title: MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM KERNEENERGIINDUSTRIEN I DEN EUROPÆISKE UNION (VEJLEDENDE KERNENERGIPROGRAM I HENHOLD TIL EURATOMTRAKTATENS ARTIKEL 40)

eurovoc_concepts:
EAEC Treaty
energy policy
nuclear industry
nuclear safety
security of supply

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 25. 09. 1996 KOM(96) 339 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM KERNEENERGIMDUSTMENI BEN EUROPÆISKE UMON (VEJLEDENDE KERNENERGWROGRAM 1 HENHOLD m EVRATOMTRAKTATENS ARTIKEL 40 I II III IV V INDHOLDSFORTEGNELSE INDLEDNING 1. 2. 3. Det vejledende kerneenergiprogram for Fællesskabet (PI NC) Hvidbogen: En energipolitik for Den Europæiske Union Kerneenergiens rolle i EF og på verdensplan KERNEKRAFTEN SOM VALGMULIGHED INDEN FOR RAMMERNE AF EFs ENERGIPOLITIK 1. Produktionsomkostninger for nukleart baseret elektricitet Kernekraftens konkurrenceevne i forhold til andre energikilder Eksport Langsigtede investeringer Kvalificeret indenlandsk beskæftigelse Innovation og teknologisk udvikling Samlet konkurrenceevne a. b. c. d. e. f. Forsyningssikkerhed a. b. c. d. Beskyttelse af befolkningen og miljøet a. Nye udviklingslinjer i EF Voksende energiefterspørgsel på verdensplan Særlige forhold vedrørende kernebrændsel Ikke-spredning og sikkerhedskontrol. • Grundlæggende sikkerhedsnormer for strålings- og sundhedsbeskyttelse Nedsættelse af udledningerne af C02 og andre skadelige stoffer Miljøvurdering og katastrofeberedskab Forvaltning af radioaktivt affald Tekniske problemer ved nuklear sikkerhed b. c. d. e. 2. 3. SIKKERHEDSPROBLEMER I DE ØST- OG CENTRALEUROPÆISKE LANDE OG I SNG 3 3 4 5 6 6 6. 8 9 9 10 10 10 10 11 12 12 13 14 14 15 15 16 17 KOMMISSIONENS ROLLE I FORBINDELSE MED EURATOM TRAKTATENS ARTIKEL 40 1. 2. 18 Foranstaltninger for at lette investeringer på kerneenergiens område. 18 18 Oversigt over udviklingen på det nukleare område DEN EUROPÆISKE KERNEENERGIINDUSTRI: HOVEDTRÆK OG UDFORDRINGER 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 19 19 Kerneenergiens aktiviteter og forretningsmuligheder 20 Vilkår for forsyning med kemebrændsel 21 Teknologiske udfordringer på området kernesikkerhed 22 Brugt brændsel, nukleart affald og afvikling 22 Transport af radtioaktivt materiale Brug af plutonium 23 Fremtidens teknologi, forskning og udvikling vedrørende kernekraft. 23 VI. KONKLUSION BILAG 25 27 1 I INDLEDNING 1, Det vejledende kerneenergiprogram for Fællesskabet ( P I Nn Afsnit II i Euratom-traktaten hedder "Bestemmelser til fremme af kerneenergiens udvikling". Dette afsnits kapitel IV vedrører "Investeringer", og artikel 40 i dette kapitel lyder: "For at fremme initiativ hos personer og virksomheder og for at lette en koordineret udvikling af deres investeringer på kerneenergiens område, offentliggør Kommissionen regelmæssigt programmer af vejledende karakter, især vedrørende målsætning for fremstilling af kerneenergi, og de investeringer af enhver art, som deres gennemførelse indebærer. Kommissionen indhenter udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg om disse programmer, inden de offentliggøres. " Siden traktatens vedtagelse har Kommissionen offentliggjort tre vejledende kerneenergiprogrammer og en ajourføring. Det skete i henholdsvis 1966, 1972, 1984 og 19901). Kommissionen fandt i 1990, at retningslinjerne i PINC fra 19842) stadig var aktuelle i det væsentlige, både med hensyn til målsætningerne for kerneenergiproduktionen i Fællesskabet og med hensyn til følgerne for alle berørte parter: offentlige myndigheder, el-producenter og kerneenergiindustrien. Kommissionen fandt desuden, at alle de indbyrdes sammenhængende aspekter af kerneenergiproduktionen var omfattet af den generelle energipolitik. Det vejledende program fra 1984 var nemlig et af de elementer, som Rådet tog hensyn til i 1986, da det fastlagde de energipolitiske mål frem til 19953). Det er Kommissionens opfattelse, at tiden nu er inde til igen at tage kerneenergiens hovedspørgsmål op til behandling, som fastlagt i Euratom-traktatens artikel 40. Herunder må man hele tiden være opmærksom på de begrænsninger, der er fastlagt i denne artikel og traktaten som helhed. Siden det sidste vejledende kerneenergiprogram blev vedtaget i 1984, har energisituationen i Fællesskabet ændret sig, og energimarkedet liberaliseres stadig mere. Vi ved mere om miljøproblemerne ved anvendelse af energi, og vi er langt mere opmærksomme på alvoren i klimaforandringerne og på behovet for at nedsætte udledningen af drivhusgasser på globalt plan. Den stigende opmærksomhed på de meget vigtige problemer med den nukleare sikkerhed ved kernekraftværkerne i de Øst- og Centraleuropæiske lande og i SNG samt de store politiske forandringer, som i disse lande har ført til en styrkelse af i) "Industrien for konstruktion og opførelse af kernekraftværker stillet over for gennemførelsen af det indre marked. Ajourføring af det vejledende kerneenergiprogram vedtaget af Kommissionen i 1984" KOM(89) 347 endelig udg. af 7. februar 1990. 2) "Vejledende kerneenergiprogram i henhold til Euratom-traktatens artikel 40, 1984". KOM(85) 401 endelig udg. af 23. juli 1984, ledsaget af udtalelsen fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg den 30. maj 1985 ØSU 472/85. 3) Rådets resolution af 16. september 1986 om nye energipolitiske mål for Fællesskabet frem til 1995 og konvergensen mellem medlemsstaternes politik, EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986, s. 1/ nedrustningspolitikken, er også relevante faktorer. Alle disse forhold påvirker kerneenergiens fremtidige udvikling. Kommissionens hensigt med det vejledende kerneenergiprogram fra 1996 er at tilvejebringe et overblik over kerneenergisituationen i Den Europæiske Union og at udsende et signal om, at den tillægger kerneenergispørgsmålet stor betydning. I den nyligt udkomne hvidbog "En energipolitik for Den Europæiske Union"4) bebudede Kommissionen at den ville udarbejde PINC 1996, og dette program ligger inden for rammerne af den fælles energistrategi, der er fremlagt i hvidbogen. Som fremhævet i hvidbogen er EF på vej mod et integreret, liberaliseret og mere konkurrencepræget energimarked. Derfor er det nye vejledende kerneenergiprogram mere markedsorienteret end de tidligere. Det fremhæver desuden de store udfordringer, som industrien står over for og diskuterer de væsentligste af de bekymringer, som kommer til udtryk i den offentlige debat. Kerneenergispørgsmålet er tydeligvis stærkt kontroversielt i EU. Der kommer mange forskellige synspunkter til udtryk, og dette skal ses på baggrund af, at medlemsstaterne har forskellige energi strukturer og forskellige holdninger til kerneenergi. Efter Kommissionens opfattelse er det ikke desto mindre vigtigt, at den ajourfører sine synspunkter og fremmer den størst mulige grad af gennemskuelighed på dette område. I overensstemmelse med Euratom-traktatens artikel 40 vil Kommissionen høre Det Økonomiske og Sociale Udvalg om dette udkast til vejledende kerneenergiprogram, før den vedtager og offentliggør det endelige dokument. I betragtning af den store betydning, som af mange forskellige parter tillægges den fremtidige udvikling af kerneenergipolitikken i EF, og de mange forskellige situationer, der hersker i medlemsstaterne, mener Kommissionen desuden, at det ville være nyttigt med en bred og veldokumenteret meningsudveksling, inden dokumentet vedtages endeligt. Hvidbogen: En energipolitik for Den Europæiske Union I hvidbogen "En energipolitik for Den Europæiske Union" fastlægger Kommissionen tre relevante målsætninger på energiområdet: samlet konkurrenceevne, sikre energiforsyninger og miljøbeskyttelse. Kommissionen bemærker: "I arbejdet for at nå disse målsætninger må Fællesskabet holde sig for øje, at den forventede energiafhængighed vil vokse, og at de fremtidige valg i forbindelse med miljøbeskyttelsen kan øge denne afhængighed Det skal heller ikke glemmes, at integreringen af Fællesskabet betyder større solidaritet i de energivalg, de enkelte lande træffer. " Kerneenergiens fremtidige udvikling i EF skal anskues inden for denne overordnede ramme for den generelle energipolitik. Samtidig skal man følge ånden 4) KOM(95) 682 af 13. 12. 1995 i de relevante bestemmelser i Euratom-traktaten. Det politiske sigte med en ramme for kerneenergiens udvikling er at bidrage til, at hvidbogens tre energipolitiske mål nås. Om kerneenergien har en fremtid i EF, afhænger i høj grad af, om samfundet og dets politiske ledere kan acceptere den. I hvidbogen analyseres situationen på følgende måde: "Acceptproblemet skyldes især bekymring for den nukleare sikkerhed, transport og bortskaffelse af nukleart affald og ikke-spredningsforhold Kravet om diversificering, den nukleare industris konkurrenceevne overfor tredjelande, og integrering af el-markedet i flere medlemsstater understreger kerneenergiens rolle i el-produktionen. En række medlemsstater er imidlertid i vidt omfang afhængige af nuklear energi, mens andre foretrækker at føre en ikke-nuklear energipolitik, og en tredje gruppe har besluttet at begrænse afhængigheden af kernekraft eller helt at lukke eksisterende kraftværker. De europæiske institutioner har derfor i medfør af Euratom-traktaten beføjelser til udvikling af nuklear energi i overensstemmelse med nationale regler og politik. Valget mellem energiteknologier eller brændstoffer afhænger altid af en politisk vurdering, men kerneenergi bør fortsat være blandt valgmulighederne. " Med hvidbogens argumenter er scenen sat for dette nye vejledende kerneenergiprogram. Det sigter mod at bidrage til en nyvurdering af kerneenergiens forskellige momenter i EU, sådan som det ser ud i dag, og som de kan udvikle sig. Afslutningsvis foreslås en række grundprincipper på EF-plan. I betragtning af at kerneenergiens udvikling har en vigtig industriel dimension, i el produktionen såvel som i hele brændselskredsløbet, lægger de kommende års udfordringer et stort ansvar på kerneenergiindustrien. Disse udfordringer beskrives nærmere her i dokumentet. 3, Kerneenergiens rolle i EF og på verdensplan EU råder idag over en højt udviklet kerneenergiindustri, som dækker hele brændselskredsløbet, og det teknologiske grundlag beherskes selvstændigt. I Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Nederlandene, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er der over 140 kernereaktorer i drift, og dermed er EU verdens førende producent af nukleart baseret elektricitet. Omtrent en tredjedel af EF's elektricitet produceres på kernekraftværker. Vesteuropas kerneenergiindustri har opbygget mindst lige så megen driftserfaring, som den der foreligger i USA, Japan og andre større industrilande. Store lande i Asien (Kina, Indien og Sydkorea) og i Øst- og Centraleuropa samt i SNG har valgt at medtage kernekraften blandt kilderne til opfyldelse af deres energibehov. Andre asiatiske lande som f. eks. Indonesien, Thailand, Pakistan og Tyrkiet har meddelt, at også de har til hensigt at medtage kernekraft i deres energiplaner. Derimod har USA ikke givet tilladelse til opførelse af nye kernekraftværker siden 1974, men mange værker er i drift, og forskningsarbejdet fortsætter. I Latinamerika tilskynder lande som Argentina og Brasilien til udvikling af kernekraft, mens andre har fravalgt kerneenergi som mulighed. H KERNEKRAFTEN SOM VALGMULIGHED INDEN FOR RAMMERNE AF EFs ENERGIPOLITIK Beslutninger vedrørende kerneenergi, der træffes på EF-plan, skal placeres inden for rammerne af de generelle energipolitiske vedtagelser. Ifølge Euratom-traktaten skal EF bl. a. fastlægge fælles energipolitiske retningslinjer. De energipolitiske mål i forbindelse med unionstraktaten er drøftet i Kommissionens hvidbog om energipolitikken. Politiske beslutninger med hensyn til kerneenergi skal træffes inden for de rammer, der er udstukket både i PINC og i hvidbogen under hensyntagen til de konstaterede industrielle udfordringer. Også den omstændighed, at offentlighedens holdning til kernekraft skifter fra land til land, må man hele tiden være opmærksom på. Endelig er det klart at kernekraftens sikkerhed går frem for alt. Som anført i hvidbogen bør enhver energipolitisk beslutning i EF mindst bidrage til, at følgende tre grundlæggende mål nås: samlet konkurrenceevne sikre energiforsyninger miljøbeskyttelse. Kerneenergien skal bedømmes efter disse tre mål og efter det bidrag den kan yde til at nå dem. Samlet konkurrenceevne a. Produktionsomkostninger for nukleart baseret elektricitet I følge en undersøgelse foretaget i fællesskab af OECD og IEA, offentliggjort i 19935), fordeler de samlede omkostninger ved nukleart produceret elektricitet sig på følgende måder, når der lægges en kalkulationsrente på gennemsnitligt 5% til grund: oprindelig investering 45- 55%, drift og vedligeholdelse 20-25%, brændsel 20-25%. Sættes den gennemsnitlige kalkulationsrente til 10%, bliver de oprindelige investeringer 68-70%, drift og vedligeholdelse 15-20% og brændsel 12-20%. For nykonstruerede vandkølede reaktorer (den mest udbredte type i den vestlige verden) anslås el-produktionens samlede omkostninger (ved 1991- priser) til 22 - 30 ECU/1000kWh, når renten sættes til 5%, og 33 - 41 ECU/1000kWh, hvis renten sættes til 10%. S) "Projected costs of generating electricity-update 1992" Denne rype OECD-undersøgelse bygger på spørgeskemaer, og resultaterne på svar fra medlemsstater, som har kernekraftværker. Omkostningerne er højere for gamle vandkølede reaktorer, for andre reaktortyper (f. eks. gaskølede reaktorer) og for letvandsreaktorer, som ikke kan udnytte de lavere omkostninger, der skyldes standardisering eller masseproduktion. Investeringsudgifterne til et kernekraftværk af den type kan blive dobbelt så store som udgifterne til et enkelt kernekraftværk, der indgår i en serie. Investeringsomkostningerne omfatter de grundlæggende anlægsomkostninger, tekniske omkostninger, uforudsete udgifter, samt udgifter til afvikling og til langsigtet affaldsforvaltning ved afvikling. I alle de medlemsstater, der bruger kernekraft, pålægger sikkerhedsmyndighederne el-producenterne at stille finansieringsreserver til side til afvikling og affaldsbortskaffelse. Fondenes størrelse fastsættes af hver medlemsstat. Afviklingsomkostninger Afviklingsomkostningerne er forskellige for forskellige kernekraftværker. Selvom overslagene er præget af en vis usikkerhed, ser det i øjeblikket ud til, at omkostningerne ved afvikling er forholdsvis små i forhold til de samlede investeringsomkostninger. Det skønnes, at afviklingsomkostningerne for en lOOOMWe vandkølet reaktor udgør 10 - 15% af de samlede investeringsomkostninger i faste priser, men for andre reaktortyper kan de ligge højere. Denne procentdel falder efter diskontering (1,4 - 3,7% ved en rente på 5%, 0,2 - 2,1% ved en rente på 10%). Brændselsomkostninger Også brændselsomkostningerne skifter afhængig af reaktortypen og af, hvilket valg der træffes med hensyn til brændselskredsløbet. Benyttes der oparbejdning, anslås de samlede brændselsomkostninger (ved 1991 -priser) til 4,6 ECU / 1000 kWh; i et brændselskredsløb, hvor brændslet kun benyttes en gang, anslås de samlede omkostninger til 4,1 ECU pr. 1000 kWh. Affald, transport og bortskaffelse Ifølge en OECD-rapport fra 19946) modsvarer omkostningerne ved oparbejdning, forglasning og affaldsbortskaffelse til 27% af brændselsomkostningerne i et brændselskredsløb med oparbejdning, mens transportomkostningerne modsvarer 1,5 - 2%. Når brændslet benyttes en enkelt gang, modsvarer transport og oplagring af bestrålet brændsel ca. 10% af brændselsomkostningerne, mens indkapsling og bortskaffelse af det bestrålede brændsel modsvarer ca. 5% af omkostningerne. 6) "The Economics of the Nuclear Fuel Cycle", NEA/OECD -1994. Oplagringsomkostninger En tidligere rapport fra 19907) har anført omkostninger der svinger mellem 400 og 1 300 ECU/m3 til oplagring af lavt bestrålet brændsel, og omtrentlige diskonterede investeringsomkostninger på 100 000 ECU/m3 til oplagring af højt bestrålet affald. Omkostningsskøn påvirkes naturligvis af de antagelser, som de bygger på, og rummer derfor en vis usikkerhed, især hvad angår affaldsbehandling og - oplagring. Men som de anførte omkostningsskøn fra OECD viser, vil selv en betydelig variation i omkostningerne til affaldstransport eller -oplagring kun fa en lille virkning på den samlede pris for kernekraftbaseret elektricitet, fordi omkostningerne til kernebrændsel kun udgør 20-25% af de samlede omkostninger. Kernekraftens konkurrenceevne i forhold til andre energikilder Konkurrenceevnen afhænger af produktionsomkostningerne for den fremstillede elektricitet (målt i kWh). Disse omkostninger udgør hovedfaktoren ved fastlæggelse af den pris, som opkræves hos forbrugerne af nuklear elektricitet, og det vil hovedsageligt sige i sværindustrien, der er de største enkeltforbrugere. Den tidligere nævnte fælles OECD- og IEA-undersøgelse fra 1993 sammenligner de fremskrevne omkostninger fra forskellige elproduktionskilder på grundlag af data, som medlemsstaterne har stillet i rådighed, idet de beregnes som udjævnede middelomkostninger. På grundlag af gennemsnitlige diskonterede omkostninger ved en kalkulationsrente på 5% om året, viser undersøgelsen, at kernekraft synes at være den mest økonomiske valgmulighed i 13 af de 15 undersøgte lande (undtagelserne er Det Forenede Kongerige og Nederlandene). Med en rente på 10%, er der stadig en reel økonomisk fordel ved at benytte kernekraft i fem lande; i fem andre står valget mellem kernekraft og naturgas. Disse konklusioner bygger på en hypotese om prisstabilitet for brændslerne, hvad der på ingen måde er sikkerhed for, fordi efterspørgslen efter naturgas er stigende. Tallene omfatter også omkostninger ved afvikling og affaldsbortskaffelse. Undersøgelsen forventes ajourført i 1997. En anden OECD-undersøgelse, som blev offentliggjort i 1992, ser på de generelle økonomiske virkninger af at bruge kerneenergi. Den økonomiske analyse, der er gennemført for de lande, der har valgt kerneenergi, viser klart positive virkninger på betalingsbalancen på grund af besparelser i energiimporten. Kernekraftens økonomiske fordele afhænger naturligvis af en lang række faktorer, og det er derfor ikke overraskende, at forskellige undersøgelser giver forskellige resultater. Den gradvise liberalisering af EF's indre energimarked vil betyde, at kerneenergien skal konkurrere inden for de samme rammebetingelser som 7) Rapport EUR 12871: "Evaluation of Storage and disposal costs for conditioned radioactive waste in several European countries". alle andre energikilder. En fuldstændig gennemførelse af det indre marked og en streng anvendelse af de relevante regler om statsstøtte og konkurrence betyder, at der skal være lige konkurrencevilkår for alle energikilder, og at der lægges særlig vægt på, at omkostningerne er gennemskuelige. Uanset hvordan uranprisen eller valutakurserne udvikler sig, vil råvareomkostningerne næppe få nogen større virkninger for kernekraftens konkurrenceevne, eftersom omkostningerne ved at anskaffe kildematerialet i øjeblikket står væsentligt under 10% af elproduktionsomkostningerne. Resten af produktionsomkostningerne skyldes hovedsagelig det teknologiske og industrielle input, som stammer fra EU-området selv. EU råder over den nødvendige ekspertise inden for nuklear teknologi og har også kapacitet til at forbedre denne teknologi yderligere. Det skal bemærkes, at den nukleare industris kapitalintensive karakter gør, at bl. a. renteniveauet er afgørende for, hvor attraktiv denne mulighed er. Dertil kommer, at kernekraftens omkostninger og priser sandsynligvis vil blive nyvurderet i lyset af udviklingen henimod en liberalisering af elmarkederne og i visse tilfælde privatisering (f. eks. i Det Forenede Kongerige). Eksport Industrifolk og fabrikanter, der beskæftiger sig med det nukleare brændselskredsløb eller med anlæg af kernekraftværker, yder et væsentligt bidrag til EU's eksportindtjening. Også på de store globale markeder for behandling af nukleart affald og for afvikling af værker, er der voksende eksportmuligheder for europæisk erhvervsliv. Eksportmarkederne er væsentlige for, at europæisk erhvervsliv kan fastholde sit teknologiske niveau og sin knowhow, navnlig inden for den industri, der beskæftiger sig med brændselskredsløbet eller med fremstilling af udstyr. Kommissionen har ført og fører forhandlinger om kerneenergiaftaler med tredjelande for at lette forretningerne og handelen med varer og tjenesteydelser inden for kernekraftindustrien. Bemærk, at al nuklear eksport fra EU er underlagt IAEA-reglerne og Euratoms sikkerhedskontrol. Langsigtede investeringer Investeringer i kernekraftindustrien foretages på langt sigt. Der går lang tid inden de begynder at give afkast, og de kræver derfor stabile og gunstige lovgivningsmæssige og økonomiske rammebetingelser. Det tager 5-10 år at konstruere og anlægge et kernekraftværk, som derefter drives og vedligeholdes i en periode på 40 år eller mere. Operatøren skal have sikkerhed for at brændslet og de brændselsrelaterede tjenesteydelser står til rådighed i hele den periode, og at det brugte brændsel og det nukleare affald kan behandles på tilfredsstillende vis. 10 Under gennemførelsen af det indre elektricitetsmarked kan medlemsstaterne tage rimeligt hensyn til kernekraftindustriens behov for langsigtet planlægning og i overensstemmelse hermed tilvejebringe betingelser for sådanne store, langsigtede investeringer. e. Kvalificeret indenlandsk beskæftigelse Over 90% af kernekraftens omkostninger skyldes tjenesteydelser, som leveres af virksomheder inden for EU. Heraf følger, at der gøres stort brug af indenlandsk arbejdskraft, enten direkte eller indirekte. Denne beskæftigelse skabes eller holdes i gang af investeringer i de forskellige erhvervsgrene, der bidrager til kerneenergiproduktionen, og ved drift af de opførte anlæg. Kernekraftindustrien skønner, at den giver beskæftigelse til over 400 000 ansatte i Europa, inden for opgaver, der er direkte forbundet med elproduktion og aktiviteter i brændselskredsløbet. Der er hovedsagelig tale om højt kvalificerede medarbejdere, som yder et vigtigt bidrag til EU's økonomiske, sociale, industrielle og videnskabelige udvikling. / Innovation og teknologisk udvikling I Euratom-traktaten har det fra starten yæret anerkendt, at kerneenergiens udvikling ikke ville have været muligt uden store gennembrud inden for forskning og udvikling. Kernekraftindustrien har hele tiden haft succes med innovation og anvendelse af ny teknologi. Kerneenergiforskningen må fortsættes sideløbende med forskning i vedvarende energikilder og bestræbelser på at øge energieffektiviteten. Støtte fra EFs rammeprogrammer fra EFs forskning og udvikling vil sammen med støtte fra nationale programmer bidrage til en yderligere forbedring af sikkerheden, til industriens effektivitet og til skabelsen af nye eksportmarkeder. 2. Forsyningssikkerhed a. Nye udviklingslinjer i EF Som også anført i hvidbogen er det svært at spå om fremtidens udviklingslinjer for udbud og efterspørgsel. Man har undersøgt forskellige scenarier for mulige samfundsøkonomiske udviklinger frem til år 20208). I denne undersøgelse hedder det, at: Nogle af nøglebudskaberne, som kan påvirke Fællesskabets politik, er følgende: Europas afhængighed af importeret energi vil forøges betydeligt 8) European Energy to 2020: A scenario approach. Réf. : SEC (95) 2283 af 20. 12. 1995. 11 gas vil konkurrere med olie som den førende komponent i brændselsforbruget europæiske forbrugere vil i stigende omfang blive afhængig af energiforsyninger "fra nettet" der er betydelig fleksibilitet i den endelige udformning af brændselssammensætningen i fremtiden. Afgørende faktorer vil være den vægt, klimaændringerne tillægges, virkninger af teknologi og liberaliseringen af markederne, og endelig at nogle vedvarende energikilder ligger på grænsen af økonomisk levedygtighed. Disse forhold giver grundlag for en fortsat rolle til kernekraften i fremtidens energiforsyning i EF. En sådan rolle vil især være gavnlig, hvis den nuværende tilfredsstillende grad af variation i forsyningskilderne mindskes i de kommende år, hvad nogle eksperter regner med. Derfor må der fortsat gøres en indsats for at spare på energien, sprede energikilderne og opretholde en høj grad af selvforsyning. Trods de store forskelle mellem EF-medlemsstaternes nationale politik, må disse handle i fællesskab for at mindske begrænsningerne i forsyningsmulighederne. Og her kan kerneenergi yde et bidrag. Voksende energiefterspørgsel på verdensplan Da energimarkederne er internationale, må man også kaste et blik på den globale energisituation. I en situation hvor energiefterspørgslen næsten stagnerer i Europa og ligefrem falder i det tidligere Sovjetunionen, er det let at overse, at energiefterspørgslen stiger særdeles hurtigt i Asien. Dertil kommer, at befolkningsvækst og udvikling i tredjeverdenslandene vil øge disses forbrug af fossile brændsler. Ifølge Kommissionens ovennævnte scenarioundersøgelse kan verdens samlede energiefterspørgsel stige med så meget som 50% frem til år 2020. Med en samordnet indsats for at forbedre energieffektiviteten, fremme besparelser og udvikle vedvarende energikilder kan man mindske væksten i den fremtidige efterspørgsel efter fossilt brændsel på verdensplan. Et andet spørgsmål er, hvordan denne efterspørgsel skal imødekommes. Verdens reserver af fossilt brændsel er langt fra uudtømmelig. Ifølge Verdensenergirådets seneste skøn, der bygger på det nuværende forbrug, kan oliereserverne (hvoraf 75% kontrolleres af OPEC) måske kun holde i lidt over 40 år, naturgasreserverne omkring 65 år, kulreserverne over 200 år og uranreserverne omkring 25-30 år, hvis det brugte brændsel ikke oparbejdes (med oparbejdning af brændslet kan uranreserverne holde meget længere). Imidlertid er reserverne af fossilt brændsel hidtil ofte blevet undervurderet, fordi man har taget for lidt hensyn til forbedringer i udvindingsteknikken. I de sidste 20 år har de påviste reserver af fossilt brændsel været temmelig stabile, og somme tider er de endda steget, trods det store og voksende forbrug. Desuden har der i de senere år ikke været grund til at lede efter 12 større nye uranreserver. Det bør endvidere noteres, at uranforekomsterne ligger spredt i et større antal lande. For oliepriserne, som i øjeblikket er de laveste siden 1973, gælder det, at der på mellemlangt sigt er en vis udsigt til stigning. Uranpriserne på det internationale marked har været faldende på grund af forsyninger fra SNG-landene, men den udvikling er ved at vende. Hvis man vælger at genbruge nukleart brændsel (plutonium), vil behovet for uran imidlertid falde. Nogle af de lande, som har udsigt til at blive de største energiforbrugere i verden, betragter - efter at have taget alle faktorer i betragtning - kernekraft som en måde at løse deres energiforsyningsproblemer på. Andre har derimod på grund af den herskende usikkerhed valgt ikke at bygge kernekraftværker, men i stedet sprede deres forsyningskilder på anden måde. c. Særlige forhold vedrørende kernebrændsel Kernebrændsel bruges på en anden måde end andre brændsler. Uran udvindes næsten udelukkende til energiproduktion. Hvad vigtigere er, når først affaldsprodukterne fra den første anvendelse er fjernet, kan uran og dets biprodukt plutonium genanvendes og bruges til ny energiproduktion. Da kun en lille brøkdel af den potentielle energi i uran forbruges under den første anvendelse, er der god mening i på længere sigt at genbruge brændslet, og endda at gøre det flere gange, forudsat at der findes teknologiske løsninger, som gør genanvendelse sikker og økonomisk levedygtig. Også nukleart materiale (plutonium), som udvindes ved demontering af våben, kan genanvendes som kernebrændsel i kraftværker. Alle former for plutonium giver anledning til spørgsmål vedrørende miljøsikkerhed og ikke- spredning. Hvad angår genanvendelse er den økonomiske levedygtighed stadig uafklaret. Ikke-spredning og sikkerhedskontrol Det er indlysende, at der er en sammenhæng mellem handel med nukleart materiale og øget energiforsyningssikkerhed på den ene side og et lands eller en gruppe landes adfærd med hensyn til ikke-spredning. Ikke- sprednings-sagen er af yderste vigtighed, da højt beriget uran og plutonium af enhvewr slags kan bruges som fissilt materiale til atomvåben9). EU har i høj grad bidraget til at udvikle ikke-spredningsmekanismerne, og den nukleare sikkerhedskontrol gennemføres effektivt på EUs område. Euratom er den regionale organisation, der har længst erfaring med sikkerhedskontrol og ikke-spredning. I sit arbejde følger den nøje ikke- spredningstraktatens ånd og bogstav ikke mindst med hensyn til forholdet 9) Isotopseparation er nødvendigt For at berige uran til det niveau, der skal til for at fremstille våben, skal der benyttes isotopseparation, mens den kemiske separation, der skal til for at få plutonium, i mindre grad er en hindring for anvendelse til militært brug. 13 mellem et regionalt og globalt sikkerhedskontrolsystem, og forbindelsen mellem regionalt og globalt samarbejde om fredelig udnyttelse af kerneenergi. Euratom er et fremtrædende eksempel på et regionalt integreret sikkerhedskontrolsystem: Det bygger på EF-retten og fungerer effektivt og virkningsfuldt. I 1992 indgik Kommissionen og IAEA (Den Internationale Atomenergiorganisation) en ny partnerskabsaftale under betegnelsen "the New Partnership Approach". Formålet var at udnytte ressourcerne bedst muligt og styrke sikkerhedskontrollen. Samarbejdet mellem de to organisationer skulle styrkes på grundlag af følgende: Euratom bekræftes som et regionalt system i egen ret. Gensidig bistand inden for forskning og teknologisk udvikling anses for afgørende. Støtten på det logistiske område styrkes. Der skal udvikles fælles uddannelse og udstyrsanskaffelse. Inspektionsordningerne optimeres for at give IAEA mulighed for at spare på inspektionsressourcerne. Hver organisation opretholder sin ret til at drage selvstændige konklusioner. Den hidtidige erfaring med gennemførelsen af denne nye aftale bedømmes som positiv. EU har givet sin fulde støtte til ubegrænset og betingelsesløs forlængelse af ikke-spredningstraktaten, og resultaterne af den konference, der blev holdt i 1995 om revision og udvidelse af ikke-spredningstraktaten anses derfor for at have været en succes. I denne forbindelse skal det bemærkes, at det nukleare topmøde i Moskva den 19. -20. april 1996 bekræftede G7-landenes og Ruslands vilje til at indgå og underskrive en traktat om totalforbud mod nukleare forsøg (CTBT- traktaten) i september 1996. Det skal endvidere bemærkes, at al eksport af nukleart materiale fra EU til tredjelande, der ikke besidder kernevåben, siden 1992 har været gjort til genstand for IAEA's fulde sikkerhedskontrol. EU er således en væsentlig aktør, ikke blot inden for handelen med nukleart materiale og udstyr, men også på de vigtige områder ikke-spredning og nuklear sikkerhedskontrol. Beskyttelse af befolkningen og miljøet 14 I de første 20 år af Euratoms eksistens var der bred enighed om at kerneenergi var nyttig. Denne enighed svækkedes efter ulykken på Three Mile Island, og efter Tjernobyl-ulykken brød den delvis sammen, selvom dette anlægs konstruktion og sikkerhedsforanstaltninger ikke kan sammenlignes med situationen på de kernekraftværker, der er i drift i EU. Det er nu internationalt accepteret, at brugen af kerneenergi og varetagelsen af dens sikkerhed er to sider af samme sag. Lande, der benytter kerneenergi, skal sætte sikkerheden i første række. a. Grundlæggende sikkerhedsnormer for strålings- og sundhedsbeskyttelse Ifølge Euratom-traktatens artikel 2, litra b) skal Fællesskabet "indføre ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse" under de i traktaten foreskrevne betingelser. I medfør af Euratom-traktatens artikel 31 er der fastlagt grundlæggende normer, som fastslår grundprincippet om strålingsbeskyttelse og fastlægger de maksimalt tilladelige strålingsdoser for arbejdstagere og befolkningen i almindelighed. Disse normer blev ajourført i 1996, og de udgør grundlaget for strålingsbeskyttelse i hele EU10). Dertil kommer EF-traktatens artikel 129, hvorefter EF skal bidrage til virkeliggørelsen af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, bl. a. ved at sundhedsbeskyttelse skal indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder. b. Nedsættelse af udledningerne afC02 og andre skadelige stoffer Ophobningen af C02 i atmosfæren er en alvorlig trussel, som gør det nødvendigt at benytte mindre kul og andre fossile brændsler. Selvom Europa udnytter energi mere effektivt end USA, Kina og Rusland, er der stadig mulighed for at nedsætte udledningerne af C02 og andre skadelige stoffer ved f. eks. at fremme energibesparelser og anvendelse af vedvarende energikilder. Brugen af kerneenergi har den fordel at den nedsætter udledningen af C02 og andre drivhusgasser. Det skal her bemærkes, at brugen af kerneenergi for Europa som helhed allerede nu sparer atmosfæren for omkring 700 mio t C02 årligt i forhold til en situation, hvor den samme elektricitet skulle fremstilles ved anvendelse af fossile brændslern). Dertil kommer at kernekraften bidrager til at undgå andre skadelige udledninger i atmosfæren, f. eks. partikler, svovldioxid, nitrogenoxider og metan. 10) Rådets direktiv 96/29/EURATOM af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT nr. L 159 af 29. 6. 1996, s. 1). il) European Energy to 2020: A scenario approarch. Réf. : SEC (95) 2283 af 20. 12. 1995. c. Miljøvurdering og katastrofeberedskab 15 Euratom-traktaten indeholder også særlige bestemmelser (artikel 35-37) om vurdering af de radiologiske virkninger af udslip af radioaktive materialer til biosfæren. Nukleare anlæg er konstrueret og bygget med henblik på at indeslutte praktisk talt alle skadelige biprodukter fra driften, selv i tilfælde af ulykker. Men sådan opfatter offentligheden ikke den risiko for radioaktivt udslip, der følger af at anvende kerneenergi - hverken under normale driftsforhold eller i tilfælde af uheld. Industrielle kernekraftanlæg i EU er vurderet omhyggeligt med henblik på deres miljøvirkninger. De skal opfylde de særlige bestemmelser i Euratom- traktaten og i den deraf afledte ret, og de er desuden omfattet af Rådets direktiv om vurdering af virkninger på miljøet12) og af ESPOO-konventionen (Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context). Som det kræves i EFs grundlæggende normer, er der udarbejdet beredskabsplaner i alle medlemsstater for at sikre, at myndighederne kan håndtere mulige radiologiske følger på en passende måde, hvis der sker en nuklear ulykke. Disse planer er desuden samordnet i et EF-system for hurtig udveksling af oplysninger på grundlag af en rådsbeslutning fra 198713). Bestemmelserne i disse planer vil blive styrket af den fælles fremgangsmåde i RODOS-systemet, som er under udvikling. I tilfælde af nukleare ulykker skal systemet være en hjælp til at man uden for ulykkesstedet kan træffe de rette beslutninger om hvordan der skal reageres. Det indføres i visse medlemsstater og andre steder hovedsagelig gennem forskningsprogrammet vedrørende strålingsbeskyttelse. Hvis en nuklear ulykke får følger uden for selve ulykkesstedet, er det vigtigt, at den berørte offentlighed er tilstrækkelig velinformeret om, hvilken adfærd den bør udvise. Et rådsdirektiv fra 1989 handler om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forholde sig samt om sundhedsmæssige foranstaltninger i tilfælde af strålingsfare. 14) Forvaltning af radioaktivt affald Forvaltning af radioaktivt affald er en vigtig faktor i sikkerheds- og miljøbeskyttelsen. Industrielle teknikker til forvaltning og bortskaffelse af nukleart affald anvendes og forbedres hele tiden. Alligevel må der løbende forskes systematisk for yderligere at nedbringe mængden af det affald, der skal forvaltes, og for at optimere den teknologi, der benyttes i affaldsforvaltningen. 12) Rådets direktiv (85/337/EØF) af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT nr. L 216 af 3. 8. 1992, s. 40). 13) Rådets beslutning 87/600/EURATOM af 14. december 1987 om en fællesskabsordning for hurtig udveksling af information i tilfælde af strålingsfare (EFT nr. L 371 af 30. 12. 1987, s. 76). 14) Rådets direktiv (89/618/EURATOM) af 27. november 1989. 16 I 1994 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den foreslog en "EF- strategi for håndtering af radioaktivt affaldHl4). I denne strategi, som hovedsagelig vedrører sikkerhed og miljøbeskyttelse, forestiller man sig at der, hvor det er muligt, anlægges en harmoniseret fremgangsmåde på EF- plan for principperne vedrørende forvaltning af radioaktivt affald. Formålet er at sikre, at der overalt i EF hersker et ensartet sikkerhedsniveau. Strategien fremstår som et omfattende program på mellemlangt og langt sigt, men den holder sig til de forhold, som med fordel kan behandles på grundlag af en fælles fremgangsmåde for radioaktivt affald på EF-plan. Disse forhold omfatter definition og klassificering af radioaktivt affald, affaldsminimering, transport, behandling og bortskaffelse, information til offentligheden samt finansiering af forvaltningen af radioaktivt affald. Om den fremgangsmåde, der er vedtaget på dette område, er der enighed mellem EF og de specialiserede internationale organisationer, nemlig Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA) og OECD's Kerneenergiagentur (NEA). Vedtagelse af en international konvention om forvaltning af radioaktivt affald kunne styrke denne enighed. I IAEA er man allerede begyndt på at udarbejde en tekst. Kommissionen støtter fuldt ud denne igangværende proces. Tekniske problemer ved nuklear sikkerhed I 1975 vedtog Ministerrådet sin første resolution om "Tekniske problemer ved nuklear sikkerhed"15*. Denne resolution har stadig betydning for samarbejdet inden for nuklear sikkerhed. Spørgsmål om nuklear teknologi, som ikke er direkte forbundet med nuklear sikkerhed, er ikke gjort til genstand for forskrifter i Euratom-traktaten. Resolutionen danner grundlag for et frit aftalt samarbejde mellem EF's medlemsstater og Kommissionen om teknologiske og industrielle spørgsmål, som har betydning for nukleare anlægs sikkerhed. Den opfordrer til gradvis harmonisering af sikkerhedskrav og -kriterier for at tilvejebringe en ensartet og tilfredsstillende grad af beskyttelse af befolkningen og miljøet mod strålingsrisiko som følge af nukleare aktiviteter og for at bistå handelsudviklingen. Op til måldatoen for færdiggørelsen af EF's indre marked (1993) konsoliderede Rådet grundlaget for samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen om teknologiske problemer i forbindelse med nuklear sikkerhed ved at vedtage endnu en resolution den 18. juni 199216). I denne resolution udstikkes der rettesnore for, hvordan man kan søge enighed i hele EU om vigtige sikkerhedskrav. Det vil være en fordel for enhver harmoniseringsindsats i forbindelse med materialer og fabrikationskodekser og standarder, der har betydning for anlægskomponenternes mekaniske integritet, at opnå enighed om sådanne krav. 1992-resolutionen opfordrer også til, at der skabes sammenhæng mellem harmonisering af sikkerhedskriterier og -krav inden for EU og i Unionens samarbejdsprogram med tredjelande. 14) KOM(94) 66 endelig udg. af 02. 03. 1994. 15) Rådets resolution af 22. juli 1975 (EFT C 185 af 14. 08. 1975). 16) Rådets resolution af 18. juni 1992 (EFT C 172 af 08. 07. 1992). 17 m SIKKERHEDSPROBLEMER I DE ØST- OG CENTRALEUROPÆISKE LANDE OG I SNG Tjernobyl-ulykken i 1986 afslørede, at der var alvorlige mangler i konstruktionen, opførelsen og driften af reaktorerne og, mere generelt, i den herskende sikkerhedskultur i landene i denne region. Den tids myndigheder undervurderede i adskillige år situationens alvor. Først efter de politiske forandringer i begyndelsen af 1990'erne blev det klart, at der måtte handles omgående for at forbedre de ældste reaktorer og endda for at gøre det muligt for driftslandene at lukke dem. Derfor forpligtede G-7 landene på det økonomiske topmøde i Munchen i 1992 sig på et handlingsprogram, der var vedtaget af G-24 landene som grundlag for al teknisk bistand på området nuklear sikkerhed. Den Europæiske Union påtog sig for sin del at benytte den tekniske bistand, som kan leveres i henhold til PHARE-programmet til de central og østeuropæiske lande, herunder de baltiske lande, og i henhold til TACIS-programmet, som er rettet mod SNG landene. En sådan bistand blev hovedsagelig gennemført på følgende områder: støtte til sikkerhedsmyndighederne bistand vedrørende konstruktion og drift reservedele affaldsbehandling og brændselskredsløb forvarselssystemer Tjernobyl. 18 I første omgang er hovedmålet at gennemføre kortsigtede foranstaltninger for at rette op på de alvorligste mangler, navnlig for så vidt angår de mindst sikre reaktorer, og for at overføre vores sikkerhedskultur. Derudover gennemføres der foranstaltninger på længere sigt med henblik på at bringe reaktorerne, både de eksisterende og dem, som er under opførelse, såvel som andre nukleare anlæg, op på et internationalt accepteret sikkerhedsniveau. I dag kan lån fra Euratom være en måde at finansiere de nødvendige investeringer på. Gennemførelsen af sådanne programmer forudsætter, at alle central og østeuropæiske lande og SNG handler hurtigt for at indføre civilretligt erstatningsansvar på det nukleare område, som defineret i Paris- og Wienkonventionerne, således at den europæiske kerneenergiindustri kan yde sin støtte inden for rammerne af en tilfredsstillende retstilstand. Principperne fra Det Europæiske Energicharter vil blive gennemført via "Energichartertraktaten", et bindende instrument, som gælder for alle former for energi, og som forelå til underskrivelse fra december 1994 til midten af juni 1995. Da fristen for underskrivelse udløb, havde 50 lande og De Europæiske Fællesskaber undertegnet traktaten, heriblandt alle europæiske lande og nogle OECD lande, dog ikke USA og Canada. En erklæring om fredelig anvendelse af kerneenergi er stadig under overvejelse. IV 1A KOMMISSIONENS ROLLE I FORBINDELSE MED EURATOM TRAKTATENS ARTIKEL 40 Foranstaltninger for at lette investeringer på kerneenergiens område Som anført i Euratom-traktatens artikel 40 er Kommissionens rolle generelt "at fremme initiativ hos personer og virksomheder og at lette en koordineret udvikling af deres investeringer på kerneenergiens område". Selvom beslutningen træffes af medlemsstaterne, kan Kommissionen gøre det lettere for dem at træffe de strategiske valg, og således gøre Den Europæiske Union i stand til at fa maksimalt udbytte af en sikker anvendelse af kerneenergi. Som eksempler herpå kan nævnes, at Kommissionen har taget initiativ til at lette og fremskynde harmoniseringen af krav, regler, kriterier og praksisser med hensyn til konstruktion, drift, vedligeholdelse og certificering af anlæg. 2, Qversigt over udviklingen på ctø nyjkleare omrfate 40 år efter undertegnelsen af Euratom-traktaten må Kommissionen erkende, at kerneenergien er en industriel, økonomisk og social realitet i flere højtudviklede lande, og at kerneenergiindustrien i Vesteuropa er modnet. I EF var der i 1995 en samlet installeret kerneenergikapacitet på 120 GWe. I følge medlemsstaternes nuværende planer vil dette tal stadig stige en smule, så den når op på 125 GWe i år 2000. 19 Selvom der ikke foreligger nogen præcise planer for et senere tidspunkt, viser de scenarier, som Kommissionen har udarbejdet17), at der i 2020 kunne være en installeret kapacitet på mellem 118 og 138 GWe, når visse langsigtede antagelser lægges til grund. Disse antagelser vedrører f. eks. en fremtidig energipris, graden af energieffektivitet, politiske valg truffet af regeringerne osv. Under disse omstændigheder mener Kommissionen, at det ikke lader sig gøre at fastlægge kvantitative produktions- eller investeringsmål for kerneenergiindustrien ud over år 2000; det noteres i denne forbindelse, at EU's målsætning i dag er at lade markedsreglerne spille deres rolle. Hvis økonomisk eller politisk pres i fremtiden ændrer den nuværende ramme, kan der igen blive behov for planlægning på længere sigt. Hvis der f. eks. træffes nye politiske valg for at bekæmpe emissionen af drivhusgasser, kan dette føre til at der opstilles produktionsmål for nukleart baseret elektricitet på længere sigt. Under alle omstændigheder er der behov for at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne på det nukleare område og for at undersøge, hvilke større udfordringer kerneenergiindustrien vil blive stillet over for i fremtiden. Kommissionen vil derfor i den resterende del af dette dokument behandle kerneenergiindustriens hovedtræk og de kommende års vigtigste udfordringer til den, og foreslå en række principper for fredelig anvendelse af kerneenergi, som bør følges på EF-plan. V DEN EUROPÆISKE KERNEENERGIINDUSTRI: HOVEDTRÆK OG UDFORDRINGER I de kommende år vil verden komme til at stå over for stadig vanskeligere energirelaterede miljøproblemer. Kerneenergien er en af de måder, hvorpå man kan producere store mængder elektrisk energi økonomisk uden at udtømme planetens reserver af fossile brændsler. Kerneenergiens aktiviteter og forretningsmuligheder Der er for tiden temmelig begrænsede muligheder for at opføre nye kernekraftværker i EF. Der findes dog investeringsprogrammer for udskiftning eller modernisering og opgradering af idriftværende værker. Desuden er der iværksat forskningsprogrammer med henblik på at udvikle en ny generation af reaktorer. Disse programmer vil i princippet gøre det muligt for kerneenergiindustrien at videreudvikle sit teknologiske forskningsmæssige grundlag og sine udviklingsfærdigheder samt, hvor det er muligt, at forbedre sin konkurrenceevne og knowhow yderligere. For nogle af vore konkurrenter er situationen en anden. Navnlig i Japan er der udsigter til nye udviklinger, og for at udnytte disse udsigter har japanske firmaer knyttet stærke forbindelser med nordamerikanske industrivirksomheder. Den hurtige økonomiske udvikling i fjernøsten gør også dette område til et vækstmarked. Europæisk industri må være klar til at gribe enhver mulighed for at gøre 17) European Energi to 2020 : A scenario approach. SEK (95) 2283 af 20. 12. 1995. 20 forretninger i disse lande. Den ekspertise inden for brændselskredsløbet, som virksomheder i EU har udviklet, udnyttes allerede på de voksende fjernøstlige markeder. Der findes også væsentlige muligheder på det kæmpemæssige marked for affaldsforvaltning og afvikling af anlæg, navnlig i USA. Den Europæiske Union har forpligtet sig til inden for rammerne af samarbejdet med disse lande at sikre, at sikkerheden kommer i første række, når der bruges kerneenergi ("safety first"-princippet). EU har specielt forpligtet sig til at samarbejde for at fremme en sikkerhedskultur i alle lande, som har kernereaktorer. Den har desuden forpligtet sig på øget international åbenhed om nukleare aktiviteter og på fortsat reform inden for energisektoren i overgangslandene på grundlag af effektive strategier, som sigter mod åbning over for verden og mod indførelse af dertil svarende økonomiske og miljømæssige principper. Industrien må også være i stand til at samarbejde med de central og østeuropæiske lande og SNG inden for disse rammer, forudsat at finansieringen er tilstrækkelig, og at der foreligger et system for civilretligt erstatningsansvar i overensstemmelse med internationale regler. Inddragelse af europæisk industri kunne sikre, at internationalt accepterede sikkerhedsstandarder overholdes. Hertil kommer, at alle stater med kernekraftværker bør deltage i de eksisterende konventioner om nukleart ansvar (Paris/Wien-konventionen) som et middel til at tilvejebringe fuld juridisk sikkerhed, både for kerneenergiindustrien og for de europæiske borgere. 2. Vilkår for forsyning med kernebrændsel På kort og mellemlangt sigt er der ikke udsigt til risiko for afbrydelse af uranforsyningerne eller berigningsmulighederne. Imidlertid har den europæiske kernebrændselsindustri udtrykt alvorlig bekymring over de senere års udvikling, hvor SNG's andel af markedet for naturligt uran er steget kraftigt på grund af unormalt lave priser (langt under de markedsøkonomiske produktionsomkostninger). Denne udvikling har medført kraftig nedgang i uranproduktionen i EF og i EF's traditionelle, markedsøkonomisk baserede leverandørlande. Dertil kommer, at nukleart materiale fra demonterede våben kan forværre problemerne med et ustabilt marked for naturligt uran og overkapacitet i berigningssektoren. Kommissionens og Euratoms Forysningsagenturs politik går ud på at sprede forsyningskilderne. Denne politik gennemføres ved en fleksibel udnytte af agenturets ret til at indgå kontrakter, og den sigter mod at undgå uhensigtsmæssig afhængighed af en enkelt forsyningskilde. Kommissionen undersøger desuden, om der kan findes løsninger i samarbejde med de vigtigste af de berørte stater. Begyndende tegn i den senere tid på mere stabile uranpriser kan betyde, at mineindustrien igen vil begynde at foretage de nødvendige investeringer til at dække verdensmarkedets behov for uran frem til århundredeskiftet. Der er allerede tegn på at produktionen er steget i Australien, USA og Namibia, og at produktionen i Canada har fastholdt sit høje niveau. Denne tendens er dog endnu ikke helt sikker. EU støtter samarbejdsprogrammer om sikker oplagring, fredelig anvendelse og sikker transport af fissilt materiale, der fremkommer ved demontering af kernevåben. 21 3A Teknologiske udfordringer på området kernesikkerhed Rådets resolutioner om tekniske problemer ved nuklear sikkerhed (1975 og 1992), som er nævnt i afsnit II. 3e, gennemføres ved følgende tre indbyrdes supplerende foranstaltninger: i. ii iii Bestræbelser på at etablere enighed mellem operatører, konstruktører og producenter af nukleare anlæg samt regulerende myndigheder og tekniske støtteinstitutioner om tekniske spørgsmål, som er særlig vigtige for drifts- og konstruktionssikkerheden. En samordnet indsats mellem medlemsstaterne og Kommissionen om sikkerhedsvurdering af store europæiske projekter for nukleare anlæg. Etablering af ækvivalens vedrørende sikkerheden for de tekniske regler, som har betydning for komponenternes mekaniske integritet i nukleare anlæg. Disse foranstaltninger skulle tilsammen kunne bidrage til at opnå enighed om vigtige sikkerhedskrav, således at tekniske hindringer for varers og tjenesteydelsers frie bevægelighed undgås. Foranstaltningerne skulle også styrke harmoniseringsbestræbelserne vedrørende tekniske regler, således at der på et tidligt tidspunkt tages hensyn til sikkerhedskrav. Kommissionens stående rådgivende ekspertgrupper om reaktorsikkerhed, forskriftsmyndigheder og mekaniske regler og standarder udgør et forum for løbende kommunikation og samarbejde mellem de relevante aktører. Et andet mål for 1992-resolutionen er at sikre sammenhæng mellem anvendelsen af de bedste fremgangsmåder inden for nuklear sikkerhed i EF og overførslen af viden til de central og østeuropæiske lande og SNG end EF's tekniske samarbejds- og bistandsprogrammer. Disse programmer bygger på videnoverførsel, overførsel af sikkerhedskulturen og først derefter overførsel af udstyr. I perioden mellem 1993 og 1995 afsatte EU 555 mio. ECU til projekter i de central og østeuropæiske lande og SNG. Det er hensigten af afsætte tilsvarende årlige gennemsnitsbudgetter til denne sektor i perioden 1996 til 1999. Bestræbelserne på at sikre en effektiv overførsel af EF's sikkerhedsmæssigt bedste fremgangsmåder foregår ved at fremme kontakterne mellem øst- og vesteuropæiske partnere: operatører, konstruktører, fabrikanter, tekniske støtteorganisationer og regulerende myndigheder. Fælles ekspertgrupper kan udgøre egnede fora for kommunikation og samarbejde om nuklear sikkerhed. I en bredere sammenhæng er der taget et vigtigt første skridt til at tage sikkerhedsproblemerne op på verdensplan ved at udarbejde en international konvention om nuklear sikkerhed inden for rammerne af IAEA. Med denne konvention forpligter de kontraherende parter sig til at overholde grundlæggende principper, som vedtages på grundlag af enighed mellem verdens eksperter, og der er kontrolmuligheder. Så mange stater som muligt bør derfor tilskyndes til at ratificere og anvende denne konvention. 4. Brugt brændsel, nukleart affald og afvikling 22 Der findes industriprocesser til behandling af nukleart affald, afvikling af nukleare anlæg ved afslutningen af deres levetid og oparbejdning af brugt brændsel. Det brugte brændsel kan forvaltes på forskellig måde. En måde er at anbringe det i lagre, hvorfra det kan hentes ud igen. En anden at oparbejde de brugte brændselsstave ved i en kemisk proces at fjerne plutonium og uran fra dem, forglasse det resterende affald og oplagre det forglassede affald. Disse løsninger undersøges i flere lande. Der er også den mulighed at begrave ikke-oparbejdet brugt brændsel i dybtliggende permanente slutlagre. I den første og tredje fremgangsmåde betragtes alle elementer i det brugte brændsel, også plutonium og letberiget uran, som affald. Ved den anden fremgangsmåde genindvindes det genanvendelige plutonium og letberigede eller udtømte uran, hvorved mængden af højradioaktivt affald til endelig bortskaffelse mindskes. Metoderne til opbevaring og bortskaffelse forbedres hele tiden gennem forsknings- og demonstrationsprogrammer, og disse bør videreføres systematisk. I EF foreligger der allerede nogen erfaring med afvikling. Erfaringerne kommer fra en række specifikke tilfælde, f. eks. kernekraftreaktorerne, Gundremmingen-A og Greifswald i Tyskland, Chinon-A og St. Laurent-A i Frankrig, Windscale AGR og Berkeley i Det Forenede Kongerige, Vandellos I i Spanien og oparbejdningsanlæggene AT-1 i Frankrig og Eurochemic i Belgien. Hidtil er de fleste gamle kraftværker dog blevet moderniseret og opgraderet, hvad der har øget investeringens levetid, så disse anlæg endnu ikke er afviklet. Under konstruktionen af nye kernekraftanlæg i EU og USA lægges der vægt på at mindske omkostningerne ved deres fremtidige afvikling. Transport af radtioaktivt materiale Alle medlemsstater har en sikkerhedspolitik for transport af radioaktivt materiale. Kommissionen har rapporteret regelmæssigt i overensstemmelse med Rådets direktiv fra 1992 om overførsel af radioaktivt affald18). Kommissionen har nylig godkendt en yderligere rapport, hvori den beskriver de bestemmelser, der er vedtaget og gennemført med henblik på at sikre offentligheden og miljøet en passende strålingsbeskyttelse19*. Denne rapport omfatter transport af radioaktivt materiale, som skyldes alle aktiviteter, herunder i sundhedsvæsenet, idet sidstnævnte står for størstedelen af de forsendte pakker. Rapporten konkluderer, at "de pakninger med radioaktivt materiale, som sendes rundt om i verden, er blevet transporteret under betryggende former", og at disse "udmærkede resultater kan tilskrives eksistensen af strenge og ensartede regler, som 18) Rådets direktiv 92/3/EURATOM af 3. februar 1992 om overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald mellem medlemsstaterne samt ind i og ud af Fællesskabet. 19) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om sikker transport af radioaktivt materiale i Det Europæiske Fællesskab: KOM(96) 11 af 20. marts 1996. 23 er blevet anvendt stringent i flere årtier, og hvis hensigtsmæssighed og gennemførelse regelmæssigt revideres og opdateres af ekspertgrupper". Denne udmærkede karakter skal dog ikke blive en undskyldning for at lade stå til. Brug af plutonium I Belgien, Frankrig, Tyskland og Schweiz har man med held genanvendt plutonium fra oparbejdning af bestrålet brændsel i letvandreaktorer. Kraftværkerne er tilfredse med resultaterne20*. Hurtige reaktorer er teoretisk i stand til at brænde plutonium, herunder også våbenegnet plutonium, som opstår ved demontering af kernevåben. I praksis er denne proces dog endnu ikke afprøvet, men der er forskning igang. Hurtige reaktorer kan også anvendes til at mindske den del af det radioaktive affald, som udgøres af tunge bestanddele, de såkaldte aktinider. Kernekraftindustrien står nu over for den udfordring at sørge for, at oparbejdning af plutonium er sikkert og økonomisk. Omkostningerne ved oparbejdning, håndtering og omdannelse af plutonium til MOX-brændsel gør det i øjeblikket dyrere, når det gælder indkøbspris, end lavt beriget uran (LEU). Der er dog mange andre hensyn at tage ved valget af brændsel i denne sektor. Eksistensen af plutonium i det civile kernebrændselskredsløb har store virkninger for den verdensomspændende politik for ikke-spredning af kernevåben. 7. Fremtidens teknologi, forskning og udvikling vedrørende kernekraft Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen har ved mange lejligheder understreget betydningen af forskning, når det gælder om at tage alle nye udfordringer op og imødegå befolkningens uro. Euratoms rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998)21) understreger, at det er nødvendigt at konsolidere kernekraftsalternativet ved at demonstrere vores evne til at kontrollere det på alle områder. Denne demonstration af evnen til fuldstændig kernesikkerhed vil blive videreført med følgende prioritering: Udvikling af en dynamisk indfaldsvinkel til nuklear sikkerhed. Fælles anvendelse af de store europæiske testanlæg. Etablering af en fælles forståelse af de afgørende fænomener i forbindelse med det nukleare brændselskredsløb. 20) Selvom der i USA er omkring 110 store elproducerende reaktorer i drift, er det brugte brændsel ikke blevet oparbejdet, siden Carter-administrationen i 1970'erne besluttede at give afkald på et plutoniumbaseret brændselskredsløb. På den anden side agter Japan i nær fremtid at genanvende plutonium som brændsel i deres kernekraftværker. 21) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1110/94/EF af 26. april 1994 om fjerde rammeprogram for Det Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner (1994-1998) (EFT nr. L 126 af 18. 5. 1994). 24 Udvikling af midler til at forebygge og mindske alvoren af større reaktoruheld. Etablering af et videnskabeligt og teknisk grundlag for en bortskaffelse af radioaktivt affald, som er sikker på langt sigt. Videreførelse af udviklingen af kernesikkerhedsteknik. Integration af strålingsbeskyttelsen i et helhedssystem for beskyttelse af mennesker og miljø. Nye systemer for kontrol og overvågning, forhold vedrørende alvorlige ulykker, arbejde med nye sikkerhedsegenskaber hos nye reaktorer, anlæggenes aldring, brændselskredsløbets og affaldsforvaltningens sikkerhed samt nuklear sikkerhedskontrol er blandt de aktiviteter, der skal gennemføres enten som indirekte aktioner eller af Det Fælles Forskningscenter. Hvad angår den nærmere fremtid, er en ny generation af reaktorer under udvikling. Her er det et tydeligt mål at få den seneste udvikling på sikkerhedsområdet med. Den europæiske trykvandsreaktor (EPR: European Pressurized Water Reactor) er en sådan reaktor, som er udviklet af europæisk industri. Sigtet er at konstruere et kernekraftværk, som producerer store mængder elektricitet, er økonomisk levedygtigt og overholder sikkerhedsmyndighedernes krav. EPR befinder sig i detailprojekteringsfasen, og det forventes, at en prototype vil blive bygget om to eller tre år. Udviklingen af hurtigreaktorer (FNR: Fast neutron reactors) fortsætter i langsom takt. Dette skyldes en række problemer, som er opstået i den håndfuld reaktorer af denne type, som er under afprøvning i Frankrig, Japan og Rusland. FNR-reaktorer vil muligvis efterhånden kunne masseproducere elektricitet i Europa, når de nuværende tekniske problemer er overstået. Hvis det viser sig at være tilfældet, kan de have en række fordele med hensyn til affaldsbehandling og -bortskaffelse som anført tidligere i dette dokument. Termonuklear fusion er et kæmpemæssigt teknologisk projekt, som i øjeblikket har deltagelse fra EU og Schweiz. Denne teknik rummer et stort potentiale på meget langt sigt, men sluger også en stor del af de offentlige midler, der er afsat til forskning og udvikling. På baggrund af de uhyre vanskeligheder med udviklingen af fusionsteknologien har EU desuden valgt at samarbejde med de andre store partnere på verdensplan (USA, Japan og Rusland) i ITER-aftalen (International Thermonuclear Experimental Reactor). VI. KONKLUSION 25 Håndteringen af kernekraften, herunder spørgsmålene om brugt brændsel, affaldsdeponering og afvikling af værker såvel som de andre fremtidige udfordringer, er hovedopgaverne for de regulerende myndigheder, kernekraftindustrien og andre berørte organisationer. Brugen af kerneenergi indebærer fordele på områderne energiforsyningssikkerhed, brændsel si mport, højteknologisk knowhow, kvalificerede arbejdspladser og reduktion af C02-udledningerae. På den anden side er der problemer med hensyn til bekymringerne vedrørende sikkerhed, transport, affaldsforvaltning, afvikling af værker og ikke-spredning. Alt dette er områder, som må vies megen opmærksomhed, og som fortsat vil kræve løbende grundige overvejelser. Fortsat teknologisk udvikling og øget internationalt samarbejde har også betydning. Nu hvor der snart er gået 40 år efter undertegnelsen af Euratom-traktaten, er EF i besiddelse af en moden kernekraftindustri, som dækker hele brændselskredsløbet på sit eget teknologiske grundlag. Visse medlemsstater har besluttet ikke at producere kerneenergi, og andre har besluttet at planlægge afvikling af deres kernekraftværker. EU og nogle af medlemsstaterne kan dog i forbindelse med en fremtidig energiforsyningsstrategi tage kerneenergiens rolle ved siden af andre alternativer op til fornyet overvejelse. For de fremtidige drøftelser om kerneenergiens rolle vil det have betydning om forholdene bekræfter EF's stadig stigende afhængighed af importeret fossilt brændsel til dækning af fremtidens energiforsyninger. Udnyttelsen af kernekraft til elproduktion har hidtil bidraget til at mindske forbruget af fossile brændsler. Dette har ført til mindsket efterspørgsel på det internationale oliemarked og har dermed bidraget til at moderere priserne på olie og anden energi. For at skabe rammer for kernekraftens fortsatte bidrag til energiforsyningen mener Kommissionen, at visse fælles principper må følges. De forslag som ridses op i det følgende, tager hensyn til den nødvendige balance mellem de enkelte medlemsstaters og Fællesskabets beføjelser. De bygger på Euratom-traktaten og på traktaten om Den Europæiske Union, som begge tilvejebringer en passende ramme for EF's indsats. Der foreslås følgende principper: Hver medlemsstat har ret til at afgøre om den vil udvikle den fredelige anvendelse af kerneenergi. Hver enkelt medlemsstats valg i denne henseende skal respekteres. Medlemsstater der har valgt at benytte kerneenergi, skal samtidig sikre en høj grad af nuklear sikkerhed, respekt for kravene vedrørende ikke-spredning af kernevåben i overensstemmelse med de relevante internationale aftaler samt et højt niveau for beskyttelse af menneskers helbred. Mens de enkelte medlemsstater har ansvaret for fastsættelse af sikkerhedsstandarder og udstedelse af tilladelse til nukleare anlæg, og de nationale operatører, som har ansvaret for sikker drift af anlæggene, er begge parter i fællesskab ansvarlige for den nukleare sikkerhed over for alle Europas indbyggere. 26 Hvis sådanne principper kan lægges til grund for en fælles tilgangsvinkel til disse spørgsmål, kan der opnås fordele ved udveksling af erfaringer og øget samarbejde. Gennemføres disse principper af medlemsstaterne, vil de også kunne udgøre en ramme, inden for hvilken kerneindustrien fortsat kan spille en effektiv rolle i EU ved at yde et positivt bidrag til EUs energiforsyning og økonomiske aktivitet. En høj grad af nuklear sikkerhed inden for EF er ikke nok i sig selv. Forbedringer af den nukleare sikkerhed i det centrale og østlige Europa og i de nye uafhængige stater er også nødvendige, og for at opnå dette er det afgørende at medlemsstaterne, EF, partnerlandene og det bredere internationale samfund slår kræfterne sammen. 27 BILAG TABELLER 1. Kerneenergiprogrammer i Den Europæiske Union 28 1. 1 Kernekraftværker - installeret og planlagt kapacitet - Status pr. 1. 1. 1996 1. 2 Produktion af naturligt uran 1. 3 Konversionskapacitet 1. 4 Berigningskapacitet 1. 5 Kapacitet til uranbrændselsfremstilling 1. 6 MOX-brændselsfremstilling 1. 7 Oparbejdning Kernekraftens andel i elproduktionen Omkostninger ved elproduktion Levetidsomkostmgner ved kemebrændselskredsløbet 2. 3. 4. FORKORTELSER 28 28 29 29 30 31 31 1 - KERNEENERGIPROGRAMMER I DEN EUROPÆISKE UNION22) 28 1. 1 - Kernekraftværker - installeret og planlagt kapacitet - status pr. 1. 1. 1996 Tilsluttet til nettet Under opførelse Enheder GWe Enheder GWe Belgien Finland Frankrig Tyskland Nederlandene Spanien Sverige Forenede Kongerige EU 15 7 4 56 21 2 9 12 35 5,6 2,3 58,5 22,7 0,5 7,0 10,0 12,9 146 119,5 - - 4 - - - - - 4 - - 5,8 - - - - - 5,8 1. 2 - Produktion af naturligt uran (t U/år)23* Belgien Frankrig Tyskland Portugal Spanien 1995 2000 2010 40 1016 35 18 255 45 500 0 50 810 45 0 0 50 850 22) Kilde: Nuclear Energy Data 1996, NEA/OECD 23) 1 000 kg uran pr. år. 1. 3 - KonyersrønsKapacitet (t U/år)2> 29 Frankrig (UF6) Comurhex / Pierrelatte Forenede Kongerige (UF«) BNFL / Springfields 1995 14 000 2000 15 500 2010 15 500 6 000 6 000 6 000 1. 4 - Berigningskapacitet (103 SWU/år)3) 1995 10 800 2000 10 800 2010 10 800 3 450 4 000 4 500 Frankrig Eurodif Tyskland Urenco Nederlandene Urenco Forenede Kongerige Urenco 2) 3) 1 000 kg uran pr. år. Separate arbejdsenheder pr. år. 1. 5 - Fremstillinggkapacitet for uranbrændsel (t TM/år)4) 30 Belgien FBFC / Dessel LWR Frankrig FBFC / Romans & Pierrelatte LWR Tyskland Siemens / Lingen LWR Spanien ENUSA / Juzbado LWR Sverige ABB Atom / Vasteras LWR Forenede Kongerige BNFL / Springfields LWR Forenede Kongerige BNFL / Springfields GCR 1995 400 2000 400 2010 400 1150 1150 1150 950 220 400 400 400 250 250 600 600 330 200 1590 1550 200 260 4) 1 000 kg tungmetal pr. år. 1. 6 - MOX-brændselsfremstilliny (t TM/år)4> 31 1995 2000 2010 35 15 120 25 8 35 15 120 1206) 1207) 705) 15 120 120 120 Belgien Dessel Frankrig Cadarache Frankrig Melox, Marcoule Tyskland Hanau Forenede Kongerige Sellafield 1. 7 - Oparbejdning (t TM/år)4 Frankrig Marcoule (Gas Graphite) Frankrig La Hague (LWR) Forenede Kongerige Sellafield (Magnox + AGR) Forenede Kongerige THORP / Sellafield (LWR) 1995 400 1 600 1 500 223 2000 0 2010 0 1 600 1 600 1 500 1 500 633 678 4) 5) 6) 7) 1 000 kg tungmetal pr. år. Kapacitetsstigning under licensbehandling. Licensproceduren suspenderet. Start: 1997-98 2 - KERNEKRAFTENS ANDEL AF ELPRODUKTIONEN (%) 32 19908) 19959) 20008 Belgien Tyskland Spanien Frankrig Nederlandene Finland Sverige Forenede Kongerige EU-15 Forenede Stater Japan Sydkorea Schweiz 60,8 27,8 35,9 75,5 4,9 35,3 46,7 20,7 33,6 19,1 25,9 49,1 42,6 55,5 29,6 34,1 76,1 4,9 29,9 46,5 24,9 34,8 19,9 32,2 36,3 38,7 58,7 26,0 34,2 76,0 4,8 25,2 47,6 23,4 33,1. 18,6 31,7 37,5 38,1 8) 9) European Energi to 2020 : A scenario approach. SEK (95) 2283 af 20. 12. 1995. Energi - kilde EUROSTAT - foreløbige data (OECD for tredjelande) 33 3 - ELPRODUKTIONSOMKOSTNINGER (ECU/1000kWh)IO) Investering Drift og vedligehold Brændsel l a it Kerneenergi Kul Naturgas Kerneenergi Kul Naturgas 1 1 - 22 7 - 15 4,5- 9 1 9 - 74 1 5 - 26 7- 17 ved 5 % kalkulationsrente 4- 8 1 3 - 26 1 9 - 42 2 2 - 40 2 6 - 74 2 6 - 56 ved 10 % kalkulationsrente 4,5- 7 1 3 - 26 1 9 - 38 3 3 - 60 33 - 60 3 0 - 60 3,7 - 12 3,7 - 11 1,8 - 5,2 4- 12 7- 11 2,2 - 5,2 Forudsætninger: 1000 MWe PWR, idriftsætning år 2000 1991-priser 10) Fremskrevne omkostninger ved elproduktion - opdatering 1992 NEA/OECD, IEA - 1993 34 4 - LEVETIDSOMKOSTNINGER FOR KERNEBRÆNDSELSKREDSLØBET (ECU/1000 kWh)U) Ved oparbejdning Ved direkte bortskaffelse Uran Konversion Berigning Brændselsfremstilling I alt del 1 Transport af brugt brændsel Oparbejdning og forglasning Affaldsbortskaffelse Transport/ opbevaring af brugt brændsel Indkapsling/bortskaffelse af brugt brændsel I alt del 2 Kredit (U + Pu) Samlede omkostninger 1^22 0,16 ^38 0,74 3!50 0,08 1,235 0,015 ^33 -0,19 4,64 Forudsætninger: 1000 MWe PWR, idriftsættelse år 2000 5 % årlig kalkulationsrente 1991-priser 1^22 0,16 1,38 0,74 ^50 0,38 0,18 0^6 4,06 11) The Economies of the Nuclear Fuel Cycle NEA/OECD - 1994 FORKORTELSER 35 ABB AGR Asea Brown Boveri Advanced Cooled Reactor BNFL British Nuclear Fuels pic CEEC Landene i Central- och Østeuropa EPR European Pressurized Water Reactor FBFC Franco Belge de Fabrication de Combustible FNR GCR IAEA IEA ITER LWR MOX NEA NPT Fast Neutron Reactor (hurtigreaktor) Gas Cooled Reactor (gaskølet reaktor) Den Internationale Atomenergiorganisation Det Internationale Energiagentur International Thermonuclear Experimental Reactor Light Water Reactor (letvandsreaktor) Mixed Oxide Fuel (blandet oxidbrændsel) Nuclear Energy Agency Non-Proliferation Treaty (Traktaten om ikkespredning af kernevåben) OECD OPEC SNG Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling Organisationen af Olieeksporterende Lande Fællesskabet af Uafhængige Stater PINC Fællesskabets vejledende kerneenergiprogram SWU Separate Work Units (separate arbejdsenheder) THORP Thermal Oxide Reprocessing Plant (oparbejdningsanlæg i Sellafield, Det Forenede Kongerige) ISSN 0254-1459 KOM(96) 339 endelig udg. DOKUMENTER DA 12 Katalognummer : CB-CO-96-479-DA-C ISBN 92-78-09286-X Kontoret for De Europsiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1843/96 DER KOMMISSION vom 25. September 1996 zur Festsetzung des Höchstbetrags der Ausfuhrerstattung für Weißzucker für die im Rahmen der Dauerausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1464/96 durchgeführte achte Teilausschreibung

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito al «Libro bianco - Preparazione dei paesi associati dell'Europa centrale e orientale all'integrazione nel mercato interno dell'Unione»#(97/C 30/20)#

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
European integration
accession to the European Union
associated country
single market

formats: html pdfa1b print


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de decisão do Conselho relativa à definição e execução da política comunitária no domínios das telecomunicações e serviços postais»

eurovoc_concepts:
EU policy
commitment of expenditure
legislation
postal and telecommunications services


title: Avis du Comité économique et social sur la «Communication de la Commission au Conseil, au Parlement européen, au Comité économique et social et au Comité des régions sur la politique de cohésion et l'environnement»#(97/C 30/05)#

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
Structural Funds
economic and social cohesion
environmental policy
sustainable development


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2482/96 dell'on. Michl EBNER alla Commissione. Azioni contro il fumo

eurovoc_concepts:
action programme
cancer
common organisation of markets
market support
public awareness campaign
public health
smoking
tobacco

formats: html print


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2453/96 von Gijs de VRIES an den Rat. Asylbewerber aus Burundi

eurovoc_concepts:
Burundi
EU Member State
EU policy
intergovernmental cooperation (EU)
migration policy
political asylum
refugee
return migration


title: REGOLAMENTO (CE) N. 1845/96 DELLA COMMISSIONE del 25 settembre 1996 che fissa i dazi all'importazione nel settore del riso

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre o «Livro Branco - Preparação dos países associados da Europa Central e Oriental para a sua integração no mercado interno da União»#(97/C 30/20)#


title: Opinion of the Economic and Social Committee on the 'Proposal for an eighth European Parliament and Council Directive on Summer-time arrangements'

eurovoc_concepts:
EU policy
approximation of laws
impact study
report
summertime


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi juurikkaiden siementen, rehukasvien siementen, viljakasvien siementen, siemenperunoiden, öljy- ja kuitukasvien siementen ja vihannesten siementen pitämisestä kaupan annettujen neuvoston direktiivien 66/400/ETY, 66/401/ETY, 66/402/ETY, 66/403/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY muuttamisesta"

eurovoc_concepts: labelling marketing packaging seed seedling


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2484/96 dell'on. Hiltrud BREYER alla Commissione. Utilizzazione dell'Arvopacin per l'ingrasso degli animali

eurovoc_concepts:
animal feedingstuffs
cattle
consumer protection
dangerous substance
fattening
food additive
food inspection
health control
livestock
veterinary inspection


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 2516/96 van Nikitas KAKLAMANIS aan de Commissie. Deelname van Turkije aan communautaire programma's

eurovoc_concepts:
Association Council (EU)
EU programme
Türkiye
democracy
education
fundamental rights
vocational training
young person


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2518/96 del Graham WATSON a la Comisión. Introducción en el mercado europeo de calzado a bajo precio

eurovoc_concepts:
China
Indonesia
anti-dumping legislation
dumping
footwear industry
import
single market


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 2524/96 του Joaquim MIRANDA προς το Συμβούλ ο. Ποσοστώσεις για τις τομάτες μετά την έγκριση της ΚΟΑ οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
Portugal
common organisation of markets
fruit
fruit vegetable
marketing
production aid
production quota
vegetable
vegetable product


title: Γνωμοδότηση της Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής για την «Πρόταση οδηγίας του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου σχετικά με τις αγωγές παραλείψεως στον τομέα της προστασίας των συμφερόντων των καταναλωτών» () (97/C 30/27)#

eurovoc_concepts:
access to the courts
application of EU law
consumer protection
restriction on competition
single market


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan yhteisön vesipolitiikka"

eurovoc_concepts:
EU policy
environmental protection
sustainable development
water management
water resources


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2492/96 von Jesús CABEZÓN ALONSO an die Kommission. Schafe und Rinderwahn

eurovoc_concepts:
animal disease
consumer protection
goat
health control
livestock
livestock farming
public health
sheep
veterinary inspection


title: QUESTION ECRITE no 2497/96 de Guido PODESTÀ à la Commission. Évaluation de projets pilotes de sauvegarde du patrimoine architectural

eurovoc_concepts:
EU financing
architectural heritage
budget
cultural policy
heritage protection
project evaluation
public awareness campaign


title: KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1849/96 av den 25 september 1996 om fastställande av de högsta exportbidragen för olivolja för den tjugonde anbudsinfordran enligt den stående anbudsinfordran som utfärdas genom förordning (EG) nr 2544/95

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
olive oil


title: Forslag til RÅDETS BESLUTNING om ændring af bilaget til beslutning 93/383/EØF af 14. juni 1993 om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksiner

eurovoc_concepts:
fishery product
health control
mollusc
research body
toxic substance

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 25. 09. 1996 KOM(96) 464 endelig udg. 96/0234 (CNS) Forslag til 3ÅPETS PESLUTNINQ om ændring af bilaget til beslutning 93/383/EØF af 14. juni 1993 om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksiner (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE Med henblik på at sikre anvendelsen af bestemmelserne i Rådets direktiv 91/492/EØF af 15. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af levende toskallede bløddyr(1) og Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer(2), navnlig bestemmelserne vedrørende kontrol med marine biotoksiner, skal hver medlemsstat have et nationalt referencelaboratorium, der har til opgave at koordinere gennemførelsen af de krævede analyser. Det Forenede Kongerige udpegede laboratoriet Torry Research Station som nationalt referencelaboratorium til kontrol med marine biotoksiner. Rådets beslutning 93/383/EØF om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksinenf) giver i bilaget listen over de nationale referencelaboratorier, som de enkelte medlemsstater har udpeget. Da Det Forenede Kongerige har meddelt Kommissionen, at Torry Research Station vil ophøre med sin virksomhed, og at Marine Laboratory vil blive udpeget som nationalt laboratorium i stedet, bør bilaget til beslutning 93/383/EØF ændres i overensstemmelse hermed. i 1993 Beslutning 93/383/EØF indeholder ikke nogen procedure for om nødvendigt at ændre bilaget hurtigt. I tilfælde af, at medlemsstaterne indfører nye ændringer af udpegelsen af deres nationale referencelaboratorier, foreslås det, at indføje en bestemmelse om, at Kommissionen ændrer bilaget på anmodning af en medlemsstat. (1) EFT nr. L 268 af 24. 09. 1991, s. 1 (2) EFT nr. L 268 af 24. 09. 1991, s. 15 (3) EFT nr. L 166 af 08. 07. 1993, s. 31 T Forslag til RÅDETS BESLUTNING af om ændring af bilaget til beslutning 93/383/EØF af 14. juni 1993 om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksiner RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet^, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(9), og ud fra følgende betragtninger- Rådets beslutning 93/383/EØF af 14. juni 1993 om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksiner(4) giver i bilaget en liste over de nationale referencelaboratorier, som de enkelte medlemsstater har udpeget til kontrol med marine biotoksiner; beslutning 93/383/EØF indeholder ikke nogen procedure for hurtig ændring af bilaget; Torry Research Station i Aberdeen, der i 1993 blev udpeget af Det Forenede Kongerige som nationalt referencelaboratorium for kontrol med marine biotoksiner, ophører med sin virksomhed; Det Forenede Kongerige har udpeget Marine Laboratory i Aberdeen som nationalt referencelaboratorium for kontrol med marine biotoksiner; (1) EFT Nr. C (2) EFT nr. C (3) EFT nr. C (4) EFT nr. L 166 af 08. 07. 1993, s. 31 5 følgelig bør bilaget til beslutning 93/383/EØF ændres, og der bør fastsættes en procedure, hvorved Kommissionen kan ændre dette bilag på anmodning af en medlemsstat - I VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 I bilaget til beslutning 93/383/EØF af 14. juni 1993 om referencelaboratorier til kontrol med marine biotoksiner foretages følgende ændringer: - Efter artikel 5 indsættes følgende som artikel 6: "Artikel 6 Bilaget til denne beslutning ændres efter behov af Kommissionen, når en medlemsstat har meddelt en ændring af sit nationale referencelaboratorium til kontrol med marine biotoksiner. " - Artikel 6 bliver herefter artikel 7. Artikel 2 I bilaget til beslutning 93/383/EØF foretages følgende ændring: "Det Forenede Kongerige: - Marine Laboratory PO Box 101, Victoria Road UK-Aberdeen AB 11 9DB" <r Artikel 3 Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand ISSN 0254-1459 KOM(96) 464 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 14 15 05 Katalognummer : CB-CO-96-473-DA-C ISBN 92-78-09077-8 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2486/96 del José VALVERDE LÓPEZ a la Comisión. Medidas para popularizar el uso de la bandera de la Unión Europea

eurovoc_concepts:
EU national
EU publication
European Union
European symbol
Structural Funds
advertising
communications policy
dissemination of EU information
promotion of the European idea
public awareness campaign


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2509/96 dell'on. Hiltrud BREYER alla Commissione. Tassa sul cherosene in Danimarca e Svezia

eurovoc_concepts:
Denmark
Sweden
aviation fuel
fuel tax
infringement of EU law
tax exemption


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ändring av Europaparlamentets och rådets beslut nr 1254/96/EG om en serie riktlinjer för transeuropeiska nät inom energisektorn"

eurovoc_concepts:
electrical energy
energy grid
natural gas
security of supply
trans-European network


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2515/96 del Hiltrud BREYER a la Comisión. Subvenciones del tráfico aéreo

eurovoc_concepts: International Civil Aviation Organisation