title: Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av gemenskapssystemet för fiske och vattenbruk

eurovoc_concepts:
aquaculture
common fisheries policy
fishery management
fishing regulations
structural policy

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 22. 07. 1996 KOM(96) 363 slutlig RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om tillämpningen av gemenskapssystemet för fiske och vattenbruk Innehåll Inledning Del I: Resursförvaltning 1-1 Utnyttjandet av de "traditionella" förvaltnings instrumenten 1-2 Total tillåten fångst (TAC) och kvoter Tekniska bestämmelser A B Införandet av de nya förvaltningsinstrumenten i förordning 3760/92 A B Fiskelicenser, tillstånd och reglering av fisket Fastställande av fleråriga ramar för förvaltningen av beskattningsgraderna 1-3 Europeisk forskning på fiskeområdet 1-4 Systemet för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet Del II: Omstruktureringen av fiskerisektorn Del III: Den gemensamma organisationen av marknaderna och tillträdet till yttre försörjningskällor A B Anpassningen av den gemensamma organisationen av marknaden Utvecklingen av fiskeavtalen Del IV: Kontrollen av den gemensamma fiskeripolitiken A B Konsekvenserna av den nya kontrollförordningen Genomförandet av kontrollen Del V: Beslutsprocessen A B Utformningen av beslutsprocessen Tillämpningen av beslutsprocessen Slutsatser Bilagor Inledning 1. Enligt artikel 14 i förordning (EEG) nr 3760/92 av den 20 december 19921 om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk skall kommissionen minst vart tredje år till Europa parlamentet, rådet och de gemenskapsorgan som företräder sektorn överlämna en rapport om de åtgärder som vidtagits för att säkerställa genomförandet av den förordningen. I denna rapport summeras de åtgärder som vidtagits för detta ändamål under de tre första åren av den tid denna förordning varit i kraft. Denna summering måste sättas i sammanhang med utvecklingen av den gemensamma fiskeri politiken sedan 1970, då de första stegen togs, och 1983 då de grundläggande delarna tillkom. Den ingår därför i den fortlöpande utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitiken och sammanfattar de förbättringar som infördes 1992. 2. Det system som infördes genom denna förordning är ett resultat av de omfattande överläggningar som ägde rum mellan den 30 november 1990, då kommissionen lämnade sitt första meddelande till rådet och Europaparlamentet2, och den 20 december 1992, då den nya grundförordningen antogs av rådet. Den översyn av den gemensamma fiskeripolitiken som gjorts, då den hunnit genomföras ungefär till hälften, har skett inom ramen för en helhetsbedömning av dess utveckling på såväl kort som medellång sikt, och den har i enlighet med kommissionens önskan omfattat samtliga inslag i denna politik. Underlaget för bedömningen har varit de dokument som kommissionen utarbetat med meddelandet till rådet och parlamentet som utgångspunkt. Efter ett år av samråd och utbyte av åsikter med såväl de olika gemenskapsinstitutionerna som de nationella förvaltningarna och berörda inom branschen gav detta meddelande upphov till kommissionens rapport av den 4 december 1991 till rådet och parlamentet om den gemensamma fiskeripolitiken, den s. k. "rapport -91 "3. "Rapport -91" blev också i sig föremål för omfattande diskussioner inom samma instanser. Därigenom kunde man fastställa de ramar och allmänna riktlinjer som bedömdes som bäst ägnade 1 Förordning (EG) nr 3760/92 (EGT nr L 389, 31. 12. 1992). 2 Sek(90)2244, 30 november 1990. 3 Sek(91 )2288, 4 december 1991. att skapa framtidsgarantier för fiskerisektorn och angränsande verksamheter för de kommande tio åren, och som i synnerhet gav förutsättningar för att börja förbereda sektorn på "tiden efter år 2002". Diskussionerna visade på nödvändigheten av en integrerad helhetssyn som gör det möjligt att koncentrera alla resurser på att uppnå effektivare regler för alla former av resursutnyttjandet. Det rådde stor samstämmighet om en sådan inriktning, såväl inom gemenskapsinstitutionerna som i branschkretsar. Ett uttryck för denna samstämmighet var enhälligheten i rådet då slutsatserna antogs vid dess sammanträde den 3 april 19924. Den nya inriktningen gavs ett konkret uttryck genom att en ny grundförordning5 antogs som införde nya instrument för förvaltningen av exploateringsverksamheterna. Tillämpningen av dessa skall bedömas mot bakgrund av de omständigheter, internationellt och inom gemenskapen, som har påverkat den gemensamma fiskeripolitiken under de tre senaste åren. 3. Under de senaste åren har det mellanstatliga internationella samarbetet för bevarande och rationell förvaltning av de marina resurserna ökat i ett läge som präglats av kuststaternas offensiva politik för att öka sitt inflytande över resurserna, inte bara i sina egna farvatten utan även ute på öppet hav. Detta har framgått under de förhandlingar gemenskapen deltagit i om en hållbar och rationell förvaltning av fiskeresurserna inom olika internationella organisationer och senast inom ramen för Förenta nationernas avtal om gemensamma bestånd och vandrande arter samt FAO:s uppförandekod för ett ansvarsfullt fiske. De resultat gemenskapen uppnått har gjort det möjligt att befasta de rådande rättsliga förhållandena. Nödvändigheten av förstärkt kontroll och internationellt samarbete har även framstått klart under förhandlingarna. Vad särskilt gäller Medelhavet har grundförutsättningarna för en samarbetspolitik som omfattar gemenskapen och samtliga övriga kuststater skapats genom den konferens på diplomatnivå om fiske- fbrvaltning som hölls på Kreta i december 1994 och vars resultat kommer att utvecklas vidare under en andra konferens i slutet av år 1996. 4 Rådets protokoll av den 3 april 1992 - Dok 5763/92 - Fiske 103. 5 Förordning (EEG) nr 3760/92 (EGT nr L 389, 31. 12. 1992). Den gemensamma fiskeripolitiken har vidare ställts inför en handelspolitisk utveckling, som i sin tur styrs av överväganden som inte är begränsade till fiskerisektorn, antingen i samband med konventioner (Uruguayrundan) eller i ett avgränsat sammanhang för att uppnå andra mål (Allmänna preferenssystemet, narkotika osv. ). Den kris för fiskeprodukterna på gemenskapsmarknaden som särskilt drabbade sektorn under år 1993 har bl. a. visat på att den inte kan undgå att påverkas av förändringarna inom den internationella handeln i riktning mot liberalisering och en global marknad. Denna internationella konkurrenssituation gör det ännu mer nödvändigt att omstrukturera gemenskapens fiskeflotta så att dess lönsamhet säkras. De minskade fiskemöjligheterna till följd av vissa fiskeavtal med tredje land och ytterst på grund av de minskade fiskeresurserna har understrukit nödvändigheten av att utveckla ett fastare samarbete och partnerskap genom en integration med dessa länder för att på bästa sätt utnyttja de tillgängliga resurserna och bidra till en ömsesidig utveckling av det lokala näringslivet. 4. På gemenskapsnivå har perioden dessutom präglats av anpassningen av den särskilda ordningen för Spaniens och Portugals anslutning samt av utvidgningen till nya medlemsstater. Anpassningen av ordningen i Anslutningsakten för Spanien och Portugal blev föremål för mycket omfattande diskussioner med utgångspunkt i kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet av den 23 december 19926, den s. k. "Rapport -92". På denna grundval beslutade rådet genom tre på varandra följande förordningar7 att anpassningarna skulle ske med utnyttjande av de nya förvalt ningsinstrument som införts genom reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. De genomfördes därför genom att ett system för fiskeansträngningarna i Atlanten infördes från och med den 1 januari 1996. Förhandlingarna om en utvidgning av unionen med Österrike, Finland, Norge och Sverige fördes på grundval av ett förhandlingsmandat, vars mål var att ansökarländerna fullt ut skulle godkänna 6 7 Sek(92)2360 av den 23 december 1992. - Rådets förordning (EG) nr 1275/94 av den 30 maj 1994. - Rådets förordning (EG) nr 685/95 av den 27 mars 1995. - Rådets förordning (EG) nr 2027/95 av den 15 juni 1995. gemenskapens regelverk. De utmynnade därför i ett fastställande av nödvändiga övergångs bestämmelser för att nå detta mål och därigenom helt kunna integrera de nya medlemsstaterna. Förhandlingarna med Norge hade dessutom lett till att övergångsbestämmelser fastställts, som, om Norge verkligen hade anslutit sig, på sikt skulle ha kunnat påverka den vidare utvecklingen av vissa delar av den gemensamma fiskeripolitiken, som t. ex. kontrollen och förvaltningen av resurserna. 5. Dessa omständigheter, såväl internationellt som på gemenskapsnivå, gör det ännu mer nödvändigt att tillämpa de förvaltningsinstrument som fastställs i gemenskapsbestämmelserna. Man bör därför undersöka i vilken utsträckning de där angivna målen har uppnåtts. Denna nödvändighet accentueras genom överkapaciteten hos gemenskapens fiskeflotta som leder till att bestånden överfiskas och till att fiskeföretagen blir sårbarare. Alla som är verksamma inom fiskenäringen måste bli medvetna om att det bara är genom en strategi som grundas på strävan efter en varaktig jämvikt mellan kapacitet och tillgång som fiskerisektorns långsiktiga fortlevnad kan säkerställas. Man bör även kontrollera att de nödvändiga tillämpningsbestämmelserna för de fattade besluten har genomförts korrekt på samtliga ansvarsnivåer. I Resursförvaltning 1-1 Utnyttjandet av de "traditionella" förvaltningsinstrumenten A Total tillåten fångst (TAC) och kvoter I samband med den fortsatta tillämpningen av de mekanismer som bygger på fastställande av total tillåten fångst (TAC) och kvoter föreslog kommissionen - för att söka råda bot på de brister som konstaterades i 1991 års rapport8 - att TAC med stöd av vetenskapliga bedömningar (se bil. I) systematiskt skall fastställas till nivåer som innebär en minskning av beskattningsnivåerna. Därigenom har framsteg kunnat göras som i vissa fall har lett till att ökningen av beskattningsgraderna har avbrutits eller bromsats. Trots detta är beskattningsgraderna fortfarande alltför höga (se bil. I), antingen på grund av att rådet fastställt för höga TAC-nivåer eller eftersom kvoter överskridits. Med ett anmärkningsvärt undantag i fråga om rundfisken i Nordsjön (torsk och kolja) har rådet inte anslutit sig till kommissionens förslag i syfte att, med stöd av vetenskapliga bedömningar, fastställa TAC till nivåer som innebär en begränsning av beskattningsnivåerna. Vad gäller rundfisken i Nordsjön har man, genom att fastställa TAC till nivåer som överensstämmer med forskarnas rekommendationer, gjort ett framsteg, som är betydande men ändå otillräckligt, eftersom det inte har varit möjligt att samtidigt genomföra den motsvarande minskningen av fiskeansträngningarna. Nivåerna på dessa har genomgående varit högre än vad som krävdes för att fånga kvoterna. Detta har lett till bedrägerier och kassering av fisk. Trots allt har det varit möjligt att, totalt sett, undvika en ökning av beskattningen. Detta tillsammans med att tillväxten vid några tillfällen har varit mindre dålig än tidigare har möjliggjort en viss återhämtning, som dock är ömtålig och mycket relativ (se bil. I). Inom de andra sektorerna har TAC för många allvarligt överutnyttjade resurser fortsatt att fastställas till alltför höga nivåer. Vissa minskningar av TAC är till och med skenbara, eftersom de bara är ett Kommissionens rapport 1991 till rådet och parlamentet om den gemensamma fiskeripolitiken - document SEK(91 )2288, slutl. , 4. 12. 1991. första steg för att nå de nivåer som bedöms som nödvändiga för ett balanserat resursutnyttjande genom sänkningar av de tidigare TAC-nivåerna som låg långt över de faktiska fångsterna. B. Tekniska bestämmelser Kommissionens kritiska granskning i sitt meddelande om tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 3094/86 av den 7 oktober 1986 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna9 bör kompletteras med en analys av utvecklingen inom andra områden som omfattas av tekniska bestämmelser. Förordning (EEG) nr 3094/8610 har uppdaterats på föreskrivet sätt. Dessutom har tillämpnings området för gemenskapens tekniska bestämmelser utvidgats till att gälla dels zoner som tidigare inte omfattades av dem som t. ex. Medelhavet, dels fisketekniker som hittills inte varit reglerade, som t. ex. fixerade redskap. Slutligen har den specifika gemenskapslagstiftningen i tekniska frågor för NAFO och Östersjön utvecklats så att den beaktar rekommendationer - som kommissionen aktivt har bidragit till - från internationella organisationer. Den påtagliga utveckling som skett när det gäller de tekniska bestämmelserna far dock inte undanskymma det faktum att åtskilligt ännu återstår att genomföra. I det tidigare nämnda meddelandet om tillämpningen av förordning (EEG) nr 3094/86 föreslog kommissionen en genomgripande Översyn av de tekniska bestämmelserna i syfte att göra dem verkningsfullare, enklare och lättare att kontrollera. För att nå detta mål föreslås bl. a. i meddelandet en harmonisering av maskstorleken, genom vilken denna inte längre skall bestämmas för geografiska regioner utan beroende på vilket slag av fiske det gäller. Harmoniseringen avses tillämpas i region 3 (Biscayabukten och Iberiska halvön) och i Nordsjön. 9 10 Kommissionens meddelande till rådet om tillämpningen av de tekniska bestämmelserna i den gemen- samma fiskeripolitiken (KOM/95/669). Rådets förordning (EEG) nr 3094/86 av den 7 oktober 1986 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna (EGT nr L 288, 11. 10. 1986). Vidare föreslås i meddelandet att de fredade områdena utvidgas för att skydda fiskyngel och att fångstredskapen görs mer selektiva. Efter sin diskussion om detta meddelande vid rådssammanträdet i december 1995 förband sig rådet att besluta om denna nya inriktning på de tekniska bestämmelserna på grundval av ett förslag från kommissionen som skall överlämnas före den 1 juni 1996. 1-2 Införandet av de nva förvaltningsinstrumenten i förordning (EEG) nr 3760/92 I "rapport -91" underströks behovet av en samordnad förvaltning av fiskeansträngningarna och fångsterna samt av fleråriga ramar för besluten i syfte att förbättra de traditionella mekanismerna för resursförvaltningen. Kommissionen har därför skyndsamt inlett det arbete som krävs för att denna nya inriktning skall kunna förverkligas. A - Fiskelicenser, tillstånd och reglering av fisket Innan man kunde inleda förvaltningen av fiskeansträngningarna måste ett instrument utarbetas som kunde begränsa tillträdet till fiske i allmänhet och vissa slag av fiske i synnerhet. Därför gällde kommissionens förslag till en början fiskelicenser och tillstånd och först därefter inrättandet av särskilda system för förvaltning av fiskeansträngningarna. Ett avgörande steg i skapandet av en effektiv och öppen resursförvaltning var att bestämmelser antogs om fiskelicenser för tillträde, först till yrkesmässigt fiske och därefter till särskilda former av fiske. Dessa instrument antogs i tre steg" mellan 1993 och 1994 (se bil. IV). ii - Rådets förordning (EG) nr 3690/93 av den 20 december 1993 om ett gemenskapssystem för fastställande av bestämmelser om vilka uppgifter som minst måste ingå i fiskelicenser (EGT nr L 341, 31. 12. 1993). - Rådets förordning (EG) nr 1627/94 av den 27 juni 1994 om allmänna bestämmelser för särskilda fisketillstånd (EGT nr L 171, 6. 7. 1994). - Rådets förordning (EG) nr 3317/94 av den 22 december 1994 om allmänna bestämmelser om tillstånd att bedriva fiske i ett tredje lands vatten inom ramen för ett fiskeavtal (EGT nr L 350, 31. 12. 1994). 9 Den andra och lika viktiga etappen var att en fungerande förvaltning av fiskeansträngningarna infördes. Detta hade dittills varit begränsat till Shetlandsboxen, men kommissionen föreslog i sin "rapport -92"12 om anpassningen av anslutningsordningen för Spanien och Portugal att man skulle söka införa ett allmänt system för förvaltningen av fiskeansträngningarna. Efter långa diskussioner beslutade rådet att från och med den 1 januari 1996 införa en ordning för fiskeansträngningarna, dock begränsad till Atlanten13. Detta system bygger på att de samlade nivåerna på fiskeansträngningarna inte skall öka, att medlemsstaternas fiskemöjligheter skall utnyttjas till fullo och att jämvikten i känsliga områden skall bevaras. Därigenom bör det bidra till att säkerställa kontrollen över kapaciteter och fångster. Denna andra etapp bör kompletteras stegvis, vilket bör ge möjlighet att avsluta tillämpningen av den övergångsordning som fastställdes vid Sveriges och Finlands anslutning. Ordningen för fiske- ansträngningarna bör slutligen utvecklas ytterligare: Bestämmelser bör utarbetas för tillträde till vissa slag av fiske med stöd av särskilda fisketillstånd och kravet på en effektiv förvaltning av fiske- ansträngningarna får inte hindra att medlemsstaterna fullt ut utnyttjar sina fiskemöjligheter med iakttagande av principen om relativ stabilitet. Kommissionens rapport 1992 till rådet och Europaparlamentet om anslutningsordningen för Spanien och Portugal. Dokument SEK(92)2340, slutl. , 23. 12. 1992. Rådets förordning (EG) nr 685/95 av den 27 mars 1995 om administering av fiskeinsatsen med avseende på vissa fiskezoner och resurser i gemenskapen (EGT nr L 71, 31. 3. 1995, s. 5). 10 B - Fastställande av fleråriga ramar för förvaltningen av beskattningsgraderna Rådet har hittills ännu inte antagit kommissionens förslag till fastställande av mål och strategier på medellång sikt för förvaltningen, trots att detta förslag överlämnades redan den 15 december 1993. Detta dröjsmål är till skada för möjligheterna att uppnå en effektiv förvaltning av fiskeresurserna, och förslaget har dock tillkommit som en direkt följd av bestämmelserna i grundförordningen. Det är nämligen på grund av betydelsen - som underströks i "rapport -91" och erkänns i förordning (EEG) nr 3760/92 - av sådana ramar som kommissionen så tidigt som 1993 överlämnade förslag till lagstiftning. Den praxis som utvecklats vid besluten om TAC och kvoter har ända sedan 1992 fått det att framstå klart att resursförvaltningen måste göras flexiblare och sträcka sig utöver det närmast kommande året, så att sektorn ges möjlighet att planera verksamheten och investeringarna långsiktigt. Till ledning för diskussionerna om inrättandet av dessa nya förvaltningsinstrument överlämnade kommissionen inledningsvis ett meddelande14 till rådet med en analys av de nya instrumentens fördelar och begränsningar. Meddelandet diskuterades i rådet, som antog riktlinjerna i det (i november 1994). Kommissionen lade därefter fram två förslag i syfte att komma fram till en praktisk tillämpning av dessa riktlinjer: det första i fråga om fastställandet av mål och strategier på medellång sikt15 och det andra i syfte att skapa en mer flexibel behandling av kvoterna16. Dessa båda områden kompletterar varandra, och därigenom skulle det bli möjligt att kombinera en mer långtgående verksamhet på medellång sikt med större smidighet i förvaltningen på kort sikt. Vid de första konstruktiva diskussionerna erkände rådet i båda fallen relevansen i de underliggande principerna. Nödvändigheten av att fastställa mål och strategier på medellång sikt har inte bara understrukits i de interna diskussionerna om den gemensamma fiskeripolitiken utan även i många internationella sammanhang, såväl vid fastställandet av uppförandekoden som vid regeringskonferensen om Nordsjön. I båda fallen valdes arrangemang som motsvarar de instrument Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet: "Genomf&andet av de nya inslagen i den gemensamma fiskeripolitiken", (KOM(93)664, Bryssel den 15 december 1993). Förslag till rådets förordning (EG) om fastställande av mål och strategier för förvaltningen 1994-1997 i fråga om vissa fisken och grupper av fisken (Kom(93)663 slutl. , 15. 12. 1993). Förslag till rådets förordning om kompletterande villkor för den fleråriga förvaltningen av fångstmängder (TAC) och kvoter (KOM(94)583 slutl. , 8. 12. 1994). 11 som föreslagits av kommissionen: fastställande av tröskelvärden för fertil biomassa och planer för mortalitetens utveckling inom enskilda fiskegrenar. Förslaget om strategier och mål för förvaltningen överlämnades till rådet i december 1993. Rådet visade först försiktigt intresse (första halvåret 1994) och var nära att besluta om antagande vid sin andra granskning (andra halvåret 1994), förutsatt att förslaget omvandlades till ett direktiv och att några sifferuppgifter ändrades. Därefter avvisade rådet förslaget under första halvåret 1995 och vägrade att på nytt ta upp det på dagordningen under andra halvåret 1995. Trots att rådet godkänt principerna har detta förslag alltså fastnat i hanteringen, inte med anledning av innehållet i stort utan på grund av invändningar i detalj frågor. Den ursprungligen planerade tidsplanen för förslaget (1994-1997) kan nu inte längre hållas. Vad gäller förslaget om ökad flexibilitet tog det rådet två år att göra tekniska ändringar och övervinna sina betänkligheter inför de nya inslagen i detta förslag, innan det enhälligt antogs för att införas stegvis under tiden 1997-1998. Rådet skall ta upp förslaget om mål och strategier för förvaltningen till förnyad granskning. Frågan kommer alltså att tas upp på nytt vid diskussionerna om det fleråriga utvecklingsprogrammet FUP IV på grund av det tidigare nämnda sambandet mellan beskattningsgrader och fiskekapaciteter. 1-3 Europeisk forskning på fiskeområdet Vid förvaltningen av fiskeresurserna krävs det beslut som bara kan fattas med stöd av vetenskapliga analyser. Behovet av forskning på fiskeområdet är därför mycket betydande och utvecklas kontinuerligt till följd av de krav den gemensamma fiskeripolitiken ställer. Efter rekommendationerna i "rapport -91" och sedan förordning (EEG) 3760/92 antogs har denna forskning intensifierats såväl på gemenskapsnivå som på nationell nivå med tonvikt på de socioekonomiska aspekterna och på en utvecklad samordning av forskningsinsatserna på dessa båda nivåer. 12 Kommissionen har som mål att inom Europeiska gemenskapens fjärde ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1994-1998) genom gemenskapsfinansiering av forsknings projekt skapa en solid grundval för ett balanserat och hållbart utnyttjande av gemenskapens fiskeresurser och för den kommande utvecklingen av vattenbruket. För att få tillgång till sådan specifik information som krävs vid utarbetandet av förslag till förordningar bidrar kommissionen dessutom till finansieringen av vetenskapliga och tekniska studier som kan besvara speciella frågor och vilkas resultat direkt kan tillämpas inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Trots detta stöd från gemenskapen har kommissionen konstaterat brister i den insamling av grund läggande fakta som krävs för att genomföra den gemensamma fiskeripolitiken. Man måste förbättra de nuvarande mekanismerna för att säkerställa den insamling av fakta som medlemsstaterna skall vidarebefordra till kommissionen och ställa dessa fakta till vetenskapsmännens förfogande. Vidare måste den bristande samordningen mellan medlemsstaterna och kommissionen åtgärdas och rollfördelningen göras klarare genom att prioriteringar på gemenskapsnivå i forskningsfrågor fastställs. Kommissionen önskar slutligen skapa en förbättrad dialog mellan forskarna och de verksamma inom branschen och därför stärka informationsutbytet mellan kommissionen, medlemsstaterna och de näringsverksamma samt verka för att forskningsresultaten sprids i populariserad form så att de kan utnyttjas av alla. 1-4 Systemet för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet Med anledning av å ena sidan Greklands och Spaniens anslutning till gemenskapen och å andra sidan det oroväckande tillståndet hos resurserna och fiskets socioekonomiska betydelse för vissa kustregioner överlämnade kommissionen redan 1990 ett diskussionsunderlag till rådet om riktlinjer för ett gemensamt system i Medelhavet17. Kommissionens meddelande till rådet om riktlinjer för ett gemensamt system för fisket i Medelhavet - 13 Detta meddelande avsåg genomförandet av en, för Medelhavet specifik, politik för bevarande och förvaltning. Slutsatserna i meddelandet antogs enhälligt av rådet. Sedan "rapport -91", som stödde införandet av ett gemenskapssystem för bevarandet av fisket i Medelhavet, har påtagliga resultat åstadkommits i kampen mot försämringen av vissa fiskbestånd i denna region. Efter engagerade diskussioner i gemenskaps- och branschorgan om riktlinjerna för en specifik bevarande- och förvaltningspolitik för Medelhavet antog rådet förordning (EG) nr 1626/94 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet, som trädde i kraft år 199518. Denna förordnings syfte är att förbättra skyddet av resurserna och miljön genom en harmonisering av viss befintlig lagstiftning med stöd av tillgängliga vetenskapliga resultat och, då så krävs, genom införande av nya bestämmelser som tar hänsyn till Medelhavets specifika situation. I förordningen fastställs villkor för utnyttjandet av - och förbud för - vissa fiskeredskap, begränsningar för deras tekniska egenskaper och minimistorlekar för landad fisk. Vissa undantag föreskrivs även i syfte att göra det möjligt att införa bestämmelserna stegvis. I vissa medlemsstater uppstod svårigheter vid genomförandet av denna förordning, särskilt i fråga om respekten för vissa bestämmelser om minimistorlek. I denna fråga har kommissionen deltagit i flera sammankomster inom bransch- och forskarkretsar med sakkunskap på området för att samla in den information som krävs för att behandla frågan och föreslå en tillfredsställande lösning. Förordningen är inte desto mindre en nödvändig första etapp, så mycket mer som det krävs att man säkerställer en harmonisering med de icke-unionsländer som fiskar i Medelhavet, om vidare framsteg skall kunna göras. 18 diskussionsunderlag (Dokument SEK(90)1136 slutl. , 10. 7. 1990). Rådets förordning (EG) nr 1626/94 av den 27 juni 1994 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet. 14 I detta avseende har kraftfulla åtgärder vidtagits i fullt samförstånd mellan medlemsstaterna vid Medelhavet, rådet och kommissionen. En konferens på diplomatnivå om fiskeförvaltningen i Medelhavet hölls på Kreta i december 1994 och utmynnade i antagandet av en högtidlig deklaration om bevarandet och förvaltningen av fiskeresurserna i Medelhavet, enligt vilken de stater som utnyttjar den biologiska rikedomen i Medelhavet förbinder sig att samarbeta för att säkerställa skyddet och utvecklingen av fiske- resurserna i regionen. I avsikt att fördjupa detta samarbete mellan kuststaterna och dem som bedriver fiske i regionen har kommissionen redan börjat organisera en andra konferens på diplomatnivå om fiske förvaltningen i Medelhavet som skall hållas i slutet av år 1996. Parallellt med detta har gemenskapen stärkt sitt samarbete med de regionala fiskeriorganisationerna för Medelhavet, bl. a. med Allmänna fiskerirådet för Medelhavet. Gemenskapen har för övrigt inlett det förfarande som krävs för att snarast bli medlem av denna organisation. Gemenskapen har även vidtagit åtgärder för att införliva vissa rekommendationer om resursförvaltning från internationella organisationer med gemenskapslagstiftningen. II Omstruktureringen av fiskerisektorn Rambestämmelserna om strukturstöd till fiske och vattenbruk har under de senaste åren ändrats väsentligt på flera punkter. Fram till 1993 var det kommissionen själv som valde ut investeringsprojekten inom områdena fiskeri, vattenbruk samt beredning och avsättning av produkter från dessa verksamheter med tillämpning av förordning (EEG) nr 4028/8619. För att kunna komma i fråga skulle investerings projekten uppfylla ett visst antal kriterier i fråga om rättslig godtagbarhet, överensstämmelse med 1 Rådets förordning (EEG) nr 4028/86 av den 18 december 1986 om gemenskapsåtgärder för att förbättra och anpassa strukturerna inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, senast ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 3846/92 av den 19 december 1992 (EGT nr L 401, 31. 12. 1992) (upphävda). 15 den gemensamma marknaden och berättigande till stöd. Vissa tekniska och ekonomiska nyckeltal skulle även iakttas. Från och med 1993 har strukturstödet inom sektorn integrerats med reformen av strukturfonderna efter antagandet av rådets förordningar (EEG) nr 2080/93 och 3699/9320. Därigenom kan ett nytt och betydelsefullt ansvar delegeras till medlemsstaterna ("subsidiaritet") i valet av investeringsprojekt inom sektorn, förutsatt att projekten uppfyller bestämmelserna i sektorsplanerna för branschen (partnerskap). Gemenskapens ekonomiska stöd skall dessutom iaktta additionalitets- och koncentra tionsprinciperna. Hädanefter kommer omstruktureringsåtgärderna inom sektorn, särskilt i fråga om fiskeflottan, att ske inom dessa nya ekonomiska ramar. I detta avseende förtjänar det att erinras om att redan kommissionens "rapport -91" rekommenderade en starkare samordning mellan åtgärderna för bevarande och strukturåtgärderna, så att de senare, genom att undanröja överkapaciteten hos gemenskapsflottan, skulle bidra till en begränsning av mortaliteten per fiskegren, som bedömdes som långt högre än önskvärt. Dessa rekommendationer ges uttryck i avdelning II, förvaltning och kontroll av fisket, i förordning (EEG) nr 3760/92 enligt vilken rådet skall fastställa fleråriga mål och närmare bestämmelser för en omstrukturering av gemenskapens fiskerisektor i syfte att skapa en varaktig balans mellan fiskeresurserna och utnyttjandet av dem. Kommissionen har därför sett som sin uppgift att göra en sådan omstrukturering möjlig genom att besluta om ett antal bestämmelser av juridisk och ekonomisk natur. Beslut om tvingande åtgärder för att minska fiskeflottans överkapacitet blev möjliga genom rådets beslut 94/15/EG21, varigenom det fleråriga utvecklingsprogrammet FUP III kan antas. 20 21 Rådets förordning (EG) nr 3699/93 av den 21 december 1993 om kriterier och förfaranden för gemen skapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning och avsättning av dess produkter. Rådets beslut nr 94/15/EG av den 20 december 1993 om mål och närmare bestämmelser för en omstrukturering av gemenskapens fiskerisektor under perioden den 1 januari 1994 till den 31 december 1996 i syfte att uppnå en bestående jämvikt mellan resurserna och utnyttjandet av dessa (EGT nr L 10, 14. 1. 1994). Rådets beslut 95/577/CE av den 22 december 1995 om mål och närmare bestämmelser för en omstrukturering av Finlands och Sveriges fiskerisektorer under perioden den 1 januari 1995 till den 31 december 1996 i syfte att uppnå en bestående jämvikt mellan resurserna och utnyttjandet av dessa (EGT ••-— 16 Arbetet med detta program har vägletts av principer som insyn i verksamheten, likabehandling för medlemsstaterna och viss flexibilitet. Det bör dock tillstås att en genomsnittlig minskning av fiskeflottans kapacitet med 7 % under fem år inte motsvarar de ambitioner som kommissionen hade önskat att programmen skulle präglas av, särskilt som det i denna procentsiffra också ingår minskningar som vissa länder inte hade genomfört enligt de tidigare programmen och någon hänsyn till de produktivitetsvinster som den tekniska utvecklingen har medfört inte har tagits i beräkningen. I sina årliga rapporter till rådet och parlamentet om de resultat som uppnåtts i arbetet för att nå målen i de fleråriga utvecklingsprogrammen (FUP III) har kommissionen konstaterat att resultaten visserligen som helhet är tillfredsställande med hänsyn till de fastställda målen, men att det finns skillnader mellan medlemsstaterna, som antingen är ett uttryck för faktiska svårigheter för vissa länder att iaktta målen eller beror på en vilja - som bekräftats av fakta - att inte iaktta dem. Vad gäller genomförandet av FUP III kan man vidare konstatera att ingen medlemsstat, inte ens bland dem som mest förespråkat denna metod, ännu har utnyttjat den möjlighet som gavs i programmet att genomföra åtgärder för att minska fiskeverksamheten som skulle kunna beaktas i FUP. Om målen i FUP III inte iakttas, leder detta till sanktioner. Den sanktion som är mest tvingande för medlemsstaterna är förbudet, för de medlemsstater som inte har iakttagit målen i programmen, mot att inleda åtgärder för byggande av fiskefartyg eller för en modernisering av flottan som leder till ökade fiskeansträngningar. Vissa medlemsstater som inte har iakttagit de medelfristiga målen i FUP III har tvingats avstå från att ge statligt stöd till modernisering av flottan och byggandet av nya fartyg. Den andra sanktionen, som kan komma att tillämpas om kommissionen konstaterar att en medlemsstat inte har iakttagit de slutliga målen i FUP III, är att inleda ett förfarande vid Underlätelse att uppfylla en skyldighet enligt artikel 169 i Romfördraget. 30. 12. 1995). 17 Trots dessa brister har man dock under FUP III22 - till skillnad från de tidigare programmen (FUP I och FUP II) som gav nedslående resultat - kunnat konstatera en minskning av kapaciteterna (se bil. II). Även om det slutliga resultatet skulle bli mycket otillräckligt, kommer för övrigt FUP III att ha givit tillgång till samlade resurser för uppföljning och kontroll av gemenskapsflottans utveckling tack vare de instrument som införts (gemenskapens register över fiskefartyg, ommätning av fartygen23). FUP III kommer att följas av FUP IV som, på grundval av en ny rapport från oberoende experter om tillståndet för fiskbestånden och med beaktande av de näringsverksammas synpunkter, kommer att fastställa nya mål för omstruktureringen av gemenskapsflottan i syfte att återställa bestånden och fiskeföretagens lönsamhet. FUP IV kommer att syfta till att reellt undanröja den kroniska överkapaciteten i gemenskapsflottan. För att mildra de socioekonomiska konsekvenserna av minskningen av gemenskapsflottan föreslog kommissionen redan 1986, då förordning (EEG) nr 4026/86 antogs, att det i skrotningspremierna skulle ingå en premie per besättningsmedlem, men rådet avslog denna kompletterande sociala åtgärd. År 1991 försökte kommissionen återinföra kompletterande, socialt inriktade åtgärder, inom ramen för de särskilda åtgärderna i förordning (EEG) nr 4028/86, men även denna gång blev resultatet ett misslyckande. För att minska konsekvenserna av åtgärderna för omstrukturering av flottan för kustbefolkningen i de områden som är beroende av fisket beslutade rådet i november 1995 om socioekonomiska åtgärder24, varigenom åtgärderna för anpassning av fiskeansträngningarna kan förenas med 22 23 24 Kommissionens beslut nr 92/588 till och med 92/598/EEG av den 21 december 1992 om fleråriga utvecklingsprogram för fiskeflottorna under perioden 1993-1996 (FUP III). (EGT nr L 401,31. 12. 1992) Kommissionens beslut nr 96/73 och 96/74/EG av den 22 december 1995 om ett flerårigt utvecklingsprogram för Sveriges resp. Finlands fiskeflotta under perioden 1995/1996 enligt rådets förordning (EG) nr 3699/93 (EGT nr L 14, 19. 1. 1996). Kommissionens förordning (EG) nr 109/94 av den 19 januari 1994 om gemenskapens register över fiskefartyg (EGT nr L 19, 22. 1. 1994). Rådets förordning (EG) nr 3259/94 av den 22 december 1994 om ändring av förordning (EEG) nr 2930/86 om definition av fiskefartygs egenskaper (EGT nr L 339, 29. 12. 1994). Rådets förordning (EG) nr 3699/93 av den 21 december. 1993 om kriterier och förfaranden för gemen skapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning och avsättning av dess produkter (EGT nr L 346, 31. 12. 1993), ändrad för tredje gången genom förordning (EG) nr 2791/95 av den 20 november 1995 (EGT nr L 283, 25. 11. 1995). 18 kompletterande sociala åtgärder för dem som berörs av omstruktureringen (utbetalande av förtidspension eller avgångsvederlag). Det förtjänar att understrykas hur anmärkningsvärda dessa åtgärder är, eftersom alla tidigare försök att införa något motsvarande hade misslyckats. Det finns numera ett helt system av finansiella instrument inom strukturfonderna (FFU, EUF, ESF) att tillgå för följdåtgärder till omstruktureringen av sektorn. Ett särskilt gemenskapsinitiativ för fisket (Pesca) gör det möjligt att utnyttja alla strukturfondernas möjligheter i de områden som är beroende av fisket. Kommissionen anser att förordning (EG) nr 3760/92 och de finansiella bestämmelserna för struktur fonderna ger de nödvändiga lagstiftningsmässiga förutsättningarna för att omstrukturera fiskeflottan i nära samordning med åtgärderna för bevarande av resurserna. Betingelserna för hur denna omstrukturering skall genomföras bör dock fastställas närmare. I synnerhet bör rådet besluta om de åtgärder som situationen kräver för att fiskeflottans storlek skall kunna anpassas till de faktiskt tillgängliga fiskeresurserna. 19 III Tillträdet till yttre försörjningskällor och den gemensamma organisationen av marknaden A - Anpassningen av den gemensamma organisationen av marknaden I sitt meddelande under år 1994 om krisen inom fiskerisektorn i gemenskapen25 beskrev och analyserade kommissionen gemenskapsindustrins strukturella handikapp. Undersökningen av marknadssituationen, och de särskilda krav denna ställer, visar med ytterligare tydlighet hur oundgängligt det är att anpassa kapaciteten till de potentiella resurserna. Den internationella konkurrenssituationen - präglad på samma gång av gemenskapens internationella åtaganden i en globaliserad ekonomi, av mer betungande produktionsvillkor inom gemenskapen än hos vissa av dess partner och av de omfattande försörjningsunderskotten på gemenskapsmarknaden - ställer krav på en optimering av gemenskapens produktionspotential med en bättre anpassning mellan tillgång och efterfrågan. Steg i denna riktning togs genom en reform av den gemensamma organisationen av marknaden (som trädde i kraft år 199526), i vilken tonvikten lades på en stärkt roll för producentorganisationerna samt en utvidgning av deras möjligheter att verka för förbättrad produktkvalitet och att ingripa på marknaden. B - Utvecklingen av fiskeavtalen På grundval av "rapport -91" bekräftade rådet betydelsen av ett omfattande nätverk av lämpliga fiskeavtal med tredje land. Fiskeavtalen omfattar 20 % av gemenskapsproduktionen av havsprodukter och bidrar i betydande utsträckning till att säkra försörjningen. 25 26 Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om krisen inom fiskerisektorn i gemen skapen (KOM(94)335 slutl. , 19. 7. 1994). Rådets förordning (EG) nr 3318/94 av den 22 december 1994 (EGT nr L 350, 31. 12. 94) om ändring av förordning (EEG) nr 3759/92 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter. 20 Utöver den politiska och ekonomiska betydelsen av fiskeavtal med tredje land ger dessa möjligheter för gemenskapsflottan att få tillträde till resurser utanför gemenskapens fiskezon. Slutligen gör avtalen det möjligt för gemenskapen att, inom ramen för fullgörandet av sina förpliktelser till följd av sin särskilda behörighet, tillämpa de internationella åtganden som den ingått (t. ex. i fråga om ett ansvarsfullt fiske). Fiskeavtalen har även en annan aspekt: De gör det möjligt att öka samarbetet mellan gemenskapen och tredje land. Det finns flera former av fiskeavtal: den klassiska avtalsformen med ekonomiska motprestationer, handelsmässiga eftergifter eller ömsesidighet och andra generationens avtal med gemensamma bolag. Gemenskapen strävar efter förslag som tar hänsyn till de specifika ekonomiska och sociala förhållandena i varje enskilt land samt efter partnerskapsarrangemang som är mer långsiktigt hållbara och integrerade med inriktning även på verksamheter i skedena före och efter fångsten i syfte att uppnå ett mer varaktigt samarbete med tredje land. IV Kontrollen av den gemensamma fiskeripolitiken A - Konsekvenserna av den nya kontrollförordningen Mot bakgrund av bristerna i kontrollen och i iakttagandet av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken lämnade kommissionen i "rapport -91" och i rapporten om kontrollen av tillämpningen av den gemensamma fiskeripolitiken27 förslag som syftade till effektivare kontroll och större öppenhet. Efter en fördjupad diskussion med deltagande av samtliga gemenskapsorgan och företrädare för näringen antog rådet år 1993 ett nytt kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken28. 27 28 Kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om kontrollen av tillämpningen av den gemensamma fiskeripolitiken. Dokument SEK(92)394, 6. 3. 1992. Rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 261, 20. 10. 1993), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2870/95 av den 8 december 1995 (EGT nr L 301, 14. 12. 1995). 21 Detta nya system innebär en övergripande och integrerad kontroll, som omfattar alla aspekter av den gemensamma fiskeripolitiken och som omfattar alla som är verksamma inom fiskeribranschen. Med de nya bestämmelserna kan EU-fiskeverksamheterna följas noggrannare, oavsett i vilket område de bedrivs. För att denna kontroll skall bli trovärdig uppmanas medlemsstaterna att tillämpa sanktioner i förebyggande syfte. Vidare stärks kommissionens institutionella bas genom det nya systemet så att den kan utföra sin kontrollfunktion beträffande de nationella kontrollorganen. Slutligen öppnar systemet vägen för en modernisering genom utnyttjandet av ny teknik, bl. a. system för kontinuerlig positionsbestämning via satellit och informationsbehandlingssystem. År 1995 ändrades systemet så att de befintliga kontrollbestämmelserna kompletterades med åtgärder som syftar till uppföljning och kontroll av fiskeverksamheter som omfattas av begränsningar av fiskeansträngningarna. Parallellt med detta nya system antog rådet ett nytt beslut om gemenskapens ekonomiska medverkan29, vars tillämpningsområde och budgetanslag är anpassat till utvecklingen av kontroll systemet. Tillsammans ger dessa lagstiftningsmässiga ramar medlemsstaterna rättsliga och ekonomiska instrument för att säkerställa en effektiv och öppen kontroll av fiskeverksamheterna. B- Genomförandet av kontrollen I sin rapport om tillämpningen av kontrollsystemet30 konstaterade kommissionen brister i medlems staternas kontroll. 29 30 Rådets beslut nr 95/527/EG av den 8 december 1995 om ekonomiskt bidrag från gemenskapen till vissa av medlemsstaternas kostnader för genomförande av övervaknings- och kontrollsystemet för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 301, 14. 12. 1995). Kommissionens årliga rapport till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av kontrollsystemet (KOM(96)100 slutl. , 18. 3. 1996). 22 Denna översikt visar ällmänt på förseningar i medlemsstaternas genomförande av de nya kontroll bestämmelserna. Den blygsamma omfattningen av de resurser som ställts till förfogande ger anledning att betvivla att kontrollsystemet tillämpas effektivt i vissa medlemsstater, även om dessa utnyttjar gemenskaps bidrag som är avsedda för att bygga upp sådana resurser. Några saknar till och med möjligheter till luftövervakning, en brist som svårt belastar effektiviteten i inspektionerna av fiskevattnen. Vad gäller tillämpningen av sanktionerna har stora skillnader påvisats mellan medlemsstaterna, både när det gäller vilka förfaranden som tillämpas och i fråga om nivåerna på sanktionerna, vilket uppfattas som en orättvisa av fiskarna inom gemenskapen och därigenom minskar deras betänkligheter inför bedrägerier. På grund av bristerna i den information som lämnats av medlemsstaterna har kommissionen inte kunnat bedöma hur effektiv kontrollen är i fråga om marknaden, transporten av fiskeriprodukterna och strukturpolitiken. Trots dessa ofullständigheter anser kommissionen att det ännu är för tidigt att slutgiltigt bedöma vilken effekt den nya förordningen har haft på kontrollen. Vissa bestämmelser, bl. a. i fråga om informationsbehandling och införandet av ett system för positionsbestämning via satellit, skall inte börja tillämpas förrän under åren 1996-1997. Denna första rapports uppgift kan därför endast vara att bidra till att råda bot på bristen på öppenhet mellan medlemsstaterna i fråga om fiskerikontroll. Kommissionens förhoppning är att medlemsstaterna blir medvetna om dessa brister och ömsesidigt stöder varandra för att uppnå en harmonisering i riktning uppåt av kontrollnivån. Kommissionen kommer å sin sida att anpassa fördelningen av sina egna medel för att nå detta mål. Denna omdisposition riskerar dock tyvärr att bli begränsad på grund av de allt tyngre utgifterna i samband med kontrollen på internationellt vatten (NAFO, drivgarn). I detta avseende är kommissionens fortsatta förhoppning att de berörda medlemsstaterna snabbt tar på sig de utgifter som åvilar dem. Bortsett från detta bedömer kommissionen att den i fortsättningen bör prioritera följande områden: 23 - Validering, som syftar till ökad öppenhet, av den information som de enskilda medlemsstaterna lämnar genom en indikator för medlen och en översikt över kontrollen. - Uppmärksamhet åt kontrollen inom de områden som nyligen integrerats med fiskerikontrollen på gemenskapsnivå: strukturpolitik (särskilt utvärdering av fångstkapaciteten), parallell uppföljning av fiskeansträngningarna, koppling till uppföljningen av marknaden, kontroll möjligheter under transporten, utvecklade kontrollmöjligheter genom systematiska jämförelser mellan olika informationskällor. - De problem som inom varje fiskegren har givit upphov till mer betydande överträdelser av gemenskapsbestämmelserna och som kan skada andra medlemsstater, som t. ex. överskridandet av kvoterna i Nordsjön och Östersjön och åsidosättandet av de tekniska bestämmelserna. - Samordning mellan de nationella organ som ansvarar för kontrollen, samt mellan dessa och kommissionen. Ett snabbare införande av ny teknik (satellitövervakning, datakommunikation) är ett första tema för samråden, men inte det enda: Samordningen av ingripandena till havs kräver, vilket visats vid kontrollen av fångsten av atlanttonfisk, medverkan på gemenskapsnivå. Detsamma gäller kontrollen av de fångster som görs av fartyg som opererar i en annan medlems stats exklusiva ekonomiska zon och som landas i en hamn i en annan medlemsstat. Kom missionen har allmänt sett en viktig uppgift i samordningsprocessen för att skapa synergieffekter och skingra den rådande misstänksamheten. Om det finns en politisk vilja som bygger på en allmän ny medvetenhet om problemen kan ytterligare snabba och betydelsefulla framsteg göras på kontrollområdet. Därigenom skulle den gemensamma fiskeripolitiken kunna föras vidare och nå mål som hittills varit ouppnåeliga, men som trots detta - vilket erfarenheterna har visat - är realistiska. V- Beslutsprocessen A - Utformningen av beslutsprocessen I "rapport -91" betonades vikten av ett delat ansvar mellan medlemsstaterna och kommissionen, såväl vid utarbetandet som vid genomförandet av föreskrifterna. 24 I detta sammanhang borde kommissionens roll generellt sett vara begränsad till fastställandet av principer, och det skulle vara medlemsstaternas sak att upprätta lämpliga förfaranden utifrån sina specifika rättsliga och administrativa system. I samma anda förespråkades i rapporten en förenkling av regelverket för att skapa öppenhet, vilket är nödvändigt för att det skall accepteras fullt ut, och även av beslutsprocessen, så att även förfarandena inom den förenklas. Med denna inriktning föreslog kommissionen, då förordning (EEG) nr 3760/92 antogs, att endast två beslutsprocesser skulle utnyttjas vid förvaltningen av beskattningsgraderna. Kommissionen betonade att rådet inte borde ge sig in på förfaranden av en karaktär som kunde hämma beslutsfattandet på detta område. Därför lade kommissionen fram ett förslag, enligt vilket rådet skulle ha till uppgift att fastställa mål och strategier för förvaltningen och fastställa nyckeltalen för kvotfördelningen mellan medlems staterna enligt förfarandet i fördragets artikel 43 (beslut i rådet efter samråd med Europaparlamentet och på initiativ av kommissionen). Kommissionen skulle efter förvaltningskommitténs yttrande få till uppgift att automatiskt genomföra rådets beslut. Detta skulle bidra till smidigare besluts förfaranden och till att befria rådet från tekniska ärenden som inte kräver något politiskt beslut från dess sida. Trots den flexibilitet kommissionen visade i diskussionerna avvisade rådet förslaget och föreslog fortsatta årliga majoritetsbeslut i rådet för fastställande av fångstmängder (TAC) och kvoter samt tak för fiskeansträngningarna. Att inte beslutsbefogenheten delegerades till kommissionen i tekniska och repetitiva frågor har medfört en hämmande arbetsbelastning för rådet som mycket ofta leder till att beslut som är av vital betydelse för förvaltningen av fiskeverksamheterna försenas. B - Tillämpningen av beslutsprocessen Under de senaste åren har diskussionerna om genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken koncentrerat sig på sakfrågor och väcker inte längre lika heta känslor. Detta faktum är en bekräftelse 25 på att det finns en starkare politisk vilja hos medlemsstaterna och ett ökande medvetande om nödvändigheten av att införa en ansvarig och rationell gemensam fiskeripolitik. Ett exempel på detta är att fastställandet av totala årliga fångstmängder (TAC) präglas av betydligt mindre dramatik och att det nu är vanligt att enighet uppnås efter endast några timmars diskussion. Trots dessa framsteg får man inte förbise svårigheterna med att ta steget från ett allmänt principavtal till konkreta beslut (se bil. IV). I vissa fall följs inte kommissionens förslag, som bygger på forskares eller oberoende expertgruppers rekommendationer, utan ändras av rådet på ett sätt som är till skada för en effektiv och rationell resursförvaltning. Denna klyfta mellan kommissionens förslag och rådets slutgiltiga beslut återfinns på alla nivåer av den gemensamma fiskeripolitiken. Då det gäller bevarandet av resurserna fastställs i vissa fall de totala tillåtna fångsterna till högre nivåer än vad kommissionen förordat, de föreslagna tekniska åtgärderna och kontrollåtgärderna mjukas upp genom tillfälliga och permanenta undantag. Ett flagrant exempel på detta är regelverket för Medelhavet. I strukturfrågor kan man likaledes se hur målen i de fleråriga utvecklingsprogrammen om en minskning av kapaciteten korrigeras så att denna blir mindre. Man kan även konstatera att beslut försenas i förhållande till de uppställda målen och inte antas förrän de har blivit oundvikliga, vilket medför svårigheter inom fiskerisektorn. Också i fråga om dessa förseningar är det alla delar av den gemensamma fiskeripolitiken som drabbas. Det tydligaste exemplet är förseningen av rådets antagande om förslagen om flexibilitet. De mål och den strategi för förvaltningen som direkt föreskrivs i grundförordningen (3760/92) och som föreslogs av kommissionen år 1993 ligger fortfarande på rådets bord. 26 Slutligen konstaterar kommissionen att vissa förslag, som begärts av rådet, blockeras. Ingen majoritet kunde uppnås om förslaget om drivgarn31 under två år, varefter kommissionen i april 1994 på begäran av rådet lade fram ett meddelande med en översikt om drivgarnsfiske och ett lagstiftningsförslag. Ändå kan man konstatera en utveckling, som består i att vissa negativa aspekter har mildrats tack vare det ökande medvetandet i branschen om det välgrundade i kommissionens förslag samt det konstruktiva stödet från Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén. Kommissionen har bidragit till denna utveckling: Den satsar på öppenhet på alla nivåer och är lyhörd för de branschverksammas redogörelser för problem och lösningar. Den organiserar även seminarier och samråd för att väcka medvetenhet inom näringen och göra den delaktig i utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitiken. Det ökade ansvar som fiskerisektorn tar för att fastställa målen för resursförvaltningen får dock inte leda till att de förpliktelser som följer därav försummas. SLUTSATSER 1. Bokslutet över den gångna perioden visar att de mål gemenskapen satt upp motiverar att man fortsätter det arbete som inleddes år 1991 för att stärka basen för gemenskapslagstiftningen och öka dess effektivitet. De framsteg som gjorts i fråga om bevarande och förvaltning av fiskeresurserna är ännu otillräckliga. Nya förvaltningsinstrument införs inte i tillräckligt snabb takt. Målen för minskningen av överkapaciteten har ännu inte uppnåtts. Åtskilliga brister finns fortfarande i verkställandet av kontro 1 lmekanismerna. Förslag till rådets förordning om användningen av stora drivgarn inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM/94/50/5, 10. 2. 1995). 27 Man bör därför överväga vilka riktlinjer som bör väljas för att göra den gemensamma fiskeripolitiken mer dynamisk så att det kan skapas en bestående balans, och därmed lönsamhet, för fi ske verksamheten inom gemenskapen. 2. Följaktligen måste man bereda vägen för verksamheten under de kommande åren, såväl på kort - dvs. för de närmaste tre åren - som på medellång sikt, varvid år 2002 är en symbolisk milstolpe för den gemensamma fiskeripolitiken. Därigenom skapas också varaktiga förutsättningar för det lång siktiga arbetet. Betydelsen av år 2002 som tidsfrist för arbetet motiveras direkt av tre frågor som behandlas i de nu gällande rättsakterna, nämligen - tillträdet till kustvatten innanför gränsen på tolv sjömil (artikel 6 i grundförordningen), - bestämmelserna för "Shetlandsområdet" (artikel 7 i grundförordningen), - tillträdet till Nordsjön för fiskefartyg från Spanien och Portugal (anslutningsakten 1985) samt Sverige och Finland (anslutningsakten 1994). Före tidsfristen skall dessa frågor bli föremål för en analys och en rapport enligt den metod som tillämpades 1991. I den första av dessa frågor skall kommissionen lämna förslag till rådet om bestämmelser som kan ersätta de nu gällande. Om rådet inte fattar något beslut före den 31 december 2002 kommer den nu gällande ordningen med möjlighet att begränsa tillträdet till dessa vatten att upphöra. Det förefaller för närvarande inte finnas några krav på en ändring av denna del av gemenskaps lagstiftningen. För den andra frågan gäller samma tidsfrist: om kommissionen inte lämnar förslag eller rådet inte fattar beslut dessförinnan bibehålls den nuvarande ordningen. Även i den tredje frågan gäller att om inget beslut fattas under övergångstiden eller före utgången av år 2002 leder detta till att gemenskapens befintliga regelverk tillämpas, vilket innebär fritt till träde till dessa vatten på icke-diskriminerande basis för samtliga medlemsstaters fiskeflottor, varvid tillträdet till resurserna skall ske enligt principen om relativ stabilitet för de reglerade arterna och vara fritt för icke-reglerade arter. 28 De övriga delarna av den gemensamma fiskeripolitiken, däribland vissa grundläggande principer som den om relativ stabilitet, kommer inte med nödvändighet att påverkas. Det är endast om det finns en uttrycklig politisk vilja till detta som ändringar i dessa avseenden kan bli aktuella. De delar som gäller strukturåtgärderna inom den gemensamma fiskeripolitiken är vidare underordnade den nuvarande ekonomiska planeringen för strukturfonderna som gäller fram till och med den 31 december 1999. Det är troligt att FUP IV kommer att följas av ett FUP V, men om inte någon omvälvande förändring sker av villkoren för tillträdet till fiske jämfört med det nuvarande systemet bör inte tidsfristen 2002 beröra takten i FUP-verksamheten. Externa förhållanden kan även komma att påverka utvecklingen på fiskeriområdet, t. ex. resultaten av regeringskonferensen, kommande utvidgningar av unionen och även utvecklingen av de inter nationella relationerna. 3. Kommissonen anser att man inte bör invänta nästa årtusende utan redan nu, under den kommande treårsperioden, intensifiera de redan påbörjade insatserna för att komplettera och befästa det som byggts upp för att åstadkomma bestående förbättringar av situationen inom sektorn. De åtgärder som skall inledas bör ha som övergripande syfte att hindra att fiskeverksamheter slås ut och därför bidra till att skapa större överensstämmelse mellan de tillgängliga resurserna och kapaciteterna så att fiskeföretagen inom gemenskapen kan ledas in på lönsamma banor. För att uppnå detta bör man välja en inriktning som inte endast är strikt ekonomisk utan även omfattar en integrering med den samlade regionplaneringen för de områden som är beroende av fisket, särskilt i fråga om sysselsättning och miljöhänsyn. Förvaltningsinstrumenten för att nå dessa mål skall införas i full omfattning. I de fall då det redan finns sådana, rättsligt antagna förvaltningsinstrument, som t. ex. systemet för förvaltning av fiske- ansträngningarna, skall tillämpningen ske på ett effektivt sätt. Man bör utnyttja de närmaste åren för att utvärdera resultaten i de områden där dessa instrument har tillämpats, särskilt Atlanten och, eventuellt, Östersjön. Genom att tillämpa dessa förvaltningsinstrument generellt, även i andra fiskezoner inom gemenskapen, kan man slutföra de övergångsordningar som avtalades vid anslutningen med såväl Spanien och Portugal som Finland och Sverige. Kommissionen bör därför vid lämplig tidpunkt föreslå ett system för förvaltning av fiskeansträngningarna som är anpassat till t. ex. fisket i Nordsjön och eventuellt även i Medelhavet. 29 Förbättringarna av tillämpningen av de befintliga förvaltningsinstrumenten bör fortsättas i nära samband med en intensifierad och förbättrad vetenskaplig forskning. Det torde vara att föredra att i tid besluta om åtgärder för att minska fångsterna i stället för att invänta en situation då vissa bestånd har reducerats så att beslut om fiskestopp måste fattas, vilket vore en ytterlighetssituation med skadliga följder för företagens möjligheter att överleva, stabiliseringen av marknaden och säkerheten i försörjningen. Dessa förbättringar bör även gälla tekniska åtgärder. Dessa bör i första hand gälla Nordsjön, Medelhavet och region III och beslutas om i nära samråd med medlemsstaterna och branschföreträdarna. För förbättringar av förvaltningsinstrumenten krävs bättre kunskap om såväl vetenskapliga fakta som statistiska uppgifter och en bättre spridning av sådan kunskap. Genom en sådan förbättrad informationsförmedling som alla berörda parter kan utnyttja bör förståelsen för de föreslagna åtgärderna kunna öka så att de lättare kan accepteras. Införandet av FUP IV under de närmaste månaderna bör vara av avgörande betydelse i arbetet med att nå jämvikt mellan fiskemöjligheterna och gemenskapsflottans kapacitet, så att det blir möjligt att bryta den onda cirkeln "för stora investeringar - för stor kapacitet - för stora kostnader" som medför minskad lönsamhet för företagen eller att de tvingas upphöra med verksamheten. En sådan jämvikt är en nödvändig förutsättning för fiskeriföretagens överlevnad, bevarad sysselsättning till sjöss och till lands och därigenom även för hela branschens framtid. Införandet av ett effektivt kontrollsystem på alla ansvarsnivåer är ett oeftergivligt villkor för att nå framgång med en verkligt hållbar fiskeripolitik. Särskild uppmärksamhet måste därför ägnas förbättringar av det samlade kontrollsystemet så att det blir heltäckande, sammanhängande och homogent. Man måste på bästa sätt utnyttja möjligheterna med ny teknik, t. ex. satellitteknik, och säkerställa att informationen sprids optimalt genom nätverk som utnyttjar informationsteknikens möjligheter. Att ett effektivt kontrollsystem upprättas på gemenskapsnivå innebär inte att även åtgärderna på gemenskapsnivå blir mer dominerande - däremot bör uppgifterna och ansvaret pä alla nivåer fastställas tydligare. Utvecklingen av ett ansvarsfullt, och därför också kontrollerat, fiske som tar hänsyn till miljön är central i de internationella åtaganden som gemenskapen undertecknat inom FN och FAO under de 30 tre senaste åren. Under de närmaste åren bör dessa åtaganden förverkligas effektivt såväl inom gemenskapen som internationellt. Miljöhänsynen står inte i något motsatsförhållande till fiskeri politiken utan är en integrerad del av denna. Fiskeverksamheten kan inte bli långsiktigt hållbar, om inte miljöhänsyn tas. Självfallet bör de verksamma inom näringen spela en positiv och avgörande roll i denna fråga, så att inte anpassningarna görs utan vederbörlig hänsyn till fiskeintressena. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas Medelhavsregionen. Tillämpningen av den gemensamma fiskeripolitiken har nämligen inte nått lika långt där som i övriga områden inom gemenskapen, och tillståndet för fiskeresurserna är också särskilt oroande. De geografiska för hållandena gör att behovet av internationellt samarbete är särskilt påtagligt. Det bör dock betonas att ingenting kan ske utan att det finns en uttrycklig politisk vilja hos de berörda medlemsstaterna. Kommissionen önskar således att alla som är verksamma inom branschen, såväl på politisk och administrativ nivå som inom näringen, med de medel och det ansvar som står till deras förfogande bidrar till att skapa sådana inslag i fiskeripolitiken som kan säkra fiskets fortbestånd. Syftet att säkerställa såväl tydlighet och klarhet i de politiska diskussionerna som att institutionerna fungerar effektivt uppnås enligt kommissionens åsikt bäst genom att endast de stora besluten fattas på rådsnivå efter yttrande från Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén. En decentraliserad beslutsprocess tillsammans med ett system för samråd på regionnivå som gynnar en dialog mellan branschföreträdare och vetenskapliga institutioner borde medföra viktiga förbättringar av den gemensamma fiskeripolitikens funktion. Närhetsprincipen, "subsidiariteten", bör tillämpas i största möjliga utsträckning på alla ansvarsnivåer nom denna sektor. Detsamma gäller rationaliseringen av de ekonomiska stöden, särskilt i fråga om fördelningen av kostnaderna mellan gemenskapen och de enskilda medlemsstaterna, så att största möjliga kostnadseffektivitet uppnås. 4. Resultaten av denna första fas kommer att vara avgörande, då det förfarande skall utformas som skall utmynna i förberedandet av tiden efter år 2002. Om nästa fas kan betraktas som en konsolideringsfas bör den därpå följande sannolikt vara en fas för utvärdering av de framtida uppgifterna för den gemensamma fiskeripolitiken och för att bestämma vilka huvudfrågor som skall uppmärksammas och diskuteras. I detta sammanhang bör alla 31 verksamma inom branschen på nytt delta aktivt med att ange de vägar som skall utforskas för att säkerställa en utveckling av förvaltningssystemen inom fiskerisektorn som är balanserad och också omfattar socioekonomiska aspekter, lönsamhet för företagen, politik för sysselsättning och regional utveckling samt en utvärdering av uppgifterna för dem som på olika sätt är involverade. Med denna inriktning bör man genom en öppen diskussion kunna nå fram till en formell utformning av de riktlinjer som väljs så att de nödvändiga besluten kan fattas före den 31 december 2002. Kommissionens önskan är att - så som var fallet med "rapport -91" - diskussionerna om fisket fortsätter att engagera och föras i en konstruktiv anda. 32 BILAGA I Utvecklingen av TAC under perioden ANALYS av de föreslagna totala årliga fångstmängderna (TAC) och utvärdering av tillståndet för bestånden på grundval av de senaste bedömningarna ANMÄRKNINGAR: För besluten krävs samråd med tredje land eller internationella organisationer. (1) (2) (3) Andel av TAC som medlemsstaterna förfogar över. Enligt uppgifter från medlemsstaterna. Fångstprognos saknas. saknas: Uppgifterna har inte överlämnats eller kan inte användas för TAC. TILLSTÅND: 1 = måttligt utnyttjat; 2 = fullt utnyttjat; 3 = kraftigt utnyttjat; 4 = beståndet hotat; F = fluktuationer U = okänt; U/2* = okänt, men förmodligen fullt utnyttjat; U/3* = okänt, men förmodligen kraftigt utnyttjat Säkerhet i bedömningen: 1 = god analytisk bedömning; 2 = information av genomsnittlig kvalitet; 3 = föga eller intet känt Översikt över bestånd för vilka gemenskapsfångsterna under 1995 översteg 5 000 ton I i : : • • 1994 1995 Bedömning 1995 1996 TAC TAC(1) Fångst förslag (1) i T A C (1 ) | Fångst (2) tillstånd Kommissionens' I Beståndets Säkerhet i bedömn. A C FM el. S T E CF Kommissionens förslag (1) rekommendation % ändr. iförslag Zon Illa lllbcd Ila IVab IVcVlld VbVlaN, Vlb VlaS, Vllbc Vllghj VIII IX, X, CECAF i, lib Illa Skagerrak Illa Kattegatt lllbcd Ila IV Vb VI XII XIV VII ex. Vila VII Vlllabkomb. VII Vb VI XII XIV VII Vlllab komb. VII Vlllabd Ärt Sill Ansjovis Torsk Glasvar Marulk Kolja Vitling Kummel Ila IV Vb VI XII XIV VII VIII IX X CECAF 117700 21000 6000 Ila IV Vb VI XII XIV Vllb-k N. stock (ll-Vlllab) 67280 6800 29000 63955 121450 257950 50000 55140 28000 21000 59275 55001 242736 42079 52125 27827 18901 30000 12000 24220 13095 4040 21100 93070 13000 17000 20330 18000 8600 23800 18500 5300 26772 1393 21927 12297 4106 20655 78798 10210 15375 13026 12072 6484 20285 15451 4834 83755 13174 4858 42197 6063 26743 120830 283200 262400 50000 55140 28000 21000 120830 283200 262400 50000 70140 28000 21000 30000 12000 33000 12000 •24220 19350 7200 71580 108600 13000 17000 20330 18000 8600 21400 16630 4770 87400 20000 6000 57000 6800 31000 24220 19350 7200 71580 108600 13000 17000 22590 20000 8600 23150 18000 5150 87400 21000 6000 57000 6800 31000 2 1/2 1 2 1 2 2 2 3 < 1 •• - 2 2 2 1 1/2 1/2 2 2 2 2 2 2 1 1 1 2 2 2 fö reg. nivåer saknas red. 50% saknas saknas föreg. nivåer red. 60% saknas saknas ingen ökning saknas red. 30% red. 30% red. 20% red. 20% saknas ingen ökning " " föreg. nivåer ingen ökning II n " " red. 20% betydande minskn. saknas red. 20% betydande minskn. saknas 111543 177813 259222 42919 62468 26659 18325 28515 7559 23693 18969 6247 72750 103563 9726 17744 15428 13918 6437 24266 18535 5731 73153 17836 6464 40914 6275 28266 46946 2 1. 3 U/3* 1 2 3 F U 2/3 3 3 3 3/4 4 3/4 2 2 2/3 2 2 2 3 3 3 2 3/4 3 4 Page 1 Grund enl. överensk. enl. överensk. enl. överensk. 1995 TAC 1995 TAC 1935 TAC red. 20% 1995 TAC 1995 TAC enl. överensk. enl. överensk. 1995 TAC enl. överensk. enl", överensk. 1995 TAC 1995 TAC status quo-progn. M n 103500 307700 172230 50000 70140 28000 15100 33000 12000 24481 22250 6700 103915 116900 13000 17000 16600 14700 8600 30300 23560 6740 87400 22900 6000 55100 10000 25000 1995 TAC status quo-progn. M n M n enl. överensk. red. 20% 1995 TAC enl. överensk. red. 20% 1995TAC(xxx) ; TAC(1) 103500 307700 172230 50000 76710 28000 16500 33000 12000 24481 22250 7700 103915 116900 13000 20000 21200 19000 8600 30300 23560 6740 87400 22900 7000 55100 10000 28000 51000 0,0 0,0 0,0 0,0 9,4 0,0 9. 3 0,0 0. 0 •0,0 0,0 14,9 0,0 0. 0 0,0 17,6 27,7 29. 3 0. 0 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 16,7 0,0 0,0 12,0 18,3 60000 42190 31000 55120 1/2 red. 30% 43100 red. 20% Blåvitling Havskräfta Vb VI VII XII XIV Vlllabde Ville IX X CECAF VbVIVII Vlllab Ville IX X CECAF Ila IV Vb VI XII XIV VII Nordsjöräka Illa Illa Skagerrak IIIV VII Ila III IV Vb VI XII XIV VII VIII IX X CECAF lllbcd ex. subd. 32 Rödspätta Lyrtorsk Sej Lax Makrill Tunga Skarpsill Ila IV Vlllab Illa lllbcd Ila IV Taggmakrill Vitlinglyra Ila IV VbVIVII Vlllabde Ville IX Ila IV 33550 22490 11500 113000 55000 15000 12600 20000 4436 10528 153400 14000 48600 14000 14000 112000 21495 18147 5372 31131 32289 13403 11362 16358 1975 9080 108145 6020 40793 14132 6518 95241 32000 6600 28290 109200 149680 60000 293000 73000 180000 31025 6761 29652 58656 141034 23094 267893 48774 108502 Ila ill IV Vb VI VII Vlllabde Ville IX X C O P A CE 28890 469840 36570 25978 411620 13554 18550 12370 5300 93000 55000 15200 12600 20000 30910 20620 10000 93000 55000 15200 12600 20000 5980 5980 10976 106950 14000 10976 106950 14000 51360 14000 14000 374585 51360 16000 14000 377085 27305 370500 36570 27305 370500 36570 23000 5400 30000 6600 39770 202400 149700 39770 202400 149700 60000 293000 69000 180000 60000 293000 73000 180000 24946 20029 7063 31954 35552 13863 12788 18153 5144 9045 95092 5382 43313 11752 8364 391133 63012 351891 13588 28550 5709 54132 173968 149840 37443 401584 48668 177630 TAC " " 4 " " 1/2 3 3 2 3 4 U 2 3/4 U 4 3 •i " 3 3 2 2 2 2 " 2 2 " " 2 " " 2 2 2 1. ; ,2 •:••;• 1 3 1 1 3 1 1 " " 1 1 2 2 2 1/2 " 1 2 M n lägsta möjl. nivå föreg. nivåer föreg. nivåer föreg. nivåer föreg. nivåer föreg. nivåer saknas saknas red. 40% föreg. nivåer ingen ökning ingen ökning saknas lägsta möjl. nivå betydande minskn. betydande minskn. betydande minskn red. 40% ingen ökn. saknas ingen ökn. saknas saknas saknas ingen ökn. saknas 24170 16120 7000 93000 55000 15200 12600 23000 5610 10980 78330 14000 53280 10200 14000 339377 18815 247070 24380 i, „ " " red. 20% 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC enl. överensk. enl. överensk. enl. överensk. 1995 TAC enl. överensk. status quo-progn. 1995 TAC enl. överensk. enl. överensk. enl. överensk. enl. överensk. 15000 5000 red. 40% status quo-progn. 39770 182900 175000 55000 293000 58000 180000 enl. överensk. enl. överensk. 1995 TAC 1995 TAC 1995 TAC status quo-progn. 1995 TAC 28660 19120 9000 93000 55000 15200 12600 23000 5610 10980 78330 14000 53280 13000 14000 339377 18815 247070 30000 23000 6100 39770 182900 175000 55000 293000 73000 180000 18,6 18,6 28,6 0,0 0. 0 0,0 o. o 0,0 0,0 0,0 0. 0 0. 0 0. 0 27. 5 0. 0 0,0 0,0 0. 0 23. 1 53. 3 22,0 0,0 0,0 0. 0 0,0 0,0 25,9 0,0 Page 2 KUMMEL Nordl. bestånd Rekryteringsålder 0 och lekbeståndsbiomassa 600 Ar I Rekryteringsålder 0 —•—Lekbeståndsbiomassa Landningar och fiskdödlighet ålder 1-4 m J. 0,000 Landningar •Fiskdödlighet Ålder 1-4 erf= escape rate to fisheries : tep = taux d'échappement à la pêche 75 % ->Fm=0,298 50 % ->Fm=0,693 25 %->Fm=1. 386 Source : ICES, ACFM (1995) 3f European Commission-XIV/C/1-FO Rödspätta_Nordsjö Source : ICES, ACFM (1995) European Commission-XIV/C/1-FO TORSK_Nordsjö (IV) Source : ICES, ACFM (1995) Bilaga II Gemenskapsflottans utveckling j ä m f ö rt med de uppställda målen (1984-1995) 40 Bilaga II Gemenskapsflottans utveckling jämfört med de uppställda målen (1984-1995) Diagrammet visar utvecklingen av avvikelserna mellan de konstaterade förhållandena och målen i utvecklingsprogrammen FUP I, II och III. Efter en period med en allvarlig brist på överensstämmelse (1984-1987) förefaller ordningen nu vara på väg att återställas, och en snabb utveckling har skett mot att målen för FUP III återspeglas i den faktiska utvecklingen. Detta hade framträtt ännu tydligare om utvecklingen i stället hade uttryckts i brutloregisterton, där målen har iakttagits i ännu större utsträckning. i % av målen (1986) 90 44 BILAGA III Fiskezoner inom gemenskapen 41 Fiskezoner inom gemenskapen EU-MEDLEMSSTATERNAS RÄTTSLIGA ANSPRÅK 60< (fvrio? ) r* K iVc 50rv- viik"-. Ville. -• VUId UT S - ^Y i nb 60c 50c 40: IXb 20: Yttre gränser för de områden som EG:s medlemsstater gör rättsligt anspråk på (fet prickad hnjc) och som utgör gemenskapens vatten i Nordatlantens östra del samt statistiska områden (ICES). Djupgränser anges med heldragen linje (200 m) ocn mager prickad Hnjc ( 1 000 m). <J BILAGA IV Rättsakter 1992 - mitten av 1996 Genomförandet av gemenskapssystemet för fiske och vattenbruk OMRÅDE KOM-förslag Rådsbeslut Anmärkning I. Resursförvaltning 1-1 TAC och kvoter Förslag 23. 11. 95 (KOM(95)615/2, 5. 12. 95), kompletterat enl. särskilt be myndigande 19. 12. 95 (KOM(95)741/l, 21. 12. 95), om tillåten totalfångst och fångst- villkor (1996) Förordning (EG) nr 3074/95, 22. 12. 95, om tillåten totalfångst och fångstvillkor (1996) (EGT nr L 330, 30. 12. 95, s 1). Beträffande ett antal bestånd, för vilka kommissionen föreslår betydande minskningar av TAC med hänsyn till den försämring de genomgår, föredrar rådet att skjuta minskningarna på framtiden, vilket förvärrar situationen för dessa bestånd. Vissa av dessa totalfångster medför till och med en biologisk risk (makrill, sill, rödspätta, kummel). I övriga fall medför ökningarna betydande minskningar av fiskemöjligheterna på kort sikt (tunga, glasvar, gråsej). 1-2 Licenser, särskilda fisketillstånd, fiske- tillstånd enligt fiskeavtal Förslag 15. 10. 93 till rådets för ordning om ett system för fiskelicenser (EGT nr C 310, 16. 11. 93) Antagandet av förvaltningsinstrumenten försenades i rådet, som tvingades anta tre beslut på ett år för att nå fram till ett antagande. Rådet antog kommissionens förslag utan väsentliga ändringar av innehållet, vilket visar att det krävs tid för att rådet skall övervinna sitt motstånd mot den nyskapande karaktären hos vissa förslag. Rådets förordning (EG) av den 20 december 1993 om ett gemenskaps system för fastställande av bestäm melser om vilka uppgifter som minst måste ingå i fiskelicenser (EGT nr L 341, 31. 12. 93) - Rådets förordning (EG) nr 1627/94 av den 27 juni 1994 om allmänna bestämmelser för särskilda fiske- tillstånd (EGT nr L 171, 6. 7. 94) - Rådets förordning (EG) nr 3317/94 av den 22 deember 1994 om allmänna bestämmelser om att bedriva fiske i ett tredje lands vatten inom ramen för ett fiskeavtal (EGT nr L 350, 31. 12. 94) 1-3 Förvaltning av fiskeansträngningarna Förslag till rådets för ordning (EG) om system för tillträde till vissa fiskezoner och -resurser inom gemenskapen (KOM/94/308/F, 13. 7. 94) Förslag till rådets för ordning (EG) om för valtningen av fiske- ansträngningen för vissa fiskezoner och -resurser i gemenskapen(KOM/95/237, 6 april 1995) - Rådets förordning (EG) nr 685/95 av den 27 mars 1995 om administreringen av fiskeinsatsen med avseende på vissa fiskezoner och -resurser i gemenskapen (EGT nr L 71, 31. 3. 95, s. 5). - Rådets förordning (EG) nr 2027/95 av den 15 juni 1995 om en förvaltningsordning för fiske ansträngningen för vissa fiskezoner och fisketillgångar inom gemen skapen (EGT nr L 199, 24. 8. 95, s. 1). Rådet avvisade kommissionens förslag som byggde på dagar per standardfartyg och utformade en kompromiss som bygger på dagar på zoner multiplicerat med effekten i kilowatt för beräkningen av fiskeansträngningen. Det krävdes två år och två förordningar innan rådet kunde införa ett system för fiskeansträngningarna. Det slutliga beslutet påminner till sitt innehåll om kommissionens ursprungliga förslag. Ändringarna är till större delen formella. 1-4 Flexibilitet Förslag av den 8 december 1993 till rådets förordning om ytterligare villkor för den fleråriga förvaltningen av TAC och kvoter (KOM(94)583, slutl. , 8. 12. 94) Rådet antog förordningen om ytterligare villkor för den fleråriga förvaltningen av TAC och kvoter den 22 april 1996 (ännu ej offentliggjord i EGT). Rådet beslutade om en minskning av graden av flexibilitet från år till år. De sanktioner som kommissionen föreslog har reducerats av rådet. 1-5 Mål och strategier för förvaltningen 1-6 Drivgarn 1-7 Medelhavet - Det har tagit rådet nära två år att införa tekniska anpassningar och att övervinna sin oro inför den nyskapande karaktären hos kommissionens förslag. Förnyad granskning efter antagandet av flexibilitetsförordningen Mer än två års försening av antagandet av bestämmelser för att underlätta förvaltningen av fiskeverksamheterna genom planering av dem. - Rådet har blockerat förslaget med hänvisning till detaljinvändningar som ligger utanför substansen i förslaget. Fortfarande hos rådet Förslaget utarbetades på begäran av rådet. Förslag av den 15 december 1993 till rådets förordning om fastställande av mål och strategier för förvaltn ingen 1994-1997 i fråga om vissa fisken och grupper av fisken (KOM(93)663 slutl. , 15. 12. 93) Förslag till förordning 8. 4. 94 om användningen av stora drivgarn inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM/94/131 slutl. , 8. 4. 94) Förslag till förordning 12. 11. 93 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet (KOM(93)306, 12. 11. 93, s. 10) Rådets förordning (EG) nr 1626/94 av den 27 juni 1994 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet (EGT nr L 171,6. 7. 94, s. 1). Jämfört med kommissionens förslag har rådet gjort vissa bestämmelser flexiblare genom att fastställa tidsbegränsade undantag (i vissa fall ända till år 2002). II. Omstrukturering av fiskerisektorn - Förslag 9. 11. 93 till rådets beslut om mål och närmare bestämmelser i syfte att uppnå en bestående jämvikt mellan resurserna och utnyttjandet av dessa (KOM/93/544 slutl. , 9. 11. 93) Rådets beslut nr 94/15/EG av den 20. 12. 93 om mål och närmare bestämmelser för en omstrukturering av gemenskapens fiskerisektor under perioden den 1 januari 1994 till den 31 december 1996 i syfte att uppnå en bestående jämvikt mellan resurserna och utnyttjandet av dessa (EGT nr L 10, 14. 1. 1994) Rådet försvagade kommissionens ursprungliga förslag med 40 % av kapacitetsminkningarna: Kom. förslag - För demersala - 30 % bestånd Rådets beslut - 20 % - För bentiska - 20 % - 15 % bestånd - För pelagiska - 0 % - 0 % bestånd -A* III. Kontroll III. 1-Kontrollen av den gemensamma fiskeri politiken Förslag 29. 10. 92 till rådets förordning om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM/92/392 slutl. , 29J0. 92) Rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 261, 20. 10. 93) Rådet beslutade att skjuta upp sitt beslut om ett system för positionskontroll via satellit till 1. 1. 1996 och därefter ytterligare till 1. 7. 1996, först senare fastställa förteckningen över de arter som skall införas i loggboken, skjuta upp tillämpningen av vissa bestämmelser om fiskeverksamheter i Medelhavet till 1. 1. 1999, avföra kommissionens förslag om indragning eller minskning av det ekonomiska bidraget från gemenskapen i händelse av att "kontrollförordningen" inte efterlevs. III. 2- Kontrollen av fiske- ansträngningen Förslag 13. 7. 94 till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontroll system för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(94)309, slutl. , 13. 7. 94) Förslag 12. 6. 95 till rådets för ordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontroll system för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM/95/256 slutl. , 12. 6. 95) Rådet avvisade detta förslag. I sin kompromiss i december 1994 som gavs uttryck i förordning (EG) nr 685/95 om administreringen av fiske insatsen införde rådet en ny utformning av det tillämpliga kontrollsystemet i dess substans. Rådets förordning (EG) nr 2870/95av den 8 december 1995 om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT nr L 301, 14. 12. 95, p. 1) Rådet utsträckte prejningssystemet ("hail system") till att gälla alla fisken, medan det i kommissionens förslag skulle tillämpas i Irländska sjön och för övriga områden enligt rådets beslut för enskilda fisken. Vidare införde rådet individuella fångstmeddelanden per fartyg från år 1998, vilket inte ingick i förslaget. Parallellt med detta beslutade rådet att till den 30 juni 1997 uppskjuta sitt beslut om ett integrerat system för behandling av uppgifter (nätverk) Slutligen gjorde rådet tillämpningen av prejningssystemet flexiblare genom att fastställa undantag för vissa kategorier av fiskeflottor, vilket försvårar tillämpningen av detta system och medför ytterligare kostnader. ISSN 1024-4506 KOM(96) 363 slutlig DOKUMENT SV 03 Katalognummer : CB-CO-96-364-SV-C ISBN 92-78-07177-3 Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg ^


title: Komisjoni otsus, 22. juuli 1996, millega muudetakse otsust 94/984/EÜ, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ja veterinaarsertifikaadid värske linnuliha impordiks kolmandatest riikidestEMPs kohaldatav tekst

eurovoc_concepts:
health certificate
health control
import
poultrymeat
third country

formats: html pdf print

text: 03/19. kd ET Euroopa Liidu Teataja 299 31996D0456 L 188/52 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 27. 7. 1996 KOMISJONI OTSUS, 22. juuli 1996, millega muudetakse otsust 94/984/EÜ, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ja veterinaarser- tifikaadid värske linnuliha impordiks kolmandatest riikidest (EMPs kohaldatav tekst) (96/456/EÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, Artikkel 1 võttes arvesse nõukogu 26. juuni 1991. aasta direktiivi 91/494/EMÜ loomatervishoiu nõuete kohta värske linnuliha ühendusesisese kaubanduse ning kolmandatest riikidest impor- timise puhul, (1) viimati muudetud direktiiviga 93/121/EÜ, (2) eriti selle artikli 11 lõiget 1, ning arvestades, et: otsusega 94/984/EÜ, (3) muudetud komisjoni otsusega 96/298/EÜ, (4) on kehtestatud loomatervishoiu nõuded ja vete- rinaarsertifikaadid värske linnuliha impordiks kolmandatest riikidest; Komisjoni otsuse 94/984/EÜ I lisa muudetakse järgmiselt: a) joonealune märkus 3 asendatakse järgmisega: “(3) Import peatatakse alates 1. augustist 1996”; b) alates 1. oktoobrist 1996 jäetakse Iisraelile osutavas reas välja joonealune märkus 4; c) alates 1. oktoobrist 1996 asendatakse joonealune märkus 4 järgmisega: “(4) Üksnes hane- ja pardimaks”. Artikkel 2 Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. augustist 1996. Iisraelist saadud teave on näidanud, et kõnealune riik täidab alates 1. oktoobrist 1996 näidise A nõudeid kõikide linnuliha- kategooriate osas; seepärast on võimalik otsust 94/984/EÜ vastavalt muuta; Liikmesriigid lubavad siiski 60 päeva jooksul alates käesoleva otsuse kohaldamise kuupäevast importida Hiinast värsket linnu- liha, mis on toodetud ja sertifitseeritud enne kõnealust kuupäeva kehtinud sätete kohaselt. samuti on pärast komisjoni teenistuste tehtud kohapealseid kontrolle vaja läbi vaadata Hiinat käsitlevad sätted; kõnealune kontroll näitas, et esitatud sertifikaadid ei olnud täpsed ega piisavad; impordi peatamise jõustumiseks tuleks ette näha teatav tähtaeg, et võimaldada liikmesriikide pädevatel asutustel käesolevat otsust rakendada ning võimaldada importida enne käesoleva otsuse jõustumise kuupäeva lähetatud kaubasaade- tised; käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise veterinaarkomitee arvamusega, Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Artikkel 3 Brüssel, 22. juuli 1996 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER (1) EÜT L 268, 24. 9. 1991, lk 35. (2) EÜT L 340, 31. 12. 1993, lk 39. (3) EÜT L 378, 31. 12. 1994, lk 11. (4) EÜT L 114, 8. 5. 1996, lk 33


title: 96/456/EG: Entscheidung der Kommission vom 22. Juli 1996 zur Änderung der Entscheidung 94/984/EG zur Festlegung der tierseuchenrechtlichen Bedingungen und der Tiergesundheitszeugnisse für die Einfuhr von frischem Geflügelfleisch aus Drittländern (Text von Bedeutung für den EWR)

formats: html pdfa1b print


title: Règlement (CE) n 1422/96 de la Commission du 22 juillet 1996 déterminant les États membres dans lesquels les campagnes promotionnelles en faveur de la consommation de jus de raisins peuvent être réalisées au titre de la campagne 1995/1996

eurovoc_concepts:
EU Member State
food consumption
fruit juice
grape
marketing year
sales promotion


title: KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1416/96, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1996, viljan toimittamisesta elintarvikeapuna

eurovoc_concepts:
Bangladesh
award of contract
common wheat
food aid


title: Regolamento (CE) n. 1420/96 della Commissione del 22 luglio 1996 che fissa le percentuali di deprezzamento da applicare all'acquisto d'intervento dei prodotti agricoli, per l'esercizio 1997

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
agricultural product
devaluation
intervention buying
purchase price


title: Règlement (CE) n° 1420/96 de la Commission du 22 juillet 1996 fixant les coefficients de dépréciation à appliquer à l'achat des produits agricoles à l'intervention, pour l'exercice 1997


eurovoc_concepts:
approximation of laws
consumer protection
foodstuff
marketing
solvent

formats: html pdf pdfa1b print

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ' EUROPEE Bruxelles, 22. 07. 1996 COM(96)375 def. 96/0195 (COD) Proposta di DIRETTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO recante terza modifica della direttiva 88/344/CEE relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri riguardanti i solventi da estrazione utilizzati per la preparazione dei prodotti alimentari e dei loro ingredienti (presentata dalla Commissione) RELAZIONE Nel 1981, il Comitato scientifico dell'alimentazione umana (CSA) ha presentato un parere in merito a 48 solventi da estrazione1 ed ha definito le dosi giornaliere ammissibili (DGA) provvisorie per un certo numero di essi. La direttiva 88/344/CEE2, che autorizza l'impiego negli alimenti di alcune di tali sostanze, disponeva che la Commissione, entro due anni dall'adozione di detta direttiva, riesaminasse le disposizioni relative a tali solventi e adottasse le modifiche necessarie. Nel maggio 1990, il comitato scientifico ha nuovamente preso in esame tutti i solventi per procedere a una loro valutazione definitiva. Poiché i dati di cui la Commissione disponeva in quel momento non hanno consentito al Comitato di effettuare al meglio tale riesame, quest'ultimo ha richiesto un supplemento di informazioni. Dal momento che le informazioni trasmesse riguardavano solo talune sostanze specifiche si è deciso di prorogare fino all'aprile 1991 il termine ultimo per il riesame. Sulla base delle informazioni fornite - rivelatesi, in generale, insufficienti - il CSA ha quindi deciso di confermare la propria. approvazione per un numero di solventi già ammessi in passato e di revocare la precedente approvazione provvisoria per altri, in assenza delle informazioni richieste. Per altro, la decisione del Comitato di mantenere l'approvazione provvisoria per i solventi acetato di bufile ed esano e di non opporsi a un proseguimento dell'utilizzazione del metile-propan-1-olo, che fino ad allora non era stato oggetto di valutazione, era collegata alla richiesta di acquisizione di tutte le informazioni che permettessero di concedere l'approvazione definitiva entro due anni. Nel giugno 1993, il CSA ha concesso l'approvazione definitiva solo per l'esano. Per quanto riguarda le altre due sostanze, il comitato ha reiterato la propria richiesta di acquisizione delle informazioni necessarie per poter effettuare, entro due anni, una valutazione completa. L'industria non ha mai fornito le informazioni richieste e uno dei settori contattati (European Flavour and Fragrance Association) ha risposto di non essere interessato alle due sostanze. *" D'altra parte, la Commissione ha ricevuto una richiesta di utilizzo di una nuova sostanza, il 1,1,1,2-tetrafluoroetano, come solvente da estrazione per la preparazione di aromatizzanti. Il Comitato scientifico ha concesso la propria approvazione nel dicembre 1995. La seguente proposta tiene conto dei fatti sopraelencati. Rapporti del CSA - llma serie, 1981. GU L 157 del 24 giugno 1988. £ Proposta di DIRETTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO recante tona modifica della direttiva 88/344/CEE. relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri riguardanti i solventi da estrazione utilizzati per la preparazione dei prodotti alimentari e dei loro ingredienti IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL'UNIONE EUROPEA visto il trattato che istituisce la Comunità europea, in particolare l'articolo 100 A; vista la proposta della Commissione3 ; visto il parere del Comitato economico e sociale4; deliberando in conformità con la procedura di cui all'articolo 189 B del trattato5, considerando che il Comitato scientifico dell'alimentazione umana ha effettuato un riesame di tutti i solventi da estrazione di cui alla direttiva al fine di sostituire le dosi giornaliere ammissibili (DGA) provvisorie fissate nel 1981 con valutazioni definitive; che ciò non è stato sempre possibile in quanto, nonostante le richieste presentate all'industria, non sono state fornite le informazioni necessarie; che, sulla base delle informazioni ricevute, il Comitato scientifico dell'alimentazione umana ha potuto confermare la propria approvazione per la maggior parte dei solventi; che è possibile abbassare i limiti massimi dei residui di solventi in talune sostanze alimentari; considerando che alcuni solventi non vengono più utilizzati e che è quindi opportuna la loro soppressione; considerando che il progresso scientifico rende disponibili nuove sostanze che possono essere incluse nella direttiva; che è opportuno autorizzare un nuovo solvente che abbia ottenuto il parere favorevole del comitato scientifico; considerando che le modifiche necessarie per adeguarsi al progresso tecnico e scientifico costituiscono misure di natura tecnica; che, per semplificate e accelerare la procedura, è opportuno demandare alla Commissione l'adozione di tali misure; considerando che tale procedura permette un'immissione più ràpida sul mercato delle innovazioni, a tutto vantaggio sia dell'industria che dei consumatori; G UC. G U C. G U C. HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 1 La direttiva 88/344/CEE è modificata come segue: 1, All'articolo 4 è aggiunto il seguente nuovo paragrafo a): "a) le modifiche dell'allegato necessarie per l'adeguamento al progresso tecnico e scientifico nell'ambito dell'utilizzo dei solventi, delle loro condizioni di impiego e dei limiti massimi dei residui; I precedenti punti a), b) e e) diventano rispettivamente punti b), e) e d). " L'allegato della direttiva è modificato come segue: a) b) Nome Esano1 Parte I Viene soppressa la sostanza "acetato di bufile". Parte II La voce relativa alla sostanza "esano" è modificata come segue: Condizioni di impiego (descrizione sommaria dell'estrazione) Limiti massimi di residuo nel prodotto alimentare o nei suoi ingredienti lmg/kg nel grasso o olio o nel Produzione o frazionamento dei grassi e oli e produzione di burro di burro di cacao cacao Preparazione di prodotti a base di proteine sgrassate e di farine sgrassate Preparazione di germi di cereali sgrassati 10 mg/kg nei prodotti alimentari contenenti il prodotto a base di proteine sgrassate e le farine sgrassate 30 mg/kg nei prodotti sgrassati di soia venduti al consumatore finale 5 mg/kg nei germi di cereali sgrassati. " Il testo delle due note a pie1 di pagina rimane invariato. ^ e) Parte III Viene soppressa la sostanza 1-Metil-propan-l-olo. Viene aggiunta la sostanza seguente: Nome Quantità massime di residui nel prodotto alimentare dovuti all'impiego di solventi da estrazione nella preparazione di aromatizzanti a base di aromi naturali I 1,1,1,2-tetrafluoroetano 0,02 mg/kg Articolo 2 Gli Stati membri modificano amministrative in modo da: le proprie disposizioni legislative, regolamentari e consentire la commercializzazione dei prodotti conformi alla presente direttiva entro il 1° luglio 1997; vietare la commercializzazione dei prodotti non conformi alla presente direttiva a decorrere dal 1° gennaio 1998. Essi ne informano immediatamente la Commissione. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un rifermento 2. alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all'atto della pubblicazione ufficiale. Le modalità del riferimento sono decise dagli Stati membri. Articolo 3 La, presente direttiva entra pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee. in vigore il ventunesimo giorno successivo alla sua Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva. Articolo 4 Fatto a Bruxelles Per il Parlamento europeo Il Presidente Per il Consiglio Il Presidente r • -"'•-. '*^-r; COM(%) 375 def. DOCUMENTI IT 06 15 N. di catalogo : CB-CO-96-376-IT-C ISBN 92-78-07305-9 Ufïîciû delle pubblicazioni ufficiali delle Comunità europee L-2985 Lussemburgo