title: BERETNING FRA KOMMISSIONEN - De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EU's landbrug

eurovoc_concepts:
family farming
investment aid
rural development
transfer of farms
young farmer

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 04. 09. 1996 KOM(96) 398 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EUfs landbrug De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EU's landbrug INDHOLDSFORTEGNELSE INDLEDNING 3 ex. I. II. DE UNGE LANDMÆNDS VANSKELIGHEDER OG ØNSKER 1. 2. 3. 4. AFFOLKNING OG TILBAGEGANG 1 LANDDISTRIKTERNE BEVARELSE AF LANDDISTRIKTERNE OG KVINDERNES BIDRAG ETABLERINGSOMKOSTNINGER DELING AF INDKOMSTEN I OVERTAGELSESPERIODEN III. EU-FORANSTALTNINGER 1. STRUKTURFORANSTALTNINGER UNDER MAL 5a 1. 1. 1. 2. Etablerings- og investeringsstøtte Støtte til erhvervsuddannelse af unge landmænd LEDSAGEFORANSTALTNINGER I FORBINDELSE MED REFORMEN AF DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK POLITIKKEN FOR UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE I FORBINDELSE MED REGIONALPROGRAMMER 3. 1. 3. 2. 3. 3. 3. 4. 3. 5. Mål 1: Udvikling og strukturtilpasning i de tilbagestående regioner Mål 5b: Udvikling og strukturtilpasning i landdistrikterne Mål 6: Udvikling og strukturtilpasning i regioner med yderst lav befolkningstæthed LEADER (indbyrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig udvikling af landdistrikterne) Pilot- og demonstrationsprojekter 2. 3. 4. 5. DE FÆLLES MARKEDSORDNINGER ANDRE FORANSTALTNINGER 5. 1. 5. 2. 5. 3. EU's uddannelsesprogrammer Det nye EU-forskningsprogram Information IV. FORSLAG OG HENSTILLINGER 1. EU-FORANSTALTNINGER 1. 1. Etableringsstøtte Uddannelse Førtidspensionering Markedsordninger 1. 2. 1. 3. 1. 4. NATIONALE l'oRANSTAl TNINGLK l 2 2 2 3 4 4 4 6 7 9 11 12 12 h 2. 1. 2. 2. 2. 3. 2. 4. 2. 5. 2. 6. Arveret Skatte- og afgiftsforhold Forpagtning Forberedelse af overdragelsen: Nye former for partnerskab forældre/barn (eller anden efterfølger) Vikarordninger Etablering af unge, der ikke har oprindelse i landmiljø 3. FORBEDRET INFORMATION 18 De unge landmænd og generationsskifteproblemerne i EU's landbrug I. INDLEDNING Denne rapport forelægges af Kommissionen som et bidrag til debatten om unge landmænds etablering i landbruget, bl. a. for at efterkomme det ønske, der blev givet udtryk for på landbrugsministrenes uformelle rådsmøde i Ioannina I Den Europæiske Union findes der i dag næsten 8,5 millioner bedrifter. Ifølge EUROSTAT's seneste undersøgelse af landbrugsbedrifternes struktur i De Tolv (1989- 1991) er det kun 8,3% af bedriftsledeme, der er under 35 år, medens 24,5%, dvs. næsten hver fjerde aktive bedriftsleder, er over 65 år gammel. Bedriftsledernes gennemsnitlige alder er steget betydeligt i de seneste år. De seneste oplysninger viser, at 53,6% af bedriftsledeme i EU er 55 år eller derover. Selv om der endnu ikke foreligger fuldstændige oplysninger, ser det ud til, at situationen er nogenlunde den samme i de nye medlemsstater. Oplysningerne om de unge landmænds nuværende situation i Den Europæiske Union er meget forskelligartede, hvilket gør det vanskeligt at foretage en meningsfuld sammenligning af situationen i de enkelte medlemsstater. I en periode med væsentlige økonomiske ændringer gør mangelen på eller den hurtige forældelse af visse statistiske oplysninger det desuden vanskeligere at opnå en samlet oversigt. De foreliggende oplysninger bekræfter, at de unge landmænd generelt leder bedrifter, hvis gennemsnitlige areal ikke blot er større end det nationale gennemsnit, men det største blandt alle aldersgrupper. For Den Europæiske Union er det gennemsnitlige ULA for driftslederne på under 35 år på 19,4 ha, medens det samlede gennemsnit er på 15 ha. Det gennemsnitlige areal for de enkelte aldersgrupper er aftagende med alderen og er helt nede på 6,7 ha for de bedrifter, der ledes af landbrugere på 65 år og derover. En sådan tendens kan iagttages i alle medlemsstaterne, medens situationen med hensyn til det gennemsnitlige ULA i absolutte tal er forskellig fra det ene land til det andet, og betingelserne for de unge landmænd kan derfor bedre sammenlignes med situationen for deres ældre kolleger end med situationen for unge landmænd, der er etableret i en anden medlemsstat. Også hvad angår bedrifternes økonomiske forhold, er der store forskelle mellem medlemsstaterne, men her afviger betingelserne for de unge ikke i særlig grad fra betingelserne for de ældre landmænd i samme region. Med hensyn til driftsgrenene skal det understreges, at de unge er stærkt repræsenteret for gartneri og malkekvægsbrug. inden Alligevel er det muligt at drage nogle væsentlige konklusioner med hensyn til de problemer, som landmændene står over for i etableringsfasen, og at fastslå, hvilke initiativer der er nyttige på EU-plan og nationalt plan. Med hensyn til etableringen findes der på EU-plan hensigtsmæssige rammebestemmelser, som giver mulighed for en indsats i adskillige tilfælde, navnlig ved hjælp af strukturfondene, hvis midler giver medlemsstaterne og regionerne mulighed for at gennemføre særlige foranstaltninger Men både med hensyn til anvendelsen af strukturfondenes instrumenter og med hensyn til landbrugsmarkederne bør det understreges, at der er betydelige forskelle mellem de foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater træffer til fordel for de unge landmænd. Henset til Den Europæiske Unions væsentlige interesse i at tilskynde til en dynamisk landbrugssektor, der kan klare fremtidens udfordringer, har Kommissionen i forbindelse med denne rapport besluttet at forelægge visse retningslinjer med henblik på at fremme et minimum af overensstemmelse mellem de muligheder, der tilbydes de unge landmænd i de forskellige dele af Unionen. Under iagttagelse af subsidiaritetsprincippet vil den beskrevne fremgangsmåde fortsat give medlemsstaterne en betydelig handlefrihed med hensyn til den konkrete anvendelse, så der kan tages hensyn til de faktiske forhold i de forskellige berørte områder. H. DE UNGE LANDMÆNDS VANSKELIGHEDER OG ØNSKER Ligesom de erhvervsdrivende inden for andre sektorer, der er inde i en hurtig udvikling, står et stort antal landbrugere i dag over for en ny socioøkonomisk situation og en følelse af usikkerhed, som også gør sig gældende for de unge. Det skal også understreges, at en stor del af de vanskeligheder, som de unge landmænd står over for, navnlig af økonomisk art, ikke er specifikke for landbruget, men optræder inden for alle erhverv i forbindelse med generationsskiftet. 1 AFFOLKNING OG TILBAGEGANG I LANDDISTRIKTERNE I de "afsides beliggende" landdistrikter, der er afhængige af landbrugsaktiviteten, er affolkningen det mest åbenbare problem. Disse områder er præget af en lav befolkningstæthed og en ældning af befolkningen. Det skyldes i første række den naturlige udvikling med hensyn til arbejdskraften inden for landbmget som følge af udbredelsen af mere produktive metoder. I en sektor, der er præget af familiebedrifter, indebærer produktivitetsforøgelsen en nedgang i antallet af bedrifter ôg/eller en forøgelse af antallet af deltidsbeskæftigede. Når en producent med landbrug som hovederhverv trækker sig tilbage, er det derfor uundgåeligt, at bedriften sammenlægges mèd en anden, eller at overtageren driver den som deltidsbeskæftigelse. I Desuden er de svageste og mest tilbagestående landdistrikter ofte præget aft en mangel på infrastrukturer og en svag diversificering af økonomien. Nødvendigheden af her at udvikle de grundlæggende servicefunktioner (bl. a. på områderne for sundhed, uddannelse, kultur, fritidsaktiviteter og offentlig transport) er almindeligt kendt, men modvirkes ofte af et tiltagende krav om en nedbringelse af de offentlige udgifter. Der er her tale om et særdeles vigtigt problem, som bliver mere og mere akut, og som for en stor dels vedkommende må løses gennem de foranstaltninger, der kan træffes på regionalt og nationalt plan. Hvis sådanne foranstaltninger ikke gennemføres, vil en stor del af den indsats, der er gjort i forbindelse med EU's udvikling af landdistrikterne, have begrænsede eller slet ingen virkninger. 2. BEVARELSE AF LANDDISTRIKTERNE OG KVINDERNES BIDRAG De personer, der lever i EU's landdistrikter, står også over for en hel række sociale problemer såsom risikoen for at miste deres kulturelle identitet efterhånden som de traditionelle livsformer forsvinder eller følelsen hos de unge af magtesløshed og manglende mulighed for at deltage i det offentlige liv og for at medvirke ved de beslutninger, de berøres af. På det tidspunkt, hvor de unge skal vælge deres fremtid, er de også meget følsomme over for offentlighedens syn på landbrugserhvervet, hvis rolle i økonomien og med hensyn til miljøet ikke altid fuldt ud anerkendes. Desuden bør det understreges, at kvinderne yder et væsentligt bidrag til bevarelsen af levedygtige landdistrikter, som kræver en afbalanceret befolkningsstruktur. Grundene til den nuværende uligevægt med hensyn til befolkningen i landdistrikterne er velkendte, idet de unge kvinder, som ofte har et højt uddannelsesniveau, i stort tal er flyttet mod bycentrene. Dette har givet en uregelmæssig befolkningsstruktkur med et unormalt højt antal ugifte og ældre mænd og et lille antal kvinder, navnlig hvad angår kvinderne i aldersklassen 20-39 år. Dette fænomen svækker den økonomiske, kulturelle og sociale struktur i lokalsamfundene og har en tendens til at forstærke sig selv, indtil det pågældende område er helt affolket. Det ville imidlertid være en fejl at anse kvinderne for kun at have familiemæssige og medhjælpende funktioner, uanset hvor vigtigt det måtte være, at de bidrager til familielivet og arbejdet på bedriften. Det anslås, at det i øjeblikket kun er 10% af landbmgsbedrifternes ledere, der er kvinder, selv om kvinderne tegner sig for ca. 35% af de erhvervsaktive i landbmget. Udviklingen i retning af, at kvinderne får en vigtigere rolle med hensyn til ledelsen af landbmgsbedrifterne, er uundgåelig og vigtig. Alt tyder på, at kvinderne har evner og kvalifikationer til at lede en bedrift med et godt resultat, og gennem en forbedring af uddannelsen og opbakningen skulle det være muligt at opnå betydelige fremskridt i forhold til den nuværende situation. Desuden skal det bemærkes, at en stor del af de nyskabende idéer med hensyn til diversificering af bedriftens aktiviteter kommer fra kvinderne, og at det ofte netop er kvinderne, der er bedst i stand til at skaffe husholdningen en ofte uundværlig supplerende indkomst gennem beskæftigelse uden for bedriften, ofte deltidsarbejde, som er en mere og mere udbredt form for beskæftigelse i landdistrikterne. 3. ETABLERINGSOMKOSTNINGER Blandt de særlige problemer for de unge landmænd er det vigtigste finansieringen. På gmnd af den teknologiske udvikling, specialiseringen og den stadig stigende økonomiske minimumsstørrelse for bæredygtige bedrifter er etableringen forbundet med et stadigt stigende behov for kapital. Ved købet af jorder udgør grundpriserne og afgifterne en stor belastning af den unge landmands begrænsede finansielle midler. Selv en overtagelse af forældrenes bedrift ved arv kan skabe problemer. De øvrige arvinger skal inddrages i forholdene vedrørende overtagelsen, vurderingen og fordelingen af aktiverne, hvilket kan medføre uenighed. Et andet væsentligt punkt er overtagerens pligt til at udbetale medarvingerne deres andel, det være sig efter en lempelig værdiansættelse eller efter markedsprisen. En stor del af den fortjeneste, som bedriften giver, vil derfor i flere år blive anvendt til at betale arveafgifterne og kan således ikke geninvesteres i bedriften. Inden for visse driftsgrene har retten til at producere opnået en handelsværdi. Dette forøger yderligere kapitalbehovet for den unge landmand, som ikke blot skal købe jorden og produktionsmidlerne, men også retten til at producere. Den unge landmand er også ofte nødt til at genetablere produktionspotentialet, som kan være aftaget i den seneste aktivitetsperiode i den foregående generation. De unge landmænd har meget ofte svært ved at opnå et lån. Bankerne giver hellere lån til allerede etablerede bedrifter end til projekter, som endnu ikke har vist deres effektivitet, hvilket medfører, at der ikke er samme låneadgang for alle. 4. DELING AF INDKOMSTEN 1 OVERTAGELSESPERIODEN Når en landmands bedrift skal overtages af børnene, hvilket som oftest er tilfældet, er en fuldstændig overtagelse ofte umulig. Som følge af forældrenes alder og det forhold, at de stadig kan have mindreårige børn at forsørge, kan det være nødvendigt at overgå til fælles drift i en overgangsperiode. Bedriften skal så kunne give en indkomst til to husholdninger i en forholdsvis lang periode (10-15 år). Desuden er denne overgangsperiode for de fleste mindre familiebedrifters vedkommende præget af en stor økonomisk afhængighed for den unge og en beskeden deling af ansvarsområderne. I tilfælde, hvor det er umuligt at tilvejebringe passende beboelsesmuligheder for to familier, det være sig af økonomiske eller af praktiske gmnde (som f. eks. lovgivningsmæssige bestemmelser, der forhindrer en byggetilladelse), er disse problemer endnu større. IH. EU-FORANSTALTNINGER I øjeblikket er der en hel række ordninger, der kan være til gavn for de unge landmænd: instmmenter under de generelt gældende "horisontale" forskellige specifikke stmkturforanstaltninger, fælles ledsageforanstaltningerne landbmgspolitik, visse foranstaltninger, der indgår i politikken for udvikling af landdistrikter og regionalpolitikken, samt de muligheder, der ligger i de fælles markedsordninger. reformen af den til 1. STRUKTURFORANSTALTNINGER UNDER MÅL 5a 1. 1 Etablerings- og investeringsstøtte Den støtte, der ydes i henhold til artikel 10 og 11 i forordning (EØF) nr. 2328/91 om forbedring af landbmgsstmkturernes effektivitet, tager sigte på at give unge landmænd, der er i stand til at tilpasse sig de nye forhold inden for landbruget, mulighed for at overtage ledelsen af landbmgsb ed rifter. Støtten skal sikre de unge mulighed for at fremskaffe de nødvendige midler til etableringen, navnlig overtagelsen af den faste ejendom og løsøret, og for at dække de risici, der er knyttet til de unge landmænds nye ansvarsområder. Støtten er forbeholdt unge landmænd på under 40 år (nogle medlemsstater har begrænset alderen til 35 år), der overtager det retlige ansvar for og driftsledelsen af en bedrift, som kræver en arbejdsindsats svarende til mindst en mandsarbejdsenhed. Den unge landmand skal for første gang etablere sig med landbmg som hovederhverv eller efter en etablering som deltidslandbruger begynde at drive landbmg som hovederhverv Foranstaltningen, der tidligere var begrænset til landbmgere, der havde mindst halvdelen af deres indkomst fra landbrugsvirksomhed, er for nylig blevet udvidet til at omfatte blandet aktivitet, hemnder skovbmg, turisme og håndværksvirksomhed. Ifølge de nuværende bestemmelser, der tager sigte på at fremme etableringen af unge kompetente landmænd, skal støttemodtagerne have tilstrækkelige faglige kvalifikationer. Uddannelsen skal mindst svare til en landbrugsuddannelse på landbrugsskole, og hvis den unge landmand ikke har et sådant diplom, skal han følge et forberedende kursus vedrørende etablering på mindst 150 timer. EU-ordningen til fordel for unge landbmgere omfatter to af hinanden uafhængige former for støtte: Egentlig etableringsstøtte bestående af en engangspræmie på højst 15 000 ECU, som medlemsstaten i stedet kan yde som en rentegodtgørelse af tilsvarende værdi, samt en rentegodtgørelse på 5% over 15 år for de lån, der indgås for at dække udgifterne i forbindelse med etableringen; den kapitaliserede værdi heraf må ikke overstige 15 000 ECU, og der kan i stedet udbetales et tilskud af tilsvarende størrelse. En supplerende investeringsstøtte svarende til 25% af de nye investeringer, der er planlagt i forbindelse med fællesskabsordningen for forbedringsplaner, såfremt den unge landmand har de krævede faglige kvalifikationer og forelægger planen senest fem år efter etableringen. Denne støtte kan ydes uafhængigt af etableringsstøtten. Anvendelsen af ordningen er frivillig for medlemsstaterne. De kan anvende ordningen helt eller delvis, og de kan også yde national støtte efter andre regler og med større beløb. Medlemsstaterne er nemlig blevet anset for at være de bedste til at bedømme, i hvilket omfang det under hensyntagen til deres egen lovgivning og de foreliggende behov er nødvendigt at anvende de givne muligheder, og til at foretage en prioritering heraf. Som følge af de meget forskellige stmkturer og traditioner er der betydelige forskelle med hensyn til ordningens anvendelse i de enkelte medlemsstater. De fleste medlemsstater, hemnder de tre nye, har valgt at anvende etableringsstøtten og den supplerende investeringsstøtte. Nederlandene ophørte med at anvende ordningen med etableringsstøtte i 1992, men yder supplerende investeringsstøtte. Det Forenede Kongerige, der ikke har anvendt etableringsstøtte, har for nyligt valgt ikke længere at yde investeringsstøtte. Med hensyn til arten af den ydede støtte er der betydelige forskelle. Nogle medlemsstater har fastsat supplerende støttebetingelser; nogle har valgt en enkelt ordning andre en blandet ordning med en kombination af præmie og rentegodtgørelse. Støttebeløbene er ligeledes meget forskellige fra det ene land til det andet. Nogle medlemsstater har sat grænsen ved det maksimumsbeløb, der finansieres af EUGFL, og undertiden lavere, mens andre yder et anseeligt supplement af nationale midler. I 1994 modtog mere end 23 000 unge landmænd i EU etableringspræmie, og 8 500 modtog supplerende investeringsstøtte. Det af Fællesskabet finansierede beløb er vokset betydeligt og de samlede forpligtelser nåede i 1993 op på 183 mio. ECU. Siden strukturfondsreformens gennemførelse i 1989 kan det anslås, at 190 000 unge landmænd i Den Europæiske Union har udnyttet de muligheder, der ligger i bestemmelserne om landbmgsstmkturerne. 1. 2. Støtte til erhvervsuddannelse af unge landmænd Formålet med foranstaltningen for uddannelsesstøtte, der har hjemmel i artikel 28 i forordning (EØF) nr. 2328/91, er at hæve uddannelsesniveauet i landbmget for derved at styrke virkningerne af de øvrige sturkturforanstaltninger under mål 5a. Støtten ydes til deltagelse supplerende af erhvervsuddannelseskurser inden for landbmget for unge landmænd, der skal deltage i et kursus på mindst 150 timer for at opnå det uddannelsesniveau, der kræves for at kunne modtage etableringsstøtte. Støttebeløbet er på 10 500 ECU pr. person, heraf 4 000 ECU til kurser vedrørende miljø, skovbmg og omlægning af produktionen. tilrettelæggelse fuldstændige eller og i EUGFL's bidrag til uddannelsesforanstaltningerne var på 8,7 mio. ECU i 1993. Selv om der ikke foreligger detaljerede oplysninger, anslås det, at antallet af deltagere i de supplerende uddannelseskurser vil være på 10 000 om året. 2. LEDSAGEFORANSTALTNINGER 1 FORBINDELSE MED REFORMEN AF DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK Blandt de ledsageforanstaltninger, der blev vedtaget i forbindelse med reformen af den fælles landbmgspolitik, har fællesskabsordningen med støtte til førtidspensionering i landbmget i henhold til forordning (EØF) nr. 2079/92 til formål at fremme en udskiftning, og en omstrukturering af de resterende bedrifter og en forbedring af deres økonomiske bæredygtighed, idet ordningen åbner mulighed for en tilfredsstillende indkomst for de ældre landbmgere, der beslutter sig til at ophøre med landbmgsvirksomhed. I den forbindelse kan der også tilbydes bedre betingelser for etableringen af unge landmænd og for forbedring af bedriften. Fællesskabsordningen for førtidspensionering henvender sig til bedriftsledere, der er mindst 55 år, og definitivt ophører med landbmgsvirksomhed, og som afstår deres bedrift. Støtten udbetales i form af en førtidspensionspræmie (højeste medfinansieringsberettigede beløb: 36 225 ECU) eller en årlig godtgørelse (højst 12 075 ECU). Overtageren af bedriften skal forpligte sig til at have landbmg som hovederhverv i mindst fem år og til at overholde kravene vedrørende miljøbeskyttelse. Vedkommende skal også udvide sin egen bedrift betydeligt. Ordningen er frivillig. Hidtil har ti medlemsstater anvendt denne foranstaltning, men i de fleste tilfælde er ordningen indført for nylig. Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige anvender ikke ordningen; blandt de nye medlemsstater er det kun Finland, der har indført ordningen. Alt i alt tager programmerne sigte på ca. 205 000 landmænds ophør og et frigjort areal, der anslås til over 4,3 mio. hektar, hvoraf 5-10% vil blive anvendt til formål uden for landbmget såsom skovbmg og oprettelse af naturfredede områder. Resten vil blive overført til andre landbrugsbedrifter, som vil anvende jorden til en udvidelse af bedriften eller til etablering. Nogle medlemsstater har i deres programmer for førtidspensionering indført betingelser, der specielt begunstiger unge landmænd. Der findes to andre ledsageforanstaltninger, dels en foranstaltning vedrørende miljøvenlige produktionsmetoder samt naturpleje (forordning (EØF) nr. 2078/92) og dels en ordning med støtte til skovbmgsforanstaltninger i landbmget (forordning (EØF) nr. 2080/92). Selv om disse foranstaltninger ikke specielt tager sigte på unge landmænd, har disse en særlig interesse heri. Det er nemlig de unge, der er mest villige til at tilpasse deres produktion, for eksempel i forbindelse med foranstaltningerne vedrørende indførelse af økologisk landbmg og vedrørende uddannelse, for derigennem at kunne drage fordel af de nye perspektiver, der står åbne for landbmget. 3. POLITIKKEN FOR UDVIKLING AF LANDDISTRIKTERNE I FORBINDELSE MED REGIONALPROGRAMMER De særlige foranstaltninger til fordel for unge landmænd, der er nævnt i det foregående, kan ikke i sig selv i tilstrækkelig grad imødekomme behovene hos de unge, der beslutter sig til at leve og arbejde i landdistrikterne. Det skal erindres, at det er i en bredere indsats, der siden reformen af sammenhæng, blandt andet ved hjælp af den strukturfondene er gennemført i landdistrikterne under mål 1, 5b og 6, og gennem initiativet LEADER, at Unionen har til hensigt at give et konkret svar på de unge landmænds problemer. 3. 1. Mål 1: Udvikling og strukturtilpasning i de tilbagestående regioner I områderne under mål 1 har Fællesskabet ved hjælp af finansiering fra de tre strukturfonde (EUGFL, EFRU og ESF) kunnet støtte bestræbelserne på diversificering og omlægning af produktionen i landdistrikterne og derved styrke den økonomiske stmktur og modvirke tendenserne til en afvandring fra landdistrikterne. De prioriterede udviklingsfelter, som fællesskabsstøtten er koncentreret om, og som er fastlagt i fællesskabsstøtterammerne, omfatter landbmget og udvikling af landdistrikterne, en modernisering af de økonomiske stmkturer og en bedre udnyttelse af de menneskelige ressourcer. Ved reformen i juli 1993 udvidedes anvendelsesområdet for EUGFL til at omfatte nye områder såsom forbedring af boligforholdene i landområder, kvalitets- og afsætningspolitik, støtte til anvendt forskning og finansieringstekniske foranstaltninger. Alle disse foranstaltninger er til gavn for de unge landmænd, som herigennem kan modtage direkte støtte eller drage fordel af de forbedringer, som sturkturforanstaltningerne skaber i landdistrikterne, og som tilskynder til en tilbagevenden til landet. Mål 1 omfatter i øjeblikket 45,5% af Unionens område og 26,6% af EU-befolkningen. De disponible ressourcer for perioden 1994-1999 andrager 103,5 mia. ECU. 3. 2. Mål 5b: Udvikling og strukturtil pasning i landdistrikterne Mål 5b tager sigte på en integreret udvikling af landdistrikterne, hvor der både tilsigtes en tilpasning og diversificering af primærsektoren og en udvikling af de forskellige økonomiske sektorer i landdistrikterne. Udviklingsstrategierne går derfor ud på at fastholde befolkningen i området gennem en forøgelse af indkomsterne og en generel forbedring af levevilkårene i landdistrikterne. Det særlige ved programmerne under mål 5b er, at der anvendes foranstaltninger, som omfatter mange sektorer og er til gavn for alle de økonomiske aktiviteter, som vil kunne bidrage til en udvikling af landdistrikterne, nemlig landbmg, skovbmg, små og mellemstore virksomheder samt turisme og miljø, og i forbindelse med disse foranstaltninger gøres der altid en væsentlig indsats på uddannelsesområdet. Den integrerede fremgangsmåde ved disse programmer fremmer en aktiv deltagelse fra alle partnere, såvel de lokale som de nationale og EU-partnerne. De støtteberettigede områderunder mål 5b omfatter næsten 33 mio. indbyggere, dvs. 8,9% af EU's befolkning. De disponible bevillinger for EUR-15 andrager 6 877 mio. ECU for perioden 1994-1999. 3. 3. Mål 6: Udvikling og befolkningstæthed strukturtilpasning i regioner med yderst lav I tiltrædelsesakten for de tre nye medlemsstater blev der indføjet et nyt prioriteret mål for indsatsen for strukturfondene. Det er mål 6, som tager sigte på at fremme udviklingen og strukturtil pasningen i regioner med yderst lav befolkningstæthed i Finland og Sverige. De midler, der under de tre fonde, hvortil kommer FIUF, er afsat til disse regioner for perioden 1995-1999, beløber sig til 741 mio. ECU. Ligesom for regionerne under mål 1 omfatter disse programmer alle de økonomiske aktiviteter i de pågældende regioner. Henset til landdistrikternes store betydning i disse områder tager de af Kommissionen godkendte ordninger sigte på gennemførelsen af "pakker" for integreret udvikling af landdistrikterne, som skal støtte de lokale initiativer i alle sektorer og derved skabe øget dynamik i landdistrikterne som helhed. 3. 4. LEADER (indbvrdes forbindelse mellem aktioner til erhvervsmæssig udvikling af landdistrikterne') LEADER-programmet er et EU-initiativ med lokale strategier på grundlag af forslag fra landdistrikterne til afhjælpning af deres udviklingsproblemer. Formålet med programmet er at finde nyskabende løsninger på landdistrikternes forskellige problemer gennem en øget udnyttelse af de lokale ressourcer. Med en øget finansiering (1 700 mio. ECU for de tre fonde) og en stærkere anvendelse af subsidiaritetsprincippet for program m eringsfasen 1994-1999 ydes der under LEADER II støtte til fire typer foranstaltninger: opnåelse af kvalifikationer (udarbejdelse af en udviklingsstrategi pågmndlag af en kortlægning af området, de lokale partneres interesser og det mellem dem etablerede samarbejde), gennemførelsen af nyskabende programmer, der kan tjene til model og overføres inden for alle udvikl i ngssektorerne i landdistrikterne, udveksling af erfaringer og knowhow via et europæisk net for udvikling af landdistrikter samt projekter for tværnationalt samarbejde. I den første fase er der under LEADER finansieret 217 lokale aktionsgmpper. Hertil er der anvendt en EU-finansiering på 445 mio. ECU, hvilket har muliggjort samlede investeringer på 1 155 mio. ECU, som bortset fra Fællesskabets bidrag er tilvejebragt af medlemsstaterne og af de lokale økonomiske initiativtagere. Dette EU-initiativ, som har været vellykket i den første fase, giver mulighed for at skabe en udviklingsdynamik og dermed betingelser, der kan virke befordrende for enhver form for initiativer i landdistrikterne, også fra de unge landmænds side. 3. 5. Pilot- og demonstrationsprojekter For at forstærke virkningerne af den indsats, der gøres for at udvikle landdistrikterne, finansierer EUGFL gennemførelsen af pilotprojekter for tilpasning af landbmgs- og skovbrugsstrukturerne samt demonstrationsprojekter, hemnder projekter til udvikling og bedre udnyttelse af skovene og projekter vedrørende forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. Formålet hermed er at vise, hvilke muligheder der ligger i nye systemer og metoder, og frem for alt at udbrede den viden og de erfaringer, der er opnået. Foranstaltningerne til udvikling af landdistrikterne under mål 1, 5b og 6, LEADER og pilot- og demonstrationsprojekterne tager som nævnt ikke blot sigte på de unge landmænd. Der foreligger ingen nøjagtige oplysninger, som giver mulighed for at vurdere omfanget af de unge landmænds deltagelse i disse foranstaltninger. Ved udarbejdelsen af de operationelle programmer og overvågningen af de forskellige foranstaltninger har det imidlertid vist sig, at de unge landmænd er stærkt repræsenteret, og at de for visse foranstaltningers vedkommende, såsom LEADER, udgør langt den vigtigste gmppe. 4. DE FÆLLES MARKEDSORDNINGER De nuværende ordninger under de forskellige fælles markedsordninger kan opdeles i tre kategorier, hvis man ser på spørgsmålet om nye producenters etablering. system med fælles markedsordninger omfatter et Nogle af de individuelle "produktionsrettigheder", hvis formål er at styre produktionen. Her er ordningen for mælk den vigtigste. Også følgende hører til denne kategori: ammekopræmierne, fare- og gedekødspræmierne samt ordningerne for tobak og hård hvede. Inden for vin er der en lignende situation på gmnd af de restriktioner, der gælder mht. plantningsrettigheder. Eftersom de individuelle referencer principielt er baseret på de produktionsmængder, der er opnået tidligere, medfører ordningerne visse begrænsninger, når der skal iværksættes ny produktion. Landbmgere, der vil etablere sig, må nødvendigvis erhverve sig bedrifter "med kvoter". Ordningen i mælkesektoren kan tjene til illustration. Denne ordning, som har været omfattet af nye bestemmelser siden april 1993, er baseret på Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92. Forordningen har fastsat de samlede mængder pr. medlemsstat og fastlagt de individuelle referencemængder som den mængde, der var til rådighed på bedriften pr. 31. marts 1993. Bestemmelserne bekræfter det princip, at de mængder, der hører til en bedrift, overføres med bedriften i tilfælde af salg, forpagtning eller overdragelse ved arv. Men der er også en vis smidighed, idet der under medlemsstaternes kontrol kan overføres formålet hermed er, at kvoter mellem producenter uden overførsel af jord; omstruktureringen i sektoren skal kunne videreføres. Det er en afgørende bestanddel af ordningen, at der eksisterer en national reserve, for at der kan tildeles referencemængder til producenter, som ud fra objektive kriterier har faet tilkendt en fortrinsstilling. Reserven suppleres fra forskellige kilder, den får tilført de referencemængder, der ikke længere anvendes individuelt, men den kan også få tilførsel, fordi medlemsstaten beslutter, at alle referencemængderne skal nedskæres lineært. Inden for forordningens bestemmelser med sigte på omstmkturering og miljøbeskyttelse er der endvidere åbnet mulighed for, at medlemsstaterne kan iværksætte foranstaltninger til frivilligt ophør med mælkeproduktion og genuddele de således frigjorte referencemængder til andre producenter. Ligesom i andre sektorer tillader EU-bestemmelserne, at medlemsstaterne handler med en vis smidighed, når de tildeler de referencemængder, der er tilbageholdt som reserve, eller som er tilvejebragt i forbindelse med overførsler. Denne smidighed kan udnyttes, så den bliver til fordel for unge landmænd, selv om der hverken er regler eller pligt i så henseende. EU-bestemmelserne fastlægger betingelserne for, hvorledes nye producenter kan komme i betragtning blandt de producenter, der har fortrinsstilling, og som gratis eller mod en nærmere fastsat godtgørelse kan få tildelt yderligere referencemængder. Erfaringen viser, at medlemsstaterne har anvendt disse bestemmelser meget forskelligt. Men den enkelte medlemsstat råder således over midler til at hjælpe unge, der etablerer sig som landmænd, bl. a. fordi den nationale reserves størrelse kan være betydelig. Ordningerne for fare- og gedekødspræmie (forordning (EØF) nr. 3013/89) og ammekopræmie (forordning (EØF) nr. 805/68) har også bestemmelser om individuelle garantimængder, og som led i ordningerne blev det besluttet at etablere en oprindelig national reserve på 1 til 3% af de samlede individuelle mængder. Disse reserver, der skal tjene til, at ufomdsete ansøgninger om præmierettigheder kan imødekommes, er praktisk taget opbrugt. Inden for de to ordninger forsynes reserven fra to kilder. Hvis producenterne ikke udnytter mindst 70% af deres rettigheder, overføres den uudnyttede del normalt til den nationale reserve. Endvidere kan en del af rettighederne (indtil 15%) overføres til reserven, når præmierettigheder overdrages endeligt, uden at bedriften overdrages. Det er meget forskelligt, hvorledes medlemsstaterne udnytter disse reserver til fordel for unge landmænd. Nogle medlemsstater fører en aktiv politik, for at flest mulige præmierettigheder kan blive ført tilbage til reserven. Andre medlemsstater har snarere tendens til at fremme en genuddeling via markedet. Forskellen kan eventuelt også forklares ud fra den samlede mængde produktionsrettigheder, der eksisterer i den enkelte medlemsstat i forhold til det faktiske antal dyr, der opdrættes. Under den nuværende markedsordning for vin følger produktionsbegrænsningen af den ordning, der gælder mht. plantningsrettigheder; nyplantning er forbudt. Dog kan der ifølge undtagelser, som er fastsat i bestemmelserne, gives tilladelse til nyplantning, navnlig hvis der gennemføres planer til konkret forbedring af bedriften ifølge betingelser, der er fastlagt i EU-bestemmelserne. de anden gælder kategori fælles markedsordninger, Den omfatter produktionsbegrænsende foranstaltninger, som anvendes kollektivt. Det drejer sig f. eks. om sektoren for "hovedafgrøder" (korn, olieafgrøder og proteinafgrøder), hvor hektarstøtten er begrænset til et basisareal, som er fastsat for den enkelte region, eller man kan nævne oksekødssektoren, hvor præmierne for voksne handyr ikke kan overstige et regionalt loft. I disse sektorer er det mindre vanskeligt for en ung landmand at iværksætte en produktion uden historisk reference. Der må dog tages hensyn til, at der kun udbetales fuld udligningsgodtgørelse, så længe f. eks. et regionalt basisareal ikke er overskredet; overskrides dette areal, nedsættes støtten forholdsmæssigt. der Endelig er der nogle fælles markedsordninger, hvor prisstøtten på EU-markedet ydes ved grænsebeskyttelse og ved eksportrestitutioner inden for en bestemt maksimumsmængde. Dette er f. eks. tilfældet for de fælles markedsordninger for fmgt og grøntsager og for svinekød og fjerkrækød. I disse sektorer er det muligt at etablere sig på en landbrugsbedrift, eller det er muligt at omstille produktionen til disse sektorer, uden at der er en bestemt historisk reference. 5. ANDRE FORANSTALTNINGER 5. 1. EU's uddannelsesprogrammer På gmnd af de socioøkonomiske ændringer og den omfattende teknologiske udvikling er det nødvendigt, at de, der er beskæftiget i landbmget, og navnlig de unge landmænd, har en god erhvervsuddannelse og en stor tilpasningsevne. EU har vedtaget flere programmer inden for undervisning og uddannelse (YOUTHSTART, "Socrates" og "Leonardo"); de er ikke specifikt rettet mod unge landmænd, men kan både udnyttes af unge, der begynder på landbrugserhvervet, og af andre, der ønsker at gå i gang med erhvervsaktiviteter af anden art i landdistrikterne. Den EU-indsats, der som led i eksisterende programmer er iværksat inden for landbrugsuddannelse, har allerede givet resultater. Som led i ERASMUS-programmet var over 2000 studerende i 1992 berørt af aftaler om samarbejde og mobilitet mellem universiteter og højere læreanstalter inden for agronomi. Som led i COMETT udviklede otte sammenslutninger, der sigter på uddannelsessamarbejde mellem højere læreanstalter og virksomheder (AUEF), et solidt europæisk net for teknologioverførsel inden for bioteknologi. Endelig kan man nævne, at PETRA-programmet har støttet etableringen af et bredt net af forskningscentre og institutter for erhvervsuddannelse inden for gartneri. 5. 2. Det nye EU-forskningsprogram Som led i det fjerde program for EU's indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner for perioden 1995-1998 har Rådet vedtaget et specifikt program for landbmg, skovbmg og udvikling af landdistrikter. Formålet er at tilvejebringe et videnskabeligt gmndlag for forberedelsen, iværksættelsen og evalueringen af EU- politikken i disse sektorer. De resultater, som disse programaktiviteter afføder, vil bidrage til, at EU-politikkerne for landbmget og landdistrikterne kan gennemføres, at den europæiske primærproduktion udvikles, at de virksomheder, der aftager produkterne til forarbejdning og endelig anvendelse, bliver levedygtige, og at der sikres tilstrækkelig beskæftigelse. Det anslåede beløb for programmets gennemførelse er på 315 mio. ECU. 5. 3. Information Europa-Kommissionen har etableret snævre forbindelser med de unge landmænds organisationer og arrangeret seminarer, møder og besøg for herved at fremme information og drøftelser. Endvidere bør man nævne programmet for udveksling af unge landbmgere (PEJA); programmet, der berørte 2000 unge lette erfaringsudvekslingen og fremme kendskabet til landbmget i andre lande, ved at der på individuelt eller kollektivt gmndlag formidles besøg i 3 uger eller måske flere måneder i andre lande, hovedsagelig EU-lande. sigter på at i 1994, IV. FORSLAG OG HENSTILLINGER 1. EU-FORANSTALTNINGER 1. 1. Etableringsstøtte Der kan overvejes EU-foranstaltninger, så man bedre kan imødekomme de unge landmænds ønsker og afhjælpe deres vanskeligheder. En sådan forbedring indebærer ikke nødvendigvis, at der indføres nye støtteordninger, men på dette stadium snarere, at de eksisterende ordninger udnyttes fuldt ud. Rådet besluttede i 1994 at udvide ydelsen af etableringsstøtten, så den kom til at omfatte unge, der uden at være heltidslandmænd etablerer sig med flere aktiviteter; Rådet traf denne beslutning for at tage hensyn til den igangværende udvikling i landbmgsvilkårene og for at imødekomme ønsket om, at der blev indtaget en mere åben holdning til flerstrenget virksomhed; således er skovbmgs-, turist- og håndværksaktiviteter nu omfattet. Man kan derfor på ny undersøge ydelsesbetingelserne med henblik på at tilpasse støtten, så den kommer til at svare bedre til de lokale særforhold (f. eks. i bjergområder) og til den stigende forekomst af beskæftigelseskumulering. Med hensyn til de finansielle midler bør det nævnes, at loftet for finansieringsberettiget for at de unge bedre kan bære støtte er blevet forhøjet med ca. 20%, form af etableringsomkostningerne. Desuden er bestemmelserne om rentegodtgørelse gjort mere smidige. støtte i Kommissionen kan kun tilskynde medlemsstaterne til, at de anvender de eksisterende EU-instmmenter i fuldt omfang og på sammenhængende måde, så de bliver af størst mulig nytte og får en udformning, der bedst modsvarer de lokale forhold. Når der anvendes foranstaltninger, er det ønskeligt, at de nationale og regionale myndigheder mobiliserer de fornødne finansielle midler og sørger for, at iværksættelsen sker hurtigt og effektivt. 1. 2. Uddannelse Det er af afgørende betydning, at unge landmænd, især når de er børn af landmænd, får en god uddannelse, så de kan varetage de komplicerede tekniske og regnskabsmæssige opgaver, der er forbundet med driften af en gård. Det er her navnlig vigtigt at understrege betydningen af de nye uddannelser, der har med miljøet at gøre, samt det vigtige i, at miljøhensynet integreres bedre i de traditionelle uddannelser, så de unge lærer at fremme miljødimensionen i deres beslutninger og far forståelse for, at de spiller en rolle for bevarelsen af et miljø af høj kvalitet. Der er imidlertid store forskelle mellem medlemsstaternes uddannelsessystemer og mellem de niveauer, der kræves af de enkelte stater, for at der kan ydes støtte. Kommissionen finder derfor, at det er vigtigt at foretage en mere gennemgribende undersøgelse af, om den foreskrevne uddannelse svarer til sit formål, og at overveje, hvorledes de eksisterende programmer kan få de bedst mulige retningslinjer. I øvrigt bør der tilskyndes til, at de unge og uddannelsesinstitutionerne i Unionens landdistrikter deltager i EU's programmer for undervisning og erhvervsuddannelse; de resultater, der allerede er opnået på dette felt, har ofte været bemærkelsesværdige og fornyende. 1. 3. Førtidspensionering Som supplement til etableringspolitikken vil det være ønskeligt, at foranstaltningerne for førtidspensionering i højere grad tager sigte på en foryngelse i sektoren, også selv om de unge allerede er begunstigede i forhold til andre, der eventuelt ønsker at overtage 11 bedrifterne, eftersom de unge kan få etableringsstøtte. Kommissionen anbefaler, at den fremgangsmåde, som nogle medlemsstater har valgt, og som består i at give de unge fortrinsstilling ved bedriftsoverdragelse, også følges af andre, f. eks. ved at der tildeles en højere præmie til de landmænd, der afstår deres bedrifter til unge under etablering, eller ved at der oprettes en reserve af frigjort jord, der kan tildeles unge. Kommissionen er rede til at overveje, om der kan skabes tættere forbindelse mellem førtidspensionering og etablering. 1. 4. Markedsordninger Eftersom der er etableret reserver af referencemængder, som forvaltes på nationalt plan, har medlemsstaterne kunnet tildele disponible produktionsrettigheder til prioriterede kategorier, hemnder unge landmænd. Erfaringen viser imidlertid, at omfordelingen af produktionsrettigheder via nationale reserver har været meget varierende. Hvis der ses bort fra de faktorer, der indvirker på udbuddet og efterspørgslen efter rettigheder, kan det skyldes konstateres, at indbyrdes afvigende holdninger hos forskellene også sig på at påvirke produktionsrettighedernes medlemsstaterne; nogle bestræber genuddeling, andre har tendens til at foretrække markedskræfternes frie spil, også for at mindske den administrative byrde. Ifølge Kommissionens opfattelse er det i Unionens interesse, at der opretholdes et dynamisk landbmg, ved at man fremmer en løbende tilgang af nye højt kvalificerede landmænd, og det er da nødvendigt, at man undersøger alle muligheder og midler, der kan bidrage til, at dette mål nås. Det første spørgsmål er, hvorledes der permanent kan frigøres særlige rettigheder, som kan tildeles unge landmænd. Naturligvis må en sådan foranstaltning ikke medføre, at de rettigheder, der for øjeblikket er garanteret inden for den fælles landbmgspolitik, bliver overskredet. For at der kan opretholdes en markedsordning og føres en sammenhængende budgetpolitik, må Kommissionen afvise enhver fremgangsmåde, som indebærer, at der etableres nye rettigheder, eller at de eksisterende overskrides. For at der kan frigøres så mange potentielt disponible rettigheder som mulig for unge landmænd inden for de nuværende garanterede grænser, er det f. eks. ønskeligt, at man mere strengt begrænser overdragelse af eksisterende produktionsrettigheder, hemnder ved salg, forpagtning eller overførsel, især hvis de ikke udnyttes fuldt ud af modtageren. Også ophør med landbmgsvirksomhed og programmer for frivilligt ophør kan give ressourcer til reserven, og det kan eventuelt overvejes, om etablerede producenters rettigheder skal reduceres lineært. Det vil da ved et samspil af forskellige foranstaltninger blive muligt at skabe og opretholde en reserve af en sådan størrelse, at den kan imødekomme de unge landmænds behov, uden at andre prioriterede gruppers forventninger tilsidesættes alt for meget. idet de gør gældende, at andre For øjeblikket er det medlemsstaterne, der udvælger de prioriterede kategorier på gmndlag af objektive kriterier. Erfaringen viser, at når det drejer sig om at tildele rettigheder fra den nationale reserve, tøver medlemsstaterne med at indrømme de unge landmænd en samme fortrinsstilling, opmærksomhed (f. eks. de landbmgere, der har forelagt en udviklingsplan, mindre landbmgere og landbmgere i ugunstigt stillede områder). Dette viser, at det er nødvendigt at finde en afbalanceret løsning, der favoriserer de unge landmænd, men som samtidig sikrer, at de andre prioriterede gmpper ikke føler sig udelukket. Der er naturligvis tale om et vanskeligt valg, men det er nødvendigt at vælge. landbmgere fortjener 12 Under hensyntagen til alle disse aspekter finder Kommissionen, at det må være muligt at tage skridt med henblik på at gøre det muligt for unge landmænd at begynde deres erhvervskarriere på stabile økonomiske betingelser og med finansiel sikkerhed. De etablerede producenter har en rolle at spille i denne forbindelse, da det er dem, der drager størst fordel af den prisstabilitet og den direkte støtte, som er forbundet med de udbudsbegrænsende foreslåede fremgangsmåde kræve, at medlemsstaterne permanent åbner adgang til en tilstrækkelig mængde rettigheder, bestemt i forhold til det antal landbmgere, der indgår i de prioriterede kategorier, og til det produktionsniveau, der anses at være et minimum for bæredygtighed i landbmget. Denne fond af produktionsrettigheder bør dannes af de eksisterende reserver. Af den samlede mængde rettigheder til fordeling skal en mindstemængde forbeholdes unge landmænd som absolut prioritet. foranstaltninger. På det praktiske plan vil den Nogle medlemsstater er eventuelt ikke særlig rede til at tilvejebringe de administrative ressourcer, som kræves, for at man kan forvalte en genuddeling af produktionsrettigheder som den her foreslåede. De kan her være under indflydelse af faktorer såsom en allerede gunstig situation, hvad angår landbrugsbefolkningens aldersstmktur og de foreliggende muligheder for adgang til landbmget i de berørte sektorer. De vil eventuelt også gøre gældende, at et marked, hvor produktionsrettighederne omsættes aktivt og til rimelige omkostninger, giver nyetablerede og andre kategorier af landmænd i vanskeligheder tilstrækkelige god lejlighed til at erhverve rettigheder. Kommissionen betvivler alvorligt, at problemerne med prioriterede kategorier, hemnder unge landmænd, kan løses tilfredsstillende, uden at man anvender den foreslåede ordning i fuldt omfang. Det kan dog tænkes, at en sådan fremgangsmåde for nogle sektorers vedkommende påviseligt giver betydeligt større ulemper end fordele, og at målet kan nås med andre midler, f. eks. ved faglige aftaler, og Kommissionen vil da ikke se bort fra sådanne muligheder. Det må noteres, at der i EU-forskrifterne allerede er bestemmelser om støtte til erhvervsorganisationer, og denne støtte kan eventuelt udnyttes til de administrationsstmkturer, der er nødvendige, for at sådanne initiativer kan realiseres. 2. NATIONALE FORANSTALTNINGER 2. 1. Arveret Det er vigtigt at understrege, at de beslutninger, der træffes på en række områder, og som har betydelig indvirkning på unge landmænds etablering, udelukkende henhører under medlemsstaternes beføjelser. Hvis man ser på de vanskeligheder, som møder unge, der etablerer sig som landmænd, kan man i de fleste tilfælde konstatere, at der er tale om de samme vanskeligheder som dem, der gør sig gældende for små og mellemstore virksømheder, når disse overgår til næste generation: arveafgifter, skattebyrde og kreditvanskeligheder1. En nærmere undersøgelse af disse problemer og deres konsekvenser viser, at det vil være hensigtsmæssigt for medlemsstaterne at samordne en række aspekter af deres politikker og overveje muligheden af at indføre skattemæssige og retlige foranstaltninger, der kan lette overdragelsen af virksomheder, navnlig landbmgsbedrifter. Hvad angår arveforhold, kan man konstatere, at såvel retsorden som familiepraksis udtrykker og befæster forskellige opfattelser af, hvad en landbrugsbedrift er. 1 nogle medlemsstater medfører en fordeling af landbmgsbedriftens konkrete værdier, når den overgår til næste generation, hvilket giver forestilling om arv en stærk lige Overdragelse af små og mellemstore virksomheder (SMV) var omfatlat af Kommissionens henstilling af 7 december 1994, EFT nr. L 385 af 31. 12. 1994, s. 14 og folgcndc sider. 13 / en opsplitning af jordejendommen. Andre steder afspejler arveretten det princip, at landbrugsbedriften skal bevares, og der er eventuelt et krav om, at medarvingerne far økonomisk godtgørelse. Kommissionen anbefaler medlemsstaterne, at de inden for deres beføjelser undersøger eventuelle løsninger på de problemer, som de unge møder, når de skal overtage bedrifterne fra den foregående generation. F. eks. vil det være ønskeligt i det tilfælde, hvor der skal sikres godtgørelse til medarvingerne, at udbetalingen kan ske over flere år, så det opnås, at bedriften kan videreføres uden tab af sine finansielle ressourcer, og det undgås, at den unge eventuelt giver afkald på at overtage den. 2. 2. Skatte- Og afgiftsforhold For de unge er en af de største vanskeligheder den afgiftsbyrde, der er forbundet med overdragelsen (eller etableringsstøtten). Skatte- og afgiftsordningerne for overdragelse viser udtalte forskelle, dels fra den ene medlemsstat til den anden (nogle har en specifik ordning for landbruget), dels mellem de enkelte overdragelsesordninger (arv eller i ejerens levetid ved salg eller donation). Det anbefales derfor overdragelse medlemsstaterne, at de ved udformningen af deres økonomiske politik undersøger muligheden af, at der kan ydes afgiftsfritagelse eller -nedsættelse ved overdragelse af landbrugsbedrifter. Som betingelse kan efterfølgeren eventuelt forpligtes til at videreføre den økonomiske virksomhed i en vis periode. Ved at mange bedrifter overlever, undgås der tab af økonomiske aktiviteter og arbejdspladser, og man bevarer kilder til skatteindtægter og socialbidrag. Desuden kan medlemsstaterne eventuelt indrømme afgiftsfrihed for transaktioner, der foretages med henblik på en effektiv overdragelse af en bedrift (stiftelse af selskaber, sammenlægning, opsplitning, udveksling af aktier mv ). 23. Forpagtping Medlemsstaterne bør lægge større vægt på den rolle, som lovgivningen om forpagtning spiller ved overdragelse, især familieforpagtning som gradvis overdragelse af bedriften. Lovgivningen om forpagtning varierer betydeligt i Unionen; smidige forpagtningsregler og strenge ordninger indebærer både fordele og ulemper. Med smidige regler er landmanden mindre beskyttet, men han kan lettere finde jord at forpagte, hvorimod der ved stor beskyttelse af landmanden er mindre tilskyndelse for ejeren til at stille sin jord til rådighed for unge landmænd. 2. 4. Forberedelse af overdragelsen: Nye former for partnerskab forældre/barn (eller anden efterfølger) Kommissionen anbefaler medlemsstaterne, at de overvejer muligheden af, at der i deres ordninger indføres retlige former for partnerskab mellem forældre og barn (eller anden person). Herved fir den ældre generation af landbmgere mulighed for inddrage efterfølgeren i driften, og sidstnævnte far en vis selvstændighed inden den fuldstændige overtagelse af ledelsen. Hvis et sådant fællesskab realiseres på bedrifter, der er af tilstrækkelig økonomisk størrelse, kan de unge opnå en rimelig indkomst, og de kan lidt efter lidt blive ejere af bedriften og dermed etablere sig uden uoverstigelige finansielle vanskeligheder. Et af den virksomhedskapital, som forældrene har opbygget, idet omkostningerne deles af de to parter. sikrer en gradvis overførsel sådant partnerskab 2. 5. Vikarordninger 14 Medlemsstaterne kan tage skridt til at afhjælpe andre problemer, som unge landmænd møder efter deres etablering. Når de unge skal vælge erhverv, spiller det en rolle, om det er muligt at sikre afløsning i tilfælde af fravær. Medlemsstaterne bør fremme, at der indføres vikartjenester, noget, som for øjeblikket vinder klart frem. Der er allerede som led i de foranstaltninger, der medfinansieres i henhold til EU-bestemmelserne, åbnet mulighed for, at der kan ydes støtte til sådanne tjenester. En anden vej til at fremme vikarordninger er, at de offentlige myndigheder indfører forskellige former for smidighed i de regler, der gælder for arbejdskontrakter, især hvad angår de mest almindelige former for vikartjeneste: deltidsarbejde, lejlighedsvis eller sæsonbestemt arbejde, "udlån af arbejdskraft" uden gevinst for øje eller en arbejdstagers lovmæssige adgang til at indgå kontrakt med flere landbmgsbedrifter. 2. 6. Etablering af unge, der ikke har oprindelse i landmiljø Det er ønskeligt, at landbmgserhvervet åbnes for tilgang af unge fra andre miljøer, for at der i alle regioner kan blive tilstrækkelig mange kandidater til bedriftsovertagelse. Det er klart, at unge landmænd, der ikke kommer fra landbmget, bliver udsat for en mere brutal start: en ung udefra, som ikke overtager bedriften fra sine forældre, må ved sin etablering og i de følgende år investere langt mere end et landmandsbarn, uanset at bedrifterne svarer til hinanden. Dog synes de begrænsede undersøgelsesresultater at vise, at sådanne landmænd efterhånden kommer på højde med situationen, og at de har samme chancer for at fa deres virksomhed til at lykkes. I Frankrig har man med held afprøvet en ordning med kontakter mellem ældre landbmgere uden efterfølgere og unge med oprindelse uden for landbmget. Ordningen er bl. a. baseret på, at der i det enkelte departement oprettes registre, som fremmer mødet mellem driftsledere og unge, der ønsker at overtage bedrifterne. Eftersom den økonomiske situation i området i høj grad er afgørende for, om der opnås et heldigt resultat, er det nødvendigt, at de initiativer, der tages, er sammenhængende med det sigte, at der skal fremmes en udvikling afbæredygtige landbmgsbedrifter. 3. FORBEDRET INFORMATION Det er ligeledes ønskeligt, at man over for de unge fremmer en oplysningsvirksomhed, der giver dem forståelse for erhvervets art og dets værdier. I en række EU-områder forberedes eller anvendes der "etableringsregistre" eller andre hjælpemidler, som dels skal tjene til at fremme kontakten mellem landmænd, der ophører med deres virksomhed, og personer, som ønsker at overtage bedrifter, dels skal hjælpe de unge med relevant information, især oplysninger om national støtte og EU-støtte. Kommissionen er rede til at overveje, hvorledes sådanne initiativer kan fremmes. Hvad mere specielt angår den eksisterende lovgivning i medlemsstaterne på de områder, der vedrører bedriftsoverdragelse og unges etablering, kan man endvidere nævne, at der mangler gensidig information om de forskellige fremgangsmåder, der er valgt for at løse en række problemer, som er fælles for alle. Kommissionen er derfor rede til at iværksætte eller koordinere informationstiltag på dette felt og til at formidle "god praksis", som er indeholdt i medlemsstaternes lovgivning, via seminarer, der kan give lejlighed til, at de allerede opnåede resultater bliver drøftet på EU-plan. 15 ISSN 0254-1459 KOM(96) 398 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 04 Katalognummer : CB-CO-96-393-DA-C ISBN 92-78-07630-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers OfHcielle Publikationer L-2985 Luxembourg •16


title: Geänderter Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) DES RATES über die Unterstützung der Bevölkerungspolitiken und- programme in den Entwicklungsländern

eurovoc_concepts:
EU aid
birth control
developing countries
family planning
illegal abortion

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 04. 09. 1996 KOM(96)433 endg. 95/0166 (SYN) Geänderter Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) DES RATES über die Unterstützung der Bevölkerungspolitiken und-programme in den Entwicklungsländern (gemäß Artikel 189 a, Absatz 2 des EG-Vertrages von der Kommission vorgelegt) BEGRÜNDUNG In der vorgeschlagenen Verordnung werden die Ziele und Modalitäten der Aktionen festgelegt, die der Bevölkerungspolitiken und -programme in den Entwicklungsländern" finanziert werden. der Haushaltslinie B7-631 "Unterstützung aus Mitteln (ex-B7-5050) Den ursprünglichen Vorschlag für diese Verordnung hatte die Kommission am 8. September 1995 vorgelegt (ABl. Nr. C 310 vom 22. 11. 1995, S. 13). Aufgrund eines Berichts von Jean-Thomas Nordmann genehmigte das Parlament am 24. 5. 1996 einstimmig den Vorschlag der Kommission vorbehaltlich 40 Änderungen. Der Rat hat seine Beratungen über den Vorschlag noch nicht aufgenommen. Bei den Verhandlungen im Parlament erklärte die Kommission, sie könne insgesamt 26 Änderungen ganz oder teilweise, manche mit redaktionellen Änderungen, annehmen, die übrigen 14 dagegen nicht Die Kommission muß daher einen geänderten Vorschlag für die Verordnung unter Berücksichtigung der angenommenen Änderungen erstellen. Bei diesen Änderungen geht es im wesentlichen darum, den Anwendungsbereich der Verordnung genauer zu definieren und zu erweitern und darin auf das Ergebnis der Weltkonferenz über Bevölkerung und Entwicklung (Kairo 1994) Bezug zu nehmen, vor allem hinsichtlich der Verurteilung von Menschenrechtsverletzungen durch zwangsweise oder mißbräuchlich durchgeführte Politiken und Praktiken und Abtreibung als ein Instrument der Bevölkerungspolitik. Zu den Änderungen, die die Kommission nicht oder nur zum Teil übernommen hat, ist folgendes zu sagen: Bei einigen Anträgen rührt die ablehnende Haltung der Kommission daher, daß es sich dabei eher um Formulierungs- als um inhaltliche Änderungen handelt und daß nach ihrer Auffassung der ursprüngliche Wortlaut vorzuziehen ist. Einige weitere Anträge zielen auf eine Änderung des Verfahrens zur Umsetzung der Kooperationsmaßnahmen ab. Um der juristischen Klarheit und Kohärenz willen muß aber darauf geachtet werden, daß Bestimmungen, die in verschiedenen bereits geltenden oder zur Verabschiedung anstehenden Verordnungen ähnlicher Art enthalten sind, gleichlauten und daß von den Standardklauseln nicht abgewichen wird. Die Änderung zur Anhebung des Finanzbeitrags der Gemeinschaft zu Bevölkerungsprogrammen auf 300 Mio. ECU bis zum Jahr 2000 wurde nicht übernommen, weil die Haushaltsbehörde keinen entsprechenden Beschluß gefaßt hat und zudem einige Ungewißheiten bestehen. Im Falle einer weiteren Änderung wurde der Teil, der ein bedingungsloses Verbot der Finanzierung von Schwangerschaftsabbrüchen aus der in Rede stehenden Haushaltslinie vorsah, deshalb nicht übernommen, weil zur Senkung der Müttersterblichkeit infolge von unsachgemäß vorgenommenen Abtreibungen oder pathologischen Schwangerschaften eine ärztliche Versorgung notwendig ist. Geänderter Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) DES RATES über die Unterstützung der Bevölkerungspolitiken und-programme in den Entwicklungsländern DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 130w, auf Vorschlag der Kommission, in Zusammenarbeit mit dem Europäischen Parlament, in Erwägung nachstehender Gründe: Die Kapazität der meisten Entwicklungsländer, ihre wirtschaftliche und soziale Entwicklung zu verwirklichen, ist durch verschiedene Hindernisse, unter vielen anderen auch das hohe Bevölkerungswachstum, beeinträchtigt; in diesen Ländern wurden nationale Programme zur Förderung größerer Geburtenabstände gebilligt. Auf der Internationalen Konferenz über Bevölkerung und Entwicklung, die 1994 in Kairo stattfand, wurde ein Aktionsplan angenommen 1992 über In den Entschließungen vom 11. November 1986 über "Bevölkerung und Entwicklung" und vom 18. November der Entwicklungsländer" erkannte der Rat die Notwendigkeit an, auf den akuten Mangel an Familienplanungsdiensten zu reagieren, und forderte mit Nachdruck, die Entwicklungsländer dabei zu unterstützen, umfassende Bevölkerungsprogramme aufzustellen, die der Vielfalt der Faktoren Rechnung tragen, die die Kontrolle der Fruchtbarkeit beeinflussen. in den Bevölkerungspolitiken "Familienplanung Bei der Anhörung im Europäischen Parlament vom 25. November 1993 wurden die komplexen Zusammenhänge zwischen Bevölkerungszahl und Entwicklung herausgestellt: bis zu einem gewissen Grad kann das Bevölkerungswachstum den wirtschaftlichen Fortschritt begünstigen, aber die extrem hohen Wachstumsraten, die in einigen Entwicklungsländern zu beobachten sind, schließen die Befriedigung der so entstehenden Bedürfnisse aus und machen die Aussicht auf eine namentlich aus ökologischer Sicht ausgewogene Entwicklung zunichte. Im gegenwärtigen Kontext des globalisierten Handels ist das Bevölkerungsproblem einer der entscheidenden Faktoren der weltweiten Interdependenz. Eine Reihe von Entwicklungsländern haben in ihrer demographischen Entwicklung einen Wendepunkt erreicht; Kennzeichen dafür ist ein bedeutender Rückgang der Fruchtbarkeitsziffer, der Ausdruck einer die Verkleinerung der Familie begünstigenden Verhaltensänderung ist. In Fragen der Fruchtbarkeit ist die freie Wahl des einzelnen, der Männer wie der Frauen, ein wichtiger Fortschritts- und Entwicklungsfaktor. 3 Seit 1990 beteiligt sich die Gemeinschaft an der Finanzierung von Projekten, mit denen durch punktuelle Maßnahmen und Pilotaktionen auf diese Ziele hingearbeitet wird; gemäß dem auf der Internationalen Konferenz von Kairo über Bevölkerung und Entwicklung beschlossenen Aktionsplan muß die Gemeinschaft ihre spezifischen Kooperationsbemühungen verstärken. Die Gemeinschaft setzt sich fur das Recht des einzelnen ein, die Zahl seiner Kinder und die Geburtenabstände frei zu wählen; sie verurteilt Abtreibungszwang. Zwangssterilisierung. Kindermord sowie Ausstoßung. Verlassen oder Mißhandlung von ungewollten Kindern als Menschenrechtsverletzung, so daß diese Praktiken nicht als Mittel zur Kontrolle des Bevölkerungswachstums eingesetzt werden können. Die Europäische Gemeinschaft hat sich verpflichtet, im Nachgang zu der Konferenz von Kairo die Bevölkerungsprogramme in den Entwicklungsländern finanziell stärker zu unterstützen. Bei der Umsetzung der Zusammenarbeit muß der Beschluß der Konferenz von Kairo, nach dem die Abtreibung als Familienplanungsmethode in keinem Fall gefördert werden darf, strikt eingehalten werden. Den Empfangerländern muß ermöglicht werden, ausgewogene und mit einer dauerhaften Entwicklung zu vereinbarende Bevölkerungspolitiken durchzufuhren und Strategien zu entwickeln, die auf die Selbstbestimmung der Frau und die Gleichstellung der Geschlechter abzielen - zwei entscheidende Voraussetzungen fur die Inanspruchnahme der Familienplanung - und zu diesem Zweck auf sozialem, wirtschaftlichem und kulturellem Gebiet sowie insbesondere in den Schlüsselbereichen Gesundheit und Bildung tätig zu werden. Damit diese Bevölkerungspolitiken wirklich greifen, müssen sie sich in einen größeren Rahmen von Maßnahmen zur Bekämpfung von Armut und Umweltzerstörung einfügen. Neue Aktionen in dieser Richtung sind nur dann wirksam, wenn sie mit einer dauerhaften wirtschaftlichen und sozialen Entwicklung einhergehen, die eine harmonische und schrittweise Eingliederung der Entwicklungsländer in die Weltwirtschaft ermöglicht. Nichtstaatliche Organisationen sind für den Erfolg von Gesundheits-. Bildungs- und Planungspolitiken, vor allem bei Frauen und Jugendlichen, von grundlegender Bedeutung. Dieses Programm ist aus dem Haushalt der Gemeinschaft in Form von nichtrückzahlbaren Zuschüssen zu finanzieren. Für diese Form der Zusammenarbeit sind Verwaltungsmodalitäten und -regeln festzulegen - HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Gemeinschaft unterstützt im Wege der Zusammenarbeit die Bevölkerungsprogramme und Politiken der Entwicklungsländer. Artikel la Der Bevölkerungsaspekt wird nach und nach in die einzelnen Bereiche der Entwicklungspolitik der Gemeinschaft einbezogen. Artikel 2 Die im Rahmen der in Artikel 1 genannten Zusammenarbeit zu finanzierenden Aktionen 1. müssen folgende prioritäre Ziele verfolgen: Sie müssen es Frauen und Männern ermöglichen, über die Zahl der gewünschten Kinder und die Geburtenabstände frei und in voller Kenntnis der Sachlage zu entscheiden. Sie müssen zur Schaffung eines soziokulturellen, wirtschaftlichen und erzieherischen Umfelds, besonders für Frauen und Jugendliche beitragen, das eine solche Entscheidung begünstigt, vor allem durch die Verurteilung und Beseitigung jeglicher Form von sexueller Gewalt und Mißhandlung, die ihre Würde verletzt und ihre Gesundheit beeinträchtigt. Sie müssen zur Entwicklung und zur Reform des Gesundheitswesens beitragen, um den Zugang zur medizinischen Versorgung im Bereich der reproduktiven Gesundheit sowie die Qualität dieser Versorgung zu verbessern und so das Risiko für Frauen und Kinder deutlich zu senken. Die Gemeinschaftshilfe kann für Projekte eingesetzt werden, die Aktivitäten in folgenden 2. Bereichen umfassen: Unterstützung bei der Einrichtung und dem Ausbau von Gesundheitsdiensten im reproduktiven Bereich und von Familienplanungsstellen im Rahmen von Politiken, die von den Regierungen, den internationalen Einrichtungen und den NRO durchgeführt werden, wobei diese Maßnahmen insbesondere auf Gruppen abzielen müssen, die von dieser Problematik besonders betroffen sind wie beispielsweise die Jugendlichen. Unterstützung von Aktionen in den Bereichen Frauenbildung und Gesundheitserziehung, wobei es sich sowohl um die Festlegung von Politiken als auch um deren Umsetzung oder Finanzierung handeln kann. Verbesserung der medizinischen Versorgung im reproduktiven Bereich im Sinne von Mutterschaft ohne Risiko, pränataler Versorgung. Familienplanung, sowie Verhütung und Überwachung von Geschlechtskrankheiten einschließlich AIDS: dabei kann es sich um Infrastruktur. Ausrüstung, Belieferung oder Ausbildung handeln. Unterstützung von Informations-, Erziehungs- und Sensibilisierungskampagnen, um insbesondere dafür zu sorgen, daß der Nutzen eines beschleunigten demographischen Übergangs für die Gesellschaft als Ganzes erkannt wird. Förderung der Organisation des Gemeinwesens, des Verbandswesens, der lokalen NRO und der Süd-Süd-Zusammenarbeit zum Zweck der Durchführung der Programme sowie des Erfahrungsaustausches und der Unterstützung von Kooperationsnetzen zwischen den Partnern. Familienpolitik einschließlich Auskunfterteilung über verläßliche und gesetzliche Verhütungsmittel. Artikel 3 Empfänger der Hilfe und Kooperationspartner sind nicht nur Staaten und Regionen, sondern auch dezentrale Einrichtungen, regionale Organisationen, öffentliche Körperschaften, traditionelle oder lokale Gemeinschaften, private Wirtschaftsbeteiligte und Unternehmen einschließlich Genossenschaften, nichtstaatliche Organisationen der Empfangerländer oder der Mitgliedstaaten sowie repräsentative Vereinigungen der lokalen Bevölkerung. Artikel 3a Die Frauen, die im Mittelpunkt jeder nachhaltigen Humanentwicklung stehen, sind aufgerufen, an der Planung. Gestaltung. Durchführung und Evaluierung aller bevölkerungspolitischen Projekte und Programme mitzuwirken. 6 Artikel 3b Die Kooperationsmaßnahmen werden auf der Grundlage eines Dialogs mit den zuständigen Behörden auf nationaler, regionaler und lokaler Ebene durchgeführt, um zu vermeiden, daß die Politiken den betreffenden Bevölkerungsteilen ohne Anhörung aufgezwungen werden und um deren wirtschaftlicher und sozialer Lage und ihrer Kultur soweit wie möglich Rechnung zu tragen. Artikel 4 in Betracht: Studien, Dienstleistungen, Für die Durchführung der Aktionen des Artikels 1 kommen hauptsächlich folgende 1. Einsatzmittel für entwicklungspolitische Belange, Ausbildungsmaßnahmen oder sonstige Dienste, Information. Bildung und Kommunikation. Lieferungen und Bauarbeiten sowie Rechnungsprüfungen und Evaluierungs- und Kontrollmissionen. technische Hilfe, Eintreten 2. Die Finanzierung durch die Gemeinschaft kann je nachdem, wie es die Durchführung der Maßnahmen erfordert, zur Deckung sowohl der Investitionskosten - mit Ausnahme von Immobilienkäufen - als auch der Betriebskosten in Devisen oder in Landeswährung verwendet werden. Außer im Falle von Ausbildungsprogrammen können die Betriebskosten jedoch im allgemeinen nur während der Anlaufphase und in abnehmendem Maße übernommen werden. 3. Es werden systematische Anstrengungen unternommen, damit die Akteure und Partner, an die die Aktion letztlich gerichtet ist (Land, Gebietskörperschaften, Unternehmen und andere), im Rahmen ihrer Möglichkeiten und je nach Art der Aktion einen Beitrag, zumal einen finanziellen leisten. 3a. Ein finanzieller Beitrag der lokalen Partner, vor allem zu den Betriebsaufwendungen, ist vorrangig im Falle der Projekte anzustreben, die auf eine dauerhafte Aktivität abzielen, um die Lebensfähigkeit solcher Projekte zu gewährleisten, wenn die Finanzierung durch die Gemeinschaft aufhört. Es wird nach Möglichkeiten für Kofinanzierungen vor allem mit den Mitgliedstaaten oder 4. multilateralen, regionalen oder sonstigen Organisationen gesucht. Es werden die erforderlichen Maßnahmen getroffen, um den Gemeinschaftscharakter der aufgrund dieser Verordnung gewährten Hilfe zum Ausdruck zu bringen. 5. Um Kohärenz und Komplementarität der von der Gemeinschaft, den Mitgliedstaaten und den anderen bilateralen und multilateralen Gebern finanzierten Aktionen zu stärken und vor allem eine optimale Effizienz aller Aktionen zu gewährleisten, trifft die Kommission alle zweckdienlichen Koordinierungsmaßnahmen, insbesondere: ¥ a) b) Einführung eines Systems für den systematischen Informationsaustausch über die von der Gemeinschaft, den Mitgliedstaaten und den anderen bilateralen und multilateralen Gebern finanzierten Aktionen und geplanten Finanzierungen, Koordinierung am Ort der Durchführung der Aktionen durch regelmäßige Sitzungen und in den Empängerländern ansässigen durch Informationsaustausch zwischen den Vertretern der Geber. Artikel 5 Die gemäß dieser Verordnung gewährte Finanzhilfe erfolgt in Form von nichtrückzahlbaren Zuschüssen. Artikel 6 1. Die Kommission wird beauftragt, die in dieser Verordnung vorgesehenen Aktionen gemäß den geltenden Haushaltsverfahren und sonstigen Verfahren, insbesondere denen der für den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften geltenden Haushaltsordnung, zu prüfen, zu beschließen und zu verwalten. 2. Die Finanzierungsbeschlüsse für Projekte oder Aktionen gemäß dieser Verordnung, die 2 Mio. ECU je Aktion übersteigen, sowie etwaige Änderungen dieser Aktionen, denen zufolge der ursprünglich hierfür festgelegte Betrag um mehr als 20 % überschritten wird, werden nach dem Verfahren des Artikels 7 gefaßt bzw. vorgenommen. In den aufgrund dieser Verordnung geschlossenen Finanzierungsabkommen oder 3. Verträgen ist besonders festzulegen, daß die Kommission und der Rechnungshof nach den üblichen Verfahren, die die Kommission im Rahmen der geltenden Bestimmungen, insbesondere in der geltenden fiir den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften Haushaltsordnung festgelegt hat, Kontrollen vor Ort vornehmen können. 4. Soweit für die Aktionen zwischen der Gemeinschaft und dem begünstigten Land Finanzierungsabkommen geschlossen werden, ist darin festzulegen, daß Steuern, Gebühren und Abgaben von der Gemeinschaft nicht finanziert werden. 5. Die Teilnahme an Ausschreibungen und Aufträgen steht allen natürlichen und juristischen Personen der Mitgliedstaaten und des begünstigten Staates zu gleichen Bedingungen offen. Sie kann auf andere Entwicklungsländer ausgedehnt werden. Die Lieferungen müssen ihren Ursprung in den Mitgliedstaaten oder in dem begünstigten In ordnungsgemäß begründeten 6. in anderen Entwicklungsländern haben. Land oder Ausnahmefällen sind Lieferungen mit Ursprung in anderen Ländern zulässig. & Artikel 7 1. Die Kommission wird von einem beratenden Ausschuß unterstützt, der sich aus Vertretern der Mitgliedstaaten zusammensetzt und in dem der Vertreter der Kommission den Vorsitz führt; je nach Empfängerland oder -region handelt es sich dabei um folgende Ausschüsse: a) b) c) Für die Länder in Afrika, im karibischen Raum und im Pazifischen Ozean: Der EEF- Ausschuß, der mit Artikel 21 des am 16. Juli 1990 von den im Rat vereinigten Vertretern der Regierungen der Mitgliedstaaten geschlossenen Internen Übereinkommens 91/401/EWG über die Finanzierung und Verwaltung der Hilfen der Gemeinschaft im Rahmen des Vierten Abkommens von Lomé eingesetzt wurde; Für die Mittelmeerländer: Der MED-Ausschuß, der mit Artikel 6 der Verordnung (EWG) Nr. 1762/92 des Rates' vom 29. Juni 1992 eingesetzt wurde; Für die Länder in Lateinamerika und Asien: Der ALA-Ausschuß, der mit Artikel 15 der Verordnung (EWG) Nr. 443/92 des Rates2 vom 25. Februar 1992 eingesetzt wurde. Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu 2. treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß gibt innerhalb einer Frist, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann, seine Stellungnahme zu diesem Entwurf ab, gegebenenfalls nach Abstimmung. Die Stellungnahme wird in das Protokoll des Ausschusses aufgenommen; darüber hinaus hat jeder Mitgliedstaat das Recht zu verlangen, daß sein Standpunkt im Protokoll festgehalten wird. Die Kommission berücksichtigt die Stellungnahme des Ausschusses so weit wie möglich. Sie unterrichtet den Ausschuß darüber, inwieweit sie seine Stellungnahme berücksichtigt hat. Einmal jährlich findet im Rahmen einer gemeinsamen Sitzung der drei in Absatz 1 3. genannten Ausschüsse ein Meinungsaustausch statt; die Grundlage bilden die von dem Kommissionsvertreter vorgestellten allgemeinen Leitlinien folgenden Jahr durchzuführenden Aktionen. für die im 1 2 ABl. Nr. L 151 vom 1. 7. 1992, S. 1. ABl. Nr. L 32 vom 27. 2. 1992, S. 1. ^ Artikel 8 Nach Ablauf eines jeden Haushaltsjahres unterbreitet die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat einen Jahresbericht mit einer Zusammenfassung der im Laufe des Haushaltsjahres finanzierten Aktionen und einer Evaluierung der Durchführung dieser Verordnung während des Haushaltsjahres. Diese Zusammenfassung enthält insbesondere Angaben zu den Auftragnehmern, die die Zuschläge für die Durchführung der Aktionen erhalten haben. Außerdem enthält der Bericht eine Zusammenfassung der gegebenenfalls extern vorgenommenen Evaluierungen bestimmter Aktionen. Artikel 9 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung Europäischen Gemeinschaften in Kraft. im Amtsblatt der Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Diese Verordnung wird fünf Jahre nach ihrem Inkrafttreten überprüft. A£> ISSN 0254-1467 KOM(96) 433 endg. DOKUMENTE DE 11 Katalognummer : CB-C0-96-435-DE-C ISBN 92-78-08557-X Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-298S Luxemburg A4


title: Proposta alterada de REGULAMENTO (CE) DO CONSELHO relativa à ajuda às políticas e programas demográficos dos países em desenvolvimento

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 04. 09. 1996 COM(96)433 final 95/0166 (SYN) Proposta alterada de REGULAMENTO (CE^ DO CONSELHO relativa à ajuda às políticas e programas demográficos dos países em desenvolvimento (apresentada pela Comissão em conformidade com o disposto no n* 2 do artigo 189°-A do Tratado CE) EXPOSIÇÃO DOS MOTIVOS O regulamento proposto fixa os objectivos e as modalidades das acções financiadas a partir da rubrica orçamental B7-631 (ex-B7-5050) "Ajuda às políticas e programas demográficos nos países em desenvolvimento". A proposta original respeitante a este regulamento havia sido apresentada pela Comissão em 8 de Setembro de 1995 (JO n_ C 310 de 22. 11. 1995, p. 13). Com base num relatório elaborado por Jean-Thomas Nordmann, o Parlamento aprovou por unanimidade, em 24 de Maio de 1996, a proposta da Comissão introduzindo-lhe 40 emendas. O Conselho ainda não iniciou as suas deliberações sobre a proposta. Aquando dos debates no Parlamento, a Comissão comunicou que poderá aceitar, integral ou parcialmente, em certos casos com alterações de tipo redaccional, um total de 26 emendas. Em contrapartida, não poderá aceitar as restantes 14 emendas. É, pois, conveniente que a Comissão estabeleça uma proposta alterada de regulamento que integre as emendas por ela aceites. Essas alterações destinam-se fundamentalmente a precisar ou a alargar o âmbito de aplicação do regulamento em questão e a incorporar referências do resultado da Conferência Mundial sobre a População e o Desenvolvimento ( Cairo, 1994), nomeadamente no que respeita à condenação das violações dos Direitos do Homem sob a forma de políticas e práticas coercivas ou abusivas e do aborto como instrumento de política demográfica. Quanto às emendas que a Comissão não aceitou ou só aceitou em parte, é de referir o seguinte: Relativamente a algumas delas, a posição negativa da Comissão resulta de considerações mais de formulação do que de fundo, de modo que se afigura preferível o texto da proposta inicial. Quanto a uma série de outras emendas, as mesmas destinavam-se a alterar o processo de execução das acções de cooperação. É no interesse da clareza e da coerência jurídicas que convém manter uma certa uniformidade das disposições similares contidas igualmente noutros regulamentos de natureza comparável já em vigor ou em vias de adopção e que se considera preferível não introduzir divergências relativamente às disposições habituais. Uma das emendas, que respeitava a um aumento para 300 milhões de ecus da contribuição financeira comunitária para programas demográficos até ao ano 2000, não pôde ser aceite porque ainda não houve uma decisão das autoridades orçamentais nesse sentido e devido à incerteza existente. Uma parte de uma outra emenda, que teria estabelecido uma proibição incondicional de financiar interrupções de gravidez a partir da rubrica orçamental em questão, não foi aceite devido à necessidade de se poder assegurar os cuidados de saúde necessários para diminuir a mortalidade materna provocada por abortos praticados em más condições ou por gravidezes patológicas. ï Proposta alterada de REGULAMENTO ÍCE^ DO CONSELHO relativa à ajuda às políticas e programas demográficos dos países em desenvolvimento O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 130VV Tendo em conta a proposta da Comissão, Em cooperação com o Parlamento Europeu, Considerando que a capacidade de a maioria dos países em desenvolvimento realizarem o seu desenvolvimento económico e social enfrenta diversos obstáculos, um dos quais é a elevada taxa de crescimento demográfico: que, nesses países, foram aprovados programas nacionais de espaçamento dos nascimentos; Considerando que a conferência mundial sobre a população e o desenvolvimento, realizada no Cairo em 1994. adoptou uma plataforma de acção. Considerando que, pelas resoluções de 11 de Novembro de 1986, "População e Desenvolvimento", e de 18 de Novembro de 1992, "O planeamento familiar nas políticas demográficas dos países em desenvolvimento", o Conselho reconheceu a necessidade de responder à urgência da procura não satisfeita em serviços de planeamento familiar, salientando simultaneamente a necessidade de ajudar os países em desenvolvimento a executar programas demográficos globais que tenham em conta a diversidades dos factores que influenciam o controlo da fecundidade; Considerando que a audição do Parlamento Europeu, de 25 de Novembro de 1993. salientou as relações complexas entre demografia e desenvolvimento e que, até um determinado limiar, o aumento da população pode favorecer o progresso económico, mas que as taxas de crescimento muito elevadas observadas num certo número de países em desenvolvimento não permitem fazer face às necessidades delas decorrentes de oferecer perspectivas de desenvolvimento equilibrado, nomeadamente em matéria de ambiente: Considerando que, no actual contexto de mundialização das trocas comerciais, as questões relativas à população constituem um dos elementos da interdependência mundial: Considerando que um certo número de países em desenvolvimento entrou em fase de transição demográfica, caracterizada por uma diminuição significativa do índice de fecundidade, traduzindo assim uma evolução dos comportamentos favorável à redução do tamanho da família: 3 Considerando que, em matéria de fecundidade, a liberdade de escolha individual dos homens e das mulheres constitui um elemento importante do progresso e do desenvolvimento: Considerando que a Comunidade participa, desde 1990, com acções pontuais e acções-piloto, no financiamento de projectos que satisfazem esses objectivos, e que, segundo o Plano de Acção da Conferência Internacional sobre a População e o Desenvolvimento do Cairo, é oportuno que a Comunidade acentue o seu esforço de cooperação específica; Considerando que a Comunidade favorece o direito de o indivíduo escolher o número e o espaçamento do nascimento dos seus filhos:que condena qualquer violação dos Direitos do Homem sob a forma de aborto obrigatório, de esterilização forçada, de infanticídio, de rejeição, de abandono e de maus tratos infligidos a crianças não desejadas como meio de controlar o crescimento da população: Considerando que a Comunidade Europeia se comprometeu a dar seguimento à conferência do Cairo, nomeadamente sob a forma de um maior apoio financeiro aos programas de população nos países em desenvolvimento; Considerando que é necessário respeitar rigorosamente, na execução da cooperação, a decisão tomada aquando da Conferência do Cairo, segundo a qual o aborto não pode em caso algum ser fomentado enquanto método de planeamento familiar: Considerando que é necessário permitir aos países beneficiários estabelecerem políticas demográficas equilibradas compatíveis com um desenvolvimento duradouro, bem como desenvolverem estratégias tendo em vista a concessão do poder de decisão às mulheres e a igualdade dos sexos, factores decisivos do recurso ao planeamento familiar, através de acções nos diferentes domínios social, económico e cultural, e, em especial, nos sectores-chave constituídos pela saúde e pela educação; Considerando que, para serem verdadeiramente eficazes, essas políticas demográficas se devem inserir num enquadramento mais amplo de medidas de luta contra a pobreza e contra as ameaças que pesam sobre o ambiente: Considerando que novas acções neste sentido só serão eficazes se forem acompanhadas de um desenvolvimento económico e social duradouro que permita uma inserção harmoniosa e progressiva dos países em vias de desenvolvimento na economia mundial; Considerando que as organizações não governamentais desempenham um papel fundamental no êxito das políticas de saúde, de educação e de planeamento, nomeadamente junto das mulheres e dos adolescentes: Considerando que esse programa deve ser financiado pelo orçamento da Comunidade sob a forma de ajudas não reembolsáveis; Considerando que as modalidades e regras de gestão para esta forma de cooperação devem ser estabelecidas, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo Io A Comunidade executará uma cooperação a fim de apoiar demográficos nos países em desenvolvimento. as políticas e os programas Artigo 1_-A A dimensão da população será progressivamente integrada nos diferentes aspectos da política comunitária de cooperação para o desenvolvimento. Artigo 2o As acções a financiar no âmbito da cooperação referida no artigo Io deverão ter em conta 1. os seguintes objectivos prioritários: permitir às mulheres e aos homens escolherem livremente, com conhecimento de causa, o número de crianças que desejam ter e o espaçamento dos nascimentos; contribuir para criar um ambiente sócio-cultural, económico e educativo, em especial para as mulheres e os adolescentes, propício ao pleno exercício dessa escolha, nomeadamente através da condenação e da eliminação de todas as formas de violência e de sevícias sexuais que ofendem a sua dignidade e prejudicam a sua saúde: apoiar o desenvolvimento ou a reforma dos sistemas de saúde, a fim de melhorar a acessibilidade e a qualidade dos cuidados de saúde reprodutora e, desse modo, reduzir sensivelmente os riscos para a saúde das mulheres e das crianças. 2. A ajuda comunitária poderá ser atribuída em favor de projectos que compreendam actividades abrangidas pelos seguintes domínios: apoio ao estabelecimento e ao desenvolvimento dos serviços de cuidados de saúde reprodutora e dos serviços de planeamento familiar, no âmbito de políticas executadas pelos governos, pelos organismos internacionais e pelas ONG, destinados, em especial, aos grupos em que esta problemática se faz sentir de modo mais intenso, por exemplo entre os adolescentes: apoio à acção nos sectores da educação das mulheres e da saúde, quer se trate da definição das políticas, da sua aplicação ou do seu financiamento; melhoria dos cuidados de saúde reprodutora, em termos de maternidade sem risco, de cuidados perinatais. de planeamento familiar, de prevenção e tomada a cargo das doenças sexualmente transmissíveis, incluindo a sida, nomeadamente através da melhoria das infra-estruturas, do equipamento, do aprovisionamento ou da formação; apoio às campanhas de informação, de educação e de sensibilização tendo em vista, nomeadamente, favorecer uma tomada de consciência dos benefícios que para o conjunto da sociedade resultam de uma aceleração da transição demográfica; desenvolvimento da organização comunitária, do sector associativo, das ONG locais e da cooperação Sul/Sul para a execução dos programas, bem como para o intercâmbio de experiências e para o apoio das redes de cooperação entre parceiros. z política da família, incluindo uma informação sobre os meios contraceptivos fiáveis e legais, Artigo 3o Os beneficiários da ajuda e parceiros da cooperação compreenderão não só Estados e regiões, também serviços descentralizados, organizações regionais, organismos públicos, mas comunidades tradicionais ou locais, indústrias e operadores privados, incluindo as cooperativas e as organizações não governamentais locais e dos Estados-membros. bem como as associações representativas das populações locais. 6 Artigo 3_ -A As mulheres, que estão no centro de qualquer desenvolvimento humano duradouro, deverão participar na concepção, planeamento, execução e avaliação de todos os projectos e programas demográficos. Artigo 3_ -B As acções de cooperação serão executadas com base num diálogo com as autoridades nacionais. regionais e locais em questão, de modo a evitar a imposição de políticas sem consulta e a ter em conta, na medida do possível, a situação económica, social e cultural das camadas da população em questão. Artigo 4o Os meios que podem ser mobilizados no âmbito das acções referidas no artigo 2o 1. compreendem, nomeadamente, estudos, prestação de serviços, assistência técnica, apoio a informação, educação e comunicação, fornecimentos e causas, formação ou outros serviços, obras, bem como auditorias e visitas de avaliação e de controlo. O financiamento comunitário pode cobrir tanto despesas de investimento, com exclusão 2. da aquisição de bens imóveis, como despesas de funcionamento, em divisas ou em moeda local, de acordo com as necessidades de execução das acções. No entanto, com excepção dos programas de formação, as despesas de funcionamento só podem em geral ser cobertas no que respeita à respectiva fase de lançamento e de modo decrescente. 3. Serão envidados esforços sistemáticos tendo em vista uma contribuição, nomeadamente financeira, dos agentes ou dos parceiros beneficiários finais da acção (países, comunidades locais, empresas ou outros), dentro dos limites das suas possibilidades e em função da natureza de cada acção. 3 -A Procurar-se-à uma contribuição financeira da parte dos parceiros locais, em especial no que respeita às despesas de funcionamento, sobretudo no caso de projectos destinados a lançar uma actividade de carácter permanente, a fim de garantir a sua viabilidade uma vez terminado o financiamento comunitário. 4. Procurar-se-ão possibilidades de co-financiamento, em especial com os Estados-membros ou com organizações multilaterais, regionais ou outras. Serão tomadas as medidas necessárias para exprimir o carácter comunitário da ajuda proporcionada a título do presente regulamento. 5. A fim de reforçar a coerência e a complementaridade entre as acções financiadas pela Comunidade, pelos Estados-membros e pelos outros dadores bilaterais e multilaterais, com o objectivo de garantir a máxima eficácia do conjunto dessas acções, a Comissão tomará todas as medidas de coordenação necessárias, nomeadamente: * a) b) A instauração de um sistema de intercâmbio sistemático de informações sobre as acções financiadas ou as acções cujo financiamento esteja previsto pela Comunidade, pelos Estados-Membros e pelos outros dadores bilaterais e multilaterais: Uma coordenação sobre o local de realização das acções, através de reuniões regulares e do intercâmbio de informações entre os representantes dos dadores no país beneficiário. Artigo 5o O apoio financeiro a título do presente regulamento assumirá a forma de ajuda não reembolsável. Artigo 6o Incumbe à Comissão a instrução, decisão e gestão das acções referidas no presente 1. regulamento, de acordo com os processos orçamentais e outros em vigor, nomeadamente os processos previstos no Regulamento Financeiro aplicável ao orçamento geral das Comunidades. 2. As decisões relativas a acções cujo financiamento a título do presente regulamento ultrapasse 2 milhões de ecus por acção, bem como qualquer alteração destas acções que implique uma ultrapassagem dos custos superior a 20% do montante inicialmente acordado para a acção em questão, serão adoptadas em conformidade com o procedimento previsto no artigo 7_. Todos os acordos ou contratos de financiamento celebrados a título do presente 3. regulamento preverão, nomeadamente, a possibilidade de a Comissão e o Tribunal de Contas procederem a controlos in situ de acordo com as modalidades habituais definidas pela Comissão no âmbito das disposições em vigor, em especial as do Regulamento Financeiro aplicável ao orçamento geral das Comunidades. 4. Sempre que as acções se traduzam em acordos de financiamento entre a Comunidade e o país beneficiário, os mesmos deverão prever que o pagamento de impostos, direitos e encargos não será financiado pela Comunidade. 5. A participação nos concursos e contratos está aberta em igualdade de condições a todas as pessoas singulares e colectivas dos Estados-membros e do Estado beneficiário. Pode ser alargada a outros países em desenvolvimento. Os fornecimentos deverão ser originários dos Estados-Membros, do Estado beneficiário 6. ou de outros países em vias de desenvolvimento. Em casos excepcionais, devidamente justificados, os fornecimentos poderão ser originários de outros países. s Artigo 7o A Comissão é assistida por um Comité de natureza consultiva composto por 1. representantes dos Estados-membros e presidido pelo representante da Comissão, a saber, consoante o país ou a região beneficiária das medidas: a) b) c) O Comité FED, instituído pelo artigo 21° do Acordo Interno n_ 91/401/CEE relativo ao financiamento e à gestão das ajudas da Comunidade no âmbito da Quarta Convenção de Lomé, adoptado em 16 de Julho de 1990 pelos representantes dos Estados-Membros reunidos em Conselho, no caso dos países da África, Caraíbas e Pacífico; O Comité MED, instituído pelo artigo 6o do Regulamento (CEE) n_ 1762/92 do Conselho, de 2 de Junho de 1992, no caso dos países do Mediterrâneo; O comité ALA, instituído pelo artigo 15° do Regulamento (CEE) n_ 443/92 do Conselho, de 25 de Fevereiro de 1992, no caso dos países da América Latina e da Ásia. 2. O Representante da Comissão submete à apreciação do Comité um projecto das medidas a tomar. O Comité emite o seu parecer sobre esse projecto num prazo que o presidente pode fixar em função da urgência da questão em causa, se necessário procedendo a uma votação. Esse parecer deve ser exarado em acta; além disso, cada Estado-Membro tem o direito de solicitar que a sua posição conste da acta. A Comissão tomará na melhor conta o parecer emitido pelo Comité. O Comité será por ela informado do modo como tomou em consideração o seu parecer. 3. Anualmente, no âmbito de uma reunião conjunta dos três comités referidos no n° 1, proceder-se-á a uma troca de pontos de vista com base na apresentação das orientações gerais para as acções a realizar no ano seguinte, efectuada pelo Representante da Comissão. CL Artigo 8o Após cada exercício orçamental, a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório anual contendo o resumo das acções financiadas no decurso do exercício, bem como uma avaliação da execução do presente regulamento no decurso do exercício. O resumo conterá nomeadamente informações respeitantes aos agentes com os quais foram celebrados contratos de execução. O relatório incluirá igualmente um resumo das avaliações externas efectuadas, se for caso disso, relativamente a acções específicas. Artigo 9o O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros. O presente regulamento será objecto de uma revisão cinco anos após a sua entrada em vigor. AO ISSN 0257-9553 COM(96) 433 final DOCUMENTOS PT il N. ° de catálogo : CB-CO-96-435-PT-C ISBN 92-78-08563-4 Serviço das Publicações Oficiais das Comunidades Buropeias L-2985 Luxemburgo yVi


title: APAS : Maritime transport: RIACT: Relevance of information and communications technologies for shipping.

eurovoc_concepts:
fishing vessel
harbour installation
research programme
shipping policy


title: Verordening (EG) nr. 1732/96 van de Commissie van 4 september 1996 houdende vaststelling van eenheidswaarden voor de bepaling van de douanewaarde van bepaalde aan bederf onderhevige goederen

eurovoc_concepts:
customs regulations
customs territory (EU)
customs valuation
fruit
perishable goods
vegetable

formats: html pdfa1b print


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1729/96 DE LA COMMISSION du 4 septembre 1996 modifiant les restitutions à l'exportation du sucre blanc et du sucre brut en l'état

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar