title: Meddelelse fra Kommissionen om udviklingen af den sociale dialog på fællesskabsplan

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER •U it il -tr it à Bruxelles, den 18. 09. 1996 KOM(96) 448 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM UDVIKLINGEN AF DEN SOCIALE DIALOG PÅ FÆLLESSKABSPLAN MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN OM UDVIKLINGEN AF DEN SOCIALE DIALOG PÀ FÆLLESSKABSPLAN INDHOLDSFORTEGNELSE 1 FORMÅLET MED DENNE MEDDELELSE 2. EN VURDERING AF DIALOGEN OG PERSPEKTIVERNE FOR DENS UDVIKLING A. DEN TVÆRFAGLIGE SOCIALE DIALOG B. C. D. A. I VAL DUCHESSE-DIALOGEN A. II TVÆRFAGLIGE RÅDGIVENDE UDVALG DEN SEKTORIELLE SOCIALE DIALOG DET STÅENDE UDVALG FOR BESKÆFTIGELSE DEN SOCIALE DIALOG I HENHOLD TIL AFTALEN OM SOCIAL- OG ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN Dl D. II HØRING AF ARBEJDSMARKEDETS PARTER FORHANDLINGER I HENHOLD TIL AFTALEN OM SOCIAL- OG ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN E. MERE GENERELLE SPØRGSMÅL I RELATION TIL UDVIKLINGEN AF DEN SOCIALE DIALOG 3. KONKLUSIONER BILAG Bilag I Hvordan fungerer den sociale dialog? Side 1 2 3 3 4 6 9 12 12 14 16 18 21 Bilag II Den institutionelle ramme for den sociale dialog på fællesskabsplan 27 Bilag III Fortegnelse over de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer, der på nuværende tidspunkt konsulteres i henhold til artikel 3 i a talen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 30 J O- 1. FORMÅLET MED DENNE MEDDELELSE Kommissionen mente, at del i lyset af de omfattende politiske ændringer, der er i vente 1. for Den Europæiske Union, er på tide at tage hele rammen omkring den sociale dialog på fællesskabsplan op til overvejelse. Kommissionen er ifølge traktaten (artikel 118 B) formelt forpligtet til at arbejde for at udvikle den sociale dialog mellem arbejdsgivere og arbejdstagere (arbejdsmarkedets parter) på europæisk plan, og i henhold til den aftale, der er knyttet som bilag til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken i traktaten om Den Europæiske Union (aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken) har Kommissionen "til opgave at fremme konsultationen af arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan og træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at lette dialogen mellem dem". Sigtet med denne meddelelse er derfor at pege på, hvordan den sociale dialog kan styrkes og gøres mere fleksibel, og hvordan arbejdsmarkedsparterne i højere grad kan inddrages i formuleringen og gennemførelsen af EU-politikkerne, især i relation til beskæftigelse og økonomisk vækst. 1 det sociale handlingsprogram på mellemlang sigt1 forpligtede Kommissionen sig til 2. at fremlægge en række forskellige dokumenter i tilknytning til den sociale dialog og omhandlende Det Stående Udvalg for Beskæftigelse, den sektorielle sociale dialog og udviklingen af den sociale dialog generelt. Kommissionen har besluttet at samle alle tre emner i den foreliggende meddelelse, som er en form for høringsoplæg, der giver mulighed for at behandle problemerne og pege på mulige løsninger i en samlet kontekst. Meddelelsen opfylder samtidig det tilsagn, der blev givet i meddelelsen fra 1993 om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken2, og som gik ud på at fastlægge en tidsplan for jævnlige evalueringer og drøftelser af, hvordan den sociale dialog fungerer. 3. Den sociale dialog på europæisk plan omfatter drøftelser mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter, fælles aktioner og eventuelt forhandlinger mellem parterne samt drøftelser mellem arbejdsmarkedets parter og Den Europæiske Unions institutioner. Den sociale dialog har spillet en vigtig rolle for formuleringen og gennemførelsen af social- og arbejdsmarkedspolitikken lige siden oprettelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab. Den har givet arbejdsmarkedets parter mulighed for at meddele deres synspunkter til EU- institutionerne og samtidig holde deres medlemmer underrettet om initiativer af direkte interesse for dem. Det har højnet kvaliteten af de politiske beslutninger og lettet gennem førelsen af politiske tiltag på det økonomiske og det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område. 4. Beskæftigelsen er et af de vigtigste emner i EU i dag, og her er der i flere henseender gjort en betydningsfuld indsats i de seneste år, især med Kommissionens hvidbog Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse1 og de handlingspunkter om beskæftigelsen, der blev vedtaget på Det Europæiske Råd i Essen. Det har ført til en mere effektiv samordning af beskæftigelsespolitiske tiltag og har banet vejen for at lade arbejdsmarkedets parter spille en langt større rolle med hensyn til at støtte, supplere og eventuelt korrigere fællesskabsindsatsen på dette område. Betydningen heraf afspejles i Kommissionens forslag til en europæisk tillidspagt om beskæftigelsen, og resultatet vil helt givet blive, at den sociale dialog, herunder også den sektorielle dialog, i højere grad kommer til at fokusere på beskæftigelsen. En KOM(95) 134 endelig udg. af 12. april 1995. KOM(93) 600 endelig udg. af 14. december 1993, især afsnit 21 og 49. K()M(93) 700 endelige udg. af 5. december 1993. J^ tilpasning af strukturerne i forbindelse med den sociale dialog, hvoraf nogle ikke oprindeligt er skabt til at klare denne opgave, er et væsentligt emne i den foreliggende meddelelse. 5. Kommissionens strategi er baseret på det synspunkt, som også er forklaret nærmere i Kommissionens udtalelse om regeringskonferencen, at aftalen om social- og arbejds markedspolitikken bør integreres i traktaten. Dette synspunkt støttes af alle medlemsstaterne undtagen én samt af Europa-Parlamentet, ECOSOC og Regionsudvalget. Et sådant skridt ville give EU større autoritet til at tage de sociale og arbejdsmarkedsmæssige udfordringer op og ville samtidig betyde, at den sociale dialog fik en central placering i arbejdet med at forberede EU's svar på disse udfordringer. 6. Kommissionen er naturligvis klar over, at det er vigtigt at få etableret et bredere samarbejde og få inddraget andre interessegrupper i en mere omfattende dialog i befolkningen, især i relation til spørgsmålene om beskæftigelse og social samhørighed, hvilket fremgår af deltagelsen i det "Forum for Social- og Arbejdsmarkedspolitikken", som Kommissionen arrangerede i marts 1996. Kommissionen agter også i fremtiden at konsultere ikke-statslige organisationer om en bred vifte af sociale og arbejdsmarkedspolitiske spørgsmål. Denne meddelelse er dog centreret omkring den dialog, der omfatter repræsentanter for arbejdsgivere og arbejdstagere, og som drejer sig om beskæftigelse, arbejdsmarkedsrelationer og arbejdsvilkår, for hvilke Kommissionen har et udtrykkeligt ansvar i henhold til traktaten, og som er baseret på de nationale traditioner for arbejdsmarkedsforhandlinger. 7. Den foreliggende meddelelse indeholder en analyse af de muligheder, der ligger i den sociale dialog i form af en objektiv vurdering af effektiviteten og virkningerne af de nuværende strukturer. Kommissionen stiller en række spørgsmål om, hvordan den sociale dialog kan udvikles, og redegør, hvor det er relevant, for sine egne synspunkter på nogle områder, hvor der er behov for ændringer. På dette grundlag ønsker Kommissionen at lægge op til en debat med arbejdsmarkedsorganisationerne og EU-institutionerne for derefter at indarbejde de mest hensigtsmæssige løsningsforslag til en udvikling af den sociale dialog i en ny meddelelse i 1997. Derfor opfordrer Kommissionen alle interesserede parter til at frem komme med deres synspunkter om de spørgsmål, der behandles i denne meddelelse, senest den 31. december 1996. 2. EN VURDERING AF DIALOGEN OG PERSPEKTIVERNE FOR DENS UDVIKLING 8. Den sociale dialog forløber under forskellige former og med forskellige deltagende organisationer. Kommissionen har bevidst holdt beskrivelsen af disse aspekter på et minimum, idet man foretrækker at koncentrere sig om at afdække stærke og svage punkter og foreslå muligheder for reformer og videreudvikling. De organisationer og organer, der deltager i den sociale dialog, analyseres hver for sig; derudover behandles nogle få mere generelle spørgsmål, og der redegøres sideløbende for Kommissionens forslag til ændringer eller peges på spørgsmål til videre debat. En mere detaljeret redegørelse for resultaterne af den sociale dialog findes i bilag I, mens bilag II indeholder en fortegnelse over de forskellige strukturer og udvalg. A. DEN TVÆRFAGLIGE SOCIALE DIALOG A. I Val Duchesse-dialogen Baggrund 9. Val Duchesse-dialogen, som er opkaldt efter det sted, hvor det første møde afholdtes i 1985, omfatter de tre europæiske organisationer, som repræsenterer de største nationale tvær faglige arbejdsgiver- og arbejdstagerforbund. Der har været afholdt møder med forskellige betegnelser, herunder "topmøder om den sociale dialog" og siden 1992 møder i "Udvalget for den Sociale Dialog", men Val Duchesse-dialogen er uformel og frivillig. 10. Arbejdsmarkedets parter har under det uformelle Val Duchesse-system forhandlet sig frem til en række fælles udtalelser om vigtige politiske spørgsmål, som er blevet forelagt Kommissionen og Rådet. Lige så vigtige er de fælles erklæringer om makroøkonomiske, arbejdsmarkedsmæssige og uddannelsesmæssige spørgsmål og drøftelserne på højt niveau under en række topmøder i perioden 1985-1995. Der er i alt vedtaget 21 fælles udtalelser og erklæringer, indgået to vigtige aftaler og afholdt syv topmøder med deltagelse af formanden for Kommissionen og for de nationale og europæiske arbejdsmarkedsorganisationer. repræsentanter ledende 11. Denne tværfaglige sociale dialog har således i over 10 år bidraget positivt til relationerne på arbejdsmarkedet og givet parterne mulighed for at fremkomme med deres synspunkter om forhold vedrørende den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik og selv tage initiativer på delte område. Arbejdsmarkedets parter har via de foranstaltninger, de har truffet, været med til at tilskynde til og præge fællesskabsinitiativer inden for beskæftigelse, makroøkonomisk politik og erhvervsuddannelse og havde forbindelse med regeringskonferencen i 1991 også indflydelse på ændringen af ordlyden af traktatens artikel 118 B. i 12. I de seneste måneder har der været tale om betydningsfulde politiske tiltag, som viser, hvor vigtig den sociale dialog er. Den fælles erklæring om Essen-beslutningerne om beskæf- tigelsesprocessen, som blev forelagt for Det Europæiske Råd i Madrid, var i høj grad med til at styrke EU's centrale politiske målsætninger. Desuden var den første europæiske aftale (aftalen om forældreorlov) et betydningsfuldt skridt, som viser, at arbejdsmarkedets parter er villige til at påtage sig det ansvar, der er dem pålagt i henhold til unionstraktaten, og dermed også rede til sammen med EU-institutionerne at medvirke direkte ved formuleringen af Den Europæiske Unions politik. Endelig er oprettelsen af Det Europæiske Center for Uddannelse inden for Arbejdsmarkedsrelationer (CERI) og indførelsen af støtteordningen for nyskabende initiativer i virksomhedernes uddannelsesaktiviteter, som er blevet til i et samarbejde mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter, en tydelig illustration af, at det er muligt at samarbejde effektivt om konkrete emner på fællesskabsplan. Hidtidige erfaringer 13. Lanceringen af den sociale dialog i Val Duchesse i 1985 var en afgørende udvikling i bestræbelserne på at skabe nyt liv i EØF og gøre fri bevægelighed for personer, varer og tjenesteydelser til en realitet. I betragtning af, hvor lidet lovende situationen var, da Val Duchesse-forsøget blev iværksat i 1985, må den kendsgerning, at der overhovedet er etableret en direkte dialog mellem arbejdsmarkedets parter, betragtes som et flot resultat i sig selv. I de seneste år har det helt sikkert ført til bedre gensidig forståelse mellem 14. arbejdsmarkedets parter på både europæisk og nationalt plan. Men den sociale dialog var ikke 3 et mål i sig selv, den skulle samtidig bidrage til at legitimere den social- og arbejdsmarkedspolitik og den økonomiske politik, der blev iværksat på europæisk plan. Det er et ambitiøst mål, når man betænker, at de nationale organisationer varierer ganske betydeligt fra land til land med hensyn til både karakter og vilkår. Resultaterne af den sociale dialog fortjener langt større opmærksomhed. De forklares 15. ikke tilstrækkeligt tydeligt for arbejdsmarkedsorganisationernes "græsrødder". Det er derfor nødvendigt at sikre større gennemsigtighed i de forskellige aktiviteter i relation til den sociale dialog og sørge for, at alle interesserede parter bliver bedre informeret om, hvad der foregår. Det er en forudsætning for den sociale dialogs succes, at arbejdsmarkedets parter inddrages på både lokalt, regionalt og nationalt niveau. Perspektiver for den fremtidige udvikling Videreførelse af Val Duchesse-modellen 16. Val Duchesse-dialogen har opnået markante resultater og har alle muligheder for at kunne udvikle sig til en, samarbejdsmodel inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, som kan få stor betydning for bestræbelserne på at skabe øget europæisk integration. Derfor vil Kommissionen fortsat give Val Duchesse-dialogen sin fulde opbakning helt efter ånden i traktatens artikel 118 B. Deltagere 17. Det er ikke Kommissionen, der afgør, hvem der skal deltage i Val Duchesse-dialogen. Kommissionen har dog modtaget en række anmodninger fra organisationer, som ikke deltog i det oprindelige initiativ, om at måtte være med i den tværfaglige sociale dialog. 18. Spørgsmålet om, hvem der kan deltage i dialogen, behandles mere detaljeret i det afsnit, der omhandler konsultations- og forhandlingsprocedurerne i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Kommissionen er klar over, at det vil medføre praktiske problemer, hvis det potentielle deltagerantal øges kraftigt; det er Kommissionens overbevisning, at kun arbejdsmarkedets parter selv kan udvikle deres egen dialog og forhandlingsstrukturer. Der er dog stadig en del uløste problemer omkring visse organisationers deltagelse og repræsentation i processen. Kommissionen kan ikke udpege medlemmerne af Udvalget for den Sociale Dialog og opfordrer arbejdsmarkedets parter til selv at styrke den sociale dialog ved at sikre alle interesserede parter en rimelig repræsentation. A. II Tværfaglige rådgivende udvalg Baggrund 19. De tværfaglige rådgivende udvalg har til opgave at rådgive Kommissionen ved formuleringen af specifikke politiske tiltag og bistå Kommissionen med deres gennemførelse, og de har en vigtig funktion som formidlere af synspunkter fra de kredse, der berøres direkte af fællesskabspolitikken. Der findes desuden en række andre rådgivende fora, hvori arbejdsmarkedets parter deltager (f. eks. LEONARDO-udvalget eller den årlige høring om strukturfondene). 20. Også EKSF-traktaten (artikel 18) anerkendte arbejdsmarkedets parters rolle med nedsættelsen af el rådgivende udvalg, der omfattede repræsentanter for de nationale myndigheder og for arbejdsmarkedets parter. Ud over dette udvalg findes der seks rådgivende udvalg inden for det social- og arbejdsmarkedspolitiske område4, der er udpeget af Kommissionen på grundlag af indstillinger fra medlemsstaterne, og hvori der sidder repræsentanter for de nationale myndigheder, fagbevægelsen og arbejdsgiverorganisationerne. Kommissionen konsulterer med jævne mellemrum disse udvalg om tekniske og politiske spørgsmål (f. eks. erhvervsuddannelse, gennemførelsen af forordningerne om Socialfonden, udarbejdelse af tekniske arbejdsmiljøregler i forbindelse med rammedirektivet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen osv. ). Hidtidige erfaringer 21. Det er ikke altid, Kommissionen forelægger sine forslag til systematisk høring i de rådgivende udvalg på et tilstrækkeligt tidligt tidspunkt. De rådgivende udvalg inddrages ikke aktivt i gennemførelsen af de relevante politikker. Som eksempel kan nævnes, at Udvalget for Den Europæiske Socialfond i øjeblikket fungerer utilfredsstillende på trods af dets vigtige placering i forhold til et helt centralt strukturinstrument for EU. 22. Arbejdsmarkedets parter oplever ofte, at de må benytte sig af andre midler end de råd givende udvalg for at få reel indflydelse på politikken. I juni 1993 vedtog de tværfaglige arbejdsmarkedsparter en henstilling om de rådgivende udvalg, som støttede princippet om sådanne udvalg, men var kritisk over for deres virke og nogle af deres strukturer, f. eks. de særskilte udvalg for henholdsvis vandrende arbejdstageres sociale sikring og arbejdskraftens frie bevægelighed. Der er også problemer, når arbejdsmarkedsparterne forsøger at komme til at spille en aktiv rolle i strukturfondenes aktiviteter via de eksisterende ordninger. Som et resultat af den seneste udvikling er de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer 23. nu fuldgyldige medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder5. Men i de øvrige udvalg er de europæiske arbejdsmarkedsparter enten ikke repræsenteret eller har kun observatørstatus. Dertil kommer, at de nationale arbejdsmarkeds- repræsentanter i udvalgene udpeges efter meget forskellige procedurer og kriterier i de enkelte medlemsstater, og det betyder, at arbejdsmarkedets parters holdninger ikke altid er samordnet med de synspunkter, der kommer til udtryk i andre fora. 24. Det fremgår tydeligt efter indførelsen af de nye konsultationsprocedurer i henhold til artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, hvor tilstedeværelsen af de tværfaglige rådgivende udvalg betyder, at der i visse tilfælde er tale om to sideløbende procedurer: høring af de europæiske arbejdsmarkedsparter ved skriftlig procedure og høring af de enkelte arbejdsmarkedsrepræsentanter i de rådgivende udvalg. Perspektiver for den fremtidige udvikling Revision af strukturer oz opgaver 25. Eftersom de rådgivende udvalgs funktioner og arbejdsmetoder fortsat er problematiske, vil deres videreførelse i den nuværende form blive taget op til overvejelse. Det er også nødvendigt at definere de forskellige opgaver og mål for de rådgivende udvalg om Det er Udvalget for den Europæiske Socialfond samt De Rådgivende Udvalg for henholdsvis Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring, Arbejdskraftens Frie Bevægelighed, Erhvervsud dannelse, Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen og Ligestilling fnellem Mænd og Kvinder. 1 henhold til en kommissionsafgørelse af 19. juli 1995 er ti repræsentanter for europæiske arbejds markedsorganisationer medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder. henholdsvis social- og arbejdsmarkedspolitikken og om erhvervsuddannelse og for de høringsudvalg, der virker i forbindelse med sektorpolitikken. 26. I visse tilfælde kan de rådgivende udvalgs opgaver forenkles noget. F. eks. har Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen for nylig besluttet at revidere sine arbejdsmetoder ved at indskrænke antallet af plenarmøder og nedsætte et programudvalg. Et andet forslag går ud på, at Det Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring og Det Rådgivende Udvalg for Arbejds kraftens Frie Bevægelighed slås sammen og dækker alle problemer i forbindelse med arbejdstagernes frie bevægelighed og spørgsmål i relation til indvandring fra tredjelande, således som det blev foreslået af arbejdsmarkedets parter i en fælles erklæring fra juni 1993. Dette vil naturligvis kræve en nøje gennemgang af de eksisterende forordninger. Bør der overvejes andre reformer med henblik på at få udvalgene til at fungere bedre? Ændr ins af medlemsstatus Kommissionen mener, at det er nødvendigt at revidere de europæiske 27. arbejdsmarkedsorganisationers status i de rådgivende udvalg dels for at sikre arbejdsmarkedets parters autonomi, dels for at tilstræbe større kontinuitet i forbindelse med alle bilaterale konsultationer, der måtte finde sted i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. B. DEN SEKTORIELLE SOCIALE DIALOG Baggrund 28. Nogle af de tidligste strukturer i forbindelse med den sociale dialog var relateret til de enkelte sektorer, og det var i mange tilfælde sektorer af særlig betydning for den økonomiske politik eller beskæftigelsespolitikken. De er organiseret enten som paritetiske udvalg, der er udpeget af Kommissionen - normalt inden for sektorer, som svarer til én af de fælles politikker - eller som uformelle arbejdsgrupper, der er oprettet efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter. I begge tilfælde er det Kommissionen, der afgør, hvilke organisationer der på europæisk plan repræsenterer de nationale forbund i de pågældende sektorer, mens medlemmerne af de paritetiske udvalg og uformelle arbejdsgrupper indstilles direkte af arbejdsmarkedets parter. 29. Der findes ti paritetiske udvalg og ti uformelle arbejdsgrupper inden for 16 centrale sektorer. Både de paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgrupper har siden deres oprettelse afgivet næsten 100 udtalelser og henstillinger, først og fremmest om forslag til fællesskabs lovgivning eller -forskrifter, der har sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser for netop deres sektor. Hidtidige erfaringer 30. Kommissionen har takket været disse udtalelser og henstillinger været velinformeret om parternes holdninger til målsætningerne for og indholdet af dens forslag. Processen har i de fleste tilfælde vist, at arbejdsmarkedets parter er i stand til at reagere forholdsvis hurtigt og fremkomme med relevante synspunkter om den mulige rækkevidde af en fællesskabs foranstaltning eller et nyt forslag, og at der er tale om et ganske tæt samarbejde6. Der er i bilag I redegjort for, hvordan konsultationerne og dialogen har fungeret i sektorerne. 6 formelle procedurer 31. Selv om konsultationerne har været nyttige, må det understreges, at Kommissionen normalt ikke er forpligtet til at gennemføre konsultationer forud for den formelle vedtagelse af en tekst (den eneste undtagelse er social- og arbejdsmarkedspolitikken, hvor der opereres med social- og arbejdsmarkedspolitikken). De paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgruppers potentiale som høringsorganer er derfor ikke blevet udnyttet fuldt ud i forbindelse med påtænkte forslag med konsekvenser på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område. Hidtil er de paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgrupper kun ved ganske få lejligheder blevet opfordret til at afgive udtalelse om planlagte forslag, og sektororganerne har i mange tilfælde først kunnet afgive deres udtalelse efter, at Kommissionen har vedtaget den pågældende tekst. i aftalen om til artikel 3 i henhold 32. En anden ting er, at de paritetiske udvalgs kommissorium (og det gælder i et vist omfang også de uformelle arbejdsgruppers) er begrænset til fællesskabspolitikkernes sociale og arbejdsmarkedsmæssige aspekter. Opdelingen mellem på den ene side de sociale og arbejdsmarkedsmæssige aspekter og på den anden side de økonomiske aspekter er kunstig, og det er normalt til skade for de social- og arbejdsmarkedspolitiske hensyn, som til en vis grad forsømmes. Desuden har Kommissionen i årenes løb ud over de paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgrupper nedsat forskellige tekniske og rådgivende udvalg, hvori arbejds markedets parter ikke er paritetisk repræsenteret. 33. Nok har der været en udpræget kontinuitet i den sociale dialog i årenes løb, men det er uheldigt, at nogle af de paritetiske udvalg og uformelle arbejdsgrupper har haft tendens til at blive overinstitutionaliserede eller bibeholde strukturer, som i realiteten ikke længere er anvendelige. Med over 130 møder om året (i 1994) og mange deltagere i hvert møde (mellem 24 og 50) er disse organer en stor budgetmæssig og administrativ belastning. Man skal i denne forbindelse i særlig grad være opmærksom på den specifikke arbejdsbyrde i forbindelse med de paritetiske udvalgs plenarmøder (normalt et eller to om året), forretningsudvalgsmøderne (op til fire om året) plus møderne i de forskellige arbejdsgrupper. Arbejdsmarkedets parter har hidtil på grund af den status, de paritetiske udvalg giver, foretrukket, at der oprettes endnu flere paritetiske udvalg (f. eks. om postvæsenet) på trods af, at det medfører en stor arbejdsbyrde for Kommissionen, og at der findes mere effektive instrumenter. 34. De paritetiske udvalg og arbejdsgrupperne fokuserer på helt specifikke politiske områder, som i mange tilfælde svarer til fagforbundenes og brancheorganisationernes (arbejds givernes) interesser. Det betyder, at informationer om den sektorielle sociale dialogs resultater og aktiviteter generelt ikke formidles bredt uden for de direkte berørte grupper, og der har været tale om meget begrænset kontakt mellem de forskellige sektorer og med den tværfaglige dialog. Dette problem vedrørende manglende kommunikation og information må løses, så de enkelte sektorer kan lære af erfaringerne på andre områder og tilgodese de mere tværgående politiske hensyn, der drøftes i forbindelse med den tværfaglige dialog, hvis deltagere til gengæld også bør have kendskab til de spørgsmål, der især optager de enkelte sektorer. 35. I lyset af den igangværende vurdering af den sociale dialog udskød Kommissionen fornyelsen af mandatet for nogle af de paritetiske udvalg og mangler endnu at ændre deres vedtægter i forbindelse med udpegelsen af repræsentanter for de tre nyeste medlemsstater. Der vil dog snarest muligt ske formel udnævnelse af repræsentanter fra Sverige, Finland og Østrig. Perspektiver for den fremtidige udvikling Revision af strukturerne 36. Strukturerne for den sociale dialog er udviklet som ad hoc-foranstaltninger, der i vidt omfang afspejler den historiske betydning, den sektoropdelte politik har haft frem for en overordnet strategi for dialog mellem sektorerne. Denne omstændighed har medført en skævvridning af den sektorielle dialog. Den sociale dialog kan få større vægt på sektorniveau, hvis den centreres omkring strategiske emner og sektorer, især de emner og sektorer, hvor arbejdsmarkedets parter er klart aktive. Sådanne prioriterede emner skal omfatte de sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser af den givne social- og arbejdsmarkedspolitik samt spørgsmål af almen interesse for arbejdsmarkedets parter, fra beskæftigelse over tilrettelæggelse af arbejdet og forbedring af arbejdsvilkårene til erhvervsuddannelse og andre kompetencegivende tiltag. Kommissionen vil gerne vide, hvordan de berørte parler mener, man kan udvikle en mere effektiv og relevant sektoriel social dialog. Kommissionen vil styrke samarbejdet og samordningen Tilrettelæggelse af konsultationer 37. inden for sine tjenestegrene omkring konsultationsprocedurerne, som fastsætter, hvad disse tjenestegrene skal foretage sig forud for udarbejdelsen af officielle forslag for Kommissionen, og forpligter generaldirektoraterne til at gennemføre sektorielle konsultationer, mens Kommissionens initiativer endnu er på det forberedende stadium. Det vil også sætte visse grænser for antallet af møder og deltagere i sådanne konsultationer og sikre, at alle sektorudvalg behandles ens. 38. Et andet forslag går ud på, at Kommissionen skal flytte nogle af de paritetiske udvalgs og de uformelle arbejdsgruppers opgaver fra GD V over til de for de pågældende sektorer relevante generaldirektorater. Ud fra den opfattelse, at de paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgrupper for de enkelte sektorer er det forum, hvor arbejdsmarkedets parter kan give udtryk for deres synspunkter om alle påtænkte foranstaltninger af betydning for deres sektor, ville det kunne udviske skellet mellem på den ene side social- og arbejdsmarkedspolitikken og på den anden side sektorpolitikkernes sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser. Med en sådan ordning, der tager sigte på at rationalisere de rådgivende organer, ville ansvaret og den administrative struktur - i hvert fald for så vidt angår de paritetiske udvalg, der dækker en egentlig fælles EU-politik - involvere det relevante generaldirektorat mere direkte, mens GD V fortsat skulle stå for den overordnede koordinering, dialogen om social- og arbejdsmarkedspolitikken og tilsynet med den konkrete gennemførelse af den sociale dialog og dens bidrag til de beskæftigelsespolitiske tiltag. Hvad mener De om placeringen af det praktiske ansvar for den sektorielle dialog? Hvad mener De om det alternative forslag til styring af konsultationerne? Undersøgelse af arbejdsmarkedsorganisationers repræsentative status 39. Kommissionen har ikke noget helhedsindtryk af de sektorielle arbejdsmarkedsorganisa tioners virke og medlemsskare, hvilket er uheldigt, især fordi ændringer i prioriteringen af EU's sociale, arbejdsmarkedsmæssige og økonomiske målsætninger har indvirkning på de forskellige sektorers vægt og på forholdet mellem partnerne inden for de pågældende sektorer. Der vil i 1996 bliver iværksat en undersøgelse af, hvilke arbejdsmarkedsorganisationer der er mest repræsentative i de enkelte sektorer, og denne undersøgelse skal samtidig ajourføre de data, der blev indsamlet ved en lignende undersøgelse i 1992 om de tværfaglige organisationers repræsentative status. Ændring af antallet af medlemmer De paritetiske udvalg for de enkelte sektorer kan ikke fortsat udvides eksponentielt 40. med hver ny udvidelse af Fællesskabet, og derfor mener Kommissionen - uden dog at foregribe resultaterne af den ovennævnte samlede gennemgang af strukturerne - at antallet af medlemmer i de paritetiske udvalg bør reduceres af hensyn til effektiviteten. Ved ændringen af de afgørelser, der ligger til grund for nedsættelsen af de paritetiske udvalg, vil Kommissionen tage hensyn til særlige omstændigheder i relation til arbejdsmarkedets parters repræsentation med udgangspunkt i ovennævnte undersøgelse, herunder også det problem, at visse sektororganisationer ikke er repræsenteret i bestemte paritetiske udvalg. Praktiske reformer 41. Kommissionen vil fortsat gennemføre praktiske reformer af den sektorielle dialog, idet man i særlig grad er opmærksom på problemet omkring det støt voksende behov for flere møder og de dermed forbundne problemer i relation til tolke- og oversættelsesressourcer. De sektorielle paritetiske udvalg og uformelle arbejdsgrupper burde kunne fungere mere fleksibelt og med brug af færre arbejdssprog for at gøre det lettere at gennemføre konsultationer på forhånd. Det bør overvejes at anvende ny teknologi til at sætte de europæiske arbejds markedsparter bedre i stand til at kommunikere med deres nationale medlemmer. F. eks. ville man ved at udstyre dem med kommunikationsteknologi skabe mulighed for hurtig og fleksibel formidling af informationer, og det ville også give mulighed for hurtigere tilbagemeldinger ved konsultationer. Hvordan kan den sektorielle dialog komme til at fungere mere effektivt og med en bedre udnyttelse af resso ur cerne ? Forbedret information og koordinering Under alle omstændigheder foreslås det at styrke koordineringen mellem sektorerne 42. og samle repræsentanter for de forskellige sektorielle dialoger, så Kommissionen kan informere dem om initiativer, der må forventes at være af interesse for dem, samt sikre udvekslingen af informationer mellem de sektorielle arbejdsmarkedsparter indbyrdes om, til hvordan deres drøftelser forløber. Det ville effektivisere arbejdsmarkedets parter, så man undgår overlapninger og gentagelser, men alligevel sikrer, at vigtige informationer kommer ud til alle sektorer. informationsformidlingen Hvad mener De om koordineringen af den sektorielle sociale dialog og formidlingen af resultaterne? C. DET STÅENDE UDVALG FOR BESKÆFTIGELSE Baggrund Det Stående Udvalg for Beskæftigelse blev nedsat ved en rådsafgørelse i december 43. 1970, og udvalgets sammensætning blev ændret i januar 19757. Det er et rådgivende treparts- organ, hvori der sidder repræsentanter for Rådet, Kommissionen og arbejdsmarkedets parter. Udvalgets opgaver er fastsat i artikel 2 i rådsafgørelsen om nedsættelse af udvalget: 44. "Med respekt af traktaterne og de beføjelser, der er tillagt Fællesskabernes institutioner og Rådets afgørelse af 14. december 1970 (EFT nr. L 273 af 17. 12. 70), ændret ved Rådets afgørelse af 20. januar 1975 (F. FT nr. L 21 af 28. 1. 1975). organer, har l Jdvalget til opgave, vedvarende at sikre dialogen, samspillet og konsultationen mellem Rådet - eller efter omstændighederne medlemsstaternes regeringsrepræsentanter - Kommissionen og arbejdsmarkedets parter med henblik på at lette samordningen af medlems staternes beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med Fællesskabets målsætninger. Udvalget varetager sin opgave, inden de kompetente institutioner træffer eventuelle afgørelser. " 45. Mellem 1971 og 1995 afholdt udvalget 49 møder. Det trådte ikke sammen mellem oktober 1972 og februar 1975 og heller ikke i andet halvår af 1992. Drøftelser mellem arbejdsmarkedets parter, Rådet og Kommissionen er også foregået i andre fora. For eksempel har repræsentanter for arbejdsmarkedets parter i de seneste år været indbudt til at deltage i en udveksling af synspunkter med ministrene om spørgsmål vedrørende beskæftigelse og social- og arbejdsmarkedspolitik umiddelbart forud for social- og arbejdsministrenes uformelle møder i Rådet. Desuden besluttede det franske formandskab at afholde et uformelt møde i udvalget den 30. marts 1996 i form af en "socialkonference". 46. Her senest fremlagde det uformelle Europæiske Råd i Torino idéen om en treparts konference om beskæftigelse og vækst med deltagelse af medlemmer af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse; denne trepartskonference fandt sted i Rom den 14. og 15. juni 1996. På konferencen fremhævedes nytten og relevansen af "trepartsmodellen" (som dog ikke svarer helt til den trepartsmodel, der anvendes i medlemsstaterne), især i forbindelse med tiltag på beskæftigelsesområdet, som berører medlemsstaterne, EU-institutionerne og arbejdsmarkedets parter. Hidtidige erfaringer I årenes løb har man på møderne i det stående udvalg drøftet en lang række forskellige 47. spørgsmål i relation til beskæftigelse: hvordan arbejdsmarkedet fungerer, nye former for tilrettelæggelse af arbejdet, de unges beskæftigelsesmuligheder, teknologiske ændringer, langtidsledighed, kvindernes beskæftigelsessituation, indvandring samt erhvervsfaglig efter- og videreuddannelse. På trods af de mange emner er disse møder kun sjældent resulteret i reelle høringer. Ambitionerne om en fælles indsats, som lå til grund for nedsættelsen af Det Stående 48. Udvalg for Beskæftigelse, er kun blevet opfyldt i meget beskedent omfang. Drøftelserne i udvalget er for det meste begrænset til en række af indlæg, hvori de enkelte medlemmer redegør for deres holdning; det har ikke megen lighed med en debat, for slet ikke at tale om en fælles indsats. Som et ritual uden nogen forpligtelse til at opnå et resultat kan udvalget ikke længere tiltrække sig de ledende aktørers interesse. Det store antal deltagere resulterer ofte i mange overflødige gentagelser. Selv om man på forhånd kender parternes holdninger, er det kun formandskabet, der 49. kan formulere konklusionerne fra det stående udvalgs møder. Disse konklusioner varierer i indhold og bruges kun lidt. Den måde, hvorpå det stående udvalg fungerer i dag, tilskynder derfor ikke de involverede parter til at arbejde for en fælles indsats på beskæftigelsesområdet. Perspektiver for den fremtidige udvikling Bibeholdelse af målsætningerne 50. De opgaver, der er omtalt i afgørelsen fra 1970 om nedsættelsen af det stående udvalg, har fortsat gyldighed. Udvalgets rolle og målsætninger er stadig relevante, især med hensyn til iværksættelsen af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Essen. Det Europæiske Råd i Madrid besluttede at etablere en mere fast og varig struktur for beskæftigelsespolitikken, 10 herunder også et beskæftigelsesudvalg bestående af ledende repræsentanter for medlems staterne, og sikre en snæver samordning af beskæftigelsespolitikken og den økonomiske politik. Det er Kommissionens opfattelse, at reformen af Det Stående Udvalg for Beskæf tigelse bør knyttes sammen med iværksættelsen af denne beslutning fra Det Europæiske Råd om en varig struktur på beskæftigelsesområdet, eftersom den indebærer en ny procedure for forberedelsen af beskæftigelsespolitiske initiativer og får indvirkning på det stående udvalgs rolle. Resultaterne af regeringskonferencen på dette område vil naturligvis også skulle tages i betragtning. Ændring af arbejdsmetoderne 51. Som anført i afgørelsen fra 1970 bør kontinuiteten i udvalgets arbejde prioriteres højt. Det er afgørende for et positivt resultat og giver udvalget mulighed for at gennemføre de nødvendige analyser og udnytte de hidtidige erfaringer på området. En sådan kontinuitet bør tilstræbes i de organisatoriske procedurer og i valget af emner og opfølgningen af disse emner, Det Stående Udvalg for Beskæftigelse bør formulere et arbejdsprogram, der fastlægger dets virke i en langsigtet kontekst. Kommissionen bør også oprette et sekretariat, der kan forberede drøftelserne i Det Stående Udvalg for Beskæftigelse. Effektive bidrag fra Det Slående Udvalg for Beskæftigelse Et effektivt udvalg, der tilfører debatten en ægte fællesskabsmerværdi, er en 52. forudsætning for en succesrig fælles indsats. Udvalgsmøderne skal give Rådet mulighed for at få bedre kendskab til, hvad der optager arbejdsmarkedets parter. I tråd hermed ville udvalgets konklusioner blive mere gennemsigtige og effektive, hvis de var regulære fælles konklusioner. De bør offentliggøres via officielle kanaler og systematisk fremsendes til Det Europæiske Råd, om nødvendigt med en klar angivelse af, på hvilke punkter der er divergerende opfattelser dels mellem arbejdsmarkedets parter indbyrdes, dels mellem arbejds markedets parter og Rådet og eventuelt også mellem medlemsstaterne indbyrdes. Støtter De tanken om, at konklusionerne fra møderne i Det Stående Udvalg for Beskæftigelse bør profileres skarpere? Ændring af udvalgets sammensætning 53. Udvalgets nuværende sammensætning bør ændres og gøres mere rationel. Den relevante rådsafgørelse, der stammer fra 1975, er ikke blevet revideret for at tage højde for Fællesskabets successive udvidelser og forskellige andre forhold, der har indvirket på de repræsentative organisationer. Eftersom udvalget har til opgave at drøfte spørgsmål, der vedrører udviklingen i beskæftigelsen, samt oplæg til forhandlingerne i Rådet (social- og arbejdsministrene), er det netop det forum, hvor hele erhvervslivets generelle problemer, interesser og solidaritet kan komme til udtryk. Udvalgets sammensætning bør afspejle dette og koncentreres omkring tværfaglige organisationer på europæisk plan, især fordi der i forvejen eksisterer sektorielle konsultationsorganer. Kontaktudvalg 54. Kommissionen foreslår, at man for at skabe klarhed i debatten og undgå alt for mange erklæringer og indlæg opfordrer de forskellige arbejdsmarkedsorganisationer til at give udtryk for deres synspunkter via et kontaktudvalg. 11 D. DEN SOCIALE DIALOG I HENHOLD TIL AFTALEN OM SOCIAL- OG ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN 55. Den mest markante ændring i den europæiske sociale dialog i de seneste år har været indførelsen af den nye konsultations- og forhandlingsprocedure i henhold til den protokol om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union. Anvendelsen af disse procedurer, og her tænkes især på den succesrige afslutning på forhandlingerne om den første europæiske aftale mellem arbejdsmarkedets parter og denne aftales efterfølgende vedtagelse af Rådet, var en helt ny udfordring for såvel arbejdsmarkedets parter som for EU-institutioneme. D. I Høring af arbejdsmarkedets parter Baggrund 56. Kommissionen har konsulteret arbejdsmarkedets parter mere uformelt i mange år, men aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken indebærer en formel forpligtelse til på forhånd at gennemføre konsultationer om social- og arbejdsmarkedspolitiske initiativer; denne nye høringsproces er nærmere forklaret i bilag I. Det er ikke i aftalen specificeret, hvilke arbejdsmarkedsorganisationer der skal deltage 57. i den sociale dialog på fællesskabsplan. Kommissionen opstillede i sin meddelelse om gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken en række kriterier til afgørelse af det helt centrale spørgsmål om, hvilke organisationer der kan betragtes som arbejdsmarkedets parter med henblik på konsultationer på fællesskabsplan. 58. En fortegnelse over de arbejdsmarkedsorganisationer, som opfylder disse kriterier, blev udarbejdet på grundlag af en undersøgelse af, hvor repræsentative de forskellige organisationer var; denne undersøgelse blev gennemført i samarbejde med medlemsstaterne. Ud over de største tværfaglige paraplyorganisationer, UNICE, CEEP og EFS, omfattede den oprindelige fortegnelse på 28 organisationer en række europæiske organisationer, der repræsenterer bestemte kategorier af arbejdstagere eller virksomheder såsom UEAPME8 og CEC9, samt en række sektorbestemte arbejdsgiverorganisationer (f. eks. inden for distribution og handel, bankvæsen, forsikring og transport)10. Desuden fortsætter Kommissionen med at gennemføre mere bredt dækkende høringer, 59. der dækker alle europæiske og i givet fald også nationale organisationer, der måtte blive berørt af Fællesskabets social- og arbejdsmarkedspolitik. Denne bredere konsultation dækker derfor også de organisationer, som har et europæisk sigte, men som kun er repræsenteret i de færreste medlemsstater, og som blev slettet af den liste, der er vedføjet som bilag til Kommissionens meddelelse af 1993. Hidtidige erfaringer 60. Konsultationerne har hidtil fungeret udmærket, og Kommissionen er generelt også tilfreds med de procedurer, der blev fastsat i dens meddelelse fra 1993. Høringen af arbejds markedets parter indebærer dog ikke i sig selv adgang til forhandlinger, og Kommissionen Den Kuropæiske Sammenslutning af Håndværk og Små og Mellemstore Virksomheder. Den Huiopæi. ske Sammenslutning af Virksomhedsledere. Den komplette fortegnelse er gengivet i bilag 111. 12 tilstræber at gennemføre mere bredt dækkende høringer af alle europæiske arbejdsmarkeds organisationer. Alle modtagne bidrag indgår i Kommissionens overvejelser. De første erfaringer med de nye procedurer har dog vist, at det i visse tilfælde kan være vanskeligt for arbejdsmarkedets parter at komme med tilbagemeldinger, men der er også visse proceduremæssige problemer. 61. Kommissionen gennemgår jævnligt listen over de organisationer, der opfylder kriterierne, men forskellige problemer, der har gjort sig gældende siden 1993, tyder på, at Kommissionen bør tage disse kriteriers hensigtsmæssighed op til fornyet vurdering og sikre, at de organisationer, der deltager i høringerne, også har mandat til at gøre det, og at de synspunkter, der fremsættes under de af Kommissionen organiserede høringer, også er repræsentative. Perspektiver for den fremtidige udvikling Revision af kriterierne for, hvilke organisationer der skal høres 62. Europa-Parlamentet har foreslået at skærpe de i Kommissionens meddelelse fastsatte kriterier for, hvilke organisationer der officielt skal høres i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, ved at føje yderligere to krav til listen: høringsberettigede organisationer skal være organisationer, der repræsenterer arbejds givere eller arbejdstagere, men dog således, at medlemskab er frivilligt både på nationalt og europæisk plan; de skal have et mandat fra deres medlemmer til at repræsentere dem i forbindelse med den sociale dialog på fællesskabsplan, og de skal kunne påvise, at de er repræsentative. Er De enig i, at kriterierne for, hvilke organisationer der er tilstrækkeligt repræsentative til at kunne deltage i konsultationerne, bør justeres? Revision af fortegnelsen over høringsberettigede organisationer 63. Kommissionen vil på grundlag af de gældende kriterier og for at sikre, at de synspunkter, der fremsættes, nu også er repræsentative, løbende tage fortegnelsen over europæiske organisationer, der skal konsulteres på tværfagligt niveau og sektorniveau, op til nyvurdering. Det er i overensstemmelse med løftet i Kommissionens meddelelse fra 1993 om, at den fortegnelse, der var knyttet til den pågældende meddelelse som bilag, skulle revideres i lyset af de indhøstede erfaringer. 64. Samtidig vil Kommissionen, som den også foreslog i 1993, arbejde for at få etableret strukturer til at sikre kontakten mellem alle arbejdsmarkedets parter. Man vil i denne sammenhæng være særligt opmærksom på, at små og mellemstore virksomheder bliver behørigt repræsenteret. Kommissionen vil således jævnligt afholde møder med alle relevante arbejdsmarkedsorganisationer for at informere om og drøfte den seneste udvikling omkring konsultationerne og social- og arbejdsmarkedspolitikken generelt. Hvad mener arbejdsmarkedets parter, der skal gøres for at udvikle de nødvendige kontaktstrukturer? 13 Ændring af konsultationsprocedurerne I lyset af de første erfaringer med konsultationer på grundlag af artikel 3 i aftalen om 65. social- og arbejdsmarkedspolitikken mener Kommissionen, at de procedurer vedrørende forhandlinger, der er fastsat i meddelelsen fra 1993, nok bør ændres. Tidsfristen for første fase af konsultationerne bør tages op til fornyet vurdering. Kommissionen foreslår at den generelle seksugers frist bevares, samtidig med at tidsfristen for konsultationerne gøres mere fleksibel og fastsættes af Kommissionen sag for sag afhængigt af emnets karakter og kompleksitet. Bør der overvejes andre proceduremæssige ændringer? , D. H Forhandlinger i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken Baggrund 66. Forhandlingsprocedurerne er stadigvæk forholdsvis uprøvede, men de første officielle forhandlinger resulterede med stor succes i den første europæiske aftale mellem arbejds markedets parter, aftalen om forældreorlov, som blev undertegnet den 14. december 1995 og vedtaget af Rådet som et direktiv den 3. juni 1996. Forhandlingsprocedurerne er nærmere beskrevet i bilag I. Forhandlingsmulighederne vokser i takt med, at Kommissionen i stigende grad benytter 67. konsultationsprocedurerne. Visse spørgsmål er helt klart ikke egnet til forhandling, således som det f. eks. var tilfældet ved konsultationerne for nylig om et eventuelt initiativ vedrørende omvendt bevisbyrde ved påstået kønsdiskrimination. Arbejdsmarkedets parter har dog for nylig vedlaget at indlede officielle forhandlinger om det meget vigtige spørgsmål omkring mere fleksibel arbejdstid (tidsbegrænset ansættelse, deltidsarbejde og midlertidigt arbejde) og arbejdstagernes sikkerhed. Hidtidige erfaringer 68. Erfaringerne med forhandlingerne om og indgåelsen af aftalen om forældreorlov bragte procedurerne i aftalens artikel 3 og 4 i fokus og bekræftede Kommissionens analyse i med delelsen om gennemførelsen af protokollen [KOM(93) 600 af 14. december 1993]. Bilag I indeholder en nærmere beskrivelse af de begivenheder, der førte til arbejdsmarkedets parters undertegnelse af aftalen og dens senere vedtagelse som et direktiv. Der er følgende bemærkninger til demie erfaring med formelle forhandlinger: der gik kun meget kort tid mellem rammeaftalens undertegnelse og direktivets ved tagelse; denne erfaring har gjort det klart, at valget af retsinstrument må afhænge af den pågældende aftales indhold, når de underskrivende parter anmoder om, at aftalen implementeres gennem en rådsafgørelse; Europa-Parlamentet reagerede kritisk over for det forhold, at Parlamentet ikke er involveret i denne beslutningsprocedure (det fremgik af Parlamentets udtalelse af 15. marts 1996); Rådet accepterede, at det ikke kunne ændre aftalen, men udtrykte dog en vis skepsis over for visse elementer i indholdet, som af nogle medlemsstater blev betragtet som værende de nationale myndigheders ansvarsområde eller vedrørte proceduremæssige og institutionelle spørgsmål. 14 Visse arbejdsmarkedsorganisationer har kritiseret, at de ikke måtte deltage i forhand lingerne, og har stillet spørgsmålstegn ved, hvorvidt aftalen om forældreorlov også er gældende for dem. UEAPME vil efter eget udsagn indbringe dette spørgsmål for Domstolen. Før Kommissionen forelagde aftalen til vedtagelse i Rådet, undersøgte den dette spørgsmål omhyggeligt og konkluderede, at de tre involverede organisationer opfyldte de kriterier for repræsentativitet, som var nødvendige for at gøre aftalen gyldig. Kommissionen afholdt også et møde med alle de organisationer, som var blevet konsulteret om initiativet, men som ikke havde deltaget i forhandlingerne, for at informere dem mere fuldstændigt om aftalen. Perspektiver for den fremtidige udvikling Revision af procedurerne 69. Med hensyn til forhandlinger vil Kommissionen meget gerne høre alle interesserede parters synspunkter om, hvilke erfaringer man kan drage af den første forhandling (om forældreorlov), især med hensyn til de proceduremæssige aspekter. Det vil gøre det lettere at afklare, hvordan man skal forholde sig ved fremtidige forhandlinger for at undgå så mange problemer som muligt. Hvad mener De om de første erfaringer med forhandling af en aftale? De kontraherende parters repræsentative status 70. Spørgsmålet om deltagelse i forhandlinger i henhold til aftalen om social- og arbejds markedspolitikken har helt klart vist sig at være et følsomt og kontroversielt emne. Kommissionen mener fortsat, at det må være helt op til arbejdsmarkedets parter selv at udvikle deres egen dialog og forhandlingsstrukturer, og at den ikke kan bestemme, hvem der skal deltage i en forhandling, der er indledt helt frivilligt. 71. I de tilfælde, hvor art. 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken finder anvendelse, er det dog Kommissionens ansvar at vurdere en aftales gyldighed på grundlag af dens indhold, hvilket indebærer en vurdering af, hvorvidt de parter, der berøres af aftalen, har været repræsenteret. Det er Kommissionens opfattelse, at spørgsmålet om forhandlings parternes repræsentative status bør undersøges sag for sag, eftersom forholdene vil variere afhængigt af forhandlingsemnet. Kommissionen må derfor undersøge, hvorvidt de i forhandlingerne deltagende parter har en legitim interesse i sagen og kan dokumentere, at de i væsentlig grad repræsenterer de berørte kredse. Kommissionen vil gerne opfordre de europæiske arbejdsmarkedsparter til at finde 72. sammen i et tættere samarbejde for at finde en løsning på dette spørgsmål. Den henstiller til de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer at være åbne og fleksible i denne sag for at sikre korrekt deltagelse i forhandlingerne. Kommissionen er rede til at hjælpe og støtte alle positive bestræbelser fra arbejdsmarkedets parters side i så henseende. Hvad kan arbejdsmarkedets parter gøre for at sikre, at en forhandlet aftale kan accepteres af alle interesserede parler, herunder også de arbejdsmarkedsorganisationer, som ikke selv har deltaget i forhandlingerne, samt Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet? 15 E. MERE GENERELLE SPØRGSMÅL I RELATION TIL UDVIKLINGEN AF DEN SOCIALE DIALOG E. I Beskæftigelsen og ændringer i det politiske klima Øget beskæftigelse er EU's vigtigste økonomiske, sociale og politiske målsætning. 73. Hvidbogen Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse samt De Europæiske Råd i Essen, Cannes og Madrid gav klare indikationer af, hvordan man ønsker arbejdsmarkedets parter inddraget i gennemførelsen af beskæftigelsesforanstaltninger. Det Europæiske Råd i Madrid udtrykte tilfredshed med, at arbejdsmarkedets parter på europæisk plan var nået frem til et fælles kriterium for beskæftigelsesfremmende foranstaltninger "Fælleserklæringen", og at der i vidt omfang var overensstemmelse mellem enigheden på dette punkt og den fælles rapport om beskæftigelse, som blev forelagt på topmødet. Kommissionen mødtes efterfølgende med de europæiske arbejdsmarkedsparter ved en rundbordsdebat om beskæftigelse for at drøfte Kommissionens forslag til en europæisk tillidspagt om beskæftigelse. I juni udsendte Kommissionen en officiel meddelelse om pagten, som har tre målsætninger: at mobilisere alle aktører i en helhedsstrategi for beskæftigelsen, at udnytte Fællesskabets multiplikatorvirkning bedre og at indarbejde bekæmpelse af arbejdsløsheden i et mere langsigtet samfundsbillede. 74. Det vil nu være naturligt i højere grad at lade den sociale dialog både på tværfagligt og sektorielt niveau fokusere på beskæftigelsen, samtidig med at drøftelserne om erhvervs- og sektorpolitikkernes sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser videreføres, og arbejdsmarkedsparterne fortsætter deres bidrag til virkeliggørelsen af økonomisk og social samhørighed. Arbejdsmarkedets parter har en stor opgave med at udbygge og supplere beskæftigelsesindsatsen på fællesskabsplan, især på baggrund af parternes ansvar for fastlæggelse af arbejdsvilkår og arbejdsmarkedsregler om fleksibilitet, arbejdstid, adgang til erhvervsuddannelse og andre kompetencegivende tiltag samt indpasning af unge i erhvervslivet. Udvalget for Den Sociale Dialog og sektorudvalgene må derfor forventes at være de drivende kræfter bag udviklingen af en social dialog om en samordnet beskæftigelsespolitik. E. H Den sociale dialog og udvidelsen af EU Det er afgørende nødvendigt at bistå de central- og østeuropæiske lande med at udvikle 75. et hensigtsmæssigt system for en social dialog som led i deres samfundsmæssige og økonomiske udvikling. I forbindelse med den fremtidige udvidelse af EU med en række central- og østeuropæiske lande er det helt nødvendigt at få udviklet en dialog med arbejdsmarkedets parter i de lande, der ansøger om optagelse, og mellem parterne indbyrdes; disse lande har fundamentalt forskellige traditioner for arbejdsmarkedsrelationer og forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter, og derfor skal de have hjælp til at kunne udfylde den rolle, der tilkommer dem, både under forberedelserne af tiltrædelsen, og når først landene er blevet medlemmer af EU. 76. I tilfælde hvor central- eller østeuropæiske arbejdsmarkedsparter anmoder tilsvarende organisationer i EU om hjælp til udvikling af deres strukturer og deres sociale dialog, er Kommissionen parat til at assistere de pågældende arbejdsmarkedsparter i EU både med at etablere kontakter og i det praktiske samarbejde. I lande, som har ansøgt om medlemskab af EU, kan Kommissionen som et supplement 77. lil de projekter, der finansieres via PHARE-programmet (f. eks. 10 mio. ECU til tilskynde til reformforanstaltninger med det formål at sætte fagforeningsakliviteter), arbejdsmarkedets parter i de pågældende lande i stand til at udfylde deres rolle både før og efter tiltrædelsen. Den begrænsede adgang, som Europa-Parlamentet har givet de central- og østeuropæiske lande til budgetposter, der har tilknytning til den sociale dialog, kan også udnyttes til at udvikle den sociale dialog i de central- og østeuropæiske lande, og her har de europæiske arbejdsmarkedsparter en særdeles vigtig funktion. E. III Information og kommunikation 78. Det foreslås, at der regelmæssigt afholdes møder, hvor der udveksles informationer mellem repræsentanter for den tværfaglige sociale dialog og repræsentanter for den sektorielle sociale dialog. Disse møder skal ikke erstatte de eksisterende dialogstrukturer, og blandt deltagerne skal også være de europæiske organisationer, som ikke i øjeblikket er inddraget i dialogstrukturerne. 79. Arbejdstagerne og arbejdsgiverne i medlemsstaterne ved ikke nok om arbejdet i og resultaterne af den europæiske sociale dialog, også selv om disse resultater er af direkte betydning for deres interesser. Et bevis herfor er, at der hverken på nationalt eller regionalt niveau foregår nogen aktiviteter i forlængelse af den sociale dialog. Derfor vil Kommissionen varetage udbredelsen af oplysninger om den sociale dialog og tilskynde de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer til at informere deres medlemmer om aktiviteterne i forbindelse med den sociale dialog og de opnåede resultater samt om social- og arbejdsmarkedspolitikken generelt. Hensigten er på denne måde at stimulere den nationale og regionale opfølgning og sikre effektiv deltagelse og feedback i denne repræsentative proces. Hvordan skal sagen gribes an rent praktisk for at udvikle en effektiv politik for udbredelse af oplysninger om den sociale dialog? 80. Eftersom mange af de drøftelser, der foregår i dialogstrukturerne, drejer sig om politiske tiltag, hvori institutionerne spiller en formel rolle, vil Kommissionen løbende informere EU- institutionerne om udviklingen af den sociale dialog. Aftalen om forældreorlov fremhævede behovet for regelmæssig informering af Rådet og Europa-Parlamentet om, hvad der foregår, især hvis de institutionelle og proceduremæssige prærogativer ikke skal blive en hæmsko for udviklingen af dialogen. Kommissionen vil i overensstemmelse med de forpligtelser, der er den pålagt i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, også udsende årsberetninger om den afbalancerede støtte til de parter, der medvirker i den sociale dialog. E. IV Støtteforanstaltninger til fordel for fælles initiativer 81. Det er Kommissionens opfattelse, at EU kan gøre mere for at støtte parternes samarbejdsaktiviteter, og det gælder såvel de samarbejdsaktiviteter, der foregår som led i Fællesskabets handlingsprogrammer, eller som er kommet i stand på selvstændigt initiativ. Organer, der er oprettet af anerkendte europæiske arbejdsmarkedsparter med det formål at fremme målene f. eks. uddannelses- og forskningsinstitutter, har behov for finansiel støtte fra EU på grund af deres betydningsfulde rolle for formidlingen af oplysning og viden til vigtige græsrodsorganisationer og til den brede offentlighed. for den europæiske sociale dialog, som 82. Det foreslås at styrke og støtte konkrete fælles initiativer i forbindelse med den sociale dialog, at reagere hurtigt på anmodninger om finansiering af sådanne initiativer og at gøre mere effektiv brug af de eksisterende organer — såvel de trepartsorganer, der er oprettet til Forbedring af Leve- og ved en råd sved tage Ise (f. eks. Det Europæiske Institut 17 Arbejdsvilkårene og Cedefop), som dem, der er blevet skabt på fælles initiativ af de europæiske arbejdsmarkedsorganisationer (CERI m. fl. ). E. V Social dialog nå flere niveauer 83. De vigtigste niveauer for den sociale dialog i Fællesskabet er henholdsvis den tværfaglige og den sektorielle dialog, der organiseres centralt, men der er et voksende behov for at udvikle nye niveauer for dialogen i lyset af de udfordringer, EU står over for. Disse niveauer er følgende: dialog mellem arbejdsmarkedets parter i de voksende transnationale industrier. Rådets direktiv om fællesskabsvirksomheder har allerede i høj grad tilskyndet til en mere omfattende dialog, men har samtidig vist, at nationalt baserede systemer til organisering af arbejdsmarkedsrelationerne ikke længere er tilstrækkelige; den sociale dialog på regionalt plan, især i grænseregioner, hvor det indre marked og andre EU-politikker har store konsekvenser, og i lyset af decentraliseringen af de kollektive forhandlinger: Igangværende pilotprojekter på dette område skal vise, hvordan EU kan bidrage. 3. KONKLUSIONER 84. Kommissionen har for at styrke den sociale dialog planlagt en række foranstaltninger, som den finder afgørende for reformprocessen, og som vil blive iværksat omgående. I meddelelsen peges der også på en række spørgsmål i tilknytning til vigtige og i visse tilfælde følsomme emner, hvor der er behov for en debat for at finde frem til de bedste løsninger. Arbejdsmarkedets parter, medlemsstaterne og EU-institutionerne opfordres til at overveje disse spørgsmål og forelægge deres synspunkter for Kommissionen. Den næste meddelelse fra Kommissionen, der efter planen skal udsendes i det nye år, vil blive udarbejdet under hensyntagen til de holdninger, der gives udtryk for i denne forbindelse. 85. Kommissionen ønsker at høre alle interesserede parters synspunkter om følgende forslag og spørgsmål: VAL DUCHESSE-DIALOGEN Kommissionen vil fortsat give sin fulde støtte til Val Duchesse-dialogen. Kommissionen opfordrer arbejdsmarkedets parter til selv at styrke den sociale dialog ved at sikre alle interesserede parter en rimelig repræsentation. TVÆRFAGLIGE RÅDGIVENDE UDVALG Det skal undersøges, om udvalgene bør videreføres i deres nuværende form. Det Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring og Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed kan eventuelt slås sammen. Bør der overvejes andre reformer med henblik på at få udvalgene til at Jungere bedre? De europæiske arbejdsmarkedsorganisationers status i udvalgene skal tages op til revision. DEN SEKTORIELLE SOCIALE DIALOG Den sociale dialog kan få større vægt på sektorniveau, hvis den centreres omkring strategiske emner og sektorer. Kommissionen vil gerne vide, hvordan de berørte parter mener, man kan udvikle en mere effektiv og relevant sektoriel social dialog. Kommissionen vil styrke samarbejdet og samordningen inden for sine egne tjenestegrene omkring konsultationsprocedurerne. Hvad mener De om placeringen af det praktiske ansvar for den sektorielle dialog? Hvad mener De om det alternative forslag til styring af konsultationerne? Der skal iværksættes en undersøgelse af, hvilke arbejdsmarkedsorganisationer der er mest repræsentative i de enkelte sektorer. Det er Kommissionens opfattelse, at antallet af medlemmer i de paritetiske udvalg bør reduceres af hensyn til effektiviteten. Hvordan kan den sektorielle dialog komme til at fungere mere effektivt og med en bedre udnyttelse af ressourcerne ? Hvad mener De om koordineringen af den sektorielle sociale dialog og formidlingen af resultaterne? DET STÅENDE UDVALG FOR BESKÆFTIGELSE Reformen af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse bør knyttes sammen med iværksættelsen af Det Europæiske Råds beslutning om at etablere en varig struktur på beskæftigelsesom rådet. Det stående udvalg bør formulere et arbejdsprogram. Støtter De tanken om, at konklusionerne fra møderne i Det Stående Udvalg for Beskæftigelse bør profileres skarpere? Udvalgets nuværende sammensætning bør ændres og gøres mere rationel. De forskellige arbejdsmarkedsorganisationer bør opfordres til at give udtryk for deres synspunkter via et kontaktudvalg. KONSULTATIONER ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN I HENHOLD TIL AFTALEN OM SOCIAL- OG Er De enig i, at kriterierne for, hvilke organisationer der er tilstrækkeligt repræsentative til at kunne deltage i konsultationerne, bør justeres? Kommissionen vil løbende tage fortegnelsen over europæiske organisationer, der skal konsulteres, op til nyvurdering i overensstemmelse med løftet i meddelelsen fra 1993. Kommissionen vil jævnligt afholde informations- og debatmøder med deltagelse af alle interesserede arbejdsmarkedsorganisationer. Hvad mener arbejdsmarkedets parter, der skal gøres for at udvikle de nødvendige kontaktstrukturer? Tidsfristen for første fase af konsultationerne bør tages op til fornyet overvejelse. Bør der overvejes andre proceduremæssige ændringer? FORHANDLINGER ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN I HENHOLD TIL AFTALEN OM SOCIAL- OG Hvad mener De om de første erfaringer med forhandling af en aftale? Hvad kan arbejdsmarkedets parter gøre for at sikre, at en forhandlet aftale kan accepteres af alle berørte parter? MERE GENERELLE SPØRGSMÅL 1 RELATION TIL UDVIKLINGEN AF DEN SOCIALE DIALOG Den sociale dialog skal i højere grad fokusere på beskæftigelsen. Arbejdsmarkedets parter i EU skal tilskyndes til at engagere sig i arbejdet med at udvikle arbejdsmarkedsorganisationerne i de central- og østeuropæiske lande. Der skal regelmæssigt afholdes møder, hvor der udveksles informationer mellem repræsentanter for den tværfaglige sociale dialog og repræsentanter for den sektorielle sociale dialog. Kommissionen varetager udbredelsen af oplysninger om den sociale dialog og tilskynder De europæiske arbejdsmarkedsorganisationer til at informere deres medlemmer om aktiviteterne i forbindelse med den sociale dialog og de opnåede resultater. Hvordan skal sagen gribes an rent praktisk for at udvikle en effektiv politik for udbredelse af oplysninger om den sociale dialog? EU-institutionerne skal løbende informeres om udviklingen af den sociale dialog. Konkrete fælles initiativer i forbindelse med den sociale dialog skal styrkes og støttes. Der skal udvikles nye niveauer for dialogen i lyset af de udfordringer, EU står over for. 20 ' HVORDAN FUNGERER DEN SOCIALE DIALOG? BILAG I Val Duchesse: Tværfaglig dialog I den indledende fase (1985-1988) var formålet med Val Duchesse-dialogen at inddrage arbejdsmarkedets parter i planerne for gennemførelsen af det indre marked, som gjorde et samarbejde mellem fællesskabsinstitutionerne og arbejdsmarkedets parter vigtigere end nogen sinde. Derfor tog Kommissionen initiativ til denne nye form for social dialog, hvor de organisationer, der var rede til at indlede en dialog på EU-plan, deltog i "Val Duchesse"- møderne(l). Der var skabt et forum, der kunne bidrage til debatten om det indre markeds sociale og arbejdsmarkedsmæssige aspekter, og samtidig blev der nedsat to arbejdsgrupper, én om makroøkonomiske spørgsmål og én om mikroøkonomiske spørgsmål. Val Duchesse-møderne mellem Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE), Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) har lige fra begyndelsen været af uformel karakter og baseret på de involverede parters gensidige anerkendelse. Da den europæiske fælles akt i 1986 indføjede artikel 118 B i EØF-traktaten, blev det en af Kommissionens officielle opgaver at fremme den sociale dialog på fællesskabsplan: "Kommis sionen bestræber sig på at udvikle dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, idet denne dialog, hvis parterne finder det ønskeligt, kan føre til, at der knyttes aftalemæssige forpligtelse blev yderligere skærpet ved, at fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, der blev vedtaget i 1989, indebar politisk anerkendelse af EU-politikkernes sociale dimension med kravet om øget inddragelse af arbejdsmarkedets parter og fremme af dialogen mellem dem. forbindelser". Denne Samtidig blev dialogen styrket med oprettelsen af en politisk styringsgruppe med deltagelse af højtstående repræsentanter for de tre europæiske paraplyorganisationer og deres nationale medlemsorganisationer. Også vedtagelsen af Kommissionens sociale handlingsprogram bidrog aktivt til at fremme den sociale dialog med kravet om, at arbejdsmarkedets parters paraply organisationer skulle konsulteres om kommissionsforslag på områder, hvor der ikke fandtes rådgivende udvalg (f. eks. arbejdsret). Forhandlingerne i 1991 på den regeringskonference, der mundede ud i traktaten om Den Europæiske Union, viste, at de fleste medlemsstater var villige til at anvende flertals afstemninger på afgørelser i Rådet om social- og arbejdsmarkedspolitiske spørgsmål for at overvinde vanskelighederne ved at få gennemført det sociale handlingsprogram. Efter at have drøftet, hvordan arbejdsmarkedets parter kunne få øget indflydelse på dette område, vedtog UNICE, CEEP og EFS den 31. oktober 1991 en fælles aftale stilet til regeringskonferencen; denne aftale indeholdt krav om, at arbejdsmarkedets parter skulle konsulteres om kommissionsforslag vedrørende social- og arbejdsmarkedspolitiske spørgsmål, og at arbejdsmarkedets parter skulle have mulighed for selv at føre forhandlinger, som eventuelt kunne munde ud i rammeaftaler. (1) Opkaldt efter det sted, hvor det første møde blev afholdt den 31. januar 1985 i Bruxelles. 21 Denne fælles aftale blev overtaget næsten ordret i de 11 medlemsstaters aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken og blev dermed en integreret del af EU-traktaten; der var nu skabt mulighed for (artikel 4), at aftaler mellem arbejdsmarkedets parter kunne iværksættes enten af arbejdsmarkedets parter selv i de enkelte lande eller ved en afgørelse, som Rådet træffer på grundlag af et forslag fra Kommissionen. Efter undertegnelsen af traktaten om Den Europæiske Union dannede UNICE, CEEP og EFS i oktober 1992 et nyt udvalg for den sociale dialog, som på grundlag af de nye bestemmelser skulle fungere som styrende forum for dialogen(2). Dette udvalg har fastlagt kommissorier for yderligere arbejdsgrupper: Arbejdsgruppen om Almen og Erhvervsfaglig Uddannelse, der har eksisteret siden 1989, og Arbejdsgruppen om Makroøkonomiske Spørgsmål, som nu atter er aktiv og især beskæftiger sig med samarbejdsbaseret vækststrategi og opfølgning af hvidbogen Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse. Udvalget for Den Sociale Dialog konsulteres desuden om bredere social- og arbejdsmarkedspolitiske, makroøkonomiske og beskæftigelsesmæssige spørgsmål samt om erhvervsuddannelsespolitikken og andre tiltag af interesse for arbejds markedets parter. Tværfaglige rådgivende udvalg Der findes seks tværfaglige rådgivende udvalg på forskellige områder af Fællesskabets social- og arbejdsmarkedspolitik. Det er Udvalget for Den Europæiske Socialfond og de Rådgivende Udvalg for henholdsvis Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring, Arbejdskraftens Frie Bevægelighed, Erhvervsuddannelse, Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen og Ligestilling mellem Mænd og Kvinder. De rådgivende udvalg hører under Kommissionen, men består af nationale trepartsdelegationer (arbejdsgivere, arbejdstagere og regeringsrepræsentanter), som indstilles af medlemsstaterne og udpeges af Rådet. Udvalgene har til opgave at rådgive og bistå Kommissionen med gennemførelsen af specifikke social- og arbejdsmarkedspolitiske tiltag og er ikke et forum for dialog med arbejdsmarkedets parter i generel forstand, men en officiel del af retsgrundlaget for visse social- og arbejdsmarkedspolitiske tiltag, og det er derfor vigtigt, at arbejdsmarkedets parter har sæde i dem. Den sektorielle dialog På sektorplan har dialogen mellem arbejdsmarkedets parter eksisteret i nogle år med paritetiske udvalg og uformelle arbejdsgrupper, der fungerer som konsultations-,, dialog- og i visse tilfælde også forhandlingsorganer. De fremkommer med deres synspunkter om formuleringen og gennemførelsen af de sektorpolitikker i Fællesskabet, der tager sigte på at forbedre og harmonisere leve- og arbejdsvilkårene og i visse tilfælde også forbedre den pågældende sektors økonomiske og konkurrencemæssige stilling. Denne dialog har normalt form af drøftelser af de pågældende politiske tiltag som udgangspunkt for formulering af fælles udtalelser. Formen for og resultaterne af denne dialog varierer ganske meget fra sektor til sektor. Nogle gange giver den blot arbejdsmarkedets parter bedre forståelse af de pågældende EU-tiltag. (2) Dette udvalg består i øjeblikket af i alt 45 medlemmer samt to observatører fra EFTA-landene. Fra arbejdsgiverside: UNICE's sekretariat (3), UNICE's nationale medlemsorganisationer (15 fra EU og 1 fra EØS=16), CEEP (4) og én EFTA-observatør. Fra arbejdstagerside: EFS' sekretariat (3), EFS' nationale medlemsorganisationer (15 fra EU og 1 fra EØS-16), europæiske industriudvalg (3) og én EFTA-observatør. 22 Erfaringen viser dog, at dialogen også kan give mere konkrete resultater. Ud over lejligheden til at mødes og udveksle idéer og oplysninger ved sådanne dialog-arrangementer, har der også været tale om en række specifikke initiativer, f. eks. har arbejdsmarkedets parter sammen deltaget i EU-erhvervsuddannelsesprogrammer, som er gennemført efter vedtagelsen af en fælles holdning, eller de har medvirket ved oprettelsen af databaser og gennemførelsen af undersøgelser omkring beskæftigelsesfremmende foranstaltninger. Allerede i 1978 vedtog arbejdsmarkedets parter i Det Paritetiske Udvalg for Sociale Problemer for Arbejdstagere i Landbruget en første henstilling om fastsættelse af den ugentlige arbejdstid for arbejdstagere med fast beskæftigelse ved landbruget. 11981 blev denne henstilling udvidet til at omfatte alle arbejdstagere i landbruget. I forbindelse med det indre marked vedtog arbejdsmarkedets parter i Den Uformelle Arbejds gruppe for Detailhandelen i 1988 et memorandum, hvori man pegede på mangelen på erhvervsuddannelsesstrukturer inden for detailhandelen og henstillede, at Kommissionen fastsatte nogle mindstekrav på fællesskabsplan vedrørende den faglige uddannelse. Dette memorandum resulterede også i andre initiativer: et europæisk forum for detailhandelens sociale og arbejdsmarkedsmæssige aspekter samt et første tværnationalt projekt på erhvervsuddannelsesområdet (ASSIST), som er et første forsøg på i praksis at anvende de generelle principper, der er fastsat i memorandummet fra 1988. I 1995 vedtog arbejdsmarkedets parter for Rengøringsindustrien fælles retningslinjer for anvendelsen af direktivet om tilrettelæggelse af arbejdstiden i deres sektor. i Den Uformelle Arbejdsgruppe i forbindelse med de især blevet konsulteret Med hensyn til Fællesskabets social- og arbejdsmarkedspolitik er arbejdsmarkedets parters initiativer, som sektororganisationer Kommissionen foreslog i forbindelse med sit handlingsprogram fra 1989 om gennemførelse af fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder. Siden 1993 er de arbejdsmarkedsorganisationer, der er repræsenteret i de paritetiske udvalg og de uformelle arbejdsgrupper, blevet formelt konsulteret om alle social- og arbejdsmarkedspolitiske initiativer i overensstemmelse med artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. tilfælde er de også blevet konsulteret om erhvervspolitiske initiativer med sociale og arbejdsmarkedsmæssige virkninger for sektoren (f. eks. har GD III i 1996 konsulteret Den Uformelle Arbejdsgruppe for Tekstiler og Beklædning om udkastet til meddelelse om underentrepriser). I visse Det Stående Udvalg for Beskæftigelse Det Stående Udvalg for Beskæftigelse blev nedsat i 1970 ved en rådsafgørelse og er et formelt forum for en fælles optræden fra arbejdsmarkedets parters side, som dog også kommer til udtryk på de ad hoc-trepartskonferencer, der afholdes under rådsformandskabets auspicier, og i mindre omfang i de tværfaglige rådgivende udvalg. Det Stående Udvalg for Beskæftigelse, der består af repræsentanter for arbejdsmarkedets parter, Kommissionen og Ministerrådet, har til opgave "vedvarende at sikre dialogen, samspillet og konsultationen mellem Rådet ( ), Kommissionen og arbejdsmarkedets parter med henblik på at lette samordningen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med Fællesskabets målsætninger"(3). Artikel 2 i Rådets afgørelse (70/532/EØF) i EFT nr. L 275 af 17. 12. 1970. I forbindelse med nedsættelsen af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse som et organ for en fælles indsats blev der rent faktisk også søgt etableret en dialog på fællesskabsplan med arbejdsmarkedets parters vigtigste 23 'V Siden 1974 har der gennemsnitligt været afholdt ét møde under hvert formandskab i Rådet. Forberedelserne indkalder en til hvert møde begynder med, at Kommissionen "styringsgruppe", der består af repræsentanter for formandskabet, Kommissionen og arbejdsmarkedets parter, og som skal fastlægge, hvilket emne der skal drøftes. Derefter udarbejder Kommissionen et oplæg, og på grundlag af dette udarbejder formandskabet udkast til konklusioner i samråd med arbejdsmarkedets parter. Under en "minidebat" umiddelbart før mødet formuleres disse konklusionsudkast endeligt, men det giver generelt meget begrænset mulighed for en egentlig debat og udveksling af synspunkter på selve mødet. Selve mødet indledes med et ministermøde med begrænset deltagelse, hvorefter der afholdes plenarmøde med en række indlæg fra arbejdsmarkedets parter og medlemmerne af Rådet. Formandskabet er eneansvarlig for formuleringen af konklusionerne fra mødet. Konsultationer i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken På regeringskonferencen i 1991 blev der taget et vigtigt skridt i retning af en styrkelse af arbejdsmarkedets parters rolle i den europæiske beslutningsproces. Artikel 3 og 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken var en væsentlig udvidelse af artikel 118 B i EØF- traktaten. I artikel 3, stk. 1, står der: "Kommissionen har til opgave at fremme konsultationen af arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan og træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at lette dialogen mellem dem, idet den samtidig sørger for en afbalanceret støtte til begge parter. " I henhold til artikel 3, stk. 2 og 3, er Kommissionen forpligtet til at konsultere både arbejdsgivere og arbejdstagere, før den fremsætter forslag på det sociale og arbejdsmarkedspolitiske område. Desuden blev der åbnet for nye muligheder i dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan, idet de kan indgå aftaler, som i henhold til aftalens artikel 4 kan iværksættes enten ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen, eller efter de fremgangsmåder og den praksis, arbejdsmarkedets parter og medlemsstaterne normalt anvender. De konsultationsprocedurer, der er fastsat i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, opererer med en totrinskonsultation, før Kommissionen fremsætter forslag til fællesskabs lovgivning. På første trin underretter Kommissionen arbejdsmarkedets parter om, at den påtænker et initiativ vedrørende et bestemt emne og anmoder dem om at fremkomme med deres synspunkter om de mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats (artikel 3, stk. 2). Parterne kan svare Kommissionen enten hver for sig eller samlet. Det betyder, at Kommissionen får et klart indtryk af problemstillingen, før den beslutter sig for, om den skal gå videre med sagen. Procedurens andet trin iværksættes, "hvis Kommissionen efter denne konsultation finder en fællesskabsindsats hensigtsmæssig, konsulterer den arbejdsmarkedets parter om indholdet af det påtænkte forslag. Arbejdsmarkedets parter afgiver en udtalelse eller om nødvendigt en henstilling til Kommissionen (artikel 3, stk. 3). Det giver Kommissionen et direkte forhåndsbidrag til dens overvejelser omkring, hvilke foranstaltninger der skal foreslås. Den nye konsultationsprocedure er kun obligatorisk i relation til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Kommissionen har dog med henblik på at gøre fremgangsmåden mere ensartet forpligtet sig til at anvende procedurerne fra artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken på alle social- og arbejdsmarkedspolitiske initiativer, uanset retsgrundlaget (EF-traktaten eller protokollen). Desuden har Kommissionen bebudet, at der skal være mulighed for at gennemføre formelle konsultationer om planlagte lovgivningsforslag paraplyorganisationer i form af "trepartskonferencer". Af forskellige grunde stoppede dette forste forsøg på en social dialog med og mellem arbejdsmarkedets parter i 1978. 24 tværgående sociale og af arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser. Her forbeholder Kommissionen sig dog ret til selv at træffe beslutning om, hvorvidt og hvordan en sådan konsultation skal gennemføres. sektorbestemt karakter, specifik eller som har Forhandlinger i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken På andet trin i konsultationerne på grundlag af artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken kan arbejdsmarkedets parter beslutte at forhandle sig til en aftale om det pågældende spørgsmål. I så tilfælde indstiller Kommissionen midlertidigt sine forberedelser, og arbejdsmarkedets parter har op til ni måneder til at forhandle sig frem til en aftale eller endnu længere, hvis begge parter og Kommissionen er enige derom. Hvis der indgås en aftale, kan denne iværksættes af arbejdsmarkedets parter selv efter de normale fremgangsmåder og praksis i medlemsstaterne. Som alternativ hertil kan parterne anmode Kommissionen om at fremsende aftalen til Rådet for at få den vedtaget som en afgørelse, hvilket vil give den status som EU-lovgivning. Også selv om sådanne forhandlinger ikke resulterer i en egentlig aftale, vil formuleringen af arbejdsmarkedets parters holdninger og de problemer, der har været drøftet undervejs, være meget nyttige for Kommissionen, når den skal udarbejde sit eget forslag. Så snart Maastricht-traktaten trådte i kraft i 1993, besluttede Kommissionen at konsultere arbejdsmarkedets parter om de mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats om informations- og høringsprocedurer i fællesskabsvirksomheder i overensstemmelse med proceduren i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Efter en anden høring i februar 1994 om indholdet af det påtænkte forslag og på trods af en række uformelle møder, hvor man sonderede mulighederne for egentlige forhandlinger, besluttede arbejdsmarkedets parter sig for ikke at indlede forhandlinger. Det første forsøg med de nye procedurer resulterede således i et rådsdirektiv om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne; dette direktiv blev vedtaget i september 1994 (94/45/EF). Bestræbelserne på at forene arbejdslivet og familielivet er et centralt element i ligestillings politikken, og i 1983 fremsatte Kommissionen et forslag til rådsdirektiv om forældreorlov og orlov af familiemæssige hensyn(4). Da der efter elleve års forløb ikke var gjort nogen fremskridt i Rådet, besluttede Kommissionen at benytte sig af de nye procedurer i henhold til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken og indledte proceduren i artikel 3. Den 22. februar 1995 gav Kommissionen derfor sin godkendelse til at konsultere arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken på grundlag af en tekst, som redegjorde for udviklingen af Kommissionens politik med henblik på at forene arbejds- og familielivet og gennemgik problemstillingen ud fra flere forskellige synsvinkler. Da de seks ugers konsultationer var slut, havde Kommissionen modtaget 17 svar. Arbejdsmarkedets parters reaktioner viste, at der var enighed om behovet for en indsats på dette område i den ene eller anden form i overensstemmelse med retningslinjerne i Kommissionens første oplæg. Arbejdsmarkedets parter udtalte sig klart til støtte for fremme af lige muligheder for mænd og kvinder. Med hensyn til, hvilken form indsatsen på dette område skulle have, og på hvilket niveau den skulle gennemføres, var der bred enighed om, at et fællesskabsinitiativ nok var det mest hensigtsmæssige. En fællesskabstekst kunne i hvert fald anbefale forskellige foranstaltninger og mindstekrav, og der blev også foreslået en bindende fællesskabsrammelovgivning, der kunne fastlægge nogle retningslinjer, som derefter {4) KOM(83) 686 endelig udg. 25 kunne iværksættes på nationalt eller lokalt plan eller på virksomhedsplan. I mange af svarene henstilledes det også, at arbejdsmarkedets parter blev inddraget i formuleringen af principperne og deres iværksættelse i praksis gennem kollektive forhandlinger. Kommissionen besluttede efter at have analyseret reaktionerne på sit oplæg at indlede anden runde af konsultationen i henhold til artikel 3, stk. 3, i aftalen af social- og arbejdsmarkeds politikken. Den 5. juni bebudede tre organisationer (UNICE, CEEP og EFS), at de havde til hensigt at indlede forhandlinger om spørgsmålet, især om forældreorlov. Efter afslutningen af disse forhandlinger indgik de tre organisationer den 14. december en rammeaftale. Samtidig fremsendte de aftalen til Kommissionen med anmodning om, at den blev iværksat ved en afgørelse, truffet af Rådet på forslag af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Kommissionen vedtog sit forslag til direktiv(5) den 31. januar 1996. 1 dette forslag er der taget hensyn til de underskrivende parters repræsentative status, lovformeligheden af rammeaftalens bestemmelser og overholdelse af de gældende bestemmelser vedrørende små og mellemstore virksomheder. Selv om det i henhold til retsgrundlaget ikke var nødvendigt at inddrage Europa-Parlamentet til underretning. Det gav Europa-Parlamentet lejlighed til den 15. marts 1996 at afgive en udtalelse om spørgsmålet. Direktivet blev godkendt af Rådet den 29. marts 1996 og officielt vedtaget den 3. juni. i lovgivningsprocessen, fremsendte Kommissionen sit forslag Den 5. juli 1995 iværksatte Kommissionen første fase af en konsultation om bevisbyrden i. tilfælde af kønsdiskrimination. Arbejdsmarkedets parter afgav deres udtalelser, men angav klart, at de ikke havde til hensigt at indlede forhandlinger om spørgsmålet. Derefter besluttede Kommissionen at konsultere arbejdsmarkedets parter om indholdet af et påtænkt forslag på dette område. Den 27. september 1995 iværksatte Kommissionen også første fase af en konsultation om fleksibel arbejdstid og arbejdstagernes sikkerhed. I betragtning af spørgsmålenes komplicerede karakter mente Kommissionen ikke, at en seksugers frist var tilstrækkeligt for arbejdsmarkedets parter til at fremkomme med deres synspunkter. Først i april 1996 besluttede Kommissionen efter at have overvejet alle reaktionerne på konsultationen, at det var hensigtsmæssigt at gå videre med spørgsmålet, hvorefter den iværk satte andet trin af konsultationen af arbejdsmarkedets parter om forslagets indhold. I 19. juni meddelte arbejdsmarkedets parter officielt Kommissionen, at de ønskede at indlede forhandlinger i henhold til artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Den 14. november 1995 vedtog Kommissionen en meddelelse (KOM(95) 547 endelig udg. ), med det formål at konsultere arbejdsmarkedets parter og EU-institutionerne om, hvilke konsekvenser direktivet om samarbejdsudvalg kunne få på andre forslag, som var til behandling i Rådet, og som indeholdt bestemmelser om høring og informering af arbejdstagerne. (S) KOM(%) 26 endelig udg. 26 BILAG II : D EN INSTITUTIONELLE RAMME FOR DEN SOCIALE DIALOG PÅ FÆLLESSKABSPLAN Opr^ttelstsakt Sammens* tnlrtg K^peteac« KONSULTATION 1. Tværfaglige rådgivende udvalg Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring (1959) Den Europæiske Socialfond (1960) Rådets forordning 1408/71 - EFT L 49 af 5. 7. 71 6 pr. medlemsstat: (2 arbejdstagerepræsentanter, 2 arbejdsgiverrepræs. , 2 regeringsrepræsentanter Behandler generelle spørgsmål / forordninger Art. 124 i traktaten + Rådets forordning 2082/93 -- EFTL 193 af 31. 7. 93 Arbejdskraftens Frie Bevægelighed (1961) Rådets forordning 15/61 -- EFT L 57 af 26. 8. 61 og 1612/68 -- EFT L 257 af 15. 10. 68 Erhvervsuddannelse (1963) Rådets afgørelse af 9. 4. 68 -- EFT L 91 af 12. 4. 68 Rådets afgørelse af 27. 6. 74 -- EFT L 185 af 9. 7. 74 idem Idem Idem Idem Bistår Kommissionen Virkningerne af anvendelsen af forordning 1612/68 Afgiver begrundede udtalelser Bistår Kommissionen Sikkerhed, Hygiejne og Sundheds- eskyttelse på Arbejdspladsen (1974) Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (1981) 2. Sektorniveau Paritetiske udvalg Landbrug (1963) Landevejstransport (1965) Indre vandveje (1967) Jernbanetransport (1972) Havfiskeri (1974) Søtransport (1987) Civil luftfart (1990) Telekommunikation (1990) Postvæsen (1994) Kommissionens afgørelse 95/42 -- EFT L 249 af 17. 10. 95 2 pr. medlemsstat (kvindeorganisa-tioner) + 10 repræs. for europæiske arbejdsmarkedsorganisationer Rådgiver Kommissionen Kommissionens afgørelse 74/442 - EFT L 243 af 5. 9. 74 og 87/445 » EFT L240 af 22. 8. 87 Kommissionens afgørelse 85/516 -- EFT L 317 af 28. 11. 85 og 87/447 -- EFT L 240 af 22. 8. 87 Kommissionens afgørelse 80/991 -- EFT L 297 af 6. 11. 80 Kommissionens afgørelse 85/13 — EFT L 8 af 10. 1. 85 og 91/407 -- EFT L 276 af 14. 8. 91 Kommissionens afgørelse 74/441 -- EFT L 243 af 5. 9. 74 og 87/446 - EFT L 240 af 22. 8. 87 Kommissionens afgørelse 87/467 -- EFT L 253 af 4. 9. 87 Kommissionens afgørelse 90/449 -- EFT L af 24. 8. 90 Kommissionens afgørelse 90/450 -- EFT L 230 af 24. 8. 90 Kommissionens afgørelse 94/595 -- EFT L 225 af 31. 8. 94 COPA / EFA IRU. ' CSTCE ESO / UINF / CSTCE CCFE / CSTCE EUROPECHE-COGECA/CSTCE ECSA / CSTCE AEA, ACI, ACE / CSTCE Operatører / PTTI Operatører / PTTI Bistår Kommissionen Afgiver begrundede udtalelser Uformelle arbejdsgrupper Hotel og restauration (1984) Sukker(1984) Distribution, detailhan. (1990) Forsikring (1987) Bankvæsen (1990) Møbler (1991) Fodtøj (1977) Byggeri (1991) Rengøringsindustrien (1992) Tekstil og beklædning (1992) Træ (1994) Private vagtselskaber (1994) Ingen formel kompetence HOTREC / SETA, UITA CEFS / SETA, UITA EUROCOMMERCE / EUROFIET UPEA, CEA, AACE-BIPAR EUROFIET FB, GBC, GCE /EUROFIET UEA / FETBB CEC / CSE, THC FIEC / FETBB EFCI / EUROFIET COMITEXTIL, ECLA/CSE-THC CEI WOOD / FETBB COESS, IPSA / EUROFIET Anvendelse af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken Obligatorisk : Alle social- og arbejdsmarkeds-politiske forslag (Baseret på og aftalen om social- og arb. mark. pol. ) Fakultativt : Tværgående eller sektorbestemte forslag med sociale og arbejdsmarkedsmæssige konsekvenser Art 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 28 organisationer nævnt i KOM(93) 600 af 14. 12. 93 I henhold til art. 3, stk. 1, i aftalen har arbejdsmarkedets parter nu ret til at blive konsulteret af Kommissionen om social- og arbejdsmarkeds politiske spørgsmål 28 ;;^!^p5fiSjilktx Sammèttssetnlrtg Kompetence D I A L OG OG F O R H A N D L I N G ER 1. Tværfagligt niveau ("Val duchesse"-dialogen) Traktaten: art 118 B Art. 3 og 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken UNICE - CEEP - EFS Frivillig dialog Alle emner, hvor arbejdsmar kedets parter har kompetence Topmode Udvalget for Den Sociale Dialog Arbejdsgrupper: Makroøkonomiske spm. Almen og Erhv. faglig Udd. Arbejdsmarked 2. Sektorniveau Paritetiske udvalg Traktaten: art. 118 B Art 3 og 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken Idem - konsultation Uformelle arbejdsgrupper Idem Idem - konsultation Dialog mellem arb. markedets parter, nogle gange forhandling. Tilknytning til EU-polhikker Frivillig dialog. Alle emner, hvor arbejdsmarkedets parter har kompetence. 3. Anvendelse af aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken Forhandlinger om forældreorlov Art 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken Gensidig anerkendelse af de berørte parter Selvstændige forhandlinger SAMRÅD (FÆLLES INDSATS) Det Stående Udvalg for Beskæftigelse Det Stående L'dvalg for Beskæftigelse (1970) Rådets afgørelse af 14. 12. 70 - EFT L 273 af 17. 12. 70 -- ændret ved Rådets afgørelse af 20. 1. 75 - E F T L 21 af 28. 1. 75 UNICE, COCCEE, UACEE, CEA, COPA'CEEP/EFS, CGT, CGC, CFTC Løbende dialog, fælles initiativer og konsultation. Letter samordningen af beskæf. politikkeme 29 BILAG III POKTK<;NKLKK OVER DE KUKOIVKINKK ARBEJDSMARKEDSORGANISATIONER, DER PÅ NUVÆRENDE TIDSPUNKT KONSULTERES I HENHOLD TIL ARTIKEL 3 I AFTALEN OM SOCIAL- OG ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN Generelle tværfaglige organisationer* Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE) Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) 2. Tværfaglige organisationer, der repræsenterer visse kategorier af arbejdstagere eller virksomheder Den Europæiske Sammenslutning af Håndværk og Små og Mellemstore Virksomheder (UEAPME - "Det Paritetiske Udvalg for den Sociale Dialog") Den Europæiske Sammenslutning af Virksomhedsledere (CEC) EUROCADRES 3. Specifikke organisationer EUROCHAMBERS 4. Sektorbestemte organisationer, der tværfagligt ikke er tilknyttet andre organisationer EUROCOMMERCE COPA / COGECA EUROPECHE Association of European Cooperative Insurers (AECI) International Association of Insurance and Reinsurance Intermediaries (BIPAR) European Insurance Committee (CEA) Banking Federation of the European Community Savings Bank Group of the European Community (GCE-CEE) Association of Cooperative Banks of the EC European Confederation of Woodworking Industries (CEI-WOOD) European Construction Industry Federation (FIEC) Confederation of the National Hotel and Restaurant Associations in the European Community (HOTREC) European Regional Airlines Organisation (ERA) Airports Council International - European Region (ACI-Europe) Association des transports aériens à la demande Association of European Community Airlines (AECA) Association of European Airlines (AEA) Organisation européenne des bateliers International Union for Inland Navigation European Community Shipowners' Association (ECSA) Community of European Railways (CER) International Road Transport Union (IRU) Også scktororganisat ionerne under UNICEogfagforcningsudvalgcncundcrEFSkonsullcrcseftcrbchov. 30 ISSN 0254-1459 KOM(96) 448 endelig udg. DOKUMENTER DA 05 Katalognummer : CB-CO-96-475-DA-C ISBN 92-78-09099-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 34


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1808/96 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 18ης Σεπτεμβρίου 1996 για τον καθορισμό των αντιπροσωπευτικών τιμών και των συμπληρωματικών δασμών κατά την εισαγωγή στους τομείς του κρέατος πουλερικών και των αυγών καθώς και της αυγοαλβουμίνης και για την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1484/95

eurovoc_concepts:
CCT duties
egg
egg product
import
poultrymeat
representative price


title: Decision on the common position established by the Council with a view to the adoption of a European Parliament and Council Directive on the posting of workers carried out in the framework of the provision of services (C4-0327/96 -00/ 0346(COD)) (Codecision procedure: second reading)

eurovoc_concepts:
labour law
labour mobility
services company
transnational corporation
worker information
working conditions

formats: html print


title: VERORDNUNG (EG) Nr. 1809/96 DER KOMMISSION vom 18. September 1996 zur Änderung der im Sektor Getreide geltenden Zölle

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
stock-exchange listing


title: Vertrag für die Industrie (BRD) : Energiesparvertrag.

eurovoc_concepts:
Germany
contract
energy saving
industrial building


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1804/96 af 18. september 1996 om fastsættelse af det maksimale restitutionsbeløb ved udførsel af hvidt sukker i forbindelse med den syvende dellicitation under den løbende licitation omhandlet i forordning (EF) nr. 1464/96

eurovoc_concepts:
Montenegro
Serbia
award of contract
export refund
trade restriction
white sugar


title: Γνωμοδότηση της Επιτροπής των Περιφερειών με θέμα την «Πρόταση Απόφασης του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για την αναθεώρηση του προγράμματος της Ευρωπαϊκής Κοινότητας σχετικά με την πολιτική και τη δράση για το περιβάλλον και την αειφόρο ανάπτυξη - "Στόχος η αειφορία"»

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
environmental policy
sustainable development

formats: html pdfa1b print


title: 97/242/EG: Beschikking van de Commissie van 18 september 1996 houdende wijziging van Beschikking 92/317/EEG betreffende aan Hilaturas y Tejidos Andaluces SA, thans "Mediterráneo Técnica Textil SA" genaamd, en aan de koper van deze onderneming verleende steun (Slechts de tekst in de Spaanse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
Spain
State aid
control of State aid
infringement of EU law
public sector
textile industry


title: Statistical aspects of the oil economy in 1995.

eurovoc_concepts:
EU Member State
economic statistics
petroleum product


title: COMMISSION DECISION of 18 September 1996 on import licences in respect of beef and veal products originating in Botswana, Kenya, Madagascar, Swaziland, Zimbabwe and Namibia

eurovoc_concepts:
ACP countries
beef
boned meat
import licence


title: DECISIONE DELLA COMMISSIONE del 18 settembre 1996 relativa ai titoli d'importazione per i prodotti del settore delle carni bovine originari del Botswana, del Kenia, del Madagascar, dello Swaziland, dello Zimbabwe e della Namibia


title: Decisión relativa a la posición común del Consejo con vistas a la adopción de una decisión del Consejo por la que se establece un intercambio recíproco de información y datos de las redes y estaciones aisladas de medición de la contaminación en los Estados miembros (C4-0330/96 - 94/ 0194(SYN)) (Procedimiento de cooperación: segunda lectura)

eurovoc_concepts:
air quality
atmospheric pollutant
environmental impact
environmental monitoring
exchange of information
quality of the environment


title: REGULAMENTO (CE) Nº 1808/96 DA COMISSÃO de 18 de Setembro de 1996 que fixa os preços representativos e os direitos adicionais de importação nos sectores da carne de aves de capoeira e dos ovos, bem como para a ovalbumina, e altera o Regulamento (CE) nº 1484/95


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1805/96 DE LA COMMISSION du 18 septembre 1996 fixant les prix représentatifs et les montants des droits additionnels à l'importation des mélasses dans le secteur du sucre

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
molasses
representative price


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ αρ θ. 2439/96 του Magda AELVOET προς την Επ τροπή. Λειτουργικό πρόγραμμα για τον τουρισμό

eurovoc_concepts:
European Commission
Ireland
distribution of aid
environmental protection
fishing grounds
freshwater fish
lake
operational programme
protection of animal life
tourism


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 2446/96 dell'on. Niall ANDREWS alla Commissione. Siti per lo scarico di terra

eurovoc_concepts:
European Commission
Ireland
approximation of laws
environmental protection
proposal (EU)
storage of waste
waste management


title: REGLAMENTO (CE) N° 1811/96 DE LA COMISIÓN de 18 de septiembre de 1996 por el que se suspende el derecho de aduana preferencial y se restablece el derecho del arancel aduanero común a la importación de rosas de flor pequeña originarias de Israel

eurovoc_concepts:
CCT duties
Israel
floriculture
suspension of customs duties
tariff preference
tariff quota


title: PREGUNTA ESCRITA n. 2446/96 del Niall ANDREWS a la Comisión. Vertederos


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1809/96 DE LA COMMISSION du 18 septembre 1996 modifiant les droits à l'importation dans le secteur des céréales


title: RÈGLEMENT (CE) N° 1811/96 DE LA COMMISSION du 18 septembre 1996 suspendant le droit de douane préférentiel et réinstaurant le droit du tarif douanier commun à l'importation de roses à petite fleur originaires d'Israël


title: REGOLAMENTO (CE) N. 1804/96 DELLA COMMISSIONE del 18 settembre 1996 che fissa l'importo massimo della restituzione all'esportazione di zucchero bianco per la settima gara parziale effettuata nell'ambito della gara permanente di cui al regolamento (CE) n. 1464/96


title: Ontwerp-advies van het Comité van de Regio's over het "Voorstel voor een besluit van het Europees Parlement en de Raad betreffende de herziening van het Beleidsplan en actieprogramma van de Europese Gemeenschap inzake het milieu en duurzame ontwikkeling - 'Op weg naar duurzame ontwikkeling'"


title: Décision relative à la position commune arrêtée par le Conseil en vue de l'adoption de la directive du Parlement européen et du Conseil concernant le détachement de travailleurs effectué dans le cadre d'une prestation de services (C4-0327/96 - 00/0346(COD)) (Procédure de codécision: deuxième lecture)