title: POSITION COMMUNE (CE) Nº 59/96 arrêtée par le Conseil le 23 juillet 1996 en vue de l'adoption du règlement (CE) nº 59/96 du Conseil, du ..., portant continuation du système spécial d'assistance aux fournisseurs ACP traditionnels de bananes établi par le règlement (CE) nº 2686/94

eurovoc_concepts:
ACP countries
financial aid
production aid
supplier
technical cooperation
tropical fruit


title: A Tanács irányelve 96/49/EK (1996. jūlijs 23.) a veszélyes áruk vasúti fuvarozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

eurovoc_concepts:
approximation of laws
derogation from EU law
rail transport
transport of dangerous goods
transport safety

formats: html pdf print

text: 472 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 07/2. kötet 31996L0049 1996. 9. 17. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 235/25 A TANÁCS 96/49/EK IRÁNYELVE (1996. július 23. ) a veszélyes áruk vasúti fuvarozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget különösen annak 75. cikkére, létrehozó szerződésre és tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), a Szerződés 189c. cikkében megállapított eljárásnak megfe- lelően (3), (1) (2) (3) mivel az utóbbi időkben a veszélyes áruk vasúton való fuvarozása tekintélyes mértékben elterjedt, ezért a bale- setek előfordulásának kockázata is megnövekedett; mivel a hasonló fuvarozásoknak a lehető legjobb biztonsági feltételek mellett való véghezvitele érdekében intézkedé- seket kell tenni; mivel minden tagállam szerződő fele a nemzetközi fuvarozási egyezménynek (COTIF), amely az vasúti ahhoz csatolt B. függelékben nemzetközi vasúti árufuva- rozási szerződéseket (CIM) illetően egységes szabályokat határoz meg és amely az 1. melléklethez a veszélyes áruk nemzetközi vasúti fuvarozására vonatkozóan sza- bályzatot alkot (RID); mivel az egyezmény területi hatá- lya a Közösségen kívülre is terjed; fuvarozására; mivel ezért mivel az Egyezmény nem terjed ki a veszélyes áruk fontos az belföldi vasúti összhangba hozott biztonsági szabályok egységes alkal- mazásának biztosítása a Közösség egészében; mivel ennek elérésének legmegfelelőbb módja a tagállamok jogszabályok által összehangolása; alkalmazott, RID-del kapcsolatos (4) mivel a szubszidiaritás elvével összhangban ezeket a jog- szabályokat harmonizálni kell a belföldi és nemzetközi a fuvarozás magas fokú biztonságának biztosítása, (1) HL C 389. , 1994. 12. 31. , 15. o. , és az 1995. október 03-án továb- (a Hivatalos Lapban még nem tették javaslat bított, módosított közzé). (2) HL C 236. , 1995. 9. 11. ,36. o. (3) Az Európai Parlament 1995. július 13-i véleménye (HL C 249. , 1995. 9. 25. , 138. o. ), A Tanács 1995. december 8-i közös álláspontja (HL C 356. , 1995. 12. 30. , 34. o. ), és az Európai Parlament 1996. április 16-i határozata (HL C 141. , 1996. 5. 13. , 51. o. ). (5) (6) (7) (8) (9) Közösség egészében a verseny torzulása kiküszöbölésé- nek az áruk és szolgáltatások szabad mozgásának elős- egítésével való garantálása és más közösségi rendelkezé- sekkel való összhangjának biztosítása érdekében; mivel ennek az irányelvnek a rendelkezései figyelembe veszik azt a kötelezettséget, amelyet a Közösség és tagál- lamai állítottak fel az 1992. júniusi, Rio de Janeiróban tartott UNCED Konferencia 21. napirendjének 19. feje- törekedve a zete által kitűzött céloknak megfelelően, rendszerének veszélyes vegyi anyagok csoportosítási jövőbeli harmonizációjára; a 90/219/EGK (4), a és mivel 90/676/EGK (6) biológiai anyagok és géntechnológiával módosított mikroorganiz- musok fuvarozásának biztonsági feltételeit még nem szabályozza különleges közösségi jogi aktus; a 90/220/EGK (5) szabályozott irányelvben mivel ennek az irányelvnek a rendelkezései nem érintik a Közösség más, a munkavállalók biztonságáról és a környezetvédelemről szóló rendelkezéseinek alkalmazá- sát; mivel a tagállamoknak képesnek kell letükön történő veszélyes áruk vasúti különös közlekedési szabályokat alkalmazni; lenniük a terü- fuvarozására mivel a tagállamoknak a veszélyes áruk vasúti fuvaro- zása tekintetében fenn kell tartani azt a jogukat, hogy a veszélyes áruk multimodális fuvarozásáról szóló ENSZ ajánlásokkal összhangban átmenetileg szabályokat hajt- hatnak végre, addig, amíg a RID-nek a veszélyes áruk intermódusú fuvarozását elősegítő szabályokkal történő összehangolása nem történik meg; (10) mivel a tagállamoknak fenn kell tartaniuk azt a jogukat, hogy szabályozzák és tiltsák, szigorúan más okokból, (4) HL L 117. , 1990. 5. 8. , 1. o. A 94/51/EK irányelvvel (HL L 297. , 1994. 11. 18. , 29. o. ) módosított irányelv. (5) HL L 117. , 1990. 5. 8. , 15. o. A 94/15/EK irányelvvel (HL L 103. , 1994. 4. 23. , 20. o. ) módosított irányelv. (6) HL L 374. , 1990. 12. 31. , 1. o. A 95/30/EK irányelvvel (HL L 155. , 1995. 7. 6. , 41. o. ) módosított irányelv. 07/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 473 mint biztonsági okokból, egyes veszélyes áruk belföldi vasúti fuvarozását; ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: (11) mivel a Csatornaalagútnál annak specifikus jellemzői: különösen útvonala és hosszúsága miatt alkalmazott szi- gorúbb biztonsági intézkedéseket figyelembe kell venni; mivel rendelkezést kell hozni a tagállamok számára annak érdekében, hogy hasonló helyzet felmerülése ese- tében ugyanolyan jellegű intézkedéseket tudjanak beve- zetni; mivel néhány tagállam számára lehetővé kell tenni, hogy az országukban uralkodó hőmérséklet miatt a fuvarozásra szánt anyagokra vonatkozóan szigorúbb szabályokat alkalmazzanak; 1. FEJEZET Hatály 1. cikk (1) Ezt az irányelvet a tagállamokon belül vagy a tagállamok között a veszélyes áruk vasúti fuvarozására kell alkalmazni. A tagállamok mindazonáltal kivehetik ezen irányelv alkalmazási köréből a veszélyes áruknak a fegyveres erőkhöz tartozó vagy felelőssége alatt álló közlekedési eszközökkel végzett fuvarozá- sát. (12) mivel az ágazat által megkívánt befektetések volumene tekintetében átmeneti időszakot kell megállapítani, hogy a egyes különleges nemzeti rendelkezéseiket a tartányok, tartá- lyok, csomagolás és vészhelyzeti akciókód használatára vagy szerkezeti követelményeire vonatkozóan; tagállamok fenntartani legyenek képesek Ez az irányelv azonban nem érinti a tagállamok azon (2) jogát, a közösségi jog kellő figyelembevételével, hogy a veszé- lyes áruk belföldi és nemzetközi vasúti illetően különleges határoznak meg, követelményeket amennyiben az ahhoz csatolt melléklet nem fedi ezt a területet, különösen többek között a következők tekintetében: fuvarozását biztonsági (13) mivel az új technológiai és ipari fejlesztések bevezetésé- nek hátráltatása tilos; mivel az ideiglenes eltéréseknek ezt a célt kell szolgálniuk; (14) mivel a RID rendelkezései engedélyezik az attól eltérő megállapodások megkötését; mivel a tagállamok között kötött kétoldalú megállapodások nagy száma korlátozza a veszélyes áruk fuvarozására vonatkozó szolgáltatás szabad nyújtását; mivel a szükséges rendelkezéseknek az ehhez az irányelvhez csatolt mellékletbe történő felvéte- lének lehetővé kell tennie ilyen eltérések elkerülését; mivel gondoskodni kell egy átmeneti időszakról, amely során a tagállamok a közöttük létrejött megállapodáso- kat továbbra is alkalmazhatják; (15) mivel a veszélyes áruk vasúti fuvarozása egy harmadik országba vagy országból engedélyezett abban az esetben, ha azt a RID követelményeinek megfelelően viszik vég- hez; mivel azonban a volt Szovjetunió köztársaságaiba, amelyek nem szerződő felei a COTIF-nak, irányuló és onnan induló fuvarozás esetén a tagállamok jogosultak a megfelelő intézkedések elfogadására e fuvarozások tekin- tetében; mivel a RID-ben előírtakkal megegyező bizton- sági szintet garantálnak; (16) mivel ezt az irányelvet sürgősen a műszaki fejlődéshez kell igazítani, nevezetesen a RID keretein belül megál- lapított új rendelkezések elfogadásával; mivel e célból egy bizottságot állítanak fel, és a tagállamok és a Bizott- ság közötti, e bizottságon belüli szoros együttműködés céljából létrehoznak egy eljárást, – – – – – a vonatok közlekedése, a vonatokon a tehervagonok belföldi forgalomirányítása, a fuvarozással kapcsolatos tevékenységekkel, mint a rende- zés és leállás, kapcsolatos működési szabályzat, a veszélyes áruk fuvarozásával foglalkozó személyzet kép- zése és az információ kezelése, a személyvonatokon fuvarozott veszélyes árukra vonatkozó különös szabályok. 2. cikk Ennek az irányelvnek az alkalmazásában: – – – – „RID” a veszélyes áruk nemzetközi vasúti fuvarozásáról szóló szabályzat, amely a nemzetközi vasúti fuvarozásról szóló egyezmény (COTIF) és annak módosításai B. függelé- kének I. mellékleteként jelenik meg, „CIM” a nemzetközi vasúti árufuvarozási szerződés egysé- ges szabályai, amelyek a nemzetközi vasúti fuvarozásról szóló egyezmény (COTIF) és annak módosításai B. függelé- kében találhatóak, „veszélyes áruk” azok az anyagok és tárgyak, amelyeknek vasúti fuvarozása tiltott vagy az ehhez az irányelvhez tar- tozó melléklet alapján csak bizonyos feltételekkel engedé- lyezhető, „fuvarozás” veszélyes áruknak bármilyen, részben vagy tel- jesen a tagállam területén végzett vasúti fuvarozása, amely magában foglalja a fel- és lerakodást, az egy más közleke- dési eszközre való átvitelt és a fuvarozás körülményei által fellépő szükséges megszakításokat, amely ennek az irány- 474 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 07/2. kötet elvnek a mellékletében található, a tagállamok jogszabályai- ban megállapított, e tevékenységek tekintetében fennálló felelősségre vonatkozó megállapodások sérelme nélkül; de nem foglalja magában a teljes egészében egy vállalkozás körzetében végzett fuvarozást. 3. cikk (1) A 6. cikk sérelme nélkül azok a veszélyes áruk, amelyek fuvarozása a melléklet rendelkezései által tiltott, nem fuvaroz- hatók vasúton. (2) Amennyiben ez az irányelv másként nem rendelkezik, és a vasúti vállalkozások piacra jutásáról szóló szabályok vagy a vasúti árufuvarozásra vonatkozó, általánosan alkalmazható sza- bályok sérelme nélkül a veszélyes áruk vasúti fuvarozása enge- délyhez kötött, a mellékletében megállapított szabályok teljesí- tésére is figyelemmel. II. FEJEZET Eltérések, korlátozások és mentességek 4. cikk Minden tagállam a területén belül történő belföldi vasúti fuva- rozás érdekében fenntarthatja a veszélyes áruk vasúti fuvarozá- sával kapcsolatos olyan nemzeti jogszabályait, amelyek az Egyesült Nemzetek a veszélyes áruk fuvarozását érintő ajánlásá- val összhangban vannak, addig, amíg az ehhez az irányelvhez tartozó mellékletet nem módosítják az ajánlásokkal összhang- ban. Ilyen esetekben az érintett tagállam tájékoztatja a Bizottsá- got. 5. cikk (1) Más közösségi rendelkezések sérelme nélkül minden tagállam fenntartja azt a jogát, hogy szabályozza vagy tiltsa, szigorúan különösen a nemzetbiztonsággal vagy környezetvé- delemmel összefüggő fuvarozás biztonságán kívüli okokból, a veszélyes áruk területén történő fuvarozását. (2) a) A Csatornaalagúton keresztül történő fuvarozással kap- csolatban Franciaország és az Egyesült Királyság a mel- lékletben leírtaknál szigorúbb rendelkezéseket hozhat. A Bizottságot tájékoztatják az ilyen rendelkezésekről, és az tájékoztatja a többi tagállamot. alagút valóban hasonló tulajdonságokkal rendelkezik-e. A tagállam az elfogadott rendelkezésekről értesíti a Bizottságot, amely a többi tagállamot tájékoztatja. c) Az a tagállam, ahol a környező hőmérséklet rendszere- sen alacsonyabb –20 °C-nál, szigorúbb szabályokat vezethet be a területén belül a veszélyes áruk belföldi vasúti fuvarozásánál használandó anyagok üzemi hőmérsékletét illetően, addig, amíg a melléklet a mega- dott égövekkel kapcsolatos referencia-hőmérsékletekről szóló rendelkezéseket nem tartalmazza. (3) Ha baleset vagy más váratlan esemény esetén a tagállam úgy ítéli meg, hogy az alkalmazandó biztonsági rendelkezések nem elegendőek a fuvarozással kapcsolatosan felmerülő kocká- zat korlátozásának érdekében, és ha sürgős intézkedések megté- javasolt tele szükséges, akkor a tagállam az általa megtenni intézkedés szakaszában értesíti a Bizottságot. A Bizottság a 9. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően eldönti, hogy a kérdéses intézkedések megvalósítása engedé- lyezhető-e, és meg kell határoznia annak időtartamát. tervezési (4) A tagállamok fenntarthatnak a dioxin- és furántartalmú anyagok fuvarozását és csomagolását illetően minden, 1996. december 31-én alkalmazandó nemzeti rendelkezést. 6. cikk Saját területén minden tagállam engedélyezheti a nem- (1) zetközi légi- vagy vízifuvarozás követelményeinek megfelelően osztályozott, csomagolt és címkézett veszélyes áruk vasúti fuvarozását, ha a fuvarozás légi vagy vízi utat is tartalmaz. Ahol egy belföldi vagy nemzetközi utazás tengeren való fuva- rozást is tartalmaz, a tagállamok a mellékletben találhatóakat fuvarozásra kiegészítő rendelkezéseket alkalmazhatnak a vízi vonatkozó nemzetközi szabályok figyelembevétele érdekében, beleértve a komppal való fuvarozást is. (2) A mellékletnek a fuvarokmányok formátumát és a jelö- lésben, valamint az okmányban használt nyelveket szabályozó rendelkezései nem alkalmazhatók az egy tagállam területére korlátozott fuvarozásra. Egy tagállam a területére korlátozott fuvarozásra vonatkozóan engedélyezhet más, a mellékletben előírtaktól eltérő okmányok és nyelv használatát. b) Ha egy tagállam úgy dönt, hogy a területén elhelyez- kedő, a Csatornaalagúttal megegyező tulajdonságokkal rendelkező alagútjain keresztül való fuvarozásra vonat- kozóan szigorúbb rendelkezéseket alkalmaz, tájékoz- tatja a Bizottságot. A Bizottság, a 9. cikkben megállapí- tott eljárásnak megfelelően, eldönti, hogy a kérdéses A tagállamok a területükön belül megengedhetik olyan, (3) 1997. január 1. előtt gyártott vasúti kocsik használatát, amelyek nem felelnek meg ezen irányelv rendelkezéseinek, de amelyek az 1996. december 31-én hatályos nemzeti rendelkezések sze- rint készültek, feltéve, hogy e kocsikat a megkövetelt biztonsági szinten tartják. 07/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 475 e melléklet feltételeire vonatkozó, 1996. amelyek A tagállam fenntarthat olyan, a melléklet 2. osztályában (4) leírt, az új tartányok és tartályok kialakítására, használatára és január 31-én hatályos szállítási rendelkezéseket, rendelkezéseitől különböznek, amíg a tartányok és tartályok kialakítására és használatára vonatkozó szabványokra való hivatkozás – az ezen irányelv rendelkezéseivel azonos kötelező erővel – be nem kerül a mellékletbe, de legkésőbb 1998. december 31-ig. Az 1999. január 1. előtt gyártott és megfelelő biztonsági szin- ten tartott tartányokat és tartályokat az eredeti feltételek mellett továbbra is használni lehet. A tagállam fenntarthat a cseppfolyósított gázok és csepp- (5) folyósított gázok keverékeinek a területén történő fuvarozására vonatkozó referencia-hőmérséklet tekintetében a melléklettől eltérő nemzeti rendelkezéseket, amíg a megjelölt éghajlati terü- letekhez kapcsolódó megfelelő referencia-hőmérsékletek az európai szabványokban és a mellékletben megjelennek. A tagállam engedélyezheti a területén történő fuvarozás- (6) nál az 1997. január 1. előtt a RID-nek megfelelően gyártott, de nem jóváhagyott csomagolás használatát, feltéve, hogy a cso- magoláson a gyártás időpontját feltüntetik, a csomagolás meg- felel az 1996. december 31-én hatályos nemzeti rendelkezések- ben megállapított vizsgálatok során, valamint feltéve, hogy a megfelelő biztonsági szinten tartják (ahol szükséges, a vizsgála- tot és felülvizsgálatot is beleértve) az alábbi rendszer szerint: 50 liter űrtartalmat meghaladó közepes raktömegű fém szállítótartályok és fémhordók a gyártásuk időpontjától számí- tott 15 évig használhatóak; más fémcsomagolások és minden műanyag csomagolás a gyártása időpontjától számított 5 évig használható, de 1998. december 31. után már nem. A tagállam a területén 1998. december 31-ig engedélyez- (7) heti az 1997. január 1. előtt csomagolt egyes veszélyes áruk fuvarozását, feltéve, hogy az áruk az 1997. január 1. előtt hatá- lyos nemzeti rendelkezések követelményeinek megfelelően van- nak osztályozva, csomagolva és címkézve. Kellő tekintettel a közösségi jogra, ez az irányelv nem (11) érinti a tagállam azon jogát, hogy a Bizottsággal folytatott kon- zultációt követően engedélyezze egy meghatározott ipari folya- mat részét képező veszélyes áruknak a területén kijelölt utakon történő rendszeres fuvarozását, amelyet a melléklet tilt vagy eltérő feltételekkel amelyet a mellékletben megállapítottól végeznek, ha e tevékenységek helyi jellegűek és világosan meg- határozott feltételek mellett szigorúan ellenőrzöttek. Feltéve, hogy a biztonság nem csorbul, egy tagállam (12) engedélyezhet ideiglenes eltéréseket a melléklettől abból a célból, hogy a területén a szükséges próbákat a melléklet módosítása előtt véghezvigye a technológiai és ipari fejlődések- hez való hozzáigazítás céljából. Ennek megfelelően a Bizottsá- got értesíteni kell, amely értesíti a többi tagállamot is. eltérések, ideiglenes Azok az tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai a melléklet alapján megegyez- tek, olyan többoldalú megállapodások, amelyeket valamennyi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának a kezdeményező hatóság javasol. A Bizottságot erről tájékoztatják. amelyekben a Az első és második albekezdésben említett eltéréseket a feladó, a fuvarozó és a címzett állampolgárságára vagy letelepedési helyére vonatkozó megkülönböztetés nélkül kell alkalmazni; az eltérések öt évig tarthatnak és nem újíthatók meg. (13) A tagállam legkésőbb 1998. december 31-ig alkalmaz- hat más tagállamokkal már megkötött megállapodásokat, a feladó, a fuvarozó és a címzett állampolgárságára vagy letelepe- dési helyére vonatkozó megkülönböztetés nélkül. Minden jövő- beli eltérés meg kell, hogy feleljen a (12) bekezdésnek. A tagállam fenntarthatja nemzeti (8) jogszabályainak az 1996. december 31-én hatályos, a mellékletben megállapított veszélyazonosító számok helyett vészhelyzeti akciókódok meg- jelenítéséről szóló rendelkezéseit a területén végzett nemzeti vasúti fuvarozásra vonatkozóan. A közösségi joggal összhangban, ez az irányelv nem (14) érinti a tagállam azon jogát, hogy a Bizottsággal folytatott kon- zultációt követően engedélyezze a veszélyes áruknak ebben az irányelvben megállapítottaknál kevésbé szigorú feltételek sze- rint történő fuvarozását a kikötők, repülőterek és ipari terüle- tek környezetében végzett rövid távú, helyi fuvarozás esetén. Bármely tagállam fenntarthatja a Bizottsággal folytatott (9) konzultációt követően a mellékletben foglaltaknál kevésbé szi- gorú rendelkezéseit egyes veszélyes áruk, kivéve a közepes vagy magas radioaktivitású anyagokat, kis mennyiségének a területén való vasúti fuvarozásával kapcsolatosan. 7. cikk (10) A tagállam engedélyezheti a területén a veszélyes árukra kiterjedő eseti fuvarozást vagy a melléklet által tiltott, vagy a mellékletben megállapított feltételektől eltérő fuvarozást. (1) A piacra jutásról szóló nemzeti vagy közösségi rendelke- zésekre is figyelemmel, a Közösség területe és a harmadik országok közötti veszélyes áruk vasúti fuvarozását engedélye- zik, amennyiben az megfelel a RID követelményeinek. 476 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 07/2. kötet Ez az irányelv nem érinti egy tagállam azon jogát, hogy (2) a Bizottság tájékoztatását követően veszélyes anyagoknak a volt Szovjetunió Köztársaságaiból, amelyek nem szerződő felei a COTIF-nak, kiinduló vagy oda irányuló vasúti fuvarozásáról szóló szabályokat fogadjon el a területére vonatkozóan. E sza- bályok veszélyes áruknak csak azokban az államokban engedé- lyezett, vasúti kocsikban (csomagolva, ömlesztve vagy tartá- nyokban) történő vasúti fuvarozására alkalmazandóak, amelyek nem szerződő felei a COTIF-nak. Az érintett tagállamok a meg- felelő intézkedések és kötelezettségek által garantálják a RID- fenntartását. ben biztosítottaknak megfelelő biztonsági szint Egyes tagállamok esetében az ebben a bekezdésben említett rendelkezések csak a tartálykocsikra vonatkoznak. III. FEJEZET Záró rendelkezések 8. cikk A 9. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően fogadják el a mellékletnek az irányelv által szabályozott területeken végbe- menő tudományos és műszaki fejlődéshez történő hozzáigazí- tásához különösen a RID módosításainak figyelembevétele érdekében szükséges módosításait. (3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével. b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével vagy a bizottság nem nyilvání- tott véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedé- sekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz. Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javasla- tot a Bizottság fogadja el. 10. cikk A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rende- (1) leti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1997. január 1-je előtt meg- feleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azok- ban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatko- zás módját a tagállamok határozzák meg. A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti (2) joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabá- lyozott területen fogadnak el. 9. cikk 11. cikk A Bizottságot a 94/55/EK irányelv (1) 9. cikke által létre- (1) hozott, a veszélyes áruk szállításával foglalkozó bizottság, a továbbiakban „bizottság” segíti, amely a tagállamok képviselői- ből áll, és elnöke a Bizottság egyik képviselője. (2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerző- dés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek sza- vazatait cikkben meghatározott módon kell említett súlyozni. Az elnök nem szavazhat. az Ez az irányelv az Európai Közösség Hivatalos Lapjában való kihir- detését követő napon lép hatályba. 12. cikk Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, 1996. július 23-án. a Tanács részéről az elnök I. YATES (1) HL L 319. , 1994. 12. 12. , 7. o. 07/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 477 MELLÉKLET Az 1995. január 1-i hatállyal alkalmazandó Veszélyes Áruk Nemzetközi Vasúti Fuvarozásáról szóló Szabályzat (RID), azzal az eltéréssel, hogy a „szerződő felek” és az „államok vagy a vasutak” helyett „tagállamok”-at kell érteni Megjegyzés: A Közösség minden hivatalos nyelvén készített változatot közzéteszik, amint minden nyelven elkészül egy konszolidált szöveg. Lásd: A Bizottság 2003/29/EK irányelve (HL L 90. , 2003. 4. 8. , 47. o. )


title: Kertomus jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin (86/653/ETY) 17 artiklan soveltamisesta

eurovoc_concepts:
approximation of laws
contract
indemnification
national implementing measure
sales occupation

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 23. 07. 1996 KOM(96) 364 lopull. KERTOMUS JÄSENVALTIOIDEN ITSENÄISIÄ KAUPPAEDUSTAJIA KOSKEVAN LAINSÄÄDÄNNÖN YHTEENSOVITTAMISESTA ANNETUN NEUVOSTON DIREKTIIVIN (86/653/ETY) 17 ARTIKLAN SOVELTAMISESTA (Komission esittämä) KERTOMUS JÄSENVALTIOIDEN ITSENÄISIÄ KAUPPAEDUSTAJIA KOSKEVAN LAINSÄÄDÄNNÖN YHTEENSOVITTAMISESTA ANNETUN NEUVOSTON DIREKTIIVIN (86/653/ETY) 17 ARTIKLAN SOVELTAMISESTA laadittu jäsenvaltioiden Tämä kertomus on itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY1 17 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Direktiivin 17 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet, joilla varmistetaan, että kauppaedustajalle suoritetaan edustussopimuksen lakattua hyvitys tai korvaus. tarvittavat Kyseinen 17 artikla on jäsenvaltioiden välinen sovitteluratkaisu. Sen vuoksi sovittiin, että jäsenvaltiot voivat valita joko hyvitys- tai korvausjärjestelmän ja että komissio laatii neuvostolle kertomuksen eri ratkaisujen käytännön seurauksista. Tämä kertomus perustuu kyselylomakkeen avulla saatuihin vastauksiin; lomake lähetettiin muun muassa kauppaedustajien ja päämiesten etujärjestöille, kauppakamareille ja teollisuuden keskusliitoille sekä edustusta koskevaan lainsäädäntöön erikoistuneille lakimiehille. Jäsenvaltioiden viranomaisia pyydettiin myös kertomaan näkemyksistään ja kokemuksistaan. KAKSI JÄRJESTELMÄÄ 1. Hyvitysjariestelmä jatkuvasti merkittävää etua Hyvitysjärjestelmän mukaan kauppaedustajalla on sopimuksen lakattua oikeus hyvitykseen, jos ja siinä laajuudessa kuin hän on hankkinut päämiehelle uusia asiakkaita tai merkittävästi laajentanut liikesuhteita aikaisempien asiakkaiden kanssa ja päämiehelle koituu tällaisten asiakkaitten kanssa. Hyvityksen maksamisen on oltava kaikki asiaan vaikuttavat seikat ja erityisesti kauppaedustajan näiden asiakkaiden kanssa päätettävistä liiketoimista menettämät provisiot huomioon ottaen kohtuullista. Lisäksi direktiivin mukaan hyvityksenä maksetaan korkeintaan määrä, joka vastaa kauppaedustajan yhden vuoden palkkioita viiden viimeksi kuluneen vuoden keskimäärän mukaan laskettuna tai, jos edustussopimus on ollut voimassa viittä vuotta lyhyemmän ajan, hyvitys lasketaan sopimuksen koko voimassaoloaikana maksettujen palkkioiden keskimäärän mukaan. liikesuhteista EYVLN:oL 382, 31. 12. 1986, s. 17 Hyvitys vastaa kauppaedustajan toiminnasta päämiehelle koituvaa jatkuvaa etua. Kauppaedustaja on kuitenkin saanut sopimuksen voimassaoloaikana ainoastaan provision, joka ei tavallisesti vastaa päämiehelle koituvaa goodwill-arvoa. Tästä syystä goodwill-hyvityksen suorittaminen on kaupallisesti perusteltua. Hyvitys maksetaan ainoastaan, jos kauppaedustaja on hankkinut päämiehelle uusia asiakkaita tai laajentanut liikesuhteita aikaisempien asiakkaiden kanssa. Jos goodwillia ei ole koitunut tai jos kyseessä on asiakasryhmä, josta päämies ei voi hyötyä, hyvitystä ei tarvitse* suorittaa. Näin ollen päämiestä ei tule pakottaa suorittamaan kohtuutonta hyvitystä. Hyvitysjärjestelmä kehitettiin käyttäen mallina Saksan kauppaoikeudellisten säädösten kokoelman (Handelsgesetzbuch) 89 b artiklaa, jossa on säädetty vuodesta 1953 alkaen goodwill-hyvityksen suorittamisesta. Hyvityksen laskemisesta on Saksassa muodostunut runsaasti oikeuskäytäntöä. Tästä oikeuskäytännöstä on erittäin suuri apu muiden jäsenvaltioiden tuomioistuimille näiden tulkitessa direktiivin 17 artiklan 2 kohdan säännöksiä. Ensiksi on tarpeen varmistaa, onko kauppaedustajalla oikeus hyvitykseen ottaen huomioon ne olosuhteet, joissa edustussopimuksen voimassaolo päättyi. Hyvitys suoritetaan sopimuksen voimassaolon päätyttyä lukuun ottamatta tilanteita, joita tarkoitetaan direktiivin 18 artiklassa. On selvää, että hyvitys on suoritettava määräaikaisen sopimuksen lakattua ja että periaatteessa hyvitys tai rajoitettu hyvitys on suoritettava päämiehen tehdessä vararikon. laajentanut Toiseksi on täytettävä direktiivin 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa mainitut edellytykset, joiden mukaan kauppaedustaja oh joko hankkinut uusia asiakkaita tai merkittävästi liikesuhteita aikaisempien asiakkaiden kanssa. Vanhojen asiakkaiden kanssa olevia liikesuhteita tarkastellessaan Saksan tuomioistuimet pyrkivät selvittämään, onko suhteiden laajeneminen niin merkittävää, että sen voidaan katsoa taloudellisesti vastaavan uuden asiakkaan hankkimista. Uusien asiakkaiden osalta yhden uuden asiakkaan lisäys on riittävä. Huomioon ei kuitenkaan oteta uusia asiakkaita kauppaedustajan toiminta-alueen ulkopuolelta, joiden osalta hänellä ei ole oikeutta provisioon, koska kauppaedustaja ei tässä tapauksessa menetä provisiota, joka olisi korvattava. Kauppaedustajan on täytynyt hankkia uusi asiakas, ja tässä suhteessa kauppaedustajan rooli välittäjänä on ratkaiseva. Vähäinen asiaan vaikuttaminen on riittävä; riittää, että kauppaedustaja on pelkästään edistänyt uuden asiakkaan saamista. Kauppaedustajan on kuitenkin täytynyt toimia aktiivisesti ja sen vuoksi se, että yksinomaisessa edustussopimuksessa mainitulla alueella on uusi asiakas, ei ole automaattisesti riittävää. Kolmanneksi päämiehelle on koiduttava jatkuvasti merkittävää etua kyseisistä asiakkaista sopimuksen lakattua. Näin oletetaan olevan silloinkin, kun päämies myy liiketoimintansa tai asiakasluettelonsa, jos voidaan osoittaa, että ostaja käyttää samaa asiakaspohjaa2. Jos kauppaedustaja jatkaa samojen asiakkaiden tarpeiden tyydyttämistä samoilla tuotteilla mutta eri päämiehen hyväksi, hänellä ei ole oikeutta hyvitykseen3. Tuomioistuin voi myös ottaa huomioon päämiehen liikevaihdon pienenemisen. Neljänneksi suoritettavan hyvityksen on oltava kohtuullinen. Asia 18 U 162/76 Oberlandesgericht Hamm, 14. 3. 1977 Asia BB 605/60 Bundesgerichtshof, 25. 4. 1960 Hyvitys lasketaan seuraavalla tavalla: Lmh& a) b) c) Ensimmäisen vaiheen tarkoituksena on, 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti, uusien asiakkaiden määrän ja aikaisempien asiakkaiden kanssa olevien laajentumisen varmistaminen. liikesuhteiden Kyseisten asiakkaiden selvittämisen jälkeen lasketaan heidän perusteellaan maksettava bruttoprovisio edustussopimuksen viimeisten 12 kuukauden aikana. Mukaan voidaan sisällyttää kiinteä palkkio, jos sitä voidaan pitää palkkiona uusista asiakkaista4. Tästä voidaan poiketa erityisin edellytyksin, esimerkiksi jos toiminnan käynnistäminen on kestänyt kauan. laaditaan arvio uusien asiakkaiden kanssa ja merkittävästi Seuraavaksi liikesuhteita laajentaneiden aikaisempien asiakkaiden (intensified customers) kanssa olevista liikesuhteista koituvien etujen todennäköisestä kestosta vuosina. Tavoitteena on ennustaa liiketoiminnan todennäköinen kesto uusien asiakkaiden ja liikesuhteita laajentaneiden aikaisempien asiakkaiden kanssa. Tähän sisältyy markkinatilanteen arviointi sopimuksen lakkaamisajankohtana ja kyseisellä alalla. Myynnin vähenemisestä sopimuksen lakattua ei automaattisesti seuraa hyvityksen laadun vähentäminen, koska myynnin väheneminen voi johtua tuotteiden huononemisesta tai kilpailusta5. Tavanomainen kesto on kahdesta kolmeen vuotta, mutta se voi olla viisikin vuotta. Seuraava huomioon otettava tekijä on muuttoaste. Yleisesti tunnustetaan, että ajan mittaan asiakkaita menetetään heidän siirtyessään muualle. Muuttoaste lasketaan vuosikohtaisesti tiettynä prosenttiosuutena provisiosta ja kyseisen edustuksen erityiskokemuksen perusteella. Tämä selvästikin vaihtelee, mutta erään asian yhteydessä Bundesgerichtshof (Saksan liittotasavallan korkein oikeus) katsoi muuttoasteen olevan 38 prosenttia6. (d) Kyseistä määrää pienennetään käypää arvoa laskettaessa ottaen huomioon, että tuloja saadaan nopeammin. Tällainen keskimääräisiin korkokantoihin perustuva laskentatapa esiintyy myös muilla oikeuden aloilla. 2^aih£ Tämän vaiheen aikana tarkastellaan direktiivin 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua kohtuullisuutta. Käytännössä määrää mukautetaan harvoin kohtuullisuusnäkökohtien vuoksi. Seuraavat tekijät otetaan huomioon: jatkaako kauppaedustaja toimintaansa muiden päämiesten hyväksi, kauppaedustajan tekemät virheet, Asia VH ZR 194/63 Bundesgerichtshof, 15. 2. 1965 Asia BB 227/70 Celle, 13. 11. 1969 Asia Vm ZR 94/93 Bundesgerichtshof 23. 2. 1994 kauppaedustajan palkkion suuruus. Esimerkiksi, vähensikö päämies viime aikoina provision osuutta katsottuaan että kauppaedustajan ansiot olivat liian suuret tai maksoiko hän kauppaedustajalle korkeat provisiot sellaisten asiakkaiden kanssa tehdyistä sopimuksista, joita kauppaedustaja ei ollut hankkinut tai joiden kanssa tämä ei ollut juurikaan ollut tekemisissä? Saiko kauppaedustaja lisäksi erityiskorvauksen kaupintaluettelon pitämisestä, lisäpalkkioita uusista asiakkaista, lisämaksuja del credere-provision, erityisen kulukorvauksen messuista tai alaisuudessaan työskentelevistä kauppaedustajista? Aiheutuiko kauppaedustajalle kuluja alaisuudessaan työskentelevien kauppaedustajien menettämisestä? päämiehen liikevaihdon vähentyminen, päämiehelle koituvan edun suuruus, päämiehen suorittamat eläkevakuutusmaksut, ja kilpailunrajoitusehtojen olemassaolo. On selvää, että päämiehen on tällöin suoritettava suurempi hyvitys. 3 vaihe Edellä 1 ja 2 vaiheiden mukaisesti laskettua määrää verrataan direktiivin 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun enimmäismäärään. Säännöksen mukaan "hyvityksenä suoritetaan korkeintaan määrä, joka vastaa kauppaedustajan yhden vuoden palkkioita viiden viimeksi kuluneen vuoden palkkioiden keskimäärän mukaan «laskettuna tai, jos edustussopimus on ollut voimassa viittä vuotta lyhyemmän ajan, hyvitys lasketaan sopimuksen koko voimassaoloaikana maksettujen palkkioiden keskimäärän mukaan. " Enimmäismäärä on siis pikemminkin lopullinen korjauskeino kuin tapa laskea hyvitys7. Enimmäismäärää laskettaessa palkkioon sisältyvät kaikki suoritetut maksut, ei ainoastaan provisio, ja se kattaa kaikki asiakkaat, ei ainoastaan uusia asiakaita tai niitä aikaisempia asiakkaita, joiden kanssa liikesuhteet ovat laajentuneet8. Jos 1 ja 2 vaiheiden mukaisesti laskettu määrä on pienempi kuin enimmäismäärä, myönnetään kyseinen määrä. Jos määrä kuitenkin on suurempi kuin enimmäismäärä, myönnetään enimmäismäärä. Tavallisesti enimmäismäärään ei ylletä, ellei kauppaedustaja sitten ole hankkinut kaikkia tai suurinta osaa asiakkaista. Esimerkki 1,2 ja 3 vaiheesta: Provisio uusista asiakkaista ja/tai asiakkaista, joiden kanssa laajennettiin liikesuhteita sopimuksen viimeisten 12 kuukauden aikana 50 000 ecua Asia ZR 47/69 Bundesgerichtshof, 19. 11. 1970 Asia ZR 23/70 Bundesgerichtshof, 3. 6. 1971 Liikesuhteista koituvien etujen odotettu kesto on kolme vuotta, muuttoaste 20 prosenttia = 1. vuosi = 2. vuosi = 3. vuosi 50 000-10 000 40 000 - 8 000 32000- 6400 Menetetyt provisiot yhteensä Käypään arvoon korjaaminen, noin 10 prosenttia Tämä määrä vastaa tosiasiallista hyvitystä. Määrää voidaan mukauttaa kohtuullisuusnäkökohtien vuoksi (katso 2 jakso). Lopullinen korjaus on tehtävä, jos määrä on suurempi kuin direktiivin 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu enimmäismäärä. 40 000 ecua 32 000 ecua 25600ecua 97 600 ecua' 87 840 ecua Hyvityksen saaminen ei 17 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan vähennä kauppaedustajan oikeutta vaatia vahingonkorvausta. Tämä säännös koskee tilannetta, lainsäädännön mukaan oikeus vaatia jossa kauppaedustajalla on kansallisen vahingonkorvausta sopimusrikkomuksen tai direktiivissä säädetyn irtisanomisajan laiminlyömisen takia. Liitteessä B pyritään selvittämään näitä säännöksiä. Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että hyvityksen laskentamenetelmä on erittäin täsmällinen ja lopputuloksen olisi oltava ennakoitavissa. Sen vuoksi päämiesten olisi pystyttävä selvittämään riskinsä etukäteen ja tekemään edustussopimuksia suhteellisen selkeämpi varmalta pohjalta. Kauppaedustajan kannalta oikeuksien määritteleminen helpottaa vaatimusten esittämistä ja niiden perusteiden toteen näyttämistä. entistä 2. Korvausjärjestelmä Direktiivin 17 artiklan 3 kohdan mukaan kauppaedustajalla on oikeus korvaukseen vahingosta, jonka hänen ja päämiehen välisen suhteen lakkaaminen hänelle aiheuttaa. Tällaista vahinkoa katsotaan syntyvän erityisesti, jos sopimus lakkaa olosuhteissa, joissa: kauppaedustaja menettää provision, jonka hän olisi saanut, jos edustussopimus ja kun päämies saa merkittävää etua olisi kauppaedustajan toiminnasta, ja/tai täytetty asianmukaisesti, kauppaedustaja ei ole voinut kattaa kustannuksia ja menoja toimenpiteistä, joihin hän on ryhtynyt edustussopimuksen täyttämiseksi päämiehen neuvojen mukaisesti. Direktiivissä korvaukselle ei ole asetettu enimmäismäärää. Korvausjärjestelmä perustuu Ranskan vuodelta 1958 peräisin olevaan lakiin, jonka tarkoituksena oli korvata kauppaedustajalle menetys, jonka edustussopimuksen lakkaaminen hänelle aiheuttaa. Saksan hyvitysjärjestelmän tavoin Ranskassa on kehittynyt runsaasti korvausoikeuteen ja korvauksen määrään liittyvää oikeuskäytäntöä. Useissa Ranskan tuomioistuinten tuomioissa korvauksen maksamista on perusteltu sillä, että se vastaa joko kustannuksia, jotka aiheutuvat edustuksen hankkimisesta kauppaedustajan seuraajalle, tai aikaa, joka kauppaedustajalta kuluu häneltä viedyn asiakaskunnan uudelleen luomiseen. Tavanmukaisesti, ja yhdenmukaisesti liiketavan kanssa, korvauksen määrä on vahvistettu vastaamaan kahden viimeksi kuluneen vuoden provisioiden kokonaismäärää tai kolmen viimeksi kuluneen edustussopimusvuoden aikana maksettujen palkkioiden keskimäärää kerrottuna kahdella. Tuomioistuimet voivat kuitenkin harkintansa mukaan myöntää korvauksen erisuuruisena, jos päämies näyttää kauppaedustajan menetyksen olleen itse asiassa pienemmän, esimerkiksi sopimuksen lyhytaikaisen keston vuoksi, tai jos vahinko on ollut suurempi, esimerkiksi kauppaedustajan iän tai toiminnan keston vuoksi. Korvaus lasketaan kaikkien palkkioiden, ei ainoastaan provisioiden perusteella. Se perustuu bruttomääriin. Aikaisempia ja uusia asiakkaita ei erotella, ja erikoisprovisio laskemisessa. Ammatinharjoittamisesta aiheutuneita otetaan huomioon korvauksen kustannuksia ei vähennetä. Lisäksi suorittamattomat provisiot on myös sisällytettävä laskelmaan. ( Hyvitys vastaa kauppaedustajan menettämää liiketoimintaa, ja menetys määritellään kyseisen ajankohdan perusteella. Tulevia tapahtumia, kuten sitä, että päämies lopettaa toimintansa tai että kauppaedustaja jatkaa työtään samojen asiakkaiden kanssa sen enempää kuin markkinakehitystä ei oteta huomioon. Vastaavasti kauppaedustajan ei edellytetä toimivan siten, että hänen tappionsa ovat mahdollisimman vähäiset. Direktiivi on saanut aikaan kasvavan kiinnostuksen vahingonkorvausvaatimusten esittämiseen siiloin, kun asianmukaista irtisanomisaikaa ei ole noudatettu. Myönnetty määrä vastaa laiminlyödyn ajanjakson korkeinta provisiota, ja se lasketaan kahden viimeksi kuluneen vuoden aikana saatujen provisioiden tai vastaavana aikana edellisenä vuonna saatujen provisioiden perusteella. Tarkempia tietoja Ranskassa käytettävästä järjestelmästä esitetään liitteessä B. TILANNE JÄSENVALTIOISSA Kaikki jäsenvaltiot ovat panneet direktiivin täytäntöön; lainsäädäntöluettelo on tämän kertomuksen liitteessä A. Lukuun ottamatta Ranskaa, Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Irlantia jäsenvaltiot ovat sisällyttäneet hyvitysvaihtoehdon kansalliseen lainsäädäntöön. Yhdistynyt valita hyvitysvaihtoehdon; jolleivät nän# tee sitä, kauppaedustajalla on oikeus korvaukseen. Irlanti ei ole tehnyt valintaa omassa lainsäädännössään, ja komissio on tämän vuoksi osapuolille mahdollisuuden kuningaskunta tarjonnut on aloittanut 169 artiklan mukaisen menettelyn. Komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn myös Italiaa vastaan direktiivin 17 artiklan puutteellisen täytäntöönpanon vuoksi. Lisätietoja Irlannin ja Italian lainsäädännöstä esitetään liitteessä B. Useimmissa jäsenvaltioissa ei ole tiettävästi vielä julkaistu yhtään tuomioistuimen ratkaisua, ja muissakin jäsenvaltioissa tapauksia on vain vähän. Tämä selittyy sillä, että useimpien jäsenvaltioiden lainsäädäntö ovat vielä hyvin uutta ja sitä on sovellettu kaikkiin voimassa olleisiin sopimuksiin ainoastaan 1 päivästä tammikuuta 1994 alkaen. Lisäksi Ranskassa ja Saksassa, joissa tiedetaan olleen tapauksia, monet edustukset eivät lainsäädännössä noudatetaan ole vakiintuneita perinteitä. luonteeltaan kansainvälisiä soveltuvassa ja Toinen syy julkaistujen tapausten puuttumiseen on osapuolten taipumus yrittää sopia asia ennen taloudellisia tuomioistuinkäsittelyä. Kauppaedustajilla ei aina ole mahdollisuuksia esittää vaatimuksiaan oikeusteitse ja siksi heidän on pakko hyväksyä sovitteluratkaisu. eri tuomioistuinkäsittelyyn tuomioistuimissa saa kauppaedustajat olemaan esittämättä vaatimuksia oikeusteitse. epävarmuus Lisäksi liittyvä Saksan ja Ranskan tapaukset ovat osoituksena kyseisten maiden oikeuskäytännön jatkuvuudesta. Portugalissa, missä direktiivi merkitsee muutosta aikaisempaan tilanteeseen verrattuna, pyrkimystä kohtuullisuusperiaatteen suoraan soveltamiseen kuvastava oikeuskäytäntö eroaa Saksan tuomioistuinten oikeuskäytännöstä. Italiassa on toistaiseksi tehty ainoastaan yksi ratkaisu siviilioikeudellisen säädöskokoelman 1751 artiklan nojalla, Viterbon ensimmäisen asteen tuomioistuin on päättänyt, että koska siviilioikeudellisen ei mainita hyvityksen 1751 artiklassa laskemiseen sovellettiin työehtosopimusta. Työehtosopimuksessa laskentaperusteita, noudatetaan edustuksen kestoon perustuvaa laskentatapaa eikä oteta huomioon hankittujen uusien asiakkaiden määrää. Näin ollen myös sen lähestymistapa eroaa saksalaisesta. Tämä on kuitenkin ainoa Italiassa annettu asiaa koskeva ratkaisu, joten lähestymistapaa ei ole vielä vahvistettu. Tanskassa on tiettävästi julkaistu ainoastaan kolme ratkaisua; neljänteen haetaan parhaillaan muutosta. Julkaistut tapaukset osoittavat, että saksalaista oikeuskäytäntöä pyritään omaksumaan ja soveltamaan. säädöskokoelman Oikeuskäytännön puuttumisen ja asian luonteen vuoksi komissio pyrki tätä kertomusta laatiessaan selvittämään sekä käytännöllisen että oikeudellisen tilanteen. Liitteessä B esitetään yleiskatsaus oikeudelliseen ja käytännölliseen tilanteeseen. ei ole saatavilla yhdestäkään IUCAB) on nyt aloittanut jäsenvaltiosta. Kauppaedustajien Tilastoja ja kaupanvälittäjien kansainvälinen liitto (International Union of Commercial Agents and Brokers, tietojen keruun. Tämä on myönteinen kehityssuunta, koska IUCAB:n pitäisi pystyä keräämään riittävästi tietoa jäsenvaltioissa sijaitsevien jäsenjärjestöjensä avulla; IUCAB on ehdottanut esittävänsä kyseiset tilastot säännöllisesti komissiolle. Myös Portugalin viranomaiset ovat luoneet keskitetyn tietoja Euroopan yhteisön menetelmän, jolla kerätään kaikista tuomioistuimista lainsäädäntöön luonteesta ja liittyvien tapausten ratkaisuista, kauppaedustajia koskeva direktiivi tietenkin mukaan lukien. tai Luganon yleissopimukseen LIIKETOIMINTA Komissio pyrki selvittämään onko direktiivi ja erityisesti oikeus hyvitykseen tai korvaukseen aiheuttanut muutoksia Uiketoiminnassa. Komissio halusi myös selvittää, ovatko eri vaihtoehdot johtaneet kilpailun vääristymiseen. Tilastotietojen puuttuminen vaikeuttaa tätä koskevien päätelmien tekemistä. Kaiken kaikkiaan komissio totesi, että liiketoiminnassa ei ole tapahtunut muutoksia. Eräät seikat viittasivat siihen, että Ranskassa, Saksassa, Luxemburgissa ja Belgiassa päämiehet olivat alkaneet suosia jakelusopimuksia. Tämä voidaan osittain selittää sillä, että jakelusopimuksen lakatessa laillisesti ei tarvitse suorittaa hyvitystä tai korvausta tai alennettuna. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja Ruotsissa todettiin päämiesten harkitsevan paljon entistä tarkemmin, ovatko edustussopimukset kaikkein tarkoitusmukaisin tapa järjestää liiketoiminta, minkä vuoksi he toimivat huomattavasti varovaisemmin. Kuitenkaan päämiehet eivät aina luopuneet edustussopimusten tekemisestä. suoritetaan, suoritetaan sellainen jos se Yhdistyneessä kuningaskunnassa havaittiin erityinen reaktio. Ennen direktiivin täytäntöönpanoa koskevien säännösten voimaan tuloa Yhdistyneessä kuningaskunnassa päämiehet irtisanoivat edustussopimuksensa ja neuvottelivat tilalle uudet sopimukset. Joissakin tapauksissa ei kuitenkaan tehty uusia sopimuksia tai kauppaedustajat otettiin työntekijöinä. Tämä heijastaa direktiivin aiheuttamaa perustavaa palvelukseen muutosta Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännössä sekä päämiesten pelkoa tuntematonta kohtaan. On vielä liian aikaista päätellä, onko edustussopimuksista luopuminen pysyvä ilmiö Yhdistyneessä kuningaskunnassa. enimmäismäärään. Tämän Ranskan lain ja oikeuskäytännön mukaan useimmissa tapauksissa myönnetään kahden vuoden provisioita vastaava korvaus, joka on kaksinkertainen verrattuna säädettyyn hyvitysvaihtoehdon mukaiseen vuoksi Ranskassa kauppaedustajan nimittäminen Ranskan lain mukaan on selvästi kalliimpaa. Tämä on johtanut siihen, että kauppaedustajaa nimittäessään jotkut päämiehet pyrkivät soveltamaan mieluummin muuta kuin Ranskan tai haluavat välttää edustussopimusten tekemistä kokonaan. Laajalle levinneistä ongelmista tai kilpailun vääristymisestä ei ole havaittavissa merkkejä niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat valinneet valinneet korvausjärjestelmän. hyvitysjärjestelmän osalta, niiden jotka lakia ovat eikä PÄÄMIESTEN JA KAUPPAEDUSTAJIEN REAKTIOT Yleisesti voidaan todeta, että kauppaedustajat ovat suhtautuneet myönteisesti direktiiviin, koska sen katsotaan lisänneen heidän oikeuksiaan. Näin on asian laita ja Itävallassa, Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ranskalaiset kauppaedustajat edelleen tyytyväisiä Ranskan korvausjärjestelmään eivätkä toivo muutoksia. Irlannissa, Luxemburgissa, Ruotsissa Suomessa, ovat Päämiesten reaktiot ovat vaihtelevia. Jossain määrin päämiehet suhtautuvat muutokseen pakostakin kielteisesti, koska heidän on nyt annettava kauppaedustajille enemmän oikeuksia. Jotkut päämiehet eivät sinänsä vastusta hyvityksen suorittamista sopimuksen lakattua mutta ovat pikemminkin tyytymättömiä sen vuoksi, että järjestelmä ei ole selkeä. Ranskalaiset päämiehet näyttävät kannattavan korvausjärjestelmää eivätkä ole esittäneet sitä koskevia vastalauseita. Niissä jäsenvaltioissa, joissa hyvitysjärjestelmä on pantu täytäntöön, kauppaedustajat ja päämiehet näyttävät suosivan yksinomaan hyvitysjärjestelmää. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa osapuolet voivat valita hyvityksen, sille ei ole havaittavasti annettu selvää etusijaa, vaikka useimpiin sopimuksiin ei sisällykään määräystä suoritettavasta hyvityksestä. Päämiehet eivät ole vieläkään selvillä näiden kahden järjestelmän välisistä eroista. Eräät päämiehet ovat melko kiinnostuneita hyvityksestä enimmäismäärän vuoksi, mutta toiset päämiehet suosivat korvausvaihtoehtoa, koska tällöin kauppaedustajien on näytettävä toteen tosiasialliset menetykset. ONGELMAT On ilmennyt joitakin direktiivin 17 artiklaan liittyviä ongelmia. (1) Tulkintaongelmat Useat kommentaattorit ja lakimiehet ovat viitanneet 17 artiklan epätarkkuuteen ja epämääräisyyteen, mikä aiheuttaa vaikeuksia yritettäessä antaa asiakkaille neuvoja kauppaedustajan oikeuksista irtisanomistapauksessa. Tämän toivat esille erityisesti Tanska, Irlanti, Italia, Espanja, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. a. Hyvitys ole merkitystä enimmäismäärällä Hyvitysvaihtoehdon osalta joissakin jasinvaltioissa on ollut nähtävissä suuntaus taas direktiiviin vaikuttaneessa saksalaisessa turvautua enimmäismäärään, kun hyvityksen järjestelmässä ei lopuksi laskentamenetelmän yhteydessä. Sitä käytetään ainoastaan menettelyn yritetään tarkistuksessa. suoritettavassa vakiinnuttaa käyttöön kohtuullinen määrä, jonka yhteydessä otetaan huomioon monet eri tuomioistuinten omaksumaa menettelytapaa. Tanska ja Itävalta näyttävät noudattavan Saksan mallia, mutta Itävallan tapauksessa enimmäismäärään ylletään usein, Saksassa taasen hyvin harvoin, paitsi silloin kun kauppaedustaja on hankkinut kaikki asiakkaat. tekijät, mikä 'puolestaan ei vastaa Saksan jäsenvaltioissa lopullisessa varsinaisen Joissakin Tätä nykyä näyttää, että entistä järjestelmää sovelletaan Italiassa edelleen, vaikka uusi laki on säädetty. Tästä on osoituksena myös Pretura Viterbon tapaus, jossa tuomioistuin katsoi, että koska direktiivin 17 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskeva siviilioikeudellisen säädöskokoelman 1751 artikla oli niin epämääräinen hyvityksen laskentamenetelmän osalta, oli parempi soveltaa työehtosopimusta. Työehtosopimuksen mukainen laskentamenetelmä ei vastaa saksalaista mallia vaan perustuu sopimuksen kestoon, provision määrään ja työehtosopimuksessa määrättyihin prosenttiosuuksiin. lukuun ottamatta Lähestymistavat näyttävät siis poikkeavan toisistaan. Saksaa jäsenvaltioiden tuornioistiiimilla on kuitenkin hyvin rajallisesti 17 artiklaan liittyvää oikeuskäytäntöä. b. Komus Korvausvaihtoehto ei ole aiheuttanut tulkintaongelmia Ranskassa, jossa edelleen on sovellettu aikaisempaa oikeuskäytäntöä. Verrattuna Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jossa sovelletaan korvausvaihtoehtoa osapuolten jättäessä valinnan tekemättä, lähestymistapojen ero on olennainen. Tässä vaiheessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei ole ennakkoratkaisuja, mutta käytännössä osapuolet pyrkivät Common Law - periaatteiden soveltamiseen. Kyseiset Common Law -periaatteet ovat suoranaisessa ristiriidassa Ranskassa vakiintuneen korvauksen laskentamenetelmän kanssa. Esimerkiksi englantilaisessa järjestelmässä otetaan huomioon sopimuksen lakkaamisen jälkeiset tapahtumat, minkä seurauksena vahingon kärsineen on toimittava siten, että hänen tappionsa ovat mahdollisimman vähäiset. Sen sijaan ranskalaisessa järjestelmässä edustussopimuksen lakkaamisen jälkeiset tapahtumat eivät vaikuta millään tavalla myönnettävään korvaukseen. Ranskan lain mukaan tavallinen korvaus on kahden vuoden provisioita vastaava määrä, joka vastaa edustuksen ostoarvoa tai aikaa, joka kauppaedustajalta kuluu asiakaskunnan uudelleen luomiseen. On vaikea kuvitella, miten Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimet pystyvät yltämään samaan määrään. Tämä on epäilemättä seurausta Yhdistyneessä kuningaskunnassa aikaisemmin vallinneesta oikeudellisesta tilanteesta, jonka mukaan edustussopimukset voitiin irtisanoa ilman maksuvelvollisuutta. Tällä oli tietenkin seurauksensa liiketoiminnassa. Edustukseen liittyvää todellista goodwill-käsitettä, josta myös kauppaedustajan olisi ollut saatava etua, ei ollut olemassa. Ei ole mahdollista ennustaa, kuinka Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimet tulkitsevat direktiiviä, mutta todennäköisesti ne ottavat huomioon olemassa olevat Common Law -periaatteet. Samat ongelmat korvausvaihtoehdon. tulevat todennäköisesti esiin Irlannissa, jos se valitsee c. Epävarmuuden seuraukset Tulkintavaikeudet ovat vaikuttaneet kauppaedustajien ja päämiesten direktiiviä koskeviin reaktioihin. Molempien osalta ne ovat saaneet aikaan sen, että neuvotteluihin kuluu enemmän aikaa, koska oikeuksia ja oikeuksien laajuutta ei ole määritelty selvästi. Tämä ei hyödytä kumpaakaan osapuolta. Se on johtanut myös siihen, että on myönnetty 10 toisistaan poikkeavia määriä. Epävarmuus ja epäyhtenäisyys ovat myös saaneet aikaan sen, että edustussopimuksia ei tehdä mielellään, ja päämiesten on hankalampi valtuuttaa muissa jäsenvaltioissa toimivia kauppaedustajia toimimaan puolestaan. On tärkeää, että direktiiviä sovelletaan yhtenäisesti ja että se johtaa ennakoitaviin ja selkeisiin tuloksiin. (2) Kauppaedustajien asema Direktiivi on parantanut kauppaedustajien asemaa heidän paamiehiinsä nähden. Näyttää kuitenkin siltä, että kauppaedustajat eivät voi aina toteuttaa kaikkia oikeuksiaan, koska heillä ei ole varaa ajaa asiaansa oikeusteitse. Tämä on yleinen ongelma, joka ei johdu nimenomaan kyseisestä direktiivistä. Mahdolliset parannuskeinot eivät kuulu tämän kertomuksen alaan. Komission mukaan direktiivin säännösten ja laskentamenetelmien selventäminen auttaa kuitenkin kauppaedustajia toteuttamaan oikeuksiaan paremmin. (3) Sovellettava lainsäädäntö Lopuksi ilmeni tiettyjä sopimuksiin sisällytettyihin lainvalintalausekkeisiin liittyviä ongelmia; tietyn maan lain soveltamista on pyritty välttämään lisäämällä sopimuksiin sovellettavan lain tai toimivaltaisen tuomioistuimen valintaa koskevia lausekkeita. Direktiivissä ei säädetä kansainvälisestä yksityisoikeudesta. Osapuolet voivat sen vuoksi vapaasti valita, minkä maan lakia edustussopimukseen sovelletaan, jollei sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta lainsäädännöstä vuonna 1980 tehdyn Rooman yleissopimuksen määräyksistä muuta johdu. Komission mukaan direktiivin 17 ja 18 artikla ovat sitovia säännöksiä, ja näin ollen jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat soveltaa oikeuspaikan lainsäädäntöä vuonna 1980 tehdyn Rooman yleissopimuksen mukaisesti ja siten varmistaa direktiivin soveltamisen. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla Brysselissä vuonna 1968 tehdystä yleissopimuksesta on myös apua varmistettaessa, että - silloin kun kyseessä ovat yhteisön asiat ja kun kauppaedustaja harjoittaa toimintaansa yhteisön alueella - jäsenvaltion tuomioistuin on toimivaltainen tuomioistuin9. Tämän vuoksi ei näytä olevan tarvetta muuttaa direktiiviä tältä osin. PÄÄTELMÄ jäsenvaltioissa Komissio toteaa, että jäsenvaltioiden selkeä enemmistö on valinnut hyvitysvaihtoehdon ja että kyseisissä ja päämiehet ovat kannattaneet tätä. Direktiivissä säädetään hyvityksen enimmäismäärästä mutta ei anneta täsmällisiä ohjeita sen laskentamenetelmästä. Selkeä ja täsmällinen laskentamenetelmä lisäisi oikeusvarmuutta, mikä olisi molempien osapuolten edun mukaista. Ranskan ylläpitämä korvausvaihtoehto ei puolestaan näytä aiheuttaneen ongelmia Ranskassa toimiville toimivat kauppaedustajat Asiassa 9/87, Arcado Sprl v. Haviland SA (Kok. 1988, s. 1539) tuomioistuin katsoi, että oikeus korvaukseen perustui sopimussuhteeseen ja sen vuoksi sovellettiin vuonna 1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa, joka antaa tuomioistuimen toimivallalle lisäperusteen. 11 kauppaedustajille ja päämiehille. Korvauksen määrä Ranskassa on yleensä ottaen paljon suurempi kuin hyvityksen määrä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa osapuolet voivat valita jommankumman vaihtoehdon, direktiivin täytäntöönpano on johtanut epävarmuuteen erityisesti siksi, että kumpaakaan vaihtoehtoa ei tunneta brittiläisessä oikeusjärjestelmässä. Tässä vaiheessa on kovin vähän direktiiviin liittyvää oikeuskäytäntöä. Saatujen tietojen perusteella 17 artiklan selventäminen näyttää tarpeelliselta. On ennenaikaista' tehdä sen kauaskantoisempia päätelmiä. Komissio katsoo, että tässä kertomuksessa, jossa annetaan yksityiskohtaista tietoa erityisesti Saksassa käytettävästä hyvityksen laskentamenetelmästä, selvitetään direktiivin 17 artiklaa ja helpotetaan siten direktiivin 17 artiklan yhtenäisempää tulkintaa. 12 LIITE A LUETTELO ITSENÄISIÄ KAUPPAEDUSTAJIA KOSKEVAN DTRFKTITVTN (86/653/ETYÏ TÄYTÄNTÖÖNPANOA VARTEN ANNETUSTA JÄSENMAIDEN LAINSÄÄDÄNNÖSTÄ Määräaika täytäntöönpanolle päättyi: 31. 12. 1989 (Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti: 31. 12. 1993) (Italia, 17 artiklan osalta: 31. 12. 1992) 1. Belgia 2. Tanska 3. Saksa 4. Kreikka 5. Espanja 6. Ranska Laki annettu 13. 4. 1995 Julkaiseminen: Moniteur Beige, 2. 6. 1995, s. 15621 Voimaantulo: 12. 6. 1995 Laki n:o 272, 2. 5. 1990 Julkaiseminen: Lovtidende A 1990, s. 922 Voimaantulo: 4. 5. 1990 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1992 Laki annettu 23. 10. 1989 Julkaiseminen: Bundesgesetzblatt 198911910 Voimaantulo: 1. 1. 1990 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Asetus n:o 219, 18. 5. 1991 Julkaiseminen: Kreikan hallituksen virallisessa lehdessä n: o 81, 30. 5. 1991 ja N:o 136, 11. 9. 1991, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksilla n:o 249/93, 88/94 ja 312/95 Voimaantulo: 30. 5. 1991 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Laki 12/1992, 27. 5. 1992 Julkaiseminen: BOE n:o 129:ssä, 29. 5. 1992 Voimaantulo: 19. 6. 1992 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Laki n:o 91-593, 25. 6. 1991 Julkaiseminen: Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä 17. 6. 1991, s. 8271 Voimaantulo: 28. 6. 1992 Asetus 92-506, 10. 6. 1992 Julkaiseminen: Ranskan tasavallan virallisessa lehdessä 12. 6. 1992, s. 7720 Voimaantulo: 1. 1. 1994 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 13 7. Irlanti 8. Halia Statutory Instrument: SI n:o 33,1994, 21. 2. 1994 Voimaantulo: 1. 1. 1994 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Asetus n:o 303, 10. 9. 1991 Julkaiseminen: Gazetta ufficiale nro 57,20. 9. 1991 Voimaantulo: 1. 1. 1993 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 9. Luxemburg Laki annettu 3. 6. 1994 Jullaiseminen: Memorial A-n:o 58, 6. 7. 1994, s. 1088 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 10. Alankomaat Laki annettu 5. 7. 1989 Julkaiseminen: Staatsblad 1989 n:o 312 Voimaantulo: 1. 11. 1989 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Voimassaoloa jatkettu lailla n:o 374, 1993 siviilioikeuden lakikokoelman (Burgerlijk Wetboek) 7 osan 400-445 artiklana * A • JL&&kJLSmmjaak 12. Eoröigali Liittovaltionlaki, 11. 2. 1993 Julkaiseminen: Federal Gazette 88 Voimaantulo: 1. 3. 1993 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Asetus n:o 178/86, 3. 7. 1986 Julkaiseminen: Diârio da Repûblica, I série, 1986, s. 1575 Voimaantulo: 2. 8. 1986 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 2. 8. 1986 Muutettu lailla n:o 118/93, 13. 4. 1993, julkaistu lehdessä Diârio da Repûblica n:o 86, s. 1818, 13. 4. 1993 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 13. Suomi 14. Ruotsi Laki 8. 5. 1992/417 Julkaiseminen: Säädöskokoelmassa 14. 5. 1992 Voimaantulo: 1. 11. 1992 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 Laki n:o 351, 2. 5. 1991 , Voimaantulo: 1. 1. 1992 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 1. 1. 1994 14 15. Yhdistynyt Statutory Instrument SI 1993 n:o 3053, 7. 12. 1993 ja Kuningaskunta SI 1993 n:o 3173,16. 12. 1993 Voimaantulo: 1. 1. 1994 Soveltaminen voimassa olevim sopimuksiin: 1. 1. 1994 Pohjois-Irlanti: Statutory Rules of Northern Ireland 1993 n:o 483, 17. 12. 1993 Voimaantulo: 13. 1. 1994 Soveltaminen voimassa oleviin sopimuksiin: 13. 1. 1994 15 LIITE B BELGIA Kauppaedustajien edustussopimuksia koskeva laki tuli voimaan vasta 12 päivänä kesäkuuta 1995. Siten uuteen lakiin perustuvia momioistuinratkaisuja ei vielä ole. Lain 20 artiklassa säädetään oikeudesta goodwill-hyvitykseen. Ennen uutta lakia oikeus goodwill-hyvitykseen oli evätty Belgian tuomioistuinten ratkaisuilla, sillä goodwillin katsottiin liittyvän enemmän päämieheen kuin edustajaan. Uusi laki on näin tuonut mukanaan tärkeän lainsäädännöllisen muutoksen. Laki ei sisällä ohjeita hyvityksen laskemiseksi, mutta useimmissa lain kommentaareissa on oltu sitä mieltä, että hyvityksen suuruuden määrittäminen kuuluu tuomarille ja huomioon on otettava monia seikkoja, kuten provision suuruus sopimuksen viimeisinä voimassaolovuosina, asiakaskunnan kehittyminen, päämiehen jatkossa saama hyöty, sopimussuhteen kesto, päämiehen osallistumisen määrä tai se, rahoittaako päämies eläkkeen ja onko edustajan sopimus päämiehen kanssa hänen ainoa edustussuhteensa. Yhdessä kommentaarissa on nimenomaisesti tuotu esiin Saksan laskentatapa. Belgian asianajajien mielestä on otettava huomioon kauppaedustajia koskeva laki ja saksalaisten kokemukset. Kauppaedustajia koskevassa, 3 päivänä heinäkuuta 1978 annetussa laissa saman päämiehen palveluksessa 1 -5 vuotta työskennelleen kauppaedustajan saama hyvitys kuitenkin lasketaan kolmen kuukauden aikana ansaitun palkan perusteella. Tämän jakson pituutta lisätään kuukaudella jokaista seuraavaa viiden vuoden työjaksoa kohti. Belgian lain 18 artiklan 3 kohdan mukaan laiminlyödyn irtisanomisajan johdosta on mahdollista esittää vahingonkorvausvaatimus, joka vastaa menetettyjä provisioita kyseisessä artiklassa esitetyllä tavalla laskettuna. Belgian lain 21 artiklan mukaan edustaja, joka on oikeutettu hyvitykseen, voi lisäksi vaatia tosiasiallisesti karsimastaan vahingosta korvausta. Ei ole selvää, missä olosuhteissa korvaus maksetaan ja antaako oikeus hyvitykseen automaattisesti oikeuden hakea vahingonkorvausta. Komission mukaan jälkimmäinen tulkinta olisi ristiriitainen direktiivin 17 artiklan 1 kohdan kanssa, sillä tulkinnasta seuraisi se, että kumpaakin vaihtoehtoa sovellettaisiin kasautuvasti. TANSKA Tanskassa direktiivin täytäntöönpano ja hyvitystä koskevan oikeuden käyttöön ottaminen 2 päivänä toukokuuta 1990 annetun lain N:o 272 25 pykälän nojalla toivat mukanaan uuden oikeuden, jota aikaisemmassa laissa ei tunnettu. 16 Tällä hetkellä tiedossa on vain kolme tuomiota10. Asiassa Lope Handel päämies määrättiin maksamaan tappiot, jotka aiheutuivat sopimuksen mukaisen irtisanomisajan noudattamatta jättämisestä, ja maksamaan yhden vuoden provision suuruinen hyvitys edustajan päämiehelle hankkimista uusista asiakkaista. Uudet asiakkaat oli todistetusti menetetty vuoden kuluttua edustussopimuksen lakkaamisesta. Asiassa S&L päämies määrättiin maksamaan enimmäismääräinen hyvitys. Käytännössä kaikki asiakkaat olivat todistettavasti edustajan hankkimia. Asiassa Cramer totesi, että huomattava osa asiakassuhteista oli kertaluonteisia, jolloin päämies ei voinut odottaa liikesuhteiden jatkuvan kyseisten asiakkaiden kanssa. Päämies määrättiin maksamaan 150 000 Tanskan kruunun suuruinen hyvitys. Suurin mahdollinen hyvitys olisi ollut 400 000 Tanskan kruunua. tuomioistuin Käytännössä vaikuttaa siltä, että edustajat vaativat suurinta mahdollista hyvitystä, ja päämiehet yrittävät saada määrän pienenemään. Vaikka tällä hetkellä ei käytössä olekaan vakiintunutta menettelyä, enimmäishyvityksen ole maksaminen. Laskentatapa vaikuttaa noudattavan Saksan mallia. suuntauksena ei Sen enempää kuin muissakaan jäsenvaltioissa, käyttökelpoisia tilastotietoja ei ole saatavilla. Lain 6 osassa pannaan täytäntöön direktiivin 17 artiklan 2 kohdan c alakohta ja säädetään, että jos edustaja tai päämies on laiminlyönyt velvollisuuksiaan toista osapuolta kohtaan, jälkimmäinen osapuoli on oikeutettu saamaan korvausta kaikesta hänelle tämän vuoksi aiheutuneesta vahingosta. SAKSA Handelsgetzbuchin 89 b artiklassa säädetään edustajan oikeudesta hyvitykseen. Laskentatapa on esitetty varsinaisessa kertomuksessa. Käytännössä vaikuttaa siltä, että direktiivin täytäntöönpano ei ole aiheuttanut muutoksia hyvityksen laskentatapaan Saksassa, sillä direktiivin hyvitystä koskeva määräys ei edellyttänyt Saksan lain muuttamista. Ammattiyhteyksissä todettu muutos liittyi sopimuksiin, jotka oli tehty muiden EU-jäsenvaltioiden kanssa, joissa ei ennen direktiivin täytäntöönpanoa tunnettu oikeutta hyvitykseen. 10 Lope Handel v GE Lightning (S0- og Handelsretten i Kabenhavn, 25. 9. 1995); S&L v EsJdtûû (Vestre Landsret, 14. 11. 1995); Cramer v B&B (S0- og Handelsretten i K0benhavn, 15. 12. 1995) 17 KREIKKA Direktiivin 17 artiklan täytäntöönpano 18 päivänä toukokuuta 1991 annetun asetuksen n:o 219 9 artiklalla ei ollut direktiivin mukainen, etenkin koska 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan toista luetelmakohtaa, jossa edellytetään, että hyvityksen on oltava kohtuullinen, ei ollut pantu täytäntöön. Kreikka on komission kanssa käymänsä kirjeenvaihdon seurauksena säätänyt vuonna 1995 uuden lain, jolla pannaan täytäntöön 17 artiklan 2 kohdan a alakohta. Asetuksen 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että oikeus hyvityksen hakemiseen ei estä edustajaa hakemasta Kreikan yksityisoikeudellisten säädösten kokoelman mukaista vahingonkorvausta. Vahingonkorvausta maksetaan ja myönnetään sen mukaan, oliko kyseessä määräaikainen vai toistaiseksi tehty sopimus. Edustaja voi myös hakea vahingonkorvausta asianmukaisen irtisanomisajan puuttuessa. ESPANJA Kesäkuun 27 päivänä 1995 annetun lain n:o 12/1992 28 artiklassa säädetään hyvityksen maksamisesta. Lain 29 artiklassa säädetään vahingonkorvauksen myöntämisestä, jos päämies rikkoo yksipuolisesti toistaiseksi tehdyn edustussopimuksen. Direktiivi on aukon. Ennen direktiivin täyttänyt Espanjan täytäntöönpanemiseksi annettua tai edustussopimukset käsittävää lakia. Kuitenkaan 29 artikla ei rajoitu ainoastaan sopimusrikkomuksiin, ja tämän vuoksi Espanja on nähtävästi toteuttanut molemmat direktiivin 17 artiklan vaihtoehdot, ellei sitten tuomioistuin tulkitse 29 artiklan soveltamisalaa suppeasti. lakia ei ollut erityistä, kauppaedustajat lainsäädännössä vallinneen Lain äskettäisen voimaantulon vuoksi alalla ei ole vielä muodostunut oikeuskäytäntöä. Uutta lakia edeltänyt oikeuskäytäntö voi olla merkityksellinen tulevaisuuden kannalta, sillä jotkin periaatteet voivat toimia apuna Espanjan tuomioistuimissa tulevaisuudessa tehtävissä päätöksissä. Vanhan lainsäädännön mukaan oli myös mahdollista vaatia sekä vahingonkorvausta että goodwill-hyvitysta, ja edustajilla oli tapana vaatia molempia samanaikaisesti. Näiden korvausmuotojen välinen ero hämärtyi joskus käytännössä. Korkein oikeus on toistuvasti myöntänyt mahdollisuuden saada goodwill-hyvitysta. Tuomarilla on suuri harkintavalta hyvityksen määrän vahvistamisessa, ja yleensä se määräytyy edustajan tulojen11 mukaan. Vahingonkorvausten myöntämisen suhteen tuomioistuimet ottivat huomioon monia eri asioita, mm. viimeksi saadun provision suuruuden, toiminnan luonteen, kärsityn maineen menetyksen vaikutuksia ja sitä, oliko kyseessä yksinomainen vai muu edustussopimus12. 11 12 Sentencias del Tribunal Supremo del 22 de marzo de 1988 y 19 de septiembre de 1989 Sentencia del Tribunal de Apelaciôn de Lugo de 4. 6. 1994; Tribunal de Apelaciôn de Valencia de 14. 7. 1993 y Tribunal de Apelaciôn de Barcelona de 30. 1. 1995 18 Vahingonkorvausta maksetaan myös, mikäli asianmukaista irtisanomisaikaa ei ole noudatettu. Vahingonkorvaus on suuruudeltaan sama kuin provisio, jonka edustaja olisi saanut, mikäli irtisanomisaikaa olisi noudatettu13. Näistä ratkaisuista huolimatta on yhä vaikea tehdä asiasta yleistä yhteenvetoa etenkin, kun hyvityksen suuruus Espanjassa määrätään pääkäsittelyn jälkeen ja ratkaisua ei julkaista. RANSKA Ranskassa, toisin kuin monissa muissa jäsenvaltioissa, direktiivi ei ole aiheuttanut merkittäviä muutoksia jo voimassa olleeseen lainsäädäntöön. Kesäkuun 25 päivänä lain n:o 91/593 12 artiklan mukaan oikeus korvaukseen 1991 annetun edustussopimuksen lakatessa on edelleen olemassa. Muutos liittyy olosuhteisiin, joissa korvausta voidaan maksaa, ei laskentatapaan. Oikeus korvaukseen on nyt olemassa, jos edustaja ei uusi sopimusta tai päättää sopimuksen korkean iän, sairauden tai heikentyneen terveydentilan vuoksi tai kuolemantapauksessa. Korvauksen laskentaperusteena käytetään kuten ennenkin oikeuskäytäntöä, sillä vanhassa ja uudessa laissa ei kummassakaan määritellä laskentatapaa. Suurimmassa osassa tapauksia korvauksen suuruus on kahden vuoden bruttoprovisio, joka lasketaan edustajan kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana hankkimasta keskimääräisestä palkasta tai kahden viimeksi kuluneen vuoden provisioiden kokonaismäärästä. Tästä summasta on tullut korvauksen tavanomainen määrä, minkä tuomioistuinten uutta lakia sovelletaessa annetut ratkaisut ovat vahvistaneet14. o Hyvitys lasketaan palkkion kokonaismäärästä, ei ainoastaan provisiosta. Se perustuu bruttomääriin. Vanhojen ja uusien asiakkaiden välillä ei tehdä eroa ja laskelmaan sisällytetään myös erityisprovisiot. Ammatista aiheutuvia kuluja ei yleensä vähennetä. Myös saamatta jääneet provisiot on sisällytettävä laskelmaan. Hyvitys vastaa edustajan menettämää liiketoimintaa ja tappio vahvistetaan kyseisen ajankohdan mukaisena. Tulevia tapahtumia ei siten oteta huomioon. Näitä ovat esimerkiksi päämiehen kaupankäynnin lakkaaminen tai se, että edustaja jatkaa toimintaa saman asiakaskunnan kanssa, tai markkinakehitys. Edustajan ei myöskään edellytetä toimivan siten, että hänen tappionsa jäävät mahdollisimman vähäisiksi. Ranskan tuomioistuimet eivät määrää kahden vuoden bruttoprovisiota maksettavaksi korvauksena, jos voidaan osoittaa, että edustajan kärsimät; tappiot ovat pienemmät esimerkiksi sopimuksen lyhyen keston vuoksi. Korvauksen suuruutta voidaan vastaavasti nostaa silloin, kun edustajan tappiot ovat suuremmat esimerkiksi hänen ikänsä tai edustussopimuksen pitkäaikaisen keston vuoksi. 13 Sentencia del Tribunal Supremo de 19. 9. 1989 Katso esim. Cour d'appel de Toulouse 20. 12. 1994 Les Annonces de la Seine, n:o 39, 1. 6. 1995, s. 28; Cour d'appel de Dijon, 16. 6. 1994 Les Annonces de la Seine, N:o 39, s. 26; Cour d'appel de Paris, 17. 1. 1995, Les Annonces de la Seine 1. 6. 1995, N:o 39, s. 8 « 19 Direktiivi on saanut aikaan kasvavan kiinnostuksen esittää vahingonkorvausvaatimuksia asianmukaisen irtisanomisajan noudattamatta jättämisen perusteella. Myönnetty määrä vastaa laiminlyödyn ajanjakson korkeinta provisiota, ja se lasketaan kahden viimeksi kuluneen vuoden aikana saatujen provisioiden tai vastaavana aikana edellisenä vuonna saatujen provisioiden perusteella. IRLANTI Irlanti ei ole pannut kyseistä säännöstä täytäntöön ja sen vuoksi edustajilla ei ole oikeutta korvaukseen tai hyvitykseen. Common Law -periaatteen mukaan edustaja voi vaatia vahingonkorvauksia sopimusrikkomuksen perusteella. Kun kyseessä on määräaikainen sopimus, edustajalla on oikeus vaatia provisiota, jonka hän olisi saanut sopimuksen loppuun kulumiseen saakka, ottaen kuitenkin huomioon, että hänellä on velvollisuus toimia siten, että hänen tappionsa jäävät mahdollisimman pieniksi. Edellä mainittu ei kuitenkaan riitä direktiivin täytäntöönpanemiseksi. Toistaiseksi tehtyjen sopimusten kohdalla vaaditaan yleensä tuloja noudatettavalta irtisanomisajalta. Sen lisäksi kummassakin tapauksessa voidaan vaatia korvausta sopimuksen rikkomisesta aiheutuneiden taloudellisten tappioiden korvaamiseksi. Tähän päivään mennessä ei ole julkaistu yhtään tapausta. ITALIA Italia muutti 10 päivänä syyskuuta 1991 annetun lainsäädännöllisen asetuksen n:o 303 4 artiklalla yksityisoikeudellisen säädöskokoelman 1751 artiklan direktiivissä säädetyn hyvitysjärjestelmän käyttöön ottamiseksi. Komission mukaan Italia ei kuitenkaan ole pannut direktiiviä täytäntöön oikein, sillä Italia on käsitellyt direktiivin 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan kahta luetelmakohtaa vaihtoehtoisina edellytyksinä, vaikka ne ovat tämän vuoksi aloittanut itse asiassa samanaikaisesti vaadittavia. Komissio on rikkomisesta johtuvan menettelyn. Vaikuttaa siltä, että vanha työehtosopimusjärjestelmä on edelleen voimassa. Ensarc- sopimuksen, joka tehtiin 30 päivänä lokakuuta 1992, hyväksyivät sekä päämiehet että edustajien etujärjestöt. Näin ne ovat itse asiassa ottaneet uudelleen käyttöön perusteet, joita sovellettiin 1751 artiklan edellisen version ollessa voimassa. Tuomiossaan 1 päivältä joulukuuta 1994 Viterbon ensimmäisen asteen tuomioistuin sovelsi työehtosopimusta. Tuomioistuin katsoi, että Italian yksityisoikeudellisen säädöskokoelman 1751 artiklaa ei voitu soveltaa käytännössä, koska siinä ei määritetä perusteita hyvityksen laskemiselle, ainoastaan hyvityksen enimmäismäärä. Tämän vuoksi tuomioistuin piti aiheellisena työehtosopimuksen soveltamista. Tuomioistuin totesi myös, että 1751 artiklassa määritettyjä olosuhteita ei ollut tarkoitettu hyvityksen suuruuden laskemiseksi vaan sen määrittämiseksi, oliko hyvitykseen oikeutta, kun että ainakin yksi olosuhteista oli voimassa. Tuomioistuin katsoi myös, työmarkkinaosapuolet olivat, välttääkseen käytännöllisesti katsottuna ratkaisemattomia ongelmia, viisaasti korvanneet vanhan Italian yksityisoikeudellisen säädöskokoelman 1751 artiklan sovellettavaksi käytännössä. Tässä vaiheessa ei ole selvää, tullaanko tuomion tulkintalinjaa noudattamaan jatkossa. työehtosopimuksen saattamalla 20 Työehtosopimusjärjestelmä perustuu provisioiden tasoon ja edustussopimuksen kestoon sekä työehtosopimuksessa määrättyihin prosenttiosuuksiin. Työehtosopimuksen nojalla edustaja useimmissa tapauksissa saa korvauksen, joka on paljon pienempi kuin direktiivissä tarkoitettu enimmäismäärä. LUXEMBURG Luxemburgin 3 päivänä kesäkuuta 1994 direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettua lakia sovelletaan kaikkiin 1 päivänä tammikuuta 1994 voimassa olleisiin sekä sen jälkeen tehtyihin sopimuksiin. Sopimuksen lakkaamisen yhteydessä maksettavasta hyvityksestä säädetään 19 artiklassa. Uusi laki toi mukanaan oikeuden, jeta ei ollut damassa aikaisamman lainsäädännän ollessa voimassa. Siten ei ole hämmästyttävää, että tuomioistuinten ratkaisuja ei ole olemassa. Myös asiantuntijat olivat sitä mieltä, että on liian aikaista kehittää teoriaa lain tulkitsemisesta. vahingonkorvausten Lain 23 artiklan 1 kohdassa säädetään oikeudesta korvaukseen, kun ilman pätevää syytä on jätetty noudattamatta asianmukaista irtisanomisaikaa, ja 23 artiklan 2 kohdassa säädetään vakavassa sopimuksenrikkomustapauksessa. Lain 24 artiklassa säädetään, että korvattava summa on samansuuruinen kuin tulot, jotka olisi ansaittu sopimuksen rikkomisajankohdan ja sopimuksen normaalin päättymisajankohdan välisenä aikana. Summan määrittämisessä on otettava huomioon aikaisemmat provisiot sekä muut merkitykselliset tekijät. Tätä summaa voidaan pienentää, jos tuomari pitää sitä käsillä olevassa tapauksessa vallinneisiin olosuhteisiin nähden liian suurena. maksamisesta ALANKOMAAT 7 luvun lakkaamisen maksamisesta irtisanomisaikaa, Alankomaiden yksityisoikeudellisen säädöskokoelman 7 luvun 442 artiklassa säädetään hyvityksen yhteydessä. edustussopimuksen Vahingonkorvausten maksamisesta, kun ilman pätevää syytä on jätetty noudattamatta ja säädetään asianmukaista vahingonkorvauksista sopimuksenrikkomistapauksissa säädetään 7 luvun 440 sekä 7 luvun 441 artiklassa. Korvaus käsittää ajanjakson sopimuksen päättymisen todellisesta lakannut, jos ajankohdasta siihen päivämäärään asti, kun edustussopimus olisi irtisanominen olisi tehty asianmukaisella tavalla. Määrältään tämä on niiden tulojen suuruinen, jotka olisi ansaittu, ja perustuu ennen sopimuksen lakkaamista ansaittuun provisioon sekä muihin merkityksellisiin olosuhteisiin. Tuomari voi alentaa summaa, jos hän pitää sitä liian suurena kyseisen tapauksen yksityiskohdat huomioon ottaen. Osapuoli voi 7:441 artiklan 3 kohdan nojalla vaatia korvausta kärsimistään todellisista vahingoista 7 luvun 441 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun määrän asemesta mutta hänellä on todistustaakka karsimansa menetyksen osoittamiseksi. artiklassa 439 Tällä hetkellä ei ole vielä julkaistu tapausta, johon uutta lakia olisi sovellettu. Myöskään tilastotietoja ei ole käytettävissä. 21 ITÄVALTA tai Itävallan 11 päivänä helmikuuta 1993 annettu laki tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 1993. Kauppaedustajalla on oikeus hyvitykseen 24 artiklan nojalla. Tähän mennessä ei ole julkaistu vuoden 1993 lakiin perustuvia tapauksia, joissa kyse olisi ollut hyvityksen suuruudesta yhteydessä maksettavasta vahingonkorvauksesta. Direktiivi on aikaansaanut muutoksen aikaisempaan lakiin ja etenkin enimmäiskorvauksen kaksinkertaistumisen. Aikaisemmasta oikeuskäytännöstä ei sen vuoksi ole apua. Vanhan lainsäädännön mukaan korvauksen ylärajaa alennettiin asteittain vuoden provisioiden kokonaismäärästä, joka laskettiin vuoden keskiarvosta kolmen viimeksi kuluneen vuoden ajalta työsuhteen pituuden mukaan. edustussopimuksen lakkaamisen Käytännössä vaikuttaa siltä, että kauppaedustajat laskevat hyvityksen viiden viimeksi kuluneen vuoden tulojen keskiarvon perusteella ja ottavat huomioon asiakkaiden määrän vaihtelun viiden vuoden aikana saadun tulon määrää vähentämällä. Suurimmassa osassa tapauksia lain sallima enimmäismäärä ylittyy. Tämän vuoksi osapuolet neuvottelevat löytääkseen järkevän sovitteluratkaisun. Laskentatavassa hyödynnetään Saksassa saatuja kokemuksia. Itävallassa on katsottu, että on liian varhaista sanoa, mikä on ollut maksettujen hyvitysten keskitaso. Vahingonkorvauksia tai sopimuksen täyttämistä voidaan vaatia 23 artiklan nojalla, jos toinen osapuoli purkaa sopimuksen ennenaikaisesti ilman pätevää syytä. Tätä artiklaa sovelletaan myös irtisanomisaikoja koskevan 21 artiklan vastaisissa tapauksissa. Kaikki muut vahingonkorvausvaatimukset käsitellään Itävallan säädöskokoelman siviilioikeudellisen säännösten mukaisesti. ja kauppaoikeudellisen säädöskokoelman PORTUGALI Portugalissa annettiin vuonna 1986 laki, joka noudatti suurelta osin direktiiviehdotusta ja jonka 33 artikla sisälsi oikeuden hyvitykseen. Laki tuli voimaan 2 päivänä elokuuta 1986. Sitä on muutettu asetuksen n:o 118/93 33 ja 34 artiklalla Portugalin lain saattamiseksi yhdenmukaiseksi direktiivin 17 artiklan kanssa. Portugalissa on muutamia tuomioistuinratkaisuja15. Tuomioistuimet ovat laskeneet hyvityksen tason ottaen huomioon uusien asiakkaiden merkityksen, nykyisen asiakaspiirin laajentumisen, sopimuksen lakkaamisen jälkeen päämiehelle aiheutuvan 15 Accördäo da Relacäo de Coimbra, 14. 12. 1993 muutoksenhakutuomioistuin Colectänea de Jurisprudéncia, Vuosi XVIII, 1993, osa V, s. 46; Accördäo do Supremo Tribunal de Justiça, 4. 5. 1993 colectänea de Jurisprudéncia - Accordäos do Supremo Tribunal de Justiça, Vuosi I, Osa II, 1993, s. 78 ja saman tuomioistuimen tuomio 27. 10. 1994, vuosi II, osa III, 1994, s. 101; Acördäo da Relacäo do Porto, 18. 10. 1994 Colectänea de Jurisprudéncia, vuosi XIX, osa IV, 1994, s. 212 22 hyödyn sekä edustajan provisiotappiot. Tuomioistuimet pitävät hyvitystä korvauksena edustajalle siitä hyödystä, jonka hän on hankkinut päamiehelleen ja joka oli olemassa sopimuksen lakatessa kauppaedustajan laajentaman asiakaspiirin muodossa. Lain 32 artiklassa sekä Portugalin siviilioikeudellisen säädöskokoelman 562-572 artiklassa säädetään myös oikeudesta hyvitykseen vahingosta, jonka sopimuksen irtisanomisaikaa ei ole rikkominen on aiheuttanut. Vahingonkorvauksista, jos noudatettu tai jos asianmukaista irtisanomista ei ole tehty, säädetään erikseen 29 artiklassa. Vaihtoehtona vahingonkorvaukselle kauppaedustaja voi vaatia rahamääri, joka on laskettu edellisen vuoden kuukausitulojen keskiarvosta ja kerrottu sen ajanjakson pituudella, jonka sopimus olisi vielä ollut voimassa. Jos sopimuksen voimassaoloaika on alle vuoden, otetaan huomioon koko sopimuskausi. SUOMI Toukokuun 8 päivänä 1992 annetun lain n:o 417 28 pykälässä säädetään oikeudesta hyvitykseen edustussopimuksen lakkaamisen yhteydessä. Direktiivi aiheutti muutoksen aikaisempaan lakiin nähden. Laki tuli voimaan 1 päivänä marraskuuta 1992 eikä tähän mennessä ole annettu siihen perustuvaa tuomioistuimen ratkaisua. Käytännössä vaikuttaa siltä, että kauppaedustajat hakevat enimmäismääräistä hyvitystä ja päämies tekee vastatarjouksen. Neuvotteluissa päädytään määrään, joka ei perusm erityiseen laskelmaan, pikemminkin kyseessä on neuvottelemalla saatu tulos. Yleensä hyvityksen suuruus vastaa 3 -6 kuukauden keskimääräistä provisiota. Edustajien liiton mukaan hyvitettävän jakson pituus on uudessa laissa hieman pidempi kuin vanhassa, mutta asiasta ei ole olemassa tilastotietoja. Lain 9 pykälässä säädetään oikeudesta vahingonkorvaukseen kun edustussopimusta on rikottu tai silloin, kun toinen osapuoli on laiminlyönyt velvollisuuksiaan. Lisäksi lain 26 ja 27 pykälässä säädetään vahingonkorvauksista silloin, kun irtisanomisaikoja ei ole noudatettu. RUOTSI Toukokuun 2 päivänä 1991 annetun lain N:o 351 28 pykälässä luodaan oikeus hyvitykseen, jota ei ollut aikaisemmassa laissa. Aikaisemmassa laissa vain pyrittiin varmistamaan, että kauppaedustaja sai provision tilauksista, jotka tehtiin sen jälkeen kun kauppaedustajan valtuutus oli otettu pois. Edellytyksenä oli, että tilaukset oli aikaansaatu kauppaedustajan toiminnalla sopimuksen voimassaoloaikana. Muiden jäsenvaltioiden tavoin tuomioistuimen ratkaisuja ei ole annettu. Käytännössä kauppaedustajat hakevat lain sallimaa enimmäismääräistä hyvitystä ja osapuolet neuvottelevat tältä pohjalta kohtuullisesta määrästä. Neuvotteluissa osapuolet ottavat huomioon muun muassa sopimuksen keston, kauppaedustajan myyntiä edistäneet toimet, uusien asiakkaiden määrän, sopimuksen lakkaamisen jälkeen tehdyt tilaukset, kauppaedustajan mahdollisuudet saada uusi sopimus sekä kauppaedustajalle aiheutuneet kustannukset ja hänen tekemänsä investoinnit. 23 Käytettävissä ei ole tilastotietoja, mutta Ruotsin viranomaiset arvioivat, että yleensä on myönnetty määrä, joka vastaa viimeisten sopimusvuosien keskiarvon perusteella laskettua provisiota vähintään kuuden kuukauden ja enintään vuoden ajalta. Tämä säädetään tarkoittaisi vahingonkorvauksista sopimusrikkomustapauksissa. suuruuden kasvua. Lain 34 pykälässä korvausten YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA Yhdistynyt kuningaskunta on ottanut käyttöön oman erityisen järjestelmän. Vuodelta 1993 olevan Statutory Instnimentin n:o 3053, säädöksen 17 nojalla osapuolet voivat valita, onko kauppaedustajalla oikeus hyvitykseen vai korvaukseen16. Ainoastaan silloin, kun asiasta ei ole tehty sopimusta, laissa vaaditaan korvauksen maksamista. Kyseinen koska Yhdistyneiden kuningaskuntien oikeudellinen järjestelmä ei tunne entuudestaan kumpaakaan käytäntöä. täytäntöönpanotapa epävarmuutta aiheuttanut etenkin, on Laki on tullut vasta äskettäin voimaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja se on aiheuttanut jonkin verran hämmennystä osapuolien ja lakimiesten yrittäessä soveltaa käsitteitä, jotka ovat heille ja jossain määrin myös Yhdistyneen loinmgaskunnan perinteille vieraita. Monia erilaisia tulkintatapoja on kehitetty. suhteen lakimiehet yrittävät -periaatteiden mukaisesti soveltaa perinteisiä Common Law- Korvauksen periaatteita. Tämä ei toimi hyvin, sillä Common Law -periaatteiden mukaan sopimuksen lakkaaminen sopimusehtojen mukaisesti tai määräaikaisen sopimuksen päättyminen sopimuksen mukaisesti ei oikeuta vahingonkorvausvaatimuksen esittämiseen. Common tuomioistuin pyrkii saattamaan kauppaedustajan Law asemaan, jossa hän olisi ollut, jos sopimusta olisi noudatettu. Vahinkoa kärsineen osapuolen on kuitenkin toimittava siten, että hänen tappionsa jäävät mahdollisimman vähäisiksi, ja tuomioistuin ottaa huomioon myös tulevaisuuden tapahtumat. Kun kyseessä on määräaikainen sopimus, kauppaedustajalla olisi oikeus vaatia provisiota sopimuksen voimassaoloajalta. Kun kyseessä on sopimus, kauppaedustaja voisi myös hakea irtisanomisajalta vahingonkorvausta, joka voi olla enintään niiden tulojen suuruinen, jotka hän olisi tuona ajanjaksona ansainnut. Kauppaedustaja voi hakea korvausta myös kustannuksista, jotka ovat aiheutuneet edustussopimusta sovellettaessa. Sen vuoksi lakimiesten on vaikea päättää korvauksen määrästä, kun kauppaedustaja on kuollut, sairastunut tai jäänyt eläkkeelle. Tavallisesti korvaukset vastaavat 3 -6 kuukauden aikaa vaikka jotkin korvaukset voivatkin olla 15 kuukauden ajalta suorituksen tasosta riippuen. toistaiseksi tehty vuoksi analogisesti ovat Tämän epäoikeudenmukaista irtisanomista koskevaa lakia, jossa määräävinä tekijöinä ovat ikä, palveluksessaoloajan pituus ja viikoittainen palkka. asianajajat yrittäneet soveltaa jotkin 16 Regulation 17 of S. I. No. 483 of 1993 for Northern Ireland 24 Hyvitystä kauppaedustajat vaativat enimmäismääräisenä, ja neuvottelujen jälkeen päädytään pienempään määrään. Tyypillinen hyvitys vastaa 3 -6 kuukauden provisiota ja se lasketaan siitä määrästä, joka olisi ansaittu, eikä minkään viimeisten viiden vuoden keskiarvon perusteella. Useimmat sopimukset eivät sisällä hyvitystä koskevaa määräystä, mutta tämä ei vältämättä tarkoita sitä, että korvausten maksamista suosittaisiin hyvityksen maksamisen asemesta. Tähän päivään mennessä ei ole ollut tapauksia ja osapuolet ovat vastahakoisia turvautumaan tuomioistuimiin, sillä asianajajat ovat epävarmoja asiakkaidensa oikeuksista ja siitä, millaisiin ratkaisuihin tuomioismimissa päädytään. Tapauksia on kuitenkin todennäköisesti tulossa lähitulevaisuudessa. 25 ISSN 1024-4492 KOM(96) 364 lopullinen ASIAKIRJAT FI 06 04 05 08 Luettelonumero : CB-CO-96-365-FI-C ISBN 92-78-07187-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg &


title: VERORDENING (EG) Nr. 1431/96 VAN DE COMMISSIE van 23 juli 1996 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijzen van bepaalde soorten groenten en fruit

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
stone fruit


title: Directiva 96/48/CE do Conselho de 23 de Julho de 1996 relativa à interoperabilidade do sistema ferroviário transeuropeu de alta velocidade

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
high-speed transport
rail transport
technical regulations
trans-European network
transport safety

formats: html pdfa1b print


title: Neuvoston direktiivi 96/51/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta

eurovoc_concepts:
adjuvant
animal health
animal nutrition
foodstuffs legislation
public health
veterinary drug


title: Neuvoston asetus (EY) N:o 1452/96, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta Pohjois-Irlannin muilla kuin epäsuotuisilla alueilla lampaanlihan tuottajille maksettavasta lisäpalkkiosta

eurovoc_concepts:
Ireland
United Kingdom
agricultural guidance
livestock farming
marketing year
sheep