, 28. 6. 1968, s. 24. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1357/96, EYVL N. o L 175, 13. 7. 1996, s. 9. •13 tehokas merkintäjärjestelmä perustuu mahdollisuuteen jäljittää eläin tai eläimet, joista naudanliha tai naudanlihatuote on tehty; toimijan tai järjestön merkintäjärjeslelyt hyväksytään vasta, kun toimivaltaiselle viranomaiselle on esitetty erittely ja se on hyväksytty, jotta voitaisiin selvittää kunnolla merkinnässä olevista tiedoista vastuussa oleva henkilö, toimijat ja järjestöt saavat tehdä merkintöjä naudanlihaan ja naudanlihatuotteisiin ainoastaan sillä edellytyksellä, että merkinnässä on niiden nimi ja logo; tiedot, joita merkinnässä saa olla, eritellään, kolmansista maista yhteisöön naudanlihaa tai naudanlihatuotteita tuovat toimijat tai järjestöt saattavat myös haluta tehdä tuotteisiinsa merkintöjä tämän asetuksen mukaisesti; tämän ottamisesta mukaan tuodun merkintäjärjestelmään; näillä säännöksillä olisi varmistettava, että tuotua naudanlihaa ja naudanlihatuotteita koskevat merkintäjärjestelyt ovat yhtä luotettavia kuin yhteisön naudanlihaa koskevat, ja naudanlihan säädettävä vuoksi olisi jotta merkintäj ärj estelyjen luotettavuus voidaan taata, on tarpeen velvoittaa jäsenvaltiot toteuttamaan asiaankuuluvia ja tehokkaita valvontatoimenpiteitä; valvonta toteutetaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta valvontaa, jota komissio suorittaa vastaavasti Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/955 9 artiklan mukaisesti; jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on lupa peruuttaa erittelyn hyväksyminen, jos havaitaan säännönvastai suuksia, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: / artikla 1. 2. Jos toimija tai järjestö, sellaisena kuin se on määriteltynä 2 artiklassa, haluaa naudanlihaan tai naudanlihatuotteisiin myyntipisteessä yksityiskohtaiset merkinnät, ne tehdään tämän asetuksen mukaisesti. Seuraavia säännöksiä sovelletaan edelleen sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään: - 4 päivänä huhtikuuta 1962 annettu asetus N:o 26 tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan6 - terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annettu neuvoston direktiivi 64/433/ETY7 EYVL N:o L 312, 23. 12. 1995, s. 1 EYVLN:o 30,20. 4. 1962, s. 993. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksellako 49, EYVL N:o 53, 1. 7. 1962, s. 1571. EYVL N:o 121, 29. 7. 1964, s. 2012 A^\ - terveyttä koskevista kysymyksistä yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa 21 päivänä joulukuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 77/99/ETY8, - kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/112/ETY9, - virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/99/ETY10, - jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista 14 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/65/ETY", - yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta 1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1208/8112, - yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen laatuluokituksen soveltamisalan laajentamisesta 7 päivänä toukokuuta 1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1186/9013, - maataloustuotteiden ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/9214, - maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden erityisluonnetta koskevista todistuksista 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2082/9215, - toimenpiteistä korkealaatuisen naudanlihan menekin edistämiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2067/9216. ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen Tätä asetusta varten sovelletaan seuraavia määritelmiä: 2 artikla "naudanlihalla ja naudanlihatuotteilla" tarkoitetaan asetuksen (ETY) N:o 805/68 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita lukuun ottamatta CN-koodeihin 0102 90 05 - 0102 90 79 ja 0102 10 kuuluvia tuotteita; tai niiden tarkoitetaan yksittäiseen "merkinnällä" pakkausmateriaaliin kiinnitettävää merkintää tai kuluttajalle myyntipaikassa tarjottavaa tietoa; "järjestöllä" tarkoitetaan naudanlihakaupan samalla tai eri osa-alueella toimivaa toimijaryhmää. tai -paloihin lihapalaan 9 10 E Y V L N :o L 26, 31. 1. 1977, s. 85 E Y V L N :o L 33,8. 2. 1979, s. 1 E Y VL N:o L 290, 24. 1. 1993, s. 14 E Y VL N:o L 368, 31. 12. 1994, s. 10 E Y V L N :o L 123, 7. 5. 1981, s. 3 E Y V L N :o L 119, 11. 5. 1990, s. 32 E Y VL N:o L 208, 24. 7. 1992, s. 1 E Y VL N:o L 208, 24. 7. 1992, s. 9 E Y VL N:o L 215, 30. 7. 1992, s. 57 AS Jäsenvaltiot voivat päättää laajentaa tätä järjestelmää koskemaan jalostettua tavaraa, joka sisältää ensimmäisessä luetelmakohdassa lueteltuja tuotteita, mukaan lukien kosmeettiset ja farmaseuttiset tuotteet. 3 artikla 1. Kunkin toimijan tai järjestön on toimitettava erittely hyväksyntää varten toimivaltaiselle viranomaiselle jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa kyseistä naudanlihaa tai naudanlihatuotteita tuotetaan tai myydään. Tässä erittelyssä on mainittava: merkintään tulevat tiedot toimenpiteet, jotka on toteutettava näiden tietojen paikkansapitävyyden tarkistamiseksi valvontajärjestelmä, jota sovelletaan tuotannon ja myynnin kaikissa vaiheissa, mukaan lukien tarkastukset, jotka suorittaa toimijan tai järjestön nimeämä itsenäinen elin järjestön osalta sellaisen jäsenen suhteen toteutettavat toimenpiteet, joka ei noudata erittelyä. 2. 3. 4. 1. toimivaltaisen viranomaisen 1 kohdassa Erittely edellyttää tarkoitettujen osatekijöiden huolellisen tarkastelun perusteella antamaa vakuutusta siitä, että toimii suunniteltu merkintäjärjestelmä moitteettomasti ja luotettavasti. Erittelyt, joilla ei varmisteta ruhon, neljänneksen, lihapalojen tai lihatuotteiden yhteyttä yksittäiseen eläimeen tai lihapalojen ja lihatuotteiden osalta asianomaisiin eläimiin, hylätään. ja erityisesti sen valvontajärjestelmä Jos naudanlihaa tai naudanlihatuotteita tuotetaan ja/tai myydään kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava toimitettuja erittelyjä siltä osin kuin erittelyjen osat koskevat niiden alueella tapahtuvia toimenpiteitä, ja annettava niille hyväksyntänsä. Tällaisessa tapauksessa jokaisen asianomaisen jäsenvaltion on tunnustettava kaikkien muiden jäsenvaltioiden antamat hyväksynnät. Jos kaikkien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät toimitetun erittelyn, kyseisellä ja naudanlihatuotteiden merkintään edellyttäen että merkinnässä on sen nimi ja logo. järjestöllä on oikeus naudanlihan toimijalla tai Lupia sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2081/92 13 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 2082/92 13 artiklan noudattamista. 4 artikla ja toimijoilla Jos naudanlihaa tai naudanlihatuotteita tuotetaan kokonaan tai osittain kolmannessa maassa, tai naudanlihatuotteisiin merkintöjä tämän asetuksen mukaisesti, jos ne noudattavat 3 artiklassa säädettyjä vaatimuksia ja ovat saaneet asianomaisen kolmannen maan tätä tarkoitusta varten nimeämän toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän erittelylleen. tehdä naudanlihaan järjestöillä on lupa 2. Kolmannen maan antama hyväksyntä on voimassa yhteisössä ainoastaan, jos kolmas maa toimittaa etukäteen komissiolle tiedot: AG nimetystä toimivaltaisesta viranomaisesta toimivaltaisen viranomaisen erittelyn tarkastelussakäyttämistämenettely istä ja vaatimuksista jokaisesta toimijasta viranomainen on jo hyväksynyt. jonka erittelyn toimivaltainen järjestöstä, ja Komissio toimittaa nämä tiedot jäsenvaltioihin. Jos komissio tulee edellä mainittujen tietojen perusteella siihen tulokseen, etteivät kolmannen maan menettelyt ja/tai vaatimukset vastaa tässä asetuksessa säädettyjä normeja, komissio päättää kuultuaan kyseistä kolmatta maata, etteivät kolmannen maan antamat hyväksynnät ole voimassa yhteisössä. 5 artikla Merkinnässä ei saa olla muita kuin seuraavia tietoja eläimestä, josta naudanliha tai naudanlihatuote on peräisin: jäsenvaltio, jäsenvaltion alue tai kolmas maa, jossa eläin on syntynyt; eläimen sukupuoli liuotusmenetelmä muut ruokintaa koskevat tiedot jäsenvaltiot, jäsenvaltion alueet tai kolmannet maat, joissa eläin on lihotettu kokonaan tai vähintään 80-prosenttisesti tiedot teurastuksesta, kuten jäsenvaltio, jäsenvaltion alue tai kolmas maa, jossa eläin on teurastettu, eläimen ikä teurastettaessa ja teurastuspäivä tai lihan riiputtamisjakso tiedot esimerkiksi mekaanisesta talteenotosta, lihan tyypistä ja sisällöstä kaikki muut tiedot, jotka toimija tai järjestö haluaa ilmoittaa ja jotka kyseinen toimivaltainen viranomainen hyväksyy. lihanleikkaamisen menetelmistä, leikkaamisen ja luuttomaksi Jos naudanlihassa tai naudanlihatuotteessa on eri eläimistä peräisin olevaa lihaa, merkinnässä saa olla ainoastaan sellaista 1 kohdassa tarkoitettua tietoa, joka koskee yhteisesti kaikkea tällaista lihaa. 6 artikla on toteutettava Jäsenvaltioiden ja tarvittavat valvontatoimenpiteet tämän asetuksen säännösten noudattamisen varmistamiseksi. Nämä toimenpiteet toteutetaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta valvontaa, jota komissiolla on lupa toteuttaa vastaavasti asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan mukaan. hallinnolliset toimenpiteet 1} 7 artikla Jos todetaan, että toimija tai järjestö ei ole noudattanut 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua erittelyä, jäsenvaltio voi peruuttaa 3 artiklan 3 kohdan mukaisen hyväksynnän tai määrätä lisäedellytyksiä, joita on noudatettava hyväksynnän voimassa pitämiseksi. 8 artikla Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta asetuksen (ETY) N:o 805/68 27 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti tietoja, jotka voidaan sisällyttää 5 artiklan mukaisiin merkintöihin. 9 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1997. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja At ISSN 1024-4492 KOM(96) 460 lopullinen / \ 3 X /\ JVX J\. J jfV J. FI 03 10 Luettelonumero : CB-CO-96-471-FT-C ISBN 92-78-09063-8 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 13


title: VERORDENING (EG) Nr. 1913/96 VAN DE COMMISSIE van 2 oktober 1996 tot vaststelling van de hoogte van de van 1 juli tot en met 31 december 1996 bij invoer in de Gemeenschap van onder Verordening (EG) nr. 3448/93 van de Raad vallende goederen in het kader van akkoorden met Estland, Letland en Litouwen toe te passen verlaagde agrarische elementen en aanvullende invoerrechten

eurovoc_concepts:
Baltic States
agricultural product
import
liberalisation of trade
tariff preference


title: Sindicatos y regiones : Una apuesta por Europa.

eurovoc_concepts:
EU regional policy
economic and social cohesion
regional development


title: Verordening (EG) nr. 1909/96 van de Commissie van 2 oktober 1996 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2168/92 houdende uitvoeringsbepalingen van de specifieke maatregelen voor de Canarische eilanden met betrekking tot aardappelen (ramingsbalans)

eurovoc_concepts:
Canary Islands
EU aid
potato
seed
supply balance sheet
tariff exemption

formats: html pdfa1b print


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2627/96 del Xaver MAYER a la Comisión. Recortes de comisión por parte de los fabricantes de automóviles con relación a las ventas en países que no pertenecen a la UE

eurovoc_concepts:
European undertaking
after-sales service
direct selling
discount sale
motor vehicle
subsidiary

formats: html print


title: BERICHT DER KOMMISSION AN DEN RAT UND DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT - Gemeinsame Grundsätze für die künftigen vertraglichen Beziehungen mit bestimmten Ländern Südosteuropas

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
EU relations
cooperation agreement (EU)
development aid
economic situation

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 02. 10. 1«)% K( )M(%) 476 einig BERICHT DER KOMMISSION AN DEN RAT UND DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT Gemeinsame Grundsätze für die künftigen vertraglichen Beziehungen mit bestimmten Ländern Südosteuropas BE3W3HT Dm KOMMISSION AN DEN HAT Gemeinsame Grundsätze fur die künftigen vertraglichen Beziehungen mit bestimmten Ländern Südosteuropas 1. KONTEXT Die Europäische Union will mit ihren Aktionen in Südosteuropa vor allem zur erfolgreichen Umsetzung der Friedensabkommen von Dayton und Paris und zur Schaffung einer Zone der politischen Stabilität und des wirtschaftlichen Wohlstands beitragen. Aus diesem Grund unterstützt sie den politischen und wirtschaftlichen Reformprozeß und fördert die Achtung der Menschen- und Minderheitenrechte und die Wahrung der Grundsätze der Demokratie. Die Zusammenarbeit und der Aufbau gutnachbarlicher Beziehungen zwischen den Ländern der Region sind in diesem Zusammenhang von grundlegender Bedeutung. Auf der Grundlage des Kommissionsberichts vom 14. Februar 1996 über die Entwicklungsaussichten der regionalen Zusammenarbeit im ehemaligen Jugoslawien und die Möglichkeiten der Gemeinschaft für eine Unterstützung dieser Zusammenarbeit beschloß der Rat Allgemeine Angelegenheiten vom 26. Februar ein Regionalkonzept, das "in erster Linie die Länder der Region (betrifft), für welche die Europäische Union keine Mandate für die Aushandlung von Assoziationsabkommen festgelegt hat. (z. B. Albanien und vier der fiinf Nachfolgestaaten des ehemaligen Jugoslawien). Die Nachbarstaaten, die sich dieser Zusammenarbeit anschließen möchten, müßten das in geeigneter Weise tun können" Der Rat wies darauf hin, daß die künftigen Abkommen mit den einzelnen Ländern wesentlich zur politischen Stabilisierung, zur wirtschaftlichen Entwicklung und zur regionalen Zusammenarbeit beitragen würden. Er stellte fest, daß "die Abkommen mit den jeweiligen Staaten als ein wichtiger Faktor für den Anreiz zu politischer Stabilität und als ein Mittel für die wirtschaftliche Entwicklung und die Zusammenarbeit untereinander, zwischen diesen Ländern und ihren Nachbarländern und mit der Europaschen Union zu konzipieren" sind. Der Rat vertrat weiter die Auffassung, daß "diese Abkommen kohärent sein und gleichzeitig die Besonderheiten der jeweiligen Länder berücksichtigen (müssen). Es muß deutlich werden, daß der Abschluß dieser Abkommen von dem Willen der betreffenden Staaten abhängt, ihren Beitrag zur Friedenskonsolidierung zu leisten, die Menschen- und Minderheitenrechte zu achten sowie die demokratischen Grundsätze einzuhalten. " Der Rat kam zu dem Schluß, daß die Anwendung der Abkommen "insbesondere hinsichtlich der wirtschaftlichen Zusammenarbeit von der Bereitschaft der jeweiligen Staaten zur Zusammenarbeit mit ihren Nachbarn (abhängt). Die betreffenden Staaten müssen sich verpflichten, insbesondere hinsichtlich des freien Verkehrs von Waren Personen und Dienstleistungen gegenseitige Maßnahmen zu ergreifen und Vorhaben von gemeinsamem Interesse zu entwickeln. Im Rahmen dieses regionalen Ansatzes könnte die von der Europaischen Union geleistete Finanzhilfe auf gemeinsam festgelegte Vorhaben und grenzüberschreitende Vorhaben ausgerichtet werden. " \£L Der Rat bestätigte ferner seine Schlußfolgerungen vom 30. Oktober 1995 über die Voraussetzungen für die Entwicklung vertraglicher Beziehungen und bekräftigte, daß jedes einzelne Land seinen Beitrag zum Friedensprozeß und zur Achtung der Menschen- und Mmderheitenrechte sowie zur Wahrung der Grundsätze der Demokratie leisten müsse. Im Anschluß an den Besuch von Präsident Santer und dem Präsidenten des Rates in einigen Ländern der Region, betonte der Rat Allgemeine Angelegenheiten am 10. Juni 19%, die Zusammenarbeit zwischen den betroffenen Ländern sei eine unentbehrliche Voraussetzung für die Entwicklung engerer Beziehungen zur Europäischen Union. Die nachhaltige Entwicklung dieser Länder sollte in der Tat nicht in erster Linie auf der Unterstützung des Auslands beruhen, sondern auf der regionalen Zusammenarbeit und gutnachbarlichen Beziehungen zwischen den Staaten. Der Rat hielt außerdem die Ausarbeitung gemeinsamer Grundsätze fur die künftigen Abkommen mit diesen Ländern fur sinnvoll. 2. Geographischer Geltungsbereich Mit ihrer 'Royaumont-Initiative' für Stabilität und gutnachbarliche Beziehungen in Südosteuropa verschrieb sich die Europäische Union dem Ziel, die Zusammenarbeit der betreffenden Länder auf regionaler und subregionaler Ebene zu fördern. Ähnliche Ziele verfolgen die Initiativen Bulgariens und der Vereinigten Staaten, die ebenfalls auf dem multilateralen Dialog und der Zusammenarbeit zwischen den betroffenen Ländern und der interessierten Parteien basieren. Durch ihre technische und finanzielle Hilfe und aufgrund der künftigen bilateralen Beziehungen kommt der Europäischen Union in diesem Prozeß eine ganz besondere Rolle zu. Sie muß daher sicherstellten, daß ihre künftigen Abkommen einen starken Mechanismus zur aktiven Förderung der Kooperation enthalten. Im Falle der Länder, fur die die Europäische Gemeinschaft keine Verhandlungsdirektiven für den Abschluß eines Assoziationsabkömmens genehmigt hat, lassen sich zwei Gruppen unterscheiden: Albanien und die ehemalige jugoslawische Republik (EJR) Mazedonien einerseits und die anderen drei Länder andererseits1. a) Albanien und die ehemalige jugoslawische Republik Mazedonien Albanien und die EJR Mazedonien waren während des Krieges im ehemaligen Jugoslawien nicht Kriegspartei und sind auch heute in den Friedensabkommen nicht Vertragspartei. Sie haben eine bedeutende Anstrengungen unternommen und haben zur Stabilität in der Region, beigetragen. In beiden Staaten werden die Menschen- und Mnderheitenrechte im großen und ganzen geachtet, und sie verfolgen trotz schwerer Rückschläge (z. B. bei den jüngsten Parlamentswahlen und eine Wirtscriaftsreforrnpolitik. Zudem haben sie bereits wesentlich engere Beziehungen zur Europäischen Union als Bosnien-Herzegowina, Kroatien und die Bundesrepublik Jugoslawien. aktive Demokratisierungs- in Albanien) Über den derzeitgen Stand der Beziehungen zu diesen Ländern informiert eine Übersicht im Anhang. In diesen beiden Ländern gibt es zwar zahlenmäßig starke Minderheiten, und ihre innere Stabilität, ihre bilateralen Beziehungen und die Beziehungen zu den anderen Nachbarn sind von entscheidender Bedeutung für die allgemeine Stabilität in der Region. Dennoch ist es durchaus gerechtfertigt, in ihrem Fall anders zu verfahren als in dem Fall der ehemaligen jugoslawischen Republiken, die Vertragspartei der Friedensabkommen sind. Abgesehen von den wirtschaftlich bedingten inhaltlichen Unterschieden werden die bilateralen Abkommen mit der Gemeinschaft auch ganz andere institutionelle Mechanismen vorsehen und einen anderen Zeitplan für die Verhandlungen zulassen, da sie weder durch dieselben Interdependenzen noch durch dieselben politischen Auflagen erschwert werden wie im Falle der anderen drei Länder. Bereits 1992 schloß die Gemeinschaft mit Albanien ein nichtpräferenzielles Abkommen über den Handel und die handelspolitische und wirtschaftspolitische Zusammenarbeit (ohne Finanzprotokoll). Dieses Abkommen enthält eine Evolutivklausel, die bei Erfüllung aller Vorbedingungen den Abschluß einens Assoziationsabkommens in Aussicht stellt. Die beiden Parteien gaben außerdem eine gemeinsame Erklärung über den politischen Dialog ab. Seit 1992 gehört Albanien zu den PHARE- und zu den APS-Begünstigten. 1996 handelte die Gemeinschaft ein präferenzielles Kooperationsabkommen und ein Finanzprotokoll mit der EJR Mazedonien aus. Auch dieses Abkommen enthält eine Evolutivklausel, die den Wunsch der Vertragsparteien nach der Intensivierung ihrer Beziehungen und das Interesse der EJR Mazedonien an einer späteren Assoziation zum Ausdruck bringt. Eine gemeinsame Erklärung bildet die Grundlage für einen regelmäßigen politischen Dialog, der gegebenenfalls auf regionaler Ebene organisiert werden soll. Das Abkommen enthält nicht nur den traditionellen Hinweis auf die Wahrung der Grundsätze der Demokratie, die Achtung der Menschenrechte und die Einhaltung der marktwirtschaftlichen Prinzipien, sondern es (i) ermutigt auch zur Zusammenarbeit und zu gutnachbarlichen Beziehungen mit den anderen Ländern der Region, (ii) stellt bei der Hilfe und der Zusammenarbeit der Gemeinschaft die Förderung der regionalen Zusammenarbeit in den Mittelpunkt und (iii) unterstreicht die Bedeutung offener und kooperativer Beziehungen für die Weiterentwicklung der Beziehungen zur Europäischen Union. Der Abschluß dieses Abkommens steht unmittelbar bevor, und es soll am 1. Januar 1997 in Kraft treten. Die EJR Mazedonien gehört inzwischen ebenfalls zu den PHARE- Begünstigten, genießt präferenziellen Zugang zum Gemeinschaftsmarkt und profitiert vom APS. Bei dem nächsten Abkommen mit Albanien sollte es sich angesichts der allgemeinen Qualität seiner politischen und wirtschaftlichen Beziehungen zur Gemeinschaft ebenfalls um ein Präferenzabkommen handeln. Darüber hinaus könnten die obengenannten Bestimmungen über die regionale Zusammenarbeit in dem Abkommen mit der IJR Mazedonien, die gewährleisten, daß das Land zur regionalen Stabilität und zum regionalen Zusammenhalt beiträgt, für das künftige Albanien-Abkommen als Modell dienen. b) Bosnien-Herzegowina, Kroatien und die ehemalige Republik Jugoslawien Derartige Abkommen konnten aufgrund der äußeren Umstände bisher mit Bosnien- Herzegowina, Kroatien und der Bundesrepublik Jugoslawien noch nicht ausgehandelt werden. Die Verhandlungen über ein Kooperationsabkommen mit Kroatien (und die Maßnahmen des PHARE-Programms) wurden nach der Mlitäroperation Kroatiens in den UN-Schutzzonen im August 1995 (Krajina) ausgesetzt. Die Rolle Kroatiens bei der Durchführung der Friedensabkommen (Föderation, Mostar), aber auch die Lage im Bereich der Menschen- und Minderheitenrechte haben bisher die Wiederaufnahme der Verhandlungen und die Fortsetzung der PHARE-Maßnahmen verhindert. Auch die Bundesrepublik Jugoslawien erfüllt die Grundvoraussetzungen für vertragliche Beziehungen mit der Europäischen Union noch nicht. Dazu gehören auch ein konstruktives Konzept für eine zufriedenstellende Lösung des Kosovo-Problems und die Bereitschaft zu echten politischen und wirtschaftlichen Reformen. Die Verhandlungen mit Bosnien-Herzegowina konnten nicht vor der Einsetzung der neuen gemeinsamen Institutionen nach den Wahlen am 14. September aufgenommen werden. Angesichts der Tatsache, daß diese Länder gegeneinander Krieg führten und daß sich ihr Verhalten und ihre Beziehungen untereinander unmittelbar auf die Durchführung der Friedensabkommen und v. a. die Zukunft von Bosnien-Herzegowina auswirken, kommt der Zusammenarbeit und den gutnachbarlichen Beziehungen ganz besondere Bedeutung zu. Dies sollte in den Abkommen durch geeignete Bestimmungen über angemessene Auflagen und die institutionellen Mechanismen zum Ausdruck gebracht werden. 3. Auflagen und gemeinsame Grundsätze fur künftige Abkommen mit Bosnien- Herzegowina, Kroatien und die Bundesrepublik Jugoslawien a) Auflagen Aufgrund der geographischen Nähe der Region ist die Europäische Union ganz besonders daran interessiert, daß im ehemaligen Jugoslawien Frieden und Stabilität herrschen. Die Region ist umgeben von Mitgliedstaaten und Assoziationspartnern der EU, und die Ausbreitung politischer und militärischer Konflikte und wirtschaftlicher Krisen auf ihr eigenes gegenwärtiges oder künftiges Territorium muß verhindert werden. Die Europäische Union kann die Entwicklung in der Region auf vielfältige Weise beeinflussen. Ihre wirtschaftliche Hilfe (PHARE, Wiederaufbauhilfe) ist bereits an die entsprechenden allgemeinen und spezifischen Konditionen gebunden. Da die drei obengenannten Republiken ein starkes Interesse an engeren Beziehungen zur Europäischen Union haben, sind die Aufnahme und der Inhalt vertraglicher Beziehungen mit diesen Ländern ein wirksames Instrument der Stabilitätsförderung. Die Verhandlungen über diese Abkommen sollten sowohl zeitlich als auch inhaltlich so angelegt sein, daß sie einen maximalen Beitrag zur Stabilitätssicherung in der Region leisten. In den bereits erwähnten Schlußfolgerungen vom 30. Oktober 1995 forderte der Rat, daß die Abkommen " mit klaren politischen und wirtschaftlichen Bedingungen verknüpft weiden (sollten), zu denen insbesondere die Achtung der Menschenrechte, die Minderheitenrechte, das Recht der Vertriebenen und Flüchtlinge auf Rückkehr, demokratische Institutionen, politische und wirtschaftliche Reformen, Bereitschaft zur Entwicklung offener und kooperativer Beziehungen zwischen diesen Ländern, vollständige Einhaltung der Bestimmungen der Friedensvereinbarung und in bezug auf die Bundesrepublik Jugoslawien (Serbien und Montenegro) die Gewährung eines hohen Maßes an bundesinterener Autnomie für Kosovo gehören. " Ganz besondere Bedeutung wird in diesem Zusammenhang der Frage zukommen, ob die Flüchtlinge tatsächlich zurückkehren können. Zudem unterstrich der Ratspräsident in seiner Erklärung vom 9. April 1996, daß ein konstruktives Konzept der Bundesrepublik Jugoslawien für eine Vielzahl von Schlüsselfragen die Voraussetzung für die Entwicklung guter Beziehungen zur Europäischen Union sei. Zu diesen Bedingungen gehörten abgesehen von den bereits erwähnten Punkten auch die gegenseitige Anerkennung aller Staaten des ehemaligen Jugoslawien, die Zusammenarbeit mit dem Internationalen Kriegsverbrechertribunal und ein konstruktives Konzept für die Einigung über Nachfolgefragen mit den anderen Nachfolgerepubliken. N. B. : Humanitäre Hilfe für die Region ist jedoch nicht an diese Auflagen gebunden. Diese Hilfe würde auch künftig ausschließlich auf der Grundlage von Bedarfsanalysen und ohne vorherige Absprache mit den Behörden in der Region gewährt. Da offene und kooperative Beziehungen zwischen den drei Ländern ein wichtiges politisches Ziel und gleichzeitig eine der Auflagen sind, sollten die Abkommen mit diesem Ländern die folgenden gemeinsamen Grundsätze zugrundelegen: b) (i) Gemeinsame Grundsätze A rt des A bkommens Die Gemeinschaft schließt gewöhnlich zunächst (Handels- und) Kooperationsabkommen und erwägt dann deren Weiterentwicklung zu Assoziationsabkommen (Europa-Abkommen). Letztere eröffiien nicht nur ausdrücklichen die Perspektive auf die künftige Unionsmitgliedschaft, sondern sie bilden auch die Grundlage für eine intensivere Zusammenarbeit, für den freien Warenverkehr nach einer angemessenen Übergangszeit und für die allmähliche Einführung des freien Dienstleistungs-, Kapital- und Personenverkehrs. Diese Komponenten sind Ausdruck der Tatsache, daß die betreffenden Länder einen höheren Grad der wirtschaftlichen und politischen Reife erreicht haben. Was den wirtschaftlichen Entwicklungsstand angeht, so unterscheiden sich die drei Länder erheblich. Vor allem Kroatien ist wirtschaftlich bereits weiter entwickelt. Die wirtschaftlichen und handelspolitischen Aspekte der künftigen Abkommen könnten jedoch dementsprechend angepaßt werden, ohne die Intensität der jeweiligen politischen Beziehungen mit der Europäischen Union zu beeinträchtigen. Bei den ersten Abkommen mit diesen drei Kernländern sollte es sich zunächst noch um Kooperationsabkommen in mancher Hinsicht schon über die handeln, auch wenn sie möglicherweise wirtschaftlichen Bestimmungen der traditionellen Abkommen der ersten Generation hinausgehen und daher als Abkommen sui generis betrachtet werden könnten. Obwohl die Assoziation mit der Europäischen Union auf lange Sicht eine weiter entwickelte Wirtschalt voraussetzt, qualifiziert sich ein Land durch seinen wirtschaftlichen Entwicklungsstand nicht automatisch für die Assoziation oder für eine weitere Intensivierung seiner politischen Beziehungen zur Union. Die politische Dimension spielt eine entscheidende Rolle, und jeder Fall wird unter Berücksichtigung des regionalen Kontexts und der jeweils geltenden Kriterien genauestens geprüft, bevor die bilateralen Beziehungen zur Europäischen Union die nächste Stufe erreichen. (ii) Inhalt der Abkommen Die künftigen Abkommen mit den drei Ländern müssen inhaltlich nicht unbedingt identisch sein, sondern sie können die jeweilige Situation des Landes berücksichtigen. Der Stand der wirtschaftlichen Entwicklung kann z. B. das Niveau der wirtschaftlichen Zusammenarbeit mit der Gerneinschaft beeinflussen. Dennoch sollten alle drei Abkommen bestimmte Strukturelemente gemeinsam haben. Sie sollten die regionale Zusammenarbeit und gutnachbarliche Beziehungen fördern und die weitere Entwicklung der Beziehungen zur Gemeinschaft von der Bereitschaft des jeweiligen Landes zur Aufnahme kooperativer und gutnachbarlicher Beziehungen zu den anderen Ländern der Region abhängig machen. Auf diese Weise würden die Abkommen unmittelbar zur Normalisierung der wirtschaftlichen und politischen Beziehungen in der Region beitragen. Wirtschaftliche Zusammenarbeit Die Abkommen sollten die wirtschaftliche und finanzielle Zusammenarbeit davon abhängig machen, daß die jeweiligen Länder zur Zusammenarbeit mit ihren Nachbarn und zur Entwicklung grenzübergreifender Projekte in allen von ihnen abgedeckten Bereichen bereit sind. Durch das Angebot konkreter Hilfe kann die Gemeinschaft erheblichen Einfluß auf die betreffenden Länder ausüben, und sie sollte die regionale Kooperation aktiv unterstützen. Die Abkommen sollten vorsehen, daß die Gemeinschaftsinstrumente der finanziellen Hilfe zur Förderung der regionalen Zusammenarbeit eingesetzt werden. Die PHARE-Hilfe und auch die Maßnahmen auf der Grundlage der Ratsverordnung (EG) Nr. 1628/96 sind in diesem Zusammenhang wichtige Instrumente. Im Rahmen der Abkommen sollte die Gemeinschaft ferner die Zusammenarbeit in den Bereichen Zoll und Rechtsangleichung stärker unterstützen, da sie eine entscheidende Voraussetzung für die erfolgreiche Förderung des Handels zwischen den I^ändern ist. In den Finanzprotokollen für die Entwicklung der Basisinfrastrukturen sollte festgelegt werden, daß nicht nur das Interesse der Gemeinschall und des für die jeweiligen Vertragspartners ein entscheidendes Kriterium Förderungswürdigkeit eines Projekts ist, sondern unter anderem auch das Interesse anderer Länder in der Region. Grenzübergreifende Zusammenarbeit Einige wichtige Instrumente des PHARE-Programms (grenzübergreifende Zusammenarbeit2, Mehrländer-Programme, CREDO) bieten die Möglichkeit, auf die Erfordernisse der regionalen und der grenzübergreifenden Zusammenarbeit einzugehen. Zwar können die PHARE-Maßnahmen so programmiert werden, daß sie einen Rahmen für die Zusammenarbeit auf subregionaler Ebene bieten, wobei jedoch genug Raum gelassen werden muß für den Einsatz von PHARE zur Förderung der Reformprozesse in den einzelnen Ländern. Ein solcher subregionaler Kooperationsrahmen sollte auch auf die anderen Länder in der Region ausgedehnt werden. Die Mittel zur Finanzierung dieses Aspekts des PHARE-Programms sollten entsprechend der Bedeutung der regionalen Dimension bereitgestellt werden. 2 Einschließlich der Möglichkeit einer Kombination mit Interreg IIA oder C. 6 Auch im Rahmen der I^atsverordnung (EG) Nr. 1628/96 sollten vor allem Projekte, Programme und Maßnahmen der regionalen und grenzübergreifenden Zusammenarbeit finanziert werden. Zusammenarbeit in anderen Bereichen Die Abkommen sollen auch einseitige Verpflichtungen, so fem sie mit den Gemeinschaftskompetenzen vereinbar sind, zur Zusammenarbeit der einzelnen lünder enthalten, in Bereichen wie z. B. : Energie, Telekommunikation, Verkehr, Forschung- Entwicklung-Test, Landwirtschaft, Fremdenverkehr, Umwelt, Gesundheit und Dienstleistungen. Die Einführung des freien Personenverkehrs ist ein weiteres wichtiges Ziel, das allerdings im Kontext der Friedensabkommen gesehen werden muß. Handelszugeständnisse Die Zugeständnisse der Gemeinschaft beim Warenverkehr werden sich an der seit 1992 geltenden autonomen Einfuhrregelung für die Nachfolgerepubliken des ehemaligen Jugoslawien orientieren. Diese Zugeständnisse sollten an die Auflage geknüpft werden, daß Bosnien-Herzegowina, Kroatien und die Bundesrepublik Jugoslawien auch untereinander zur Aushandlung von Handelserleichterungen bereit sind, wobei allerdings ihre jeweilige wirtschaftliche Lage berücksichtigt werden soll. Die einzige von diesen Ländern einzugehende Verpflichtung ist die Gewährung der Meistbegünstigung (MFN) für die Exporte der Gemeinschaft. Ein Weg zur Absicherung daß diese Länder untereinander Präferenzabkommen abschließen wäre, daß die Gemeinschaft den Abschluß von Abkommen solange aufschiebt bis diese Länder ihre jeweiligen Abkommen miteinander ausgehandelt haben. Die Länder werden jedoch nicht für die mangelnde Kooperationsbereitschaft ihrer potentiellen Partner in der Region verantwortlich gemacht. Vorbehaltlich der vielfältigen internationalen Verpflichtungen der Europäischen Union in den Bereichen Dienstleistungs- und Kapitalverkehr wird die Union ein ähnliches Konzept verfolgen, falls diese Bereiche Gegenstand der Abkommen der Gemeinschaft mit diesen Ländern sein sollten. Eine Verknüpfung der Handels- und handelsbezogenen Zugeständnisse der Gcmeinschall mit beiderseitigen Zugeständnissen der drei betroffenen Länder ist unerläßlich, um die Einheit von Bosnien-Herzegowina zu bewahren. Dadurch würde insbesondere die Erhebung von Zöllen an den Grenzen zwischen den einzelnen Gebieten überflüssig. Die Kooperationsabkommen sollten die drei Länder zur Ursprungskumulierung berechtigen, deren Durchführung allerdings die Zusammenarbeit ihrer Verwaltungen erfordert. Dieses Zugeständnis sollte an die Auflage geknüpft werden, daß die Länder untereinander eine Liberalisierung des Handels und die Möglichkeit der Ursprungskumulierung vereinbaren. Politischer Dialog Der politische Dialog muß in den Abkommen mit den drei Ländern eine wichtige Rolle spielen. Wie bereits im Falle Albaniens und der EJR Mazedonien soll er in Form einer separaten internationale Staatengemeinschaft und vor allem die Europäische Union müssen den international vereinbart werden. Die gemeinsamen Erklärung anerkannten Menschenrechtsnormen, den Minderheitenrechten, den Grundsätzen der Demokratie und den in den internationalen Übereinkommen verankerten Werten Gellung verschaffen, und zwar gerade in dieser Region, in der massiv gegen diese Grundsätze verstoßen wurde. Der politische Dialog ist hierfür ein geeignetes Instrument. Im Interesse der regionalen Stabilität und der Konlliktvermeidung oder -beilegung sollte dieser Dialog möglichst auf subregionaler Ebene stattfinden und die betroffenen Länder, u. U. in wechselnder geographischer Konstellation, zu iinmittelbaren Gesprächen zusammenführen. Die Vertragsparteien sollten sich zur Unterstützung der Initiative fur Stabilität in Südosteuropa bereit erklären und den politischen Dialog als Instrument in diesem Prozeß anerkennen. Evolutivklausel Die "Evolutivklausel" wird in allen künftigen Verhandlungen ein Thema von entscheidender Bedeutung sein, denn sie bestimmt die Aussichten für die weitere Entwicklung der bilateralen Beziehungen mit der Europäischen Union. Die Abkommen mit Albanien und der EJR Mazedonien enthalten eine solche Klausel. Alle drei Länder kommen im Grunde für engere Beziehungen in Frage, obwohl man zur Zeit unmöglich vorhersagen kann, wann sie die Voraussetzungen dafür erfüllen werden. Die Aufnahme einer Evolutivklausel in ein bilaterales Abkommen kann zwar das Handeln der Vertragsparteien auf ein Ziel ausrichten, dient aber nicht dem Zweck, die Aumahme engerer Beziehungen zur Europäischen Union zu beschleunigen* und sie sollte verfrühten Forderungen nach einer Assoziation mit der Union keinen Vorschub leisten. Die Evolutivklausel würde demnach die wichtigsten Auflagen für eine Weiterentwicklung dar Beziehungen zur Union eindeutig festlegen. Dazu gehört nicht nur die ausnahmslose Einhaltung der zentralen Grundsätze der Abkommen von Dayton und Paris, sondern auch die Schaffung für die Zusammenarbeit, die Entwicklung gutnachbarlicher Beziehungen mit den anderen beiden Ländern und die iineingeschränkte Zusammenarbeit bei den Vorbereitungen für die Rückkehr der Flüchtlinge aus den Mitgliedstaaten. solider Grundlagen (iii) Institutioneller Rahmen Die Anwendung der Abkommen wird grundsätzlich durch einen Kooperationsausschuß überwacht. Darüber hinaus sollte eine Gemeinsame Progi^ammierungs- und Monitoring Kommission (GPMK) von der Gemeinschaft eingerichtet werden, die in erster Linie zuständig ist für die Erörterung, die Planung, die Koordination sowie das Monitoring von Programmen und Projekten, mit eindeutig regionaler Dimension und die von der Gemeinschaft (kö)finanziert werden. Der GPMK, in dem die Kommission den Vorsitz führen wird, werden nicht nur Vertreter der drei Länder angehören, sondern auch Vertreter Albaniens, der EJR Mazedonien und anderer interessierter Länder in der Region. (iv) Politische A yflagen und Suspensivklausel bezüglich der Menschenrechte Ein herausragendes Ziel ist es, daß sich die betroffenen drei Länder verbindlich darauf verpflichten unzweideutig die Prinzipien anerkennen, die für den Frieden und die Stabilität in der Region von elementarer Bedeutung sind: die Menschenrechte, unter Einschluß der Minderheitenrechte und das Recht der Flüchtlinge auf Rückkehr. Die Länder sollten sich ferner zum Aufbau demokratischer Strukturen und zu politischen und wirtschaftlichen Reformen verpflichten. Weitere Bedingungen müssen sein: die ausnahmslose Einhaltung der Friedensabkommen, die Bereitschaft zur Aulhahme oflener und kooperativcr Beziehungen zu den Nachbarstaaten und (im Falle der Bundesrepublik Jugoslawien) die Gewährung einer weitgehenden Autonomie für den Kosovo. Die in allen Abkommen der Gemeinschaft enthaltene Standardklausel zum Schutze der Menschenrechte und der Achtung demokratischer Grundprinzipien als ein wesentliches Element der Abkommen sollte aufgenommen werden. In Verbindung damit könnten eine Pflicht zur regelmäßigen Berichterstattung und ein institutionalisiertes Kontrollverfahren eingeführt werden. Die besondere Situation in diesen Ländern rechtfertigt von früherer Praxis abzuweichen. Das Recht der Gemeinschaft, die Abkommen (und die finanzielle Zusammenarbeit) im Falle von Verstößen gegen diese Auflagen auszusetzen, sollte es erlauben, daß in Dringlichkeitsfallen unverzüglich gehandelt werden kann. 4. Verhandlungskonzept Gemäß den Schlußfolgerungen des Rates Allgemeine Angelegenheiten vom 26. Februar 1996 müssen die Verhandlungen mit den drei Iündern nicht parallel lauten. Vor der Aulhahme der Verhandlungen ist zunächst für jedes Land eine umfassende politische Lagebeurteilung vorzulegen, in der sowohl die für das jeweilige Land geltenden Bedingungen berücksichtigt werden als auch Notwendigkeit, die bilateralen Beziehungen der Europäischen Union zu den drei Ländern ausgewogen zu gestalten. Die ausnahmslose, endgültige Einhaltung der Abkommen von Dayton/Paris und ggfs. Erdut (Ostslawonien), die Bereitschaft zur Aufnahme offener und kooperativer Beziehungen zu den Nachbarstaaaten und (im Falle der BRJ) die Gewährung einer weitgehenden Autonomie für den Kosovo sind die unumgänglichen Grundvoraussetzungen für die Aufnahme von Verhandlungen mit den drei Staaten. Die Aufnahme vertraglicher Beziehungen mit der Europäischen Union darf keine der Parteien zur Vernachlässigung ihrer Verpflichtungen aus diesen Friedensabkommen veranlassen. Verhandlungsbegleitend werden alle relevanten politischen Entwicklungen evaluiert, die sich auf den Verhandlungsverlauf oder den Inhalt der Abkommen aus\ " ken könnten. Die Bereitschaft zum Abschluß und zur Anwendung von Rückfiihrungsabkommen für die Flüchtlinge in den Mitgliedstaaten ist eine weitere Auflage für den Abschluß der Abkommen mit der Gemeinschaft. Die oben beschriebenen gemeinsamen Grundsätze werden den drei Ländern erläutert. Vor dem Abschluß der Abkommen ist femer Bilanz zu ziehen, inwieweit die Länder die allgemeinen und besonderen Auflagen erfüllen und ihren Verpflichtungen nachgekommen sind. Noch ist nicht sicher, wann die Verhandlungen mit den drei Ländern aufgenommen oder tatsächlich abgeschlossen werden können. In der Phase der Vorverhandlungen und der Verhandlungen wird sich der Frieden in der Region konsolidieren. In der Zwischenzeit sollte die Europäische Union ihre Verhandlungsstrategie auf die regionale Zusammenarbeit ausrichten. Die Kommissionsstudie über die Wirtschaftsbeziehungen zwischen den Ländern, für die das Regionalkonzept entwickelt wurde, leistet hier einen wichtigen Beitrag, der bei künftigen Maßnahmen berücksichtigt werden sollte. Die aus dem PHARE-Programm oder auf der Grundlage der Ratsverordnung (EG) Nr 1628/96 finanzierten Projekte und Programme sollten den Aspekt der regionalen Zusammenarbeit ganz besonders berücksichtigen. Die Gemeinschaft wird in der WTO eine Ausnahmeregelung für die Präferenzabkommen mit den betreffenden Ländern aushandeln. Sie wird außerdem den Bedarf dieser Länder für den wirtschaftlichen Wiederaufbau und die Durchführung der IFI- Strukturanpassimgsprogramme genau prüfen und ihnen entsprechende Unterstützung gewähren, sofern sie die erforderlichen Voraussetzungen erfüllen. All diese Maßnahmen werden fiir die künftigen vertraglichen Beziehungen mit der Europäischen Union den Boden bereiten. 10 ANHANG Stand der Beziehungen mit den Ländern, die unter das Regionalkonzept fallen Albanien: - mchtpräferenzielles Abkommen über den Handel und die handelspolitische und wirtschafspolitische Zusammenarbeit vom 1. Dezember 1992, ohne Finanzprotokoll (Evolutivklausel: Das Abkommen wird "dazu beitragen, zu gegebener Zeit und wenn die Voraussetzungen dafür erfüllt sind, das Ziel eines Assoziationsabkommens zu erreichen und ihre Beziehungen weiter auszubauen. " Kein Hinweis auf die regionale Zusammenarbeit) Gemeinsame Erklärung über den politischen Dialog. - Textilabkommen vom 1. Januar 1993 - APS - PHARE (seit 1992) EJR Mazedonien Präferenzielles Kooperationsabkommen, paraphiert am 20. Juni 19%, mit Finanzprotokoll. (Evolutivklausel: ". daß die Vertragsparteien ihre vertraglichen Beziehungen unter voller Berücksichtigung der Bestrebungen der Ehemaligen Jugoslawischen Republik Mazedonien, fortgeschrittene Beziehungen zur Europäischen Union zu unterhalten, so bald wie möglich ausbauen wollen". Artikel 45 wiederholt den Hinweis auf die Bestrebungen "fortgeschrittene Beziehungen zur Europäischen Union im Hinblick auf eine Assoziation zu unterhalten". Erwähnt wird femer, daß "die Bereitschaft der Ehemaligen Jugoslawischen Republik Mazedonien zur Ziisammenarbeit mit anderen Ländern der Region und zur Herstellung gutnachbarlicher Beziehungen zu diesen Ländern ein wichtiger Faktor der Entwicklung der Beziehungen und der Zusammenarbeit zwischen der Gemeinschaft und der Ehemaligen Jugoslawischen Republik Mazedonien ist". ) Gemeinsame Erklärung über den politischen Dialog, auch auf regionaler Ebene. - Verkehrsabkommen, paraphiert am 20. Juni 1996 - Textilabkommen und Abkommen über Weine und Spirituosen, Verhandlungsbeginn in Kürze - Präferenzielle Eintlihrregelung, APS (nur fur landwirtschaftl. Erzeugnisse) - PI IARI : (seit 19%) Bosnien-Herzegowina - Präferenzielle Eirifuhrregelung, APS (nur fur landw. Erzeugnisse) - PHARE (seit 1996) Kroatien - Präferenzielle Einfuhrregelung, APS (nur fur landw. Erzeugnisse) - PHARE (ausgesetzt seit dem 4. August 1996) Bundesrepublik Jugoslawien keine Vereinbarungen 11 ISSN 0254-1467 KOM(96) 476 endg. DOKUMENTE DE 11 Katalognummer : CB-CO-96-494-DE-C ISBN 92-78-OST770-5 Amifür amtikhe >fattffentfcrinmgen der Earopiiscfaaa Gcmeiflich«ften Lr298S LtBKaabtag


title: 97/238/EF: Kommissionens Beslutning af 2. oktober 1996 om den franske statsstøtte til det audiovisuelle produktionsselskab, Société française de production (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
France
State aid
audiovisual production
control of State aid
national production
restriction on competition


title: 96/596/CE: Decisión de la Comisión de 2 de octubre de 1996 que modifica la Decisión 92/452/CEE por la que se establecen las listas de equipos de recogida de embriones autorizados en terceros países para exportar a la Comunidad embriones de la especie bovina (Texto pertinente a los fines del EEE)

eurovoc_concepts:
New Zealand
United States
cattle
embryo and foetus
import
veterinary inspection