title: Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Utvärdering av första fasen av Tempus-programmet (1990/91 - 1993/94)

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
EU programme
economic development
higher education
school-industry relations

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 20. 09. 1996 KOM(96) 428 slutlig RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av första fasen av Tempus-programmet 1990/91 - 1993/94 Utvärdering av första fasen av Tempus-programmet 1990/91 - 1993/94 1. Forskningsplanering, metoder och förfaranden till de central- och östeuropeiska Den 7 maj 1990 startades Tempus-programmet av Europeiska gemenskapernas råd. Målet med programmet var att främja reformer inom de högre utbildningssystemen och att ge till ett effektivt stöd marknadsekomin. Tanken var att samarbetet mellan de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna, EU:s medlemsstater, liksom övriga G 24-länder inom den högre utbildningen, grundat på samverkan, kunskapsöverföring, hjälp med utrustning, struktur- och kursplansutveckling och student- och personalutbyte, skulle skapa de nödvändiga förutsättningarna för att utbildnings- och yrkesutbildningssystemen kunde uppfylla de nya kraven. ländernas anpassning För att kunna ge en uttömmande utvärdering och en noggrann översikt, är det nödvändigt att beskriva och analysera programverksamheten med tanke på struktur, administrativt stöd och vad som reellt uppnåtts inom högskolorna. Föreliggande studie inriktas på följande frågor: - - - - Tempus-programmets allmänna principer: Vilka allmänna regler finns för Tempus-programmet? Vilka är de huvudsakliga aktörerna på nationell och överstatlig nivå när det gäller utarbetandet av regler? Vilken faktisk roll spelar de? Hur fastställs de nationella prioriteringarna i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna, och hur verkar dessa? osv. Handläggningen av Tempus-programmet på nationell och överstatlig wvå: Vilka huvudsakliga uppgifter har EG:s Tempus-kontor och nationella Tempus-kontor i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna? I vilken omfattning publiceras information om frågor som berör Tempus-programmet och hur är dess kvalitet? Vilka råd och vilket stöd ges till de sökande? Sprider de resultaten vidare? Fungerar de förfaranden som fastställts för Tempus-programmet bra? osv. Medverkande institutioner och institutionell inramning: Vilka slags institutioner medverkar i Tempus-programmet? I vilka länder finns dessa? Vilken betydelse har storleken på och i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna för deltagandet i Tempus-programmet? Vilken roll spelar den centrala högskolenivån för främjandet av Tempus-verksamheten? Vilket slags stöd ges till Tempus- programmets gemensamma europeiska projekt av institutionerna? osv. typen av högskola Ekonomiska villkor för Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt: Hur stor del av Tempus-programmets budget används till gemensamma europeiska i projekt? Hur bedöms den övergripande budgeten av samarbetspartner gemensamma europeiska projekt? Vilka är de huvudsakliga finansiella problem - - - - samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt och på central högskolenivå har stött på? osv. initiativ Samarbete inom de gemensamma europeiska projekten: Vilken samarbetspartner från västländerna och länderna i Central- och Östeuropa med att ta till att bilda gemensamma europeiska projekt? Vilka slags förhandskontakter hade samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt med varandra? Varför deltar man i gemensamma europeiska projekt? Hur många samarbetspartner deltog i gemensamma europeiska projekt? På vilket eller vilka språk kommunicerar samarbetspartnerna? Från vem får samarbetspartnerna information om Tempus-programmet osv. ? roll spelar Handläggningen av de gemensamma europeiska projekten: finns de gemensamma europeiska projektens ledande funktioner, samordnare och entreprenörer? Hur många timmar per vecka avsätter samarbetspartnerna till administrativt arbete som avser Tempus-programmet? Vad för slags information som berör den övergripande handläggningen av de gemensamma europeiska projektet är tillgänglig för samarbetspartnerna? På vilka grunder tilldelades bidraget till det gemensamma europeiska projektet osv. ? I vilka länder slags Vilken Utbildningsverksamhet: (dvs. samarbetsåtgärder vad gäller undervisning och utbildning, strukturell utveckling, rörlighet för personal och studenter) bedrivs inom de gemensamma europeiska projekten? Vilka syften har de enskilda verksamheterna? Vilka ämnesområden inbegriper de gemensamma europeiska projekten? Vilka var de huvudsakliga svårigheter man stötte på? osv. utbildningsverksamhet Tempus-programmets resultat och genomslagskraft: målen för Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt förverkligats? Hur uppfattade samarbetspartnerna i de gemensamma europeiska projekten genomslagskraften i de institutioner eller högskolor som åsyftades? Finns det samverkanseffekter i olika utbildningsverksamheter? Framträder " spin-off - verksamhet ur de gemensamma europeiska projektens verksamhet? Fortsätter samarbetet mellan deltagarna i gemensamma europeiska projekt efter att stödet från Tempus-programmet upphört osv. ? I hur hög grad har Två olika undersökningar har gjorts för att täcka in de omfattande ämnesområdena som berörde utvärderingens huvudsakliga mål och för att säkerställa en hög tillförlitlighet och representativitet för resultaten. Dessutom har åter igen en analys av tillgänglig statistik gjorts, i alla medverkande samarbetsländer i Central- och Östeuropa, och ett stort antal officiella dokument och skriftligt material togs med i beaktande. Utvärderingsstudien grundades i detalj på följande tillvägagångssätt: intervjuer genomförts med nyckelaktörer i Tempus-programmet - Undersökningar: Med hjälp av i hög grad standardiserande skriftliga frågeformulär uppmanades för det första alla deltagare (samordnare, entreprenörer och samarbetspartner) i Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt att ange sina erfarenheter och bedömningar. För det andra skickades ett skriftligt frågeformulär ut till alla högskolor i de central- och östeuropeiska länder som var inblandade i Tempus-programmet. Frågeformuläret behandlade huvudsakligen Tempus-programmets effekter på omstruktureringen och utvecklingen av högskolorna. Intervjuer: I syfte att bekanta sig med beslutsfattandet samt administrativa strukturer och processer på högre nivå än högskolenivå har intervjuer genomförts i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna med de personer som ansvarar för Tempus- och Phare-programmen i ministerierna, Europeiska kommissionens företrädare och med cheferna för de nationella Tempus-kontoren. Ytterligare intervjuer har gjorts med de viktigaste aktörerna i de utvalda högskolorna och institutionerna som har medverkat i Tempus-programmet. Sist men inte minst har studenter och personal som förflyttat sig tillfrågats om sina erfarenheter. A nalys av databaser: I möjligaste mån har Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens databaser i Turin analyserats i syfte att tillhandahålla grundläggande kvantitativa uppgifter om skilda högskolor och åtgärder inom Tempus-programmet. Skrivbordsundersökningar: För att bekräfta de egna forskningsresultaten samt för att fa den nödvändiga bakgrundsinformationen om Tempus-programmet har befintliga dokument och skriftligt material (riktlinjer, årsrapporter, studier över länder, utvärderingsstudier osv. ) analyserats. - 2. Grundläggande information om Tempus-programmet Efter den politiska förändringen 1989 i Central- och Östeuropa beslutade Europeiska rådet om ett omfattande program med finansiellt stöd och expertis för att bistå de berörda länderna i Central- och Östeuropa med omstruktureringen av deras ekonomier och politiska system. Phare-programmet inrättades följaktligen i december 1989. Detta tillhandahöll ett ramverk för gemenskapsstöd för att stödja den ekonomiska och sociala reformprocessen i Central- och Östeuropa. Phare-insatserna påbörjades 1990. I januari 1990 lade kommissionen fram två förslag för rådet och parlamentet: Tempus- programmet och inrättandet av Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. Tempus-programmets mål grundas på målen i Phare-programmet. Huvudmålen för Tempus I är följande: - - Att underlätta samordningen av stödinsatser till partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa vad gäller utbyte och rörlighet, särskilt för universitetsstuderanden och lärare, oavsett om detta stöd ges av gemenskapen, dess medlemsstater eller tredje land i G 24-gruppen. Att medverka till förbättring av yrkesutbildningen i de central- och östeuropeiska länderna och att uppmuntra deras samarbete med partner i Europeiska gemenskapen, genom att beakta behovet av att säkerställa att samtliga gemenskapens regioner deltar så mycket som möjligt i sådana insatser. - - - - Att öka möjligheterna i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna att lära och lära ut de språk som används inom gemenskapen och som omfattas om Lingua-programmet, och vice-versa. Att göra det möjligt för studenter från de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna att tillbringa en särskild studietid vid ett universitet eller att få en industripraktikplats / gemenskapens medlemsstater, samtidigt som man säkerställer lika möjligheter för manliga och kvinnliga studenter vad beträffar deltagande i sådan verksamhet. Att göra det möjligt för studenter i gemenskapen att tillbringa en liknande studie- eller praktiktid i ett partnerskapsland i Central- eller Östeuropa Att främja ökat utbyte och rörlighet för undervisande personal och yrkesutbildare såsom en del i samarbetet. Tempus-programmet finansieras av länderna i Central- och Östeuropa inom ramen för de för varje bidrag de får genom Phare-programmet. Phare-programmets budget partnerskapsland i Central- och Östeuropa fastställs årligen av kommissionen på grundval av fastställda kriterier och efter samråd med de nationella myndigheterna i partnerskapsländerna. Fördelningen av bidragen inom den nationella budgeten fastställs av de nationella myndigheterna på grundval av nationella vägledande program som utarbetas i enlighet med de syften och mål som skall uppnås med hjälp av Phare- programmet. En viss andel av Phare-budgeten avsätts årligen till Tempus-programmet av de nationella myndigheterna i samråd med kommissionen. De nationella myndigheter i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa som medverkar i denna process är utbildningsministerierna, de nationella samordnarna för Phare-programmet, övriga ministerier som är inblandade i Phare-verksamhet och i regel - för att besluta om det slutliga budgetförslaget - rådet. Handläggningen av Tempus-programmet är decentraliserad och inbegriper nyckelaktörer på olika nivåer. Det övergripande ansvaret för Tempus-programmet gavs till Europeiska kommissionens atbetsgrupp för mänskliga resurser, utbildning, yrkesutbildning och ungdom, som numera ligger under generaldirektorat XXII (GD XXII). Det finns en nära förbindelse mellan arbetsgruppen i GD XXII och det direktorat inom generaldirektorat I som handlägger ärenden avseende Tempus-programmet. På gemenskapsnivå bistås genomförandet av Tempus-programmet och alla beslut om programmet av Tempus-programmets ledningskommitté som består av två företrädare från varje medlemsstat i EU och i vilken ordförandeskapet innehas av den person som representerar Tempus-programmet i Europeiska gemenskapens kommission. Kommittén biträder även kommissionen genom att framföra synpunkter på och att anta de allmänna riktlinjerna för Tempus-programmet, inklusive de finansiella riktlinjerna, alla frågor som i Tempus- berör de geografiska och innehållsmässiga aspekterna av jämvikten programmets verksamhet samt åtgärder för att övervaka och utvärdera programmet. För tekniskt bistånd till ledningen av programmet inrättades först i Bryssel ett EG-kontor för Tempus-programmet. År 1995 övertogs det tekniska biståndet av en särskild avdelning inom Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen i Turin. I varje medlemsstat i Europeiska unionen har en nationell kontaktpunkt inrättats för att ge stöd, information och råd till alla institutioner och organisationer som har intresse av att delta i Tempus-programmet. I varje partnerskapsland i Central- och Östeuropa inrättades ett nationellt Tempus-kontor med ansvar för handläggningen av Tempus- programmet i landet och för att ge all hjälp och allt stöd som de medverkande institutionerna behöver. Tempus-programmet består av tre åtgärdsområden. Varje område omfattar ett antal verksamhetsgrenar. Åtgärd 1 ger stöd för gemensamma europeiska projekt, åtgärd 2 ger stöd för personliga stipendier för att främja rörligheten, och åtgärd 3 ger stöd för kompletterande verksamhet och åtgärder. Gemensamma europeiska projekt, vilka representerar omkring 90 % av den totala budgeten för Tempus, är konsortier med minst en högskola i ett central- eller östeuropeiskt partnerskapsland och partnerorganisationer, av vilka en måste vara en högskola, från minst två medlemsstater i EU. Bidrag till gemensamma europeiska projekt är avsedda att främja utveckling och reformering inom den högre utbildningen i de central- och östeuropeiska länderna, och för att uppmuntra samarbete mellan högskolor i dessa länder och högskolor, företag och andra organisationer i EU:s medlemsstater. Institutioner, organisationer och företag från G 24-länderna får medverka som partner i ett konsortium för gemensamma europeiska projekt. Verksamhet kan äga rum inom följande fyra områden: Strukturell utveckling, utbildningssamarbete samt personal- och studentutbyte. Stipendier för att främja rörligheten är avsedda att för universitetspersonal, företagspersonal och studenter i båda riktningarna. Under andra året för Tempus I inställdes de personliga stipendierna för att främja rörligheten för studenter. Därefter beviljades endast stöd för att främja studenternas rörlighet inom ramen för gemensamma europeiska projekt. rörligheten främja Kompletterande åtgärder i Tempus I gav stöd till fyra, och under sista året till fem verksamhetsområden. Projekt med kompletterande åtgärder inom de tre första områdena omfattade information, publikation och forskningsverksamhet om Tempus-frågor, samt integreringen av sammanslutningarna i Central- och Östeuropa i sammanslutningarna inom Europeiska unionen. Verksamhet inom det fjärde området är projekt för ungdomsutbyte. Projekt inom det femte området, som infördes 1993/94, genomförs inom ramen för europeiska gemensamma nätverk. Följande tre grupper av länder är berättigade att delta i Tempus-/Phare-program: - - - Elva central- och östeuropeiska länder som får stöd inom ramen för Phare- programmet. Ursprungligen tolv, numera femton medlemsstater i EU. Återstoden av de G 24-länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen, nämligen Australien, Kanada, Island, Japan, Liechtenstein, Nya Zeeland, Norge, Schweiz, Turkiet och USA. Följande tre grupper av institutioner eller organisationer kan delta i Tempus-/Phare- program: - - - Universitet: Universitet och andra högre utbildningsinstitutioner som är godkända i respektive land, samt konsortier av högre utbildningsinstitutioner, såsom konsortierna i programmen Erasmus och Comett. Företag: Företag och bolag i egentlig bemärkelse. Organisationer: Andra slags organisationer, exempelvis yrkessammanslutningar eller fackföreningar, arbetsgivarorganisationer, handelskammare osv. industriförbund, organisationer, vetenskapliga I början av Tempus-programmet prioriterades projektansökningar där man planerade att utveckla och starta verksamhet i s. k. prioriterade områden som fastställdes av de central- och östeuropeiska länderna De prioriterade områdena var tänkta att vara nära knutna till prioriteringarna inom Phare-programmet, och sedan överföras till unversitetsområden och -ämnen. Efter en tid blev processen med att fastställa dessa prioriteringar inte bara mer komplex, vilket i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa samt i Europeiska kommissionen, utan prioriteringarna i sig blev även allt som oftast mer detaljerade och tillmättes ökad betydelse vid urvalet av ansökningar. I denna process blev de mer detaljerade och förfinade och formulerades som en blandning av strukturella eller tematiska och ämnesrelaterade prioriteringar. innebar ett samrådsförfarande med ett antal beslutsfattare Urvalsförfarandet för ansökningarna om gemensamma europeiska projekt är en gemensam beslutsprocess där kommissionen och partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa deltar på flera nivåer. I regel bedöms gemensamma europeiska projekt ur fyra olika aspekter. Den tekniska bedömningen behandlar fullständigheten och riktigheten i alla formulär och en kontroll av om alla ansökningsblanketter lämnats in. Den första kvalitetsbedömningen utgör en första kontroll av stringensen och den akademiska nivån i den föreslagna verksamheten samt av fördelningen av uppgifterna, samarbetsnivå mellan partner och projektledning. Den tredje aspekten handlar om en bedömning av akademiska experter vad beträffar frågan om de motsvarar de nationella behoven och den akademiska kvaliteten i förslagen. Den sista bedömningen berör mer om ansökningarna motsvarar de övergripande målen för Tempus- och Phare-programmen samt nationell politik för högre utbildning. I denna ingår de nationella Tempus-kontoren, ansvariga personer för Phare-programmet samt ministrar för högre utbildning från de central- och östeuropeiska länderna och Europeiska kommissionen. Urvalet av ansökningar för personliga stipendier för att främja rörligheten innebär också ett antal etapper, men ett mindre komplext förfarande. De nationella Tempus-kontoren får och bedömer ansökningarna från den akademiska personalen i sitt eget land, Europeiska gemenskapen Tempus-kontor får och bedömer ansökningarna från den akademiska personalen i EU:s medlemsstater. Europeiska gemenskapens Tempus-kontor samordnar sedan inlämnandet av alla ansökningar om personliga stipendier för att främja rörligheten till kommissionen för att de som har föreslagits få stöd skall godkännas. Efter att kommissionen har godkänt de förslag som valts ut, ges avtalen ut av Europeiska gemenskapens Tempus-kontor. Avtal som gäller akademisk personal från de central- och östeuropeiska länderna skickas till de nationella Tempus-kontoren för vidarebefordran. - 3. Kvantitativ och strukturell utveckling av de gemensamma europeiska projekten Under Tempus-programmets tre första år ökade oupphörligt antalet gemensamma europeiska projekt, deltagande organisationer och partner. Under det fjärde året beviljades emellertid endast stipendier till ett fåtal nya verksamheter. Sammanlagt beviljades stöd till 749 gemensamma europeiska projekt. Omkring 6 150 partner från 2 200 organisationer var inblandade i gemensamma europeiska projekt för Tempus I. De gemensamma europeiska projekten omfattade omkring 8 partner i genomsnitt. Mellan två och tre av dessa var från central- eller östeuropeiska länder under det att majoriteten var från västländerna. Omkring 80 % av partnerna företrädde högskolor, 8 % företag och 12 % övriga organisationer. Andelen gemensamma europeiska projekt med partner från företag var så gott som stabil under tiden (omkring 1/4). Andelen gemensamma europeiska projekt med endast högskolor ökade dock från 44 % under det första året till 62 % under 1993/94. Andelen gemensamma europeiska projekt med andra organisationer minskade från 48 % till 28 %. Högskolorna deltog i genomsnitt i fyra gemensamma europeiska projekt. I motsats till detta var deltagande i mer än ett gemensamt europeiskt projekt snarare ett undantag vad gäller företag och övriga organisationer. Litet mer än en tredjedel av de gemensamma europeiska projekten innefattade ett central- eller östeuropeiskt land och två västländer, dvs. de lägsta krav som ställs för att få stöd från Tempus-programmet. Ett enda land från Central- eller Östeuropa och tre eller fler partner från EU eller andra G 24-länder deltog i 42 % av de gemensamma europeiska projekten (se tabell 3. 1). Omkring 1/5 av de gemensamma europeiska projekten innefattade organisatiorter från två eller flera central- eller östeuropeiska länder, s. k. multi- CÖE-projekt. Andelen multi-CÖE-projekt var högst (37 %) under 1990/91, och sjönk successivt till bara 8 % av de nystartade under 1993/94. Tabell 3. 1 Fördelning på länder i Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt i början (procentandel av gemensamma europeiska projekt*) Startår Totalt 1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 1 central- eller östeuropeiskt land och 2 EU-länder 32 36 43 23 37 1 central- eller östeuropeiskt land och 3 eller fler EU- eller västländer Deltagare från 2 eller fler central- eller östeuropeiska länder (multi-CÖE-projekt) 32 36 44 42 69 42 20 15 Totalt (antal) 100 (152) 100 (318) 100 (240) 100 (39) 21 100 (749) Fördelningen av gemensamma europeiska projekt under första året. Innefattar inte möjliga förändringar i fördelningen under det andra eller tredje året. Källa: Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens databas I absoluta tal var Polen, Ungern ochf. d. Tjeckoslovakien de central- och östeuropeiska länder i de gemensamma europeiska projekten som var mest representerade, medan de baltiska staterna och Albanien var för sig endast deltog i omkring 2 % av de gemensamma europeiska projekten. Bland EU:s medlemsstater deltog Förenade kungariket mest i Tempus- programmets gemensamma europeiska projekt (62 %). Tyskland deltog i 47 % och Frankrike i 41 % i Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt. Nederländerna (31 %) hade en stark representation. Varje G 24-land som inte är medlem i EU, och som inte fick något verksamhetsstöd från Tempus-programmet, var representerade i mindre grad än 5 % av de gemensamma europeiska projekten (se tabell 3. 2). Sammantaget samordnades omkring en fjärdedel av Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt av partner från central- eller östeuropeiska länder. Deras respektive andelar ökade från 28 % av de gemensamma europeiska projekt som startade under Tempus-programmets andra år, till 32 % under det tredje året och 52 % det fjärde året. Partner från Ungern (6 %), Rumänien (5 %) och Polen (4 %) fungerade oftare som samordnare av de gemensamma europeiska projekten än partner från andra central- och östeuropeiska länder. Rollen som entreprenör togs endast över i ett fåtal fall (4 %) av partner från Central- eller Östeuropa. Partner från Förenade kungariket dominerade stort när det gällde att påta sig rollen som samordnare i gemensamma europeiska projekt och/eller entreprenörer. Många andra entreprenörer var från Frankrike, Tyskland och Nederländerna. Därigenom avspeglade sig i stort sett graden av ledande funktioner i den grad EU:s medlemsstater var inblandade. Två ämnesområden beviljades stort stöd i gemensamma europeiska projekt under första fasen av Tempus-programmet, nämligen ingenjörsvetenskap eller tillämpad vetenskap (20 %) och "management'Vaffarsadminstration (18 %). Dessa två områden sågs utan tvekan som de viktigaste för den ekonomiska utvecklingen i de central- och östeuropeiska länderna. Övriga ämnesområden representerades av mindre än 10 % vardera. Samhällsvetenskap (9 %), datavetenskap (8 %), medicinsk vetenskap och miljöskydd (7 % vardera), medan man lägger märke till att humaniora, konst och formgivning, arkitektur/stadsplanering och juridik hamnar längst ned på skalan med 1-2 % vardera (se tabell 3. 3). Tabell 3. 2 Antal gemensamma europeiska projekt, partner och organisationer i Tempus-programmet 1990/91 - 1993/94 fördelat på länder i Central- och Östeuropa och på västländer (i absoluta tal och i procent*) Gei mensamma europeiska projekt Partner Organ isationer Antal Procent Antal Procent Antal Procent ALB BG CZ CS DDR EE H LT LV PL RO SK SLO YU B D DK E F GR I IRL L NL P UK AT AUS CDN CH FI J N SE TR USA Totalt 14 89 81 170 12 18 211 18 20 258 109 46 44 71 203 349 97 168 304 117 85 219 2 231 81 467 34 4 7 11 36 3 14 32 3 29 749 1,9 11,9 10,8 22,7 1,6 2,4 28,2 2,4 2,2 34,4 14,6 6,1 5,9 9,5 27,1 46,6 13,0 22,4 40,6 15,6 11,3 29,2 0,3 30,8 10,8 62,3 4,5 0,5 0,9 1,5 4,8 0,4 1,9 4,3 0,1 3,9 100,0 16 177 168 143 19 24 512 27 32 514 209 62 68 62 317 634 148 236 668 164 379 98 2 366 101 798 4 4 7 12 38 4 16 36 3 35 6U6 0,3 2,9 2,7 2,3 0,3 0,4 8,3 0,4 0,5 8,4 3,4 1,0 1,1 1,0 5,2 10,3 2,4 3,8 10,9 2,7 6,2 1,6 0,0 6,0 1,6 13,0 0,1 0,1 0,1 0,2 0,6 0,1 0,3 0,6 0,0 0,6 100,6 4 60 56 39 10 9 130 13 12 163 77 22 24 27 100 228 64 74 354 60 131 24 2 105 34 243 21 2 5 8 16 2 8 16 3 30 2171 0,2 2,9 2,6 1,8 0,5 0,4 6,0 0,6 0,6 7,5 3,5 1,0 1,1 1,1 4,6 10,5 2,9 3,4 16,3 2,8 6,0 1,1 0,1 4,8 1,6 11,2 1,0 0,1 0,2 0,3 0,7 0,1 0,4 0,7 0,1 1,4 100,0 * Alla partner och organisationer, inklusive de som inte deltog under hela perioden. Källa: Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens databas 10 Tabell 3. 3 Ämnesområden i Tempus-programmets gemensamma europeiska projekt vid startåret (procentuell fördelning) Startår Totalt 1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 6 2 9 17 23 8 5 4 1 7 24 7 6 18 8 7 Lantbruksvetenskap/-näring Humaniora Samhällsvetenskap "Management" och affärsverksamhet Naturvetenskap och matematik Medicinska vetenskaper Ingenjörsstudier/tillämpad vetenskap Datavetenskap Miljöskydd Arkitektur, stadsplanering/ regional planering Konst och formgivning Språkstudier Lärarutbildning Juridik Övriga ämnen 6 1 10 16 6 9 19 8 8 3 0 4 5 2 3 15 3 8 13 10 10 13 10 3 3 0 3 8 0 3 6 1 9 18 6 7 20 8 7 2 1 6 4 2 3 Totalt (antal) 100 (152) 100 (318) 100 (238) 100 (39) 100 (747) Källa: Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens databas A ndelen gemensamma europeiska projekt inom de olika ämnesområdena varierade betydligt över tiden. Andelen nystartade projekt i affärsadministration minskade från 24 % under 1990/91 till 13 % under 1993/94. Ingenjörsprojekten ökade från 18 % under det första året till 23 % under det andra, minskade därefter till 19 % under det tredje året och till 13 % under det fjärde året. Å andra sidan ökade andelen gemensamma europeiska projekt inom jordbruk, medicinsk vetenskap och lärarutbildning under hela tiden. De flesta gemensamma europeiska projekt handlade om verksamhet inom flera stödområden. 15 % tilldelades stöd från Tempus-programmet för alla tre områden (samarbetsåtgärder inom utbildningen, strukturell utveckling av institutioner i de central- och östeuropeiska länderna och rörlighet för studenter och personal), och mer än hälften för två områden vardera: 22 % samarbetsåtgärder inom utbildningen och för rörlighet för studenter och personal, och 7 % för strukturell utveckling och för rörlighet för studenter och personal. De 34 % som återstår av de gemensamma europeiska projekten fick stöd från Tempus-programmet endast för verksamhet inom ett område. 11 Verksamheten skilde sig åt beroende på ämnesområde. Gemensamma europeiska projekt inom datavetenskap (68 %), ingenjörs vetenskap (55 %) och naturvetenskap (48 %) handlade för det mesta om att förbättra resurserna. Detta spelade endast en mindre roll inom lärarutbildningen (13 %), konst och formgivning (14 %), managementutbildning (16 %) och samhällsvetenskap (17 %). Stöd för att främja rörligheten för studenter och personal beviljades alla gemensamma europeiska projekt inom konst och formgivning och 79 % av språkstudierna, men endast 38 % inom juridik. Utveckling av kursplanerna förekom mest inom arkitektur (83 %) och ingenjörsvetenskap (68 %), och minst inom konst och formgivning (43 %) och lärarutbildning (45 %). Sammanlagt beviljades stipendier för att främja rörligheten för 16 891 studenter inom ramen för gemensamma europeiska projekt. Den övervägande delen av dessa stipendier /87 %) delades ut till studenter från Central- och Östeuropa så att de skulle kunna tillbringa en tid utomlands i en medlemsstat inom EU. Tempus-programmet var ursprungligen i första hand avsett för studenter från de central- och östeuropeiska länderna. Antalet stipendier för rörlighet som delades ut till studenter ökade från 1 218 under 1990/91 till 6 408 under 1992/93, därefter minskade de något till 6 166. De klart flesta studenter som skickades till Europeiska unionen kom från Polen och Ungern. Till dessa länder skickades även de klart flesta studenter från EU:s medlemsstater. Tempus-programmets stipendier för att främja rörligheten för akademisk och administrativ personal beviljades till många verksamhetstyper. Sammanlagt fick omkring 26 000 personer ur personalen stipendier under Tempus-programmets första fas. Omkring 60 % reste från länder i Central- och Östeuropa till EU:s medlemsstater. Rörligheten i väst-östlig riktning var mycket högre bland personal än bland studenter. Antalet stipendier för att främja rörligheten för personal ökade från 1 308 under 1990/91 till 9 870 under 1992/93 och minskade något till 9 518 under 1993/94. Polen, Ungern och Rumänien var de mest aktiva länderna vad gäller personalutbyte. På grund av Tempus-programmets inriktning på fullständig bidragstäckning och på den ambitiösa och kostnadskrävande verksamheten som stöds, beviljades stöd till gemensamma europeiska projekt på omkring 400 000 ecu i genomsnitt under en period på tre år. Det årliga genomsnittliga stödet ökade från 100 000 ecu under det första året till 150 000 ecu under det andra och 166 000 ecu under det tredje året (se tabell 3. 4). 12 Tabell 3. 4 Genomsnittligt stödbelopp från Tempus-programmet till gemensamma europeiska projekt under varje verksamhetsår vid startåret (i ecu) Verksamhetsår 1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 Startår Totalt Första året Andra året Tredje året 105 279 (152) 158 484 (134) 180 169 (126) 86 042 (315) 146 829 (275) 159 096 (242) 122 356 (237) 149 906 (220) * 111072 (39) * * 102 874 (743) 150 388 (629) 166 311 (368) Källa: Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens databas * Inga tillgängliga uppgifter Administrativt stöd från Tempus-programmet till gemensamma europeiska projekt ökade i genomsnitt något från omkring 44 000 ecu under det första verksamhetsåret till omkring 50 000 ecu under det tredje året. Därigenom minskade dess andel av den totala budgeten från 48 till 35 %. Stöd från Tempus-programmet för anskaffande av utrustning låg mer eller mindre på samma nivå under de år då de gemensamma europeiska projekten pågick (omkring 30 000 ecu per år). Det proportionella stödet från Tempus-programmet till utrustning minskade dock från 30 % under det första verksamhetsåret till 20 % under det tredje året. Stödet för att främja rörligheten ökade betydligt från 30 000 ecu i genomsnitt under det första verksamhetsåret till 86 000 ecu under det tredje året, dvs. från 22 % till 45 % av den totala årsbudgeten. Rörlighetens betydelse ökade framför allt i nystartade gemensamma europeiska projekt under 1992/93 eller 1993/94. Under de första tre åren av varje Tempus-program beviljades stöd till kompletterande åtgärder för vardera omkring 40 projekt (omfattade inte ungdomsutbyte). Under Tempus-programmets sista år 1993/94 minskade antalet projekt till 19 stycken. Något mindre än hälften av projekten med kompletterande åtgärder handlade om undersökningar och studier, omkring en tredjedel om publikation och anskaffande av information, och omkring en fjärdedel av projekten fick stöd för att inrätta och främja sammanslutningar och konsortier inom högskolorna. för ungdomsutbyte mellan Under Tempus-programmets partnerskapsländer i Central- och Östeuropa och västländerna. Eftersom denna verksamhet i allmänhet inte ansågs ha så stort samband med övrig verksamhet som stöddes av Tempus-programmet avbröts detta i slutet av Tempus I. Antalet projekt med ungdomsutbyte var 65 under 1990/91, 66 under fas beviljades stipendier första 13 1991/92, 106 under 1992/93 och 114 under 1993/94. I genomsnitt deltog omkring 300 ungdomar i ett projekt. Information om deltagarnas hemländer och rörelseriktningen finns inte tillgänglig. 4. Handläggning av Tempus-programmet i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa Tempus-programmet uppskattas mycket och kan anses framgångsrikt i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa. Dock är EU:s roll ibland alltför föreskrivande och lever inte upp till deras egen kampanj om "att gå från bistånd till samarbete". På lokal nivå erkänns inte alltid den växande expertis som fmns i flera av partnerskapsländerna för förvärvandet av kunskap och färdigheter för ett framgångsrikt deltagande i europeiska utbildningsprogram och handläggning av dessa program. Den beaktas inte på tillbörligt sätt av EU:s nyckelaktörer. Mot bakgrund av nyckelområden i fastställandet av den nationella politiken och de olika intressena hos aktörerna i de olika processerna och förfarande kan Tempus beskrivas som ett program som förutsätter en kontinuerlig formell och informell dialog med deltagande av alla aktörer. De förfaranden som har fastställts i alla partnerskapsländer för att man skall komma fram till de nödvändiga besluten gör ingen tydlig indelning av aktörer och nivåer för beslutsfattande (t. ex. på övernationell, nationell, institutionell nivå), utan har snarare lett till en intensifiering av ansträngningarna för samordning och samarbete. I alla central- och östeuropeiska partnerskapsländer har liknande modeller och förfaranden utvecklats för att säkerställa de nödvändiga samordningprocesserna. I alla länder har organ inrättats - rådgivande eller övervakande Tempus-nämnder eller styrkommittéer för Tempus - i vilka alla relevanta aktörer är ledamöter och olika grupper av aktörer är representerade. Dessa nämnder har till huvuduppgift att avväga de olika intressen som finns med i förvaltandet av Tempus-programmet och att ge besluten om Tempuspolitiken legitimitet. De nationella Tempus-kontoren spelar en mycket viktig roll för utfomandet av Tempuspolitiken och beslutsfattandet. Denna roll går långt utöver deras officiella och administrativa uppgifter. De har ofta mildrat konflikter mellan nyckelaktörer i Tempus. Viktigare är dock att uppgiften att förbereda alla betydande politiska beslut genom att göra utkast till förslag eller rekommendationer som brett accepteras av de andra aktörerna har på ett informellt sätt delegerats till dem i flera central- och östeuropeiska partnerskapsländer. Detta beror på växande kunskap och yrkeskunnighet. 14 Mot slutet av Tempus I konstaterade vi att utformningen av politiken fungerade relativt väl med medverkan av alla viktiga aktörer och en rutin i förvaltandet av Tempus-programmet i nästan alla partnerskapsländer. På grund av den ökade yrkeskunnigheten i de nationella Tempus-kontoren och arbetet i de nationella rådgivande eller övervakande Tempus-nämnderna fanns det en hög grad av stabilitet och kontinuitet vad gäller hur programmet fungerade på nationell nivå. Exemplet från EG-delegationen i Rumänien visar att EG-delegationerna i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa har en viss roll att spela. Denna roll går längre än att ge stöd i juridiska frågor, fastän hjälp behövs och tillhandahålls på detta område i flera länder. Så länge som ett tydligt engagemang i nationell Tempus-politik erbjuds i form av expertrådgivning snarare än administrativ kontroll eller kontroll av programmen har detta möjligtvis bidragit till att förbättra kontakterna mellan Phare och Tempus och på så sätt effekten av själva Tempus-programmet. Utbildningsministarnas roll i förfarandet i samband med utformningen av Tempus-politiken och beslutsfattandet varierar länderna emellan men är / allmänhet inte särskilt aktiv. Många uppgifter delegeras till de rådgivande eller övervakande Tempus-nämnderna som vanligtvis har en företrädare för utbildningsministeriet som ordförande. Bristen på nationella planer för utvecklingen av den högre utbildningen i de flesta av de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna har bidragit till att det inte fanns någon fokuserad och övergripande strategi för en ram för Tempus-verksamheten. Engagemanget i Tempus från ministeriernas sida verkade i viss grad även bero på andelen stöd till Tempus i den allmänna budgeten för högre utbildning i alla partnerskapsländer i Central- och Östeuropa. Vad gäller det faktiska inflytandet av företrädarna för Phare på Tempus-programmet kan man dra tre slutsatser som delvis motsäger varandra: - - - I några länder i Central- och Östeuropa finns det konflikter mellan aktörer i Phare och Tempus vad gäller riktningen för och handläggningen av Tempus-programmet. Dock är det relativt väl fungerande samarbetet för fastställandet av budget för Tempus allmänt sagt mycket gott. Jämfört med andra underprogram har man i Phare avsatt betydande medel till Tempus vilket kan ses som ett tecken på det höga värde man tillskriver reformen och förnyelsen av den högre utbildningen på nationell nivå. Under Tempus I ökade hela Tempus-budgeten i såväl absoluta tal som i procent av den nationella Phare-budgeten. Innehållsrelaterade kriterier eller villkor hade ingen väsentlig betydelse för budgetförhandlingar. Även om man i viss mån beaktade prioriteringarna i Phare i de rekommendationer eller beslut som utfärdades av Tempus rådgivande nämnder, fick Tempus-budgeten sin form genom fastställandet av en engångssumma med ledning av föregående års Tempus-budget och det årliga riktlinjeprogrammet för Phare. Oförenligheten mellan tidsplanerna för beslutsfattande för Phare och Tempus bidrog till att man valde att förhandla om en engångssumma i stället för att direkt bevilja stöd till utvalda projekt och verksamheter, vilket sker för Phares övriga underprogram. Medan den första allmänna målsättningen för Tempus är att stödja reform och förnyelse av den högre utbildningen i partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa, är den andra allmänna målsättningen att bidra till den ekonomiska omstruktureringen av dessa länder. Under Tempus I riktades alltmer uppmärksamheten hos vissa Phare-ansvariga på denna senare målsättning och man har gjort ansträngningar för att bättre fastställa sambandet mellan Tempus och Phare. Dock anser vi att man fortfarande ofta undviker överlappning eller komplementaritet mellan 15 Tempus-projekt och övrig verksamhet inom Phare. I inget land i Central- eller Östeuropa kunde man konstatera någon tendens till att sammanföra resurser för Tempus och andra Phare-resurser eller att initiera samarbete mellan projekt (t. ex. inom miljöskydd, stadsplanering eller transport). Företrädarna för Phare kopplades in huvudsakligen inom diskussioner om Tempus allmänna utbildningspolitik. Möjligheten för sektors- eller ämnesvisa förbindelser mellan verksamhet inom Tempus och Phare ansågs inte vara en viktig fråga. Företrädare för högskolorna är vanligtvis engagerade i utformningen av Tempus-politik i egenskap av ledamöter i rådgivande eller övervakande Tempus-nämnder. På högskolorna har man gett visst infrastrukturellt stöd och tjänster till Tempus-verksamhet på de olika institutionerna. Förutom formellt samtycke genom undertecknande av brev kunde man endast i undantagsfall finna en strategisk styrning som införlivade Tempus-verksamhet med en utvecklingsplan för högskolan. Detta är i väsentlig grad orsakat av att institutionerna har en högre grad av självständighet och ofta föredrar att själva organisera Tempus-verksamheten. Under Tempus I hade stödet till Tempus en tendens att koncentreras. På så sätt ledde detta till en klyfta mellan dem som fick och dem som blev utan, både mellan olika högskolor och institutioner, och även mellan enskilda högskolelärare, vad gäller förvävandet av ny kunskap och internationella kontakter. Strävandet efter en vettig jämvikt är oftare resultatet i de länder i Central- och Östeuropa där akademiska experter samarbetar i bedömningen och måste som grupp enas om rekommendationerna. Satsning på kvalitet oavsett eventuell brist på jämvikt vad gäller möjligheter att få sin ansökan godkänd och fördelningen av medel är ofta resultatet i de länder i Central- och Östeuropa där namnen på de akademiska experterna hålls hemliga och experterna inte känner varandra. Mot slutet av Tempus I uppnådde man en bredare täckning av ämnesområden, antingen genom att man införde jämviktsmekanismer i prioriteringskriterierna (dvs. ytterligare prioritering och villkor) eller genom rotation. Förfarandet för att fastställa nationella Tempus-prioriteringar har förbättrats i de flesta länderna i Central- och Östeuropa under perioden för Tempus I och prioriteringarna är allmänt accepterade och erkända. En oro över giltigheten av de offentliggjorda prioriteringarna för urvalet av ansökningar uttrycktes bara i två fall där prioriteringarna hade ändrats av Europeiska kommissionen och sedan offentliggjorts utan att meddela de nationella aktörerna. Nivån på stödet till Tempus-verksamhet är/or det mesta tillräcklig och tillfredsställande. Fler problem orsakas av förseningar i överföringen av medel. En positiv utveckling är den växande medvetenheten om att man måste ordna för den dag Tempus-stödet upphör, så att det man uppnått inte går till spillo. Revidering av programmet som att man inför nya typer av gemensamma europeiska projekt och avbryter dem efter en kort tid kan inverka störande på själva programmets struktur och logik och förhindrar att man bygger upp en stabil kunskap och rutiner vad gäller planering av ansökningar. Fastän merparten av de ansökande och samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt kände sig och fortfarande känner sig väl informerade om de sidor av Tempus som de anser vara viktigast, kommer ofta informationen om nationella Tempus-prioriteringar något sent för att man skall kunna strukturera ansökningarna på ett sätt som fullt ut motsvarar prioriteringarna. 16 - 5. Utbildningsverksamhet i gemensamma europeiska projekt 5. 1 Uppfattningarom programmets inriktning Tempus-programmet uppfattades uppenbarligen i de flesta central- och östeuropeiska universitet, särskilt under programmets första år, som manna från himlen. Man kunde inte helt förklara varför och på vilket sätt det kom. Det var en välsignelse (för de som blev lyckliga), och det var endast tillgängligt för ett fåtal utvalda. Den komplexa utformningen av de allmänna reglerna i Tempus-programmet, kommissionens årliga ändringar och specificeringar, nationella prioriteringar som eventuellt omarbetades varje år (både de klara och de oklara delarna), en massa rykten om de "verkliga" underliggande politiska syftena och urvalskriterierna framkallade i början stor irritation. För det första kom ofta klagomål på bristen av information. Särskilt under Tempus-programmets första år gavs stöd i respektive land. För det första förekom många klagomål på den bristande informationen, särskilt under de första åren av Tempus-stöd till respektive land. I början var en anmärkningsvärd del av förslagen, vars författare tydligen inte kände till målen, nationella prioriteringar och de offentliggjorda urvalskriterierna. För det andra var och anses fortfarande den knivskarpa vattendelaren för stöd, att ämnesområde X omfattas, men inte område Y, det kraftiga verksamhetsstödet för A och en fullständig försummelse av verksamhet B, som en aning godtyckligt. Många potentiella deltagare från länderna i Central- och Östeuropa uppfattade det som av avgörande betydelse att hitta skickliga, inflytelserika och mäktiga partner i väst, även om de hade begränsad insikt i de central- och östeuropeiska partnerskapsländernas behov. Många hoppades att de rätta förbindelserna med de nationella regeringarna eller med olika nivåer inom Tempus-administrationen skulle vara det viktigaste. Kommissionens huvudinriktningar för Tempus-stödet uppfattades i hög grad som förutsättningar man inte kunde ändra I vissa avseenden uppfattades donatorn som alltför allsmäktig för att kunna kritiseras. Många av dem som beviljades stöd, och även bland dem som inte lyckades fa något stöd, ansåg att de omedelbara behoven av utrustning och behovet av att ge möjligheter till de första mötena med den högre utbildningen i väst, var mer angeläget än jakten på heroiska mål vad gäller utveckling av kursplaner, omstrukturering inom fakulteterna eller studentutbyte. Problemet var mer uppenbart i länder där Tempus-programmet ursprungligen var eller fortfarande är i stort sett är den enda källan för stöd till ny utrustning. Några bugade opportunistiskt, många accepterade till slut stödpaketet som en förnuftig utvecklingsstrategi. På särskilt ett område fortsatte bestörtning och kritik att överväga även efter att den inledande osäkerheten försvunnit, nämligen kommissionens stränga betoning av undervisningsstöd utan forskningsstöd. De flesta av dem som önskade stöd från Tempus-programmet delade ursprungligen inte den uppfattningen att Tempus-programmet hade ett ''underifrån''-perspektiv•. Man kände sig snarare i mycket hög utsträckning utlämnad till överbyggnaden av villkor och tvång, antingen de uppfattades som förgreningar av en målinriktad politik från ovan, tillfälliga hinder eller tvång på grund av tröghet. Allteftersom åren gick konstaterade dock stödmottagarna i de central- och östeuropeiska länderna att förutsättningarna för att få stöd var ganska öppna och tillät särskilda nyskapande inriktningar. Det går knappast att säga något generellt om hur universiteten upplevde och uppfattade den nationella Tempus-politiken från de stödberättigade central- och östeuropeiska regeringarnas sida. De sågs som alltför olikartade avseende uttalad målinriktning eller för vaga, eller i vilken grad de sammanföll med 17 eller ifrågasatte de uppfattningar som framhölls av olika företrädare för högskolorna och institutionerna. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att täta regeringsbyten och oklarheter i den nationella politiken oftare kritiserades i intervjuerna än en mycket målinriktad regeringspolitik. Vi kan dock inte utesluta en felmarginal i intervjuerna i detta avseende på grund av att dessa gjordes med fler mottagare av Tempus-stöd än sökanden som inte godkänts. De oroliga debatterna och de ofta återkommande ändringarna i politiken i vissa länder var till mindre nackdel för ett fortsatt stöd under tre år för gemensamma europeiska projekt än vad som ursprungligen befarades. Såsom redan visats var andelen Phare-stöd till Tempus-programmet ganska stabil i de flesta länder, och ändrade nationella prioriteringar ledde sällan till ett minskat eller till inställt stöd till befintliga gemensamma europeiska projekt efter det första eller det andra årets stöd. Sammanfattningsvis konstaterar vi en hög grad av förtroende vid högskolorna vad gäller information, rådgivning och stöd från de flesta nationella Tempus-kontoren. De uppfattades allmänt som mycket villiga att ge stöd till institutioner som sökte om råd. Ju senare deltagarna beviljades stöd från Tempus- programmet första gången, desto mer underskattades den roll de nationella Tempus-kontoren hade spelat i ansökningarna. Dessutom hade de en tendens att betraktas som en klippa i de olika stormarna vad beträffar den politik som möjligtvis kan påverka stödet från Tempus-programmet. 5. 2 Den institutionella inramningen De flesta inblandade personer och de flesta externa observatörer tycks vara ense om att det stöd Tempus-programmet gav till verksamhet under de första fyra åren mer eller mindre var en fråga för respektive fakulteter och institutioner i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Universitetet i egenskap av institution kom inte in i bilden så mycket i de central- och östeuropeiska länderna. - - - - På vissa håll ansågs rektorns eller någon annan ledande persons prestige och politiskt inflytande bidra till att påverka nationell politik avseende Tempus-programmet, eller som en hjälp att på andra sätt garantera stöd för beslut att ge bidrag till respektive gemensamt europeiska projekt och institution. Resurser till administrativt stöd gavs för det mesta genom beslut inom respektive institution, och medel för att komplettera verksamhet som fick stöd genom Tempus-programmet var knappast alla tillgängliga. Universitetsadministrationerna sågs inte sällan som oerfarna i dessa frågor och inte så stödjande i sin inställning. I vissa länder tycks däremot en förändring vara på väg mot ett mer aktivt stöd från de institutioner som medverkar i internationellt samarbete. Stödet från Tempus-programmet riktade sig till de samarbetande institutionerna i den institutionella miljö som dominerar i de flesta central- och östeuropeiska länder, och som till stor del formats av traditionell och stark formell kompetens och inflytande över fakulteten. Inom olika institutioner märktes att de internationella kontoren förstärktes. Detta tenderade att uppfattas som om det underlättade informationen och förbättrade vissa administrativa processer. Däremot var det få som ansåg att detta hade någon avgörande betydelse vad gäller den huvudsakliga internationaliseringspolitiken i respektive universitet. 18 Uppfattningarna varierade i mindre grad när det gällde fakta än när det gällde frågan om universitetsadministrationens mera aktiva roll var positivt eller negativt, vilken betydelse motåtgärder hade och vilken riktning de slutligen skulle ta. 5. 3 Finansiella villkor Som svar på en särskild fråga ansåg de flesta samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt från de central- och östeuropeiska länderna att de medel som avsatts till dem var "generösa". Emellertid var andelen av dem som ansåg att de finansiella villkoren var fördelaktiga tydligt mindre än andelen av dem som lovordade undervisningseffekterna i de gemensamma europeiska projektens verksamhet. Trots att beloppen tycks vara imponerande, särskilt i de länder i vilka Tempus-programmet fortfarande är den huvudsakliga finansieringskällan utöver medel för de grundläggande institutionella behoven, kom trots allt även begränsningar in i bilden. Ytterligare medel skulle underlätta. Frånsett detta bekräftar intervjuerna även att mottagarna av stöd från Tempus-programmet snarare tenderar att uppskatta de belopp som beviljas än betona de återstående bristerna. Det framgår mycket tydligt att mottagarnas oro över finansieringsproblem huvudsakligen kom fram när det gällde ekonomisk administration. Följande fyra problem förtjänar att uppmärksammas: - - - - - Dröjsmål med utbetalningen av medel från Europeiska kommissionen uppfattades som den allvarligaste nackdelen. Svaren på frågeformulären visar att deltagarna även tar upp dröjsmål som orsakats av samordnare och entreprenörer för gemensamma europeiska projekt, bankproblem och universitetsadministrationerna i de central- och östeuropeiska länderna. Dröjsmål orsakade av kommissionen uppfattades klart som den mest beklagliga aspekten (se tabell 5. 1). Problem med att överföra medel till länderna i Central- och Östeuropa var särskilt anmärkningsvärda under de första åren, men fortsatte i vissa länder under en längre period. Allt som oftast flyttades pengar i kontanter. Utrustning skulle lämnas personligen, biljetter skulle köpas i väst och skickas osv. Detta gjorde att den administrativa bördan ökade och det medförde ganska ofta att den ursprungligen planerade utbildningsverksamheten minskade. Ett avsevärt antal deltagare från de central- och östeuropeiska länderna uppmärksammade med förvåning att en stor andel av medel från Tempus-programmet slutligen hamnade i väst. Detta problem kommer att tas upp nedan (se 5. 4). Några av de som intervjuades kritiserade Tempus-administrationen för att inte tillåta att ursprungligen öronmärkta medel avsett för viss verksamhet slutligen användes till annan verksamhet. Man kände sig ofta osäker vad beträffar fortsatt stöd. I praktiken gavs emellertid stöd till gemensamma europeiska projekt som startades under Tempus I under i genomsnitt 2,8 år. Dessutom ökade osäkerheten under de sista åren av Tempus I när ett flerårigt stödsystem infördes. Slutligen finns problemet med stöd under maximalt tre år. Detta verkar vara rimligt som en stödåtgärd för inledande reformer, men många mottagare tog upp nackdelarna med detta tillvägagångssätt. Stöd till ett bibliotek för införskaffande av utländska tidskrifter ses till exempel som slöseri om 19 prenumerationen måste sägas upp efteråt. I litet mer än 10 % av svaren på frågeformuläret från de central- och östeuropeiska länderna hade redan upptäckts brister i laboratorie- eller kontorsutrustningen. Bristerna var troligtvis allvarligast i de mest ambitiösa reformprojekten. Personalutbyte skulle kunna bära frukt om det inte begränsades till en kort period. Sist men inte minst påpekade en betydande andel av deltagarna i de central- och östeuropeiska länderna att utvecklingen av undervisningsmaterial upphörde helt eftersom det inte fanns medel tillgängliga för tryckning eller annan utrustning för mångfaldigande av material, särskilt produktion av textböcker. Tabell 5. 1 Finansiella problem som de deltagande institutionerna i gemensamma europeiska projekt stött på, fördelat på de som svarat (i procent*) Samordnare och entreprenör Samordnare Entreprenör Partner Totalt Dröjsmål med tilldelning av medel från Europeiska kommissionen Dröjsmål med utbetalning av medel från bank 31 18 Dröjsmål med utbetalning av medel från entreprenören i det gemensamma europeiska projektet Dröjsmål med utbetalning av medel från er institution 27 24 12 Svårigheter med den institution som administrerar medlen 14 10 Svårigheter med administreringen av medlen inom det gemensamma europeiska projektet Ingen jämvikt i tilldelningen av medel bland samarbetspartner 24 20 23 20 16 10 11 19 17 18 25 12 * Uppskattning 1 eller 2 på en skala från 1 = "mycket stora" till 5 = "inga alls". Fråga nr 4. 14: Var vänlig ange i hur hög grad er institution stötte på finansiella problem beträffande följande aspekter? Källa: Undersökning "Entreprenörernas, samordnarnas och samarbetspartnernas erfarenheter från den första fasen av Tempus-programmet". Sammantaget lägger vi märke till att Tempus-stödet i slutet av Tempus I hade anmärkningsvärt skilda roller i de olika central- och östeuropeiska länderna i den samlade bilden av finansiellt stöd till reformer inom den högre utbildningen. Medan det var en av de tillgängliga källorna för stöd till 20 innovation och förnyelse i vissa länder, var det en nyckelkälla som man inte kunde klara sig utan i andra. 5. 4 Samarbete inom de gemensamma europeiska projekten Den största delen av medlen från Tempus-programmet tilldelades utbildningsverksamhet som genomfördes inom nätverk som omfattade deltagare från partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa och i väst. I de flesta fall uppfattades samarbetet inom de gemensamma europeiska projekten positivt av ansvariga personer från de deltagande institutionerna i de central- och östeuropeiska länderna. Initiativ till samarbete kom ofta från samarbetspartner i väst. De flesta deltagare från de central- och östeuropeiska länderna som intervjuades betonade också att de västliga samarbetspartnerna till en början dominerade. Många deltagare från de central- och östeuropeiska länderna var tacksamma för de initiativ, den inspiration och de uppoffringar som kom från deras parter från väst. Ganska ofta uttrycktes dock reservationer. I många fall gavs stora lovord, men samtidigt förekom bitter kritik. Reservationer framfördes i synnerhet på följande fem områden: - - - - - Västliga samarbetspartner ansågs ofta ha spelat en alltför dominerande roll, särskilt i början av samarbetet. Några av samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa framhävde att de okritiskt accepterade reformlösningar eller -förslag för verksamheten, vilket de senare ångrade när de hade fått större kunskap om eventuella valmöjligheter. Kommunikationen präglades ofta av obalans. Om partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa lade märke till en låg akademisk kvalitet på stödet från väst vågade de ofta inte ge uttryck för sin oro eller avbryta samarbetet med respektive partner. Så som redan påpekats var en stor del av samarbetspartnerna från de central- och östeuropeiska länderna förvånade över att lägga märke till att deras västliga samarbetspartner själva behöll en betydande andel av Tempus-stödet, fastän det var uppenbart att det fanns ett stort underskott i de central- och östeuropeiska samarbetsländerna. De förväntade sig uppenbarligen en större solidaritet vad gäller problem på universiteten i de central- och östeuropeiska länderna. Å andra sidan påstod de flesta av de västliga samarbetspartnerna att deras administrativa arbete endast delvis återbetalades och att Tempus-systemet inte var ekonomiskt attraktivt. Som svar på frågeformuläret rapporterade omkring 1/3 av deltagarna från Central- och Östeuropa att de inte v ar fullständigt informerade om detaljerna i de ekonomiska planerna och bokföringen och att de inte fick kopior av de rapporter som sändes till kommissionen. Omkring 1/10 uttryckte stark kritik vad gäller obalansen i budgettilldelningen mellan samarbetspartnerna. Slutligen hade en betydande andel av institutionerna från högskolorna i de central- och östeuropeiska länderna problem med att dra till sig samarbetspartner från väst. Uppenbarligen fanns en övergripande dynamik i samarbetet mellan partnerna. - Kravet på minst två samarbetspartner från EG-länderna fanns ofta bara på papperet. I dessa fall var en samarbetspartner från väst aktiv, medan den andra fungerade som en "sovande samarbetspartner" för att uppfylla de officiella kraven. 21 Ju fler partner som officiellt deltog i nätverket, desto lägre var andelen partner som deltagarna från de central- och östeuropeiska länderna hade ett aktivt samarbete med. I olika central- och östeuropeiska länder togs fler samarbetspartner från samma land med. Samarbetet mellan institutioner från olika länder i Central- och Östeuropa stimulerades endast i begränsad utsträckning av Tempus-programmet. A ndelen "regionala" eller multi-CÖE-projekt var låg redan från början och minskade ytterligare, trots att undersökningen visar att "regionala" gemensamma europeiska projekt var något mer framgångsrika. samarbetspartner, dvs. exempel Övriga forskningsinstitutioner), var ofta officiella samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt. De flesta av dem spelade dock uppenbarligen varken någon central roll i handläggningen av de gemensamma europeiska projekten eller i dess huvudsakliga verksamhet. eller andra organisationer (till företag - - Denna dynamik är tillräckligt uppenbar för att kräva en översyn. Skulle det räcka med en samarbetspartner från väst? Skall samarbete med andra partner uppmuntras? Vilka är nackdelarna och möjligheterna med de "regionala" gemensamma europeiska projekten? Sammanfattningsvis var det ingen jämvikt i samarbetet eftersom många representanter från väst ansåg sig själva inte endast som donatorer och budbärare av information, utan även som akademiskt överlägsna samarbetspartner. Allteftersom åren gick förändrades emellertid denna attityd något. 5. 5 De administrativa funktionerna för deltagare i gemensamma europeiska projekt De handläggande funktionerna för verksamhet i samband med Tempus-programmet uppfattas i allmänhet som väldigt viktiga uppgifter av länderna i Central- och Östeuropa. Oftast är det rektorer, dekaner, prodekaner, institutionschefer, deras ställföreträdare eller inflytelserika professorer som har ansvaret. Samarbetspartner från de central- och östeuropeiska länderna som inte var samordnare rapporterar att de ägnade över sex timmar i genomsnitt per vecka för administrativa uppgifter i samband med Tempus-programmet. De som hade ansvaret för samordningen tillbringade omkring dubbelt så mycket tid i genomsnitt. Några av dem såg denna uppgift som om den befordrade deras akademiska karriär, medan andra såg dessa som en nackdel, dvs. minskade möjligheter att vara akademiskt aktiv och produktiv. Att successivt överföra funktionerna som samordnare och entreprenör från väst till samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa sågs som något självklart. Många deltagare från de central- och östeuropeiska länderna ville att handläggare från deras institutioner skulle ha ansvaret för handläggningen av Tempus-programmet, hellre än handläggare på central universitetsnivå. De insåg behovet av att utbilda handläggarna och att hålla nära kontakt med dem. 22 5. 6 Utbildningsverksamhet De flesta av deltagarna i gemensamma europeiska projekt var officiellt inblandade i alla fyra huvudområden för den utbildningsverksamhet som fick stöd från Tempus I, dvs. reformåtgärder inom utbildningen, strukturell utveckling, rörlighet för personal och för studenter. Vissa ansåg utan tvekan att den samtidiga medverkan i skilda verksamheter var ett övertygande tillvägagångssätt för reformer. Några föredrog viss verksamhet, men blev inblandade i annan verksamhet i enlighet med stödsystemet och betonade slutligen kombinationen av all verksamhet. Vissa deltagare föredrog också hela tiden några typer av verksamhet, medan andra endast fullföljdes formellt eller bara för att beviljas stöd för det de ansåg vara den huvudsakliga verksamheten. Sammantaget var det stor variation i hur hög grad ambitiösa reformmål kunde fullföljas, men inte genomföras eller snarare simulerades. De flesta observatörer tycks dock vara ense om att andelen verkligt framgångsrika projekt var anmärkningsvärt stor och att nyttigt utbyte kunde noteras i de flesta fall. Mer än 90 % av deltagarna i de gemensamma europeiska projekten från länderna i Central- och Östeuropa uttryckte stor tillfredsställelse med det som slutligen uppnåddes (se tabell 5. 2). Tabell 5. 2 Allmän bedömning av de gemensamma projektens utfall fördelat på grupper av länder (i procent) Grupp av länder Länder i Central- och Östeuropa Västländer Totalt Mycket nöjda 2 3 4 Mycket missnöjda Totalt (Antal) 59 33 7 15 0 100 (685) 32 45 15 2 100 (963) 4 43 41 12 1 100 (1648) Fråga 10. 10: Hur nöjda är ni på det hela taget med det som uppnåtts med detta gemensamma europeiska projekt? Källa: Undersökning "Entreprenörernas, samordnarnas och samarbetspartnernas erfarenheter från den första fasen av Tempus-programmet". Personalutvecklande verksamhet och intensivkurser ansågs ofta vara av nytta såsom gemensamma övningar för att lära känna partner i andra länder, deras verksamhet och sätt att tänka. I allmänhet anses de vara lika nyttiga som personalrörlighet. Följderna av att få grundläggande kunskap och bli en del av de internationella akademiska nätverken ansågs ofta vara viktigare och mer sannolikt kunna uppnås än det officiella syftet med enskilda åtgärder. Utveckling av kursplaner och framställning av undervisningsmateriel varierade i intensitet. I mer än hälften av svaren på frågeformuläret påstods att man gjort betydande förändringar. Det fanns även ganska många av de som svarade som bara ändrade de enskilda kurserna eller producerade texter med 23 liten betydelse för respektive kurser. I några få fall handlade det inte om mer än ett franchising- förhållande. De västliga samarbetspartnerna överförde endast sina egna metoder och material till samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa. Ny utrustning var institutionernas stolthet i de Central- och Östeuropeiska länderna. Det ledde ofta till avundsjuka bland närliggande universitet och ibland även bland samarbetspartner i väst. I vissa fall hade det ett nära samband med respektive utbildningsåtgärd, men i de flesta fall ansågs det som en värdefull förbättring i stort, exempelvis för utbildningsverksamhetens allmänna kvalitet, för att underlätta framtida internationellt samarbete, för att stödja infrastrukturen för forskning osv. Det man var mest överens om var att stödet till strukturell utveckling var viktigt. Studentutbyte ansågs för det mesta vara till stor hjälp för de som verkligen reste utomlands, men på det hela taget mindre knutet till övrig reformverksamhet. Uppenbarligen fanns endast ett fatal fall med ett nära samband mellan studentutbyte och huvuddelen av utbildningsreformerna, framför allt därför att ett regelbundet utbyte inte ansågs som ett genomförbart mål av de flesta studenter. I vissa fall gavs stöd till studenter eller doktorander som förväntades tjänstgöra som universitetsadjunkter eller -lektorer vid hemkomsten. I detta sammanhang är det värt att lägga märke till att Tempus-programmets "brain drain"-effekt i allmänhet ansågs vara liten. 5. 7 Resultat och genomslagskraft Det första och mest markanta resultatet av Tempus-verksamheten var uppenbarligen integreringen av samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa i en internationell gemenskap av akademiker och i vissa fall av administratörer. De vande sig vid och blev mångkunniga i detta ramverk, de integrerades i små och stora nätverk och de fick en del utbildning och förbättrade i allmänhet sin kompetens och sin ställning. Dessutom hade Tempus-programmet en kolossal normöverförande genomslagskraft. De ansträngningar som gjordes för förbättringar blev genomförbara och gav resultat. Att arbeta i internationella nätverk blev en löftesrik stategi för förnyelse. Tempus-stödet garanterade att de flesta mottagare kunde få avsevärt mer utrustning. På många institutioner i de central- och östeuropeiska länderna förnyades kursplanerna avsevärt och ofta utarbetades nytt strategiskt undervisningsmaterial. Däremot varierade utvecklingen av kursplaner och övrig utbildningsverksamhet mycket i omfattning och även resultaten. Resultaten i de central- och östeuropeiska länderna verkar bero på flera faktorer. I stort sett lägger vi märke till att resultaten uppskattas mest i länder, högskolor och institutioner som varken var relativt rika och inflytelserika eller mycket fattiga med liten attraktionskraft för deltagare från väst. Jämför vi sedan alltefter land kan det inte komma som en överraskning att man finner antydningar till att den högsta uppskattningen av resultaten av Tempus-programmets stöd finns i Bulgarien. I jämförelse med detta kan man nu uppfatta grunderna för att stödja vissa ämnesområden och inte andra som om de var en aning godtyckliga Ofta skiftade den nationella politiken och goda anledningar kunde läggas fram för nästan alla ämnen och mot nästan alla. Uppskattningen av vad som uppnåtts genom nuvarande Tempus-verksamhet varierade litet alltefter ämnesområde. 24 Framgångarna uppfattas för det mesta som framsteg på viss skilda områden som fick förmånen att bli utvalda inom ramen för Tempus-programmet. Genomslagskraften i den institutionella inramningen var blygsam och för det mesta marginell (se tabell 5. 3). Däremot finns det ingen anledning att tro att en betydande genomslagskraft eller "spin-off-effekter i högskolorna kan förväntas. Om huvudinriktningen är förnyelse i utbildningen inom nätverk för ämnesområden, blir "spin-off-effekterna i högskolorna snarare självklart begränsade. 25 Tabell 5. 3 Tillgång till anskaffad utrustning med hjälp av stöd från Tempus-programmet (i procent av samarbetspartner från Central- och Östeuropa i gemensamma europeiska projekt som skaffat utrustning) Tillgång Datorer Litteratur Laboratorie- utrustning Kontorsutrustning Endast för institution inom gemensamt europeiskt projekt Andra institutioner Samtliga institutioner i högskolan Tillgång inte angiven 44 31 23 2 21 20 56 3 46 31 20 3 59 21 19 1 Totalt (Antal) 100 (537) 100 (491) 100 (287) 100 (278) Fråga 7. 3: Vilken typ av utrustning anskaffades och vem har tillgång till utrustningen inom högskolan? Källa: Undersökning "Entreprenörernas, samordnarnas och samarbetspartnernas erfarenheter från den första fasen av Tempus-programmet". En stor andel av deltagarna som medverkade aktivt i regionalt samarbete i de central- och östeuropeiska länderna ansåg att det var en värdefull och löftesrik erfarenhet. Några intervjuade personer riktade kritik mot att så litet hade gjorts för att sprida framgångsrik erfarenhet inom ämnesområdena i de Central- och Östeuropeiska länderna. Man skulle även lättare kunna ta hänsyn till regionalt samarbete några år efter den snabba politiska förändringen och det skulle också kunna leda till mer löftesrika resultat än som skulle ha varit möjligt i början av 1990-talet. 6. Högskolor som deltog i Tempus-programmet Tempus-programmet har gett stöd till högskolor i Central- och Östeuropa där betydande förändringar skett sedan 1990. Enligt personer på central högskolenivå som svarat på ett frågeformulär, var omkring 40 % av kursplanerna för akademisk examen för 1995 nyinrättade, nästan 30 % hade ändrats avsevärt under denna period och endast litet över 30 % var mer eller mindre oförändrade. Enligt ansvariga personer på högskolornas centrala nivå hade Tempus-programmet i hög grad hjälpt till att etablera internationella kontakter och medverkat till personalutbytet (se tabell 6. 1). På många högskolor medverkade Tempus-programmet anmärkningsvärt mycket till förbättringen av utrustningen och olika utbildningsmål. Genomslagskraften var dock mindre vad gäller personalutveckling, omarbetning av kursplaner och omorganisation av universitetsledningen. Därför uppfattades också ofta fakulteter och institutioner som deltog i gemensamma europeiska projekt som mer aktiva än andra i utbildningsverksamhet inriktad på förändring, men inte så mycket mer aktiva i administrativ omorganisation och i förhål(andet mellan universitetet och industrin. Totalt sett drog man i hälften av 26 svaren på frågeformuläret slutsatsen att Tempus-verksamheten hade haft stor genomslagskraft i de förändringar som hade skett vid deras högskolor. Tempus-verksamheten hade viss genomslagskrqft även utanför högskolorna Så många som hälften av de som svarade uppgav att undervisningsmaterial som utvecklats vid deras högskola inom ramen för Tempus-samarbetet blev mönsterbildande i respektive land. Omkring 1/3 rapporterade en liknande spridning av den utveckling som skett vad beträffar kursplaner inom gemensamma europeiska projekt (se tabell 6. 2). Svarande ansåg inte att högskolornas centrala nivå i Central- och Östeuropa var för passiva i sin medverkan till förändring. Det kommer därför inte som en överraskning att man anger många sätt på vilka den centrala nivån uppmuntrade internationell verksamhet, gav administrativt projektstöd och tillhandahöll skilda närliggande tjänster. Vad som däremot var undantag var finansiellt stöd från central nivå till de fakulteter som deltog i gemensamma europeiska projekt och som var i behov av ytterligare medel. De flesta högskolor påstod sig genomföra strategisk planering där en del eller all Tempus-verksamhet starkt betonades. På en av sju högskolor spelade dock den centrala nivån endast en aktiv roll i att fastställa målen med ansökningarna om Tempus-stöd. På en av tio högskolor bekräftades ibland inte ansökningarna per brev. Resultatet av undersökningen antyder att en stor medverkan från den centrala nivåns sida och strategisk planering med betoning på Tempus-programmet skulle kunna vara till nytta här och där. I genomsnitt verkar dock inte Tempus-verksamhetens framgångar vid fakulteterna och institutionerna att skilja sig markant åt beroende på i vad mån den centrala nivån medverkat. 27 Tabell 6. 1 Medverkan av Tempus-programmet till förändringen av högskolorna i Central- och Östeuropa fördelat på antalet gemensamma europeiska projekt (i procent av högskolorna) Hög medverkan till förändring av Tempus-programmet* Betydande förändringar* Antal gemensamma europeiska projekt Antal gemensamma europeiska projekt 1-2 3-5 6-10 11 eller fler Totalt 1-2 3-5 6-10 11 eller fler Totalt Etablering av internationella akademiska kontakter Ökat personalutbyte Förbättring av utrustning, exempelvis datacentraler, laboratorier, bibliotek osv. 56 63 61 64 52 63 71 68 62 82 90 69 70 69 64 76 67 76 76 44 72 Införande av nya 56 44 55 82 60 53 48 88 82 82 45 76 55 55 43 23 57 30 25 86 72 79 83 68 78 59 51 67 83 74 64 35 71 61 66 49 33 59 56 42 42 38 24 43 44 60 29 70 53 52 30 64 83 61 43 59 58 57 34 26 27 42 33 17 29 29 25 35 24 27 25 75 63 62 50 38 56 43 68 44 72 38 42 52 57 9 17 11 13 14 15 16 0 9 10 8 10 11 14 9 21 29 16 16 16 29 13 19 0 14 7 26 27 22 23 undervisningsmetoder Införande av nya kursplaner Ökat studentutbyte Införande av nytt innehåll, paradigm Inrättande av internationellt forskningssamarbete Omorganisering av personalutveckling och fortbildningsprogram Inrättande av nya fakulteter/institutioner Förändringar i examensstruktur Omorganisering av ledningen av den högre utbildningen Inledning av samarbete mellan högskolor och industrin/handeln Inrättande av tekniköverföringsenheter eller -centra Omorganisering av administrativa strukturer och förfaranden 50 47 57 33 38 29 18 0 8 9 8 * Procentandel av de som svarade 1 eller 2 på en skala från 1= "mycket betydande förändringar" till 5="inga förändringar alls" bland alla som svarade inom respektive område. * Procentandel av de som svarade 1 eller 2 på en skala från 1-'mycket hög medverkan" till 5="inga förändringar alls" bland alla som svarade inom respektive område. Fråga 3. 5: Var vänlig uppskatta i hur hög grad förändringar skett sedan omkring 1990 vid er högskola inom följande områden, och i hur hög grad Tempus- verksamheten medverkade till denna förändring. Källa: Undersökning om utveckling och omorganisering av högskolor som deltog i Tempus-programmet. 28 Tabell 6. 2 "Spin-off "-verksamhet som utgår från Tempus-programmets verksamhet vid högskolorna, fördelat på antalet heltidsstuderande studenter (procent, möjligt att ge fler svar) Nuvarande antal heltidsstudentcr Totalt 1 000 1 001 - 2 500 2 501 - 5 000 5001 - Formella partnerskapsavtal med samarbetande inrättning(ar) Undervisningsmaterial som utvecklats inom Tempus-projekt blir mönsterbildande i landet Inrättande av särskilda enheter eller kurser för språkundervisning Utvecklade kurser eller kursplaner som antogs av andra inrättningar i landet Införande av system för att godkänna studieperioder utomlands Tillhandahållande av vidareutbildning för personal i institutioner eller inrättningar som inte deltog i Tempus- programmet Inrättande av särskilda enheter eller kontor för internationell verksamhet Institutioners eller inrättningars deltagande i internationella nätverk Inrättande av utlåningstjänster mellan bibliotek övrigt Svar saknas Totalt (Antal) 46 46 27 38 27 23 12 12 0 12 250 (26) 59 55 23 32 23 36 23 277 (22) 48 48 31 38 38 28 21 17 14 3 3 290 (29) Fråga 3. 17: Skapade Tempus-programmet någon " spin-off'-verksamhet vid er högskola? Källa: Undersökning om utveckling och omorganisering av högskolor som deltog i Tempus-programmet. 29 83 57 50 27 37 33 43 333 60 51 34 34 32 30 24 19 377 (30) 302 (107) De flesta interna problem som uppges från central institutionsnivå gällde tillhandahållandet av resurser, särskilt att för de utgifter som inte täcktes av medel från Tempus-programmet och den inledande finansieringen av verksamheten på grund av att utbetalningen av Tempus-medlen var försenad. i Central- och Östeuropa verkade vara mer eller mindre nöjda med De flesta högskolor kommunikationen med sina nationella Tempus-kontor och med informationsflödet i allmänhet. När informationsproblem tas upp innebär det oftast kritik vad gäller att acceptera beslut och insynen i dessa. Å andra sidan trodde omkring 1/3 av dem som svarade att deras inrättningar hade ett visst inflytande över de prioriteringar som sattes upp och nästan 1/4 uppgav det hade viss påverkan på det första urvalet av gemensamma europeiska projekt. Personer på den centrala högskolenivån i de central- och östeuropeiska länderna bekräftar de problem som även uppges av samarbetspartnerna från samma länder i gemensamma europeiska projekt angående dröjsmål med överföring av medlen. Dröjsmål med medel tycks oftast vara en källa till problem. Dröjsmål som orsakas av kommissionen nämns oftare (av mer än 1/3) än dröjsmål som orsakas av entreprenörerna för Tempus-programmet vid den samarbetande institutionen (i omkring 1/4 av svaren). Aktörerna på central högskolenivå förespråkade särskilt ökad flexibilitet i förfarandet för tilldelning av medel, fortsatt och ökat Tempus-stöd och mindre byråkrati, när det gäller detaljer i bokföringen och rapporteringen. Vissa förändringar av de övergripande handläggningsförfarandena efterlyses och vissa föreslår att man skall se över de prioriteringar som gäller främjande av ökat studentutbyte. 7. - - Slutbedömning Tempus-programmet kännetecknas av en komplex dynamik vad gäller 1. beslutsfattande och handläggning som skall (a) garantera jämvikten mellan initiativtagarna i väst och donatorerna och partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa, (b) upprätta en jämvikt mellan högskolornas enskilda synpunkter och samhällets ekonomiska och sociala efterfrågan, (c) omfatta många olika aktörer, (d) garantera en smidig samordning av de olika etapperna i beslutsfattandet angående programmet samt av urvalet och tilldelningen av medel. Teoretiskt sätt finns en tydlig modell för etapperna i beslutsprocessen, i vilka en enda nyckelaktör finns för varje etapp. I praktiken däremot har samverkan mellan de olika etapperna samt de ständiga överlappningarna skapat en centripetalkraft mot (a) ett enda huvudsakligt beslutsfattande forum, (b) en ledande enhet som verkar som medlare för de flesta viktiga handläggningsprocesser. Den nationella rådgivande eller övervakande Tempus- nämnderna har den förra uppgiften och de nationella Tempus-kontoren har den senare. Inrättandet av nationella rådgivande och övervakande Tempus-nämnder i alla central- och östeuropeiska länder för att tjäna som ett forum för dialog och samarbete för alla nyckelaktörer som är inblandade i besluten om Tempus-politiken har visat sig vara ett rimligt alternativ för den nödvändiga samordningen. För att dessa nämnder skall fungera krävs det att aktörerna vill samarbeta med varandra. Om detta inte är fallet, blir beslutsfattandet och Tempus-programmets verksamhet sårbar på nationell nivå. 2. Trots att det betonades att Tempus-programmets dynamiska villkor och mål ofta var den verkliga förändringen vad gäller programmets struktur och verksamhet ganska blygsam under Tempus I. Följande två orsaker kan ha medverkat till detta: (a) På grund av nuvarande regler och förfaranden för finansieringen av gemensamma europeiska 30 projekt blev utrymmet för förändringar mindre för varje år. Nödvändigheten av att tilldela medel för ett ökat antal gemensamma europeiska projekt under det andra och det tredje verksamhetsåret på grundval av årligen förnyade ansökningar gjorde att de tillgängliga medlen för stöd till nya gemensamma europeiska projekt minskade successivt, (b) Besluten över högskolenivå om den årliga översynen av prioriteringar och omarbetningen av Tempus-programmets åtgärder och verksamhet upplöste inte dess struktur och logik i sådan omfattning att högskolorna ställdes inför det faktum att befintlig projektverksamhet avbröts. 3. Stödet till de gemensamma europeiska projektens huvudområden var utformat för följande olika typer av verksamhet: strukturell utveckling, samarbetsåtgärder inom utbildningen och rörlighet för personal samt för studenter. Huvuddelen av de gemensamma europeiska projekten ägnades alla dessa fyra verksamhetstyper, fastän man tydligt såg att man föredrog anskaffande av utrustning och rörlighet för personalen. Kombinationen av dessa verksamhetstyper medverkade i stor utsträckning till framgången med att reformera kursplanerna. Dessutom är den nuvarande kombinationen av dessa typer av verksamhet något som föredras i framtiden. Två brister framträder dock. För det första beklagade man sig ofta över att medverkan från Tempus- programmet uttryckligen var uteslutet för forskning. Det var svårt att förstå detta eftersom Tempus-programmet syftar till att medverka till strukturella reformer inom den högre utbildningen i länder där det tidigare fanns en institutionell åtskillnad mellan forskning och undervisning och eftersom samordningen av dessa delar, som är ömsesidigt berikande, anses vara ett av reformernas huvudmål. För det andra var rörlighet för studenter det som var minst integrerat i de gemensamma europeiska projektens olika typer av verksamhet. Det ansågs som värdefullt för dem som reste utomlands, men av mindre betydelse när det gäller den sammantagna genomslagskraften av de tre andra typerna av verksamhet. Vissa andra öppna frågor kvarstår angående de kombinationer av verksamhet som berättigar till stöd inom gemensamma europeiska projekt. 4. Trots att vi kan konstatera en viss kontinuitet i nationell politik och i förfaranden för budgettilldelningen, ledde den årliga omarbetningen, fastställandet av medel för Tempus-programmet och nationella prioriteringar samt besked om detta, ganska sent till viss oro bland de sökande och bland dem som tilldelats medel. In i sista stund kunde de inte vara säkra på om deras ansökningar skulle sammanfalla med prioriteringarna eller om deras verksamhet fortfarande skulle stämma överens med den politik som beslutats och om ytterligare stöd kunde ges. 5. De nationella prioriteringarna för Tempus-programmet samt den årliga omarbetningen av dessa återspeglar inte endast skillnader i utveckling i olika central- och östeuropeiska partnerskapsländer, utan även jämvikten vad beträffar medverkande inrättningar och ämnesområden. Under Tempus I har man uppnått en bredare omfattning av olika typer av högskolor och storleken på dessa. Omkring 70 % av alla högskolor i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna deltog i Tempus. Till skillnad från den uttalade dominansen av handels- och ingenjörsstudier i början av Tempus-programmet kunde man konstatera en något bredare täckning av ämnen under andra delen av Tempus I. Vissa discipliner och ämnesområden är dock fortfarande ganska underrepresenterade. Det skulle behövas stimulans till reformer inom ramen för en socioekonomisk omvandling. 31 6. Fördelningen av arbetsuppgifter vad gäller ledningen av Tempus-programmet förändrades betydligt under andra delen av Tempus I. Den politiska successiva konsolideringen och fortsatta framsteg i omvandlingsprocessen i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna samt ökad yrkeskunnighet på de nationella Tempus- kontoren har medfört att alltmer ansvar och att fler uppgifter överförts från EG:s Tempus-kontor/Tempus-avdelningen på Europeiska ekonomiinstitutet till de nationella Tempus-kontoren. Detta har inte bara påverkat förhållandet mellan EG:s Tempus- kontor/Tempus-avdelningen på Europeiska ekonomiinstitutet och de nationella Tempus- kontoren, utan tiden tycks ha kommit att ompröva roller och ansvar för EG:s Tempus- kontor/Tempus-avdelningen på Europeiska ekonomiinstitutet. En ökad självständighet för de nationella Tempus-kontoren skulle kunna sammankopplas med andra uppgifter för Tempus-avdelningen på Europeiska ekonomiinstitutet. I allmänhet ansåg de flesta mottagare från länderna i Central- och Östeuropa att 7. de allmänna anslagen till gemensamma europeiska projekt var generösa, även om skillnader kanske fanns mellan länderna i vad man anser vara generöst. Kritik angående stöd till gemensamma europeiska projekt inriktades snarast på frågor om fortsatt stöd. Typiskt för Tempus I var att stödet föll som "manna från himlen", och efter tre år upphörde det utan lösning för att underlätta övergången från de feta åren till de magra. När gemensamma europeiska nätverk infördes under sista året för Tempus I återuppstod till viss del detta problem, men alla genomgripande lösningar för att komma igång vad gäller riktlinjer för stöd måste ifrågasättas. 8. Handläggningen av överföringen av Tempus-stöd och det stela utnyttjandet av medlen kritiserades genomgående av mottagarna. Den mest allvarliga kritiken gällde dröjsmål med överföringen av medel till de gemensamma europeiska projekten och bidrag för rörlighet. Orsakerna till dessa dröjsmål tillskrevs ibland bankerna och även entreprenörerna för de gemensamma europeiska projekten. För det mesta tillskrevs de dock EG:s förfaranden för Överföringar. Dröjsmål med överföring av medel i kombination med en typisk projektdynamik förvärrade problemen med ett stelt utnyttjande av medel, dvs. omöjligheten att använda medel för andra utgifter än de öronmärkta utgifterna, trots att det dröjde med överföringen av särskilda medel (exempelvis för rörlighet), och även om man kunde spara pengar genom att använda mindre pengar för viss verksamhet än som från början var avsett eller om prioriteringarna ändrades för viss verksamhet på grund av dynamiken i projektet. 9. Högskolorna är oftast representerade i de nationella rådgivande och övervakande Tempus-nämnderna. Följaktligen deltar de i det årliga fastställandet och den årliga omarbetningen av de nationella prioriteringarna för Tempus-programmet och de kan föra fram inrättningarnas intressen och strategier. I allmänhet är högskolorna ganska nöjda med de nationella Tempus-kontorens meddelanden och information. Ingen allvarlig oro uttrycktes vad gäller kommunikationsstrukturerna på högskolorna, samarbetspartnerna i gemensamma europeiska projekt och aktörer på nationell nivå. Vidare finns det tillräckligt med möjligheter till feed-back i båda riktningar, från institutionell till nationell nivå och vice versa. 10. Tempus-programmet har bidragit till betydande förändringar vid högskolorna sedan 1990. Vid de högskolor som svarade på ett frågeformulär var endast litet mer än 30 % av kursplanerna för akademisk examen oförändrade. Tempus-programmet har 32 även i hög grad hjälpt till att knyta internationella kontakter och att organisera personalutbyte. Det har dock haft mindre betydelse för den strategiska planeringen. Beträffande de framsteg Tempus-verksamheten medfört vid fakulteterna och institutionerna finns det på det hela taget inga anmärkningsvärda skillnader beroende på i vilken utsträckning den centrala högskolenivån var inblandad. 11. Vad gäller samarbetet inom nätverken bör följande fyra frågor påpekas: Förhållandet mellan länderna i Central- och Östeuropa och samarbetspartnerna i väst, antalet samarbetspartner i gemensamma europeiska projekt, antalet institutioner från ett land och företagens roll. - - - - östeuropeiska central- och i väst uppfattas länderna och Förhållandet mellan de samarbetspartnerna för det mesta som vänligt och samarbetsvilligt. Många samarbetspartner i Central- och Östeuropa är tacksamma från sina för det kolossalt omfattande stöd och åtaganden de samarbetspartner i väst. Samarbetet har ökat respekten mellan dem. Trots detta gällde dock klagomål från samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa ofta den dominerande attityden hos vissa västliga samarbetspartner och de mycket höga administrativa kostnader de ofta påstod var nödvändiga. I motsats till detta uppgav ofta samarbetspartnerna i väst att Tempus-stödet till deras administrativa kostnader inte skulle täcka mycket av dessa med alla direkta och indirekta kostnader. fått Problem med sammansättningen av partner inom de gemensamma europeiska projekten varierade beroende på hur omfattande projektet var. Ju fler partner som officiellt deltog i nätverket, desto lägre var andelen partner med vilka deltagare från de central- och östeuropeiska länderna hade aktivt samarbete. Samarbetet var mer intensivt i gemensamma europeiska projekt med ett mindre antal deltagare. I vissa central- och östeuropeiska länder stimulerade regeringarna till samarbete mellan flera inrättningar från samma land inom ett gemensamt europeiskt projekt. Man gjorde detta för att minska obalansen mellan ett fåtal vinnare och många förlorare i konkurrensen om Tempus-stöd, för att ge mindre framgångsrika högskolor möjlighet att delta i Tempus-programmet och för att tillägna sig den know-how som behövs för ansökningarna och ledningen av de gemensamma europeiska projekten. På det hela taget spelade inte företagen så stor roll i de gemensamma europeiska projektens verksamhet. Antalet företag som deltog i gemensamma europeiska projekt minskade under Tempus I. Oftast var företagen endast "sovande samarbetspartner" eller endast inblandade genom att erbjuda praktiktjänstgöring. Högskolorna gav inte många kommentarer till hur viktigt eller inflytelserikt företagens inblandning i de gemensamma europeiska projekten var och uppgav inte heller vad de önskade i detta avseende. 12. Gemensamma europeiska projekt med samarbetspartner från olika central- och östeuropeiska länder, dvs. multi-CÖE-projekt eller "regionala" gemensamma europeiska projekt hade stor framgång och gav särskilda möjligheter till samarbete över 33 nationsgränserna. Kombinationen av decentralisering och nationalisering i Tempus- programmet främjade påverkan från nationella prioriteringar och minskade inte bara betydelsen av samarbetet i "multi-CÖE-projekt" utan gjorde även att det blev mycket svårare att göra framgångsrika ansökningar eftersom de var tvungna att rätta sig efter de nationella prioriteringarna fler central- och östeuropeiska två eller partnerskapsländer. Denna utveckling har i viss grad minskat möjligheterna till och kvaliteten i samarbetet. Detta borde ses över. i Frågor om administrativt samarbete 13. i de gemensamma europeiska projekten och mellan samarbetspartner samt mellan den centrala högskolenivån och fakulteter och inom gemensamma europeiska projekt uppges ofta vara en källa till tvister och skilda uppfattningar. Det går dock inte att uppfatta att dessa skillnader fokuseras på en viss punkt och följaktligen kan ingen tydlig förändringsinriktning uppges. institutioner som deltar inom nätverken i verksamhet 14. Möjligheten att knyta personliga kontakter och att integreras i en internationell akademisk gemenskap var med säkerhet en av de mest iögonfallande och högst uppskattade effekterna av Tempus-programmet för samarbetspartnerna i Central- och Östeuropa. När sådana kontakter och sådant samarbete väl stabiliserats och blivit normalt kommer dock Tempus-programmet att förlora sin betydelse som den enda huvudkällan till möjligheter till internationella kontakter och internationell integration. 15. Tempus-programmets effekter på modernisering av utrustning och förnyelse av undervisning och lärande har värdesatts högt av de fakulteter och institutioner som deltog i Tempus-programmet. Effekterna var också mer direkta och iögonfallande än effekter på andra områden av strukturell utveckling som fick stöd från Tempus- programmet. Därför är det till exempel inte överraskande att betydande förändringar i kursplanerna för akademisk examen företogs mindre ofta och i mindre utsträckning uppfattades som en direkt följd av Tempus-verksamheten i de fall sådana förändringar hade införts. 16. Det var först mot slutet av Tempus I som de fakulteter och institutioner som deltog i Tempus-verksamhet uppfattade rörlighet för studenter som mer betydelsefullt. Detta beror till största delen på att man förväntade sig att det snart skulle bli möjligt för de flesta av länderna i Central- och Östeuropa att delta i Sokrates-programmet. I detta sammanhang sågs gemensamma europeiska projekt för att främja rörligheten som en lämplig förberedelse. Det måste emellertid påpekas att Tempus-stöd för att främja rörligheten för studenter inte kan jämföras med Erasmus-programmets stöd. Det stöd som ges för studenters rörlighet i Tempus-programmet kännetecknas inte av ett ömsesidigt utbyte, det är inte så välorganiserat som i Erasmus-programmet och har ofta fortfarande brister vad gäller integrering i kursplaner och förfaranden för erkännande. Rörlighet för studenter i Tempus-programmet utnyttjades emellertid framgångsrikt i viss utsträckning som ett redskap för urvalet av tilltänkta universitetsadjunkter eller -lektorer. 17. Från Tempus-programmet har man åstadkommit "spin-off'-effekter vad gäller undervisning och kursplaner i samma ämnen och institutioner vid andra högskolor i landet. Man lägger märke till en viss spridning av resultat och antagande av kursplaner och införande av undervisningsmaterial som utvecklats inom ramen för gemensamma europeiska projekt. Detta skulle dock kunna förbättras genom ett ökat stöd för 34 spridning, publicering av material som utarbetats inom gemensamma europeiska projekt och genom ökad kommunikation och ett ökat utbyte. Det fanns möjligheter till samma sort effekter i "multi-CÖE-projekt", vilket kunde ha medfört ett utbyte av särskilda förnyelser i kursplanerna eller framstående material och kursplaner i de central- och östeuropeiska länderna. Under Tempus I främjades i allmänhet inte spridningen av resultat från verksamhet i de gemensamma europeiska projekten och något stort stöd gavs heller inte. När Tempus-stödet för gemensamma europeiska projekt avbröts efter tre år var det oftast inga medel kvar och ytterligare medel var inte heller tillgängliga för att publicera material som utarbetats eller för att organisera spridningen av resultaten. "Spin-off'-effekterna skulle även kunna ökas om de ingick i systemet för Tempus-stöd och om man antog ett mer målinriktat tillvägagångssätt för spridning av resultaten. 18. Den förnyelse av ö-karaktär som uppnåddes genom de gemensamma europeiska projekten var ett ofta förekommande argument när deltagare i gemensamma europeiska projekt och aktörer på central högskolenivå tillfrågades om möjliga "spin-off-effekter vad gäller den institutionella inramningen. Detta kan man förstå i den mån som ämnesrelaterad verksamhet inte automatiskt leder till "spin-off-effekter i de ledande och administrativa strukturerna i inrättningarna som helhet. Ö-karaktären kan emellertid även bero på motståndet mot förändring från övrig akademisk personal inom samma fakultet eller institution eller på motvilja från deltagarna i gemensamma europeiska projekt att dela med sig av förnyelserna och ,av de nya resurserna eftersom stor konkurrens råder. 19. Uppfattningarna skiljer sig åt mellan deltagarna i de gemensamma europeiska projekten och den centrala högskolenivån om den centrala nivåns servicefunktioner för verksamhet inom de gemensamma europeiska projekten och om integrering av denna verksamhet i högskolornas utvecklingsstrategi. Deltagarna i projekten uppfattade stödet till Verksamheten i form av tjänster som erbjöds av den centrala högskolenivån som betydligt mindre än vad man gjorde på central nivå. Olika sätt att leda högskolorna verkade inte ha påverkat framgången för de gemensamma europeiska projekten på något direkt sätt. Det är svårt att fastställa hur berättigade de olika uppfattningarna är, frånsett det faktum att båda sidor hellre riktar sin uppmärksamhet på den nya utvecklingen (dvs. inom ramen för Tempus II) och i mindre grad grundar sina uppfattningar på en bedömning av tidigare utveckling. I motsats till andra europeiska program är Tempus-programmet nödvändigtvis instabilt på grund av sin logik. Orsakerna till detta är följande: - - Ju mer framgångsrikt Tempus-programmet är, desto mer minskar betydelsen av det stöd som ges till partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa. Till följd av politisk och ekonomisk stabilisering samt av ökad yrkeskunnighet och ökat självförtroende i den internationella miljön kommer de central- och östeuropeiska länderna att spela en mer och mer beslutsam och inflytelserik roll i förhållande till Europeiska gemenskapen när det gäller att fatta beslut. 35 I likhet med detta verkar de nationella Tempus-kontoren att spela en mer betydelsefull roll i förhållande till Tempus-avdelningen på Europeiska ekonomiinstitutet. Den inneboende instabiliteten i Tempus-programmets logik återspeglas även i de gemensamma europeiska projekten. De flesta projekt var verksamma inom alla fyra huvudområden för vilka Tempus- stöd tilldelades, fastän - som redan nämnts - enskild verksamhet verkade fullföljas i varierad utsträckning. De olika typerna av verksamhet skapade emellertid incitament till mer aktivitet vad gäller förnyelse inom utbildningen än vad som ursprungligen avsågs av samarbetspartnerna i gemensamma europeiska projekt från länderna i Central- och Östeuropa. Därför kan man anse att utarbetandet av dessa typer av verksamhet var ganska framgångsrikt. Det är nu dags att se över denna verksamhet eftersom tonvikten och målen med reformerna och förnyelsen börjar att ändras i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna: - - - - Efter mellan fyra och sex år måste man ta hänsyn till att mål och syften som hade karaktär av "take-off och var brådskande nu har förändrats. Programmets nationella dimension har succesivt kompletterats med en europeisk dimension i de central- och östeuropeiska länderna. Enskilda områden kanske fortfarande behöver stöd utan att emellertid integreras i hela verksamheten. Nya uppgifter och ny verksamhet kan få ökad betydelse. Tempus-programmet har framgångsrikt bidragit till en betydande utveckling och förändring vid högskolorna i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Inför den ökande politiska konsolideringen och framsteg vad gäller social och ekonomisk förändring har Tempus-programmet förlorat sin ursprungliga karaktär av ett hjälp- och stödprogram för de flesta av de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Detta innebär att det är dags att fatta nya grundläggande beslut om i vilken riktning Tempus-programmet bör utvecklas. I dessa beslut måste man beakta de framsteg Tempus-programmet hittills har gjort i lika hög grad som de återstående problemen och de förändrade villkoren i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Undersökningsresultaten visar att följande tre huvudsakliga inriktningar framstår som möjliga för ytterligare överväganden om Tempus- programmets framtid. - - Den första inriktningen kan beskrivas med "decentralisering och nationalisering". Tendensen mot överföring av ansvar och uppgifter vad gäller Tempus-programmet till de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna fortsätter. Detta är inte bara bra för de olika graderna av stabilitet och ekonomisk utveckling som uppnåtts i de central- och östeuropeiska länderna, utan även för de olika verksamhetsinriktningarna i Tempus- programmet. I enlighet med detta skulle Tempus-programmet nödvändigtvis bli mycket heterogent. Möjligheterna till regionala "spin-off-effekter och regionalt samarbete i de central- och östeuropeiska länderna skulle ytterligare minskas och den europeiska dimensionen i verksamheten skulle fortfarande vara svag eller bli ännu svagare. Den andra inriktningen innebär att vissa länder i Central- och Östeuropa skulle röra sig i riktning mot deltagande i Sokrates-programmet (och Leonardo) som för närvarande redan kan iakttas, och återstoden av de central- och östeuropeiska länderna skulle bilda resten av partnerskapsländerna i Central- och Östeuropa i Tempus-programmet. Detta 36 scenario passar in på utbredda ambitioner i vissa central- och östeuropeiska länder trots att en stor del av den verksamhet som stöds genom Tempus-programmet inte tar stor plats i Sokrates-programmet. De länder i Central- och Östeuropa som har sådana ambitioner kanske inte ännu kan få fram de kompletterande resurserna som behövs för att delta i Sokrates-programmet. Det är dock ofta en fråga om anseende och en känsla av att likställas med högskolor i EU:s medlemsstater som är en avgörande faktor. Den tredje inriktningen kan beskrivas som "europeisering" av Tempus-programmet i kombination med en omfördelning av uppgifter och handläggning. Gemenskapen skulle kunna börja stimulera verksamhet med en betydande europeisk dimension, åtminstone på medellång sikt, som skulle göra det möjligt för de enskilda länderna i Central- och Östeuropa att ansvara för övrigt "take-off -stöd inriktat på kort sikt och nationellt till sin karaktär. Detta skulle kunna leda till bättre varaktighet i Tempus-programmet, trots att det troligen skulle kräva ytterligare finansiellt stöd som inte är tillgängligt genom de nationella Phare-fonderna och inte ännu beaktats i det nationella beslutsfattande som fastställts för tilldelningen av Phare-medel till Tempus-programmet. 8. Allmänna slutsatser Tempus-programmet uppskattas mycket och tas varmt emot i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Trots att den genomsnittliga kvaliteten i ansökningarna hela tiden har ökat, har de flesta ansökningar inte kunnat stödjas på grund av en begränsad budget. De projekt som fick stöd från Tempus I kan i stort sett anses framgångsrika och betydelsefulla för utvecklingen av den högre utbildningen i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna. Trots detta används inte alla möjligheter för att främja spridningen av resultat och verksamhet som gav "spin off-effekter, längre än till "öar" av förnyelse i enskilda institutioner eller fakulteter som tilldelades stöd. Utarbetandet av en politik för Tempus-programmet i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna har successivt blivit mer inriktat på de enskilda ländernas behov. Denna utveckling understryker den tilltagande medvetenheten hos alla aktörer som sysslar med högre utbildning på nationell nivå om de möjligheter som finns i Tempus-programmet. Handläggningen av Tempus-programmet i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna kan anses ha varit effektiv och ändamålsenlig med tanke på komplexiteten och behovet av att hela tiden anpassa programmet, antalet högskolor och ämnesområden och programmets stödåtgärder. Trots att man kan iaktta ett betydande bidrag från Tempus I till utvecklingen av den högre utbildningen i de central- och östeuropeiska partnerskapsländerna kommer ytterligare ansträngningar att behöva göras, åtminstone i vissa partnerskapsländer i Central- och Östeuropa i syfte att uppnå framgång vad gäller förnyelse och omstrukturering inom den högre utbildningen genom att använda Tempus- programmets möjligheter i högre grad för att uppnå programmets mål och syften. 37 u ^3 0^ Albania Bulgaria Czech Republic Estonia Hungary Latvia Lithuania Poland Romania Slovenia Slovakia Sub-total Regional funds former DDR Yugoslavia Grand total 3S> TEMPUS BUDGET (MECU) 1990 1991 2. 46 6. 18 12. 35 1. 23 22. 23 0. 93 23. 16 5. 00 6. 00 12. 00 13. 50 10. 00 3. 00 49. 50 15. 00 6. 00 70. 50 1992 1. 20 8. 00 10. 00 1. 00 16. 00 1. 50 1. 50 26. 00 13. 00 2. 30 5. 00 85. 50 12. 50 1993 4. 90 15. 00 8. 00 3. 60 16. 00 4. 70 5. 20 35. 00 18. 00 3. 50 5. 00 118. 90 10. 25 98. 00 129. 15 total 6. 10 2X00 26. 46 4. 60 50. 18 6. 20 6. 70 86. 85 41. 00 5. 80 14. 23 276. 13 37. 75 0. 93 6. 00 320. 81 à ISSN 1024-4506 KOM(96) 428 slutlig DOKUMENT SV 16 11 Katalognummer : CB-CO-96-428-SV-C ISBN 92-78-08014-4 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg 3r