title: Direktiva Vijeća 96/50/EZ od 23. srpnja 1996. o usklađivanju uvjeta za dobivanje nacionalnih svjedodžbi zapovjednika za prijevoz robe i putnika unutarnjim vodnim putovima u Zajednici

text: L_1996235HR. 01003101. xml 06/Sv. 007 HR Službeni list Europske unije 23 31996L0050 L 235/31 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE 23. 07. 1996. DIREKTIVA VIJEĆA 96/50/EZ od 23. srpnja 1996. o usklađivanju uvjeta za dobivanje nacionalnih svjedodžbi zapovjednika za prijevoz robe i putnika unutarnjim vodnim putovima u Zajednici VIJEĆE EUROPSKE UNIJE, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 75. , uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1), uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2), u skladu s postupkom iz članka 189. c Ugovora (3) budući da je potrebno uvesti zajedničke odredbe o plovidbi plovila unutarnjim vodnim putovima u Zajednici; budući da je prvi korak prema ovom cilju bio postignut donošenjem Direktive Vijeća 91/672/EEZ od 19. prosinca 1991. o uzajamnom priznavanju nacionalnih svjedodžbi zapovjednika za prijevoz putnika i robe unutarnjim vodnim putovima (4); budući da zbog razlika u nacionalnim zakonodavstvima koja se odnose na uvjete za dobivanje svjedodžbi zapovjednika za unutarnju plovidbu i potrebe da se sigurnosni zahtjevi u unutarnjoj plovidbi postupno postrože treba donijeti pravila Zajednice za izdavanje tih svjedodžbi kako bi se spriječilo svako narušavanje tržišnog natjecanja; budući da, kako bi se jamčila potrebna ujednačenost i transparentnost, Zajednica treba definirati model za jedinstvenu nacionalnu svjedodžbu zapovjednika koju uzajamno priznaju države članice bez obveze zamjene i za čije bi odobravanje, u skladu s načelom supsidijarnosti, odgovorne bile države članice; budući da nacionalni vodni putovi koji nisu povezani s plovnom mrežom druge države članice ne podliježu međunarodnom tržišnom natjecanju i stoga nije potrebno da za te vodne putove budu obavezne zajedničke odredbe za izdavanje svjedodžbi zapovjednika utvrđene u ovoj Direktivi; budući da glavni cilj ovih zajedničkih odredaba mora biti poboljšanje sigurnosti plovidbe i zaštita ljudskog života; budući da je stoga bitno da ove odredbe utvrde minimalne zahtjeve koje podnositelj molbe mora ispuniti kako bi dobio svjedodžbu zapovjednika za unutarnju plovidbu; budući da se zahtjevi u pitanju moraju odnositi najmanje na potrebnu dob za upravljanje plovilom, tjelesnu i duševnu sposobnost podnositelja molbe, njegovo profesionalno iskustvo i poznavanje određenih predmeta koji se odnose na upravljanje plovilom; budući da u interesu sigurnosti plovila i osoba na njemu države članice mogu uvesti dodatne zahtjeve posebno u pogledu poznavanja lokalnih okolnosti; budući da je za navigaciju uz pomoć radara ili upravljanje plovilom koje prevozi putnike potrebno dodatno stručno znanje; budući da je potrebno predvidjeti odgovarajuće postupke radi prilagodbe Priloga ovoj Direktivi; budući da je stoga primjereno da Odbor uspostavljen člankom 7. Direktive 91/672/EEZ pomaže Komisiji u prilagodbi priloga, DONIJELO JE OVU DIREKTIVU: Članak 1. 1. Države članice koje izdaju svjedodžbe zapovjednika za prijevoz robe i putnika unutarnjim vodnim putovima u Zajednici, dalje u tekstu „svjedodžba”, to rade u skladu s modelom Zajednice opisanim u Prilogu I. , koji je u skladu s ovom Direktivom. 2. Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere kako bi spriječile rizik krivotvorenja svjedodžbi. 3. Svjedodžbe izdaje nadležno tijelo država članica u skladu s ovom Direktivom. Ono vodi računa o posebnim značajkama vodnih putova i svjedodžbi iz članka 1. Direktive 91/672/EEZ, a to su: — svjedodžba zapovjednika za sve vodne putove u državama članicama, s izuzetkom vodnih putova na koje se primjenjuje Uredba o izdavanju dozvole za plovidbu Rajnom (skupina A), — svjedodžba zapovjednika koja vrijedi za sve vodne putove u državama članicama, s izuzetkom vodnih putova pomorskog karaktera iz Priloga II. Direktivi 91/672/EEZ, te s izuzetkom vodnih putova na koje se primjenjuje Uredba o izdavanju dozvola za plovidbu Rajnom (skupina B). 4. Svjedodžbe skupine A ili skupine B koje izdaje država članica u skladu s ovom Direktivom vrijede za sve vodne putove skupine A ili skupine B u Zajednici. 5. Podložno članku 8. stavku 2. , dozvola za plovidbu Rajnom, izdana u skladu s revidiranom Konvencijom za plovidbu Rajnom, vrijedi za sve vodne putove u Zajednici. 6. Nacionalne svjedodžbe zapovjednika, obostrano priznate Direktivom 91/672/EEZ, koje se nalaze u Prilogu I. ovoj Direktivi i izdane su najkasnije 18 mjeseci nakon dana stupanja na snagu ove Direktive, vrijede bez obveze zamjene. Članak 2. Za potrebe ove Direktive: (a) „nadležno tijelo” znači tijelo koje je država članica odredila za izdavanje svjedodžbi nakon provjere ispunjava li podnositelji molbe zahtjeve; (b) „zapovjednik” znači osoba koja ima potrebnu sposobnost i kvalifikacije za upravljanje plovilom na vodnim putovima država članica i koja je na plovilu odgovorna za plovidbu; (c) „član posade palube” znači osoba koja je redovno sudjelovala u upravljanju plovilom u unutarnjoj plovidbi, uključujući upravljanje kormilom. Članak 3. 1. Ova se Direktiva primjenjuje na sve zapovjednike plovila na unutarnjim vodnim putovima: barže na vlastiti pogon, remorkeri, potiskivači, barže, potisni konvoj ili parne formacije, koji su namijenjeni za prijevoz robe i putnika, osim na: — zapovjednike plovila dužine do 20 metara namijenjenih za prijevoz robe, — zapovjednike plovila namijenjenih za prijevoz putnika koji pored posade prevoze do 12 osoba. 2. Država članica nakon savjetovanja s Komisijom može od primjene ove Direktive izuzeti zapovjednike koji djeluju isključivo na nacionalnim vodnim putovima koji nisu povezani s plovnom mrežom druge države članice i izdati im nacionalne svjedodžbe zapovjednika, čiji se uvjeti za dobivanje mogu razlikovati od onih utvrđenih ovom Direktivom. Valjanost tih nacionalnih svjedodžbi u tom je slučaju ograničena na te vodne putove. Članak 4. 1. Kako bi dobio svjedodžbu, podnositelj molbe mora ispuniti minimalne zahtjeve utvrđene u člancima od 5. do 8. Svjedodžba navodi ima li voditelj čamca odobrenje skupine A ili skupine B. 2. Svjedodžbe koje su izdale države članice i ispunjavaju minimalne zahtjeve navedene u stavku 1. uzajamno se priznaju. Članak 5. Podnositelj molbe, da bi dobio svjedodžbu, mora imati najmanje 21 godinu. Međutim, države članice još uvijek mogu izdavati svjedodžbe osobama koje imaju 18 godina ili više. Priznavanje od strane države članice svjedodžbe koju je izdala druga država članica može ovisiti o uvjetima najmlađe dobi koji vrijede u toj državi članici za izdavanje svjedodžbe za istu skupinu. Članak 6. 1. Podnositelj molbe dokazuje svoju fizičku i mentalnu sposobnost zdravstvenim pregledom kod liječnika kojeg priznaje nadležno tijelo. Taj pregled posebno obuhvaća oštrinu vida i sluha, prepoznavanje boja, motoriku gornjih i donjih udova te neuropsihijatrijsko i kardiovaskularno stanje podnositelja molbe. 2. Kada napuni 65 godina, imatelj svjedodžbe mora proći pregled iz stavka 1. u sljedeća tri mjeseca, a nakon toga svake godine; nadležno tijelo ovjerava svjedodžbu napomenom da je voditelj čamca ispunio ovu obavezu. Članak 7. 1. Podnositelj molbe mora pružiti dokaz o najmanje četverogodišnjem profesionalnom iskustvu kao član posade palube na plovilu za plovidbu unutarnjim vodama. 2. Da bi se profesionalno iskustvo uzelo u obzir, nadležno ga tijelo mora potvrditi upisom u evidenciju o osobnim uslugama. Ono je moglo biti stečeno na bilo kojim vodnim putovima država članica. U slučaju vodnih putova čiji su dijelovi tokova na području Zajednice, poput Dunava, Elbe i Odre, uzima se u obzir profesionalno iskustvo stečeno na svim dijelovima tih vodenih tokova. 3. Najkraće trajanje profesionalnog iskustva iz stavka 1. može se smanjiti za najviše tri godine: (a) kada podnositelj molbe ima diplomu koju priznaje nadležno tijelo koja potvrđuje specijaliziranu izobrazbu u unutarnjoj plovidbi koja se sastoji od praktičnog upravljanja plovilom; smanjenje ne može biti veće od trajanja specijalizirane izobrazbe; ili (b) kada podnositelj molbe može pružiti dokaz o profesionalnom iskustvu stečenom na pomorskom plovilu kao član posade palube; da bi dobio najveće smanjenje od tri godine, podnositelj molbe mora pružiti dokaz o najmanje četverogodišnjem iskustvu u pomorskoj plovidbi. 4. Najkraće trajanje profesionalnog iskustva predviđenog u stavku 1. može se smanjiti za najviše tri godine kada je podnositelj molbe položio praktični ispit iz upravljanja plovilom; svjedodžba u tom slučaju obuhvaća samo plovila čija su nautička svojstva slična svojstvima plovila kojim je obavljen praktični ispit. Članak 8. 1. Podnositelj molbe mora položiti ispit stručnog znanja; taj ispit mora obuhvaćati barem općenite predmete navedene u poglavlju A Priloga II. 2. Podložno savjetovanju s Komisijom, država članica može tražiti da zapovjednik ispuni dodatne zahtjeve u pogledu poznavanja lokalnih okolnosti za plovidbu određenim vodnim putovima, s izuzetkom vodnih putova morskog karaktera iz Priloga II. Direktivi 91/672/EEZ. Podložno istoj ogradi, država članica može zahtijevati da zapovjednik putničkog plovila u određenim ograničenim prometnim područjima ima detaljnije stručno znanje o posebnim odredbama koje se odnose na sigurnost putnika, posebno u slučaju nesreća, požara ili brodoloma. Članak 9. 1. Kako bi dobio odobrenje za navigaciju uz pomoć radara, zapovjednik mora imati posebnu potvrdu koju nadležno tijelo izdaje kao dokaz da je prošao ispit koji obuhvaća stručno znanje predmeta iz poglavlja B Priloga II. Države članice priznaju kvalifikacije izdane na temelju uredbe o izdavanju kvalifikacija za upravljanje plovilom uz pomoć radara na Rajni. 2. Sposobnost podnositelja molbe koji ispunjava uvjete utvrđene u stavku 1. za plovidbu uz pomoć radara potvrđuje nadležno tijelo u obliku ovjere na svjedodžbi. Članak 10. Za plovidbu plovilom koje prevozi putnike na vodnim putovima država članica, zapovjednik ili neki drugi član posade mora imati posebnu svjedodžbu koju izdaje nadležno tijelo kao dokaz da je položio ispit stručnog znanja predmeta iz poglavlja C Priloga II. Članak 11. U skladu s postupkom utvrđenim u članku 12. , Komisija može poduzeti potrebne korake radi prilagođavanja oblika svjedodžbe zapovjednika iz Priloga I. , kao i stručnih znanja potrebnih za izdavanje svjedodžbe iz Priloga II. Članak 12. 1. U primjeni članka 11. Komisiji pomaže Odbor uspostavljen člankom 7. Direktive 91/672/EEZ. 2. Predstavnik Komisije Odboru podnosi nacrt mjera koje je potrebno poduzeti. Odbor daje svoje mišljenje o nacrtu u roku koji predsjednik može odrediti u skladu s hitnošću predmeta. Mišljenje se donosi većinom utvrđenom u članku 148. stavku 2. Ugovora u slučaju odluka koje Vijeće treba donijeti na prijedlog Komisije. Glasovi predstavnika država članica u Odboru se ponderiraju na način utvrđen u tom članku. Predsjednik ne glasuje. (3) (a) Komisija donosi mjere koje se odmah primjenjuju. (b) Međutim, ako te mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora, Komisija o njima odmah obavješćuje Vijeće. U tom slučaju Komisija može odgoditi primjenu mjera o kojima je odlučila za najviše mjesec dana od dana te obavijesti. Vijeće može kvalificiranom većinom u istom roku donijeti različitu odluku. Članak 13. 1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije 18 mjeseci nakon dana njezina stupanja na snagu. One o tome odmah obavješćuju Komisiju. Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice. 2. Države članice Komisiji odmah dostavljaju tekst odredaba koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva. 3. Države članice si prema potrebi međusobno pomažu u provedbi ove Direktive. Članak 14. Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica. Članak 15. Ova je Direktiva upućena državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 23. srpnja 1996. Za Vijeće Predsjednik I. YATES (1)  SL C 280, 6. 10. 1994. , str. 5. (2)  Mišljenje od 25. siječnja 1995. (SL C 102, 24. 4. 1995. , str. 5. ). (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 2. ožujka 1995. (SL C 68, 20. 3. 1995. , str. 41. ), zajedničko stajalište Vijeća od 8. prosinca 1995. (SL C 356, 30. 12. 1995. , str. 66. ) i Odluka Europskog parlamenta od 9. svibnja 1996. (SL C 152, 27. 5. 1996. , str. 46. ). (4)  SL L 373, 31. 12. 1991. , str. 29. PRILOG I. MODEL SVJEDODŽBE ZAPOVJEDNIKA ZA UNUTARNJU PLOVIDBU (85 mm × 54 mm – svijetloplava pozadina) Fizička svojstva papira moraju biti u skladu sa standardima ISO 78. 10. PRILOG II. STRUČNO ZNANJE POTREBNO ZA DOBIVANJE SVJEDODŽBE ZAPOVJEDNIKA ZA UNUTARNJU PLOVIDBU POGLAVLJE A   Opći predmeti koji se odnose na prijevoz robe i putnika DIO 1. :   SVJEDODŽBA SKUPINE A 1. Plovidba (a) Točno poznavanje prometnih propisa na unutarnjim i pomorskim vodnim putovima, posebno Europskog kodeksa za unutarnje vodne putove (ECIW) i Međunarodnih propisa za sprječavanje sudara na moru, uključujući nautičke znakove (oznake i postavljanje plutača na vodnim putovima). (b) Poznavanje općih geografskih, hidroloških, meteoroloških i morfoloških svojstava glavnih unutarnjih i pomorskih plovnih putova. (c) Zemaljska navigacija: određivanjem kursa, pozicijskih linija i položaja broda, nautičkim tiskanim materijalima i publikacijama, uporabom pomorskih karata, nautičkim oznakama i sustavom postavljanja plutača, provjerom kompasa i osnovama poznavanja plima. 2. Manevriranje i upravljanje plovilom (a) Upravljanje plovilom vodeći računa o utjecaju vjetra, struje, potiska i gaza broda radi procjene dovoljnog uzgona i stabilnosti. (b) Uloga i funkcioniranje kormila i propelera. (c) Sidrenje i privezivanje u svim uvjetima. (d) Manevri u ustavama i lukama, manevri pri susretanju i pretjecanju drugih plovila. 3. Konstrukcija i stabilnost plovila (a) Poznavanje osnovnih načela konstrukcije plovila, posebno u pogledu sigurnosti osoba, posade i plovila. (b) Osnovno poznavanje Direktive Vijeća 82/714/EEZ od 4. listopada 1982. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovila unutarnje plovidbe (1). (c) Osnovno poznavanje glavnih sastavnih dijelova plovila. (d) Teoretsko poznavanje pravila uzgona i stabilnosti i njihova praktična primjena, posebno plovnosti. (e) Dodatni zahtjevi, a posebno dodatna oprema, na pomorskim vodnim putovima. 4. Motori (a) Osnovno poznavanje konstrukcije i funkcioniranja motora kako bi se osigurao njihov ispravan rad. (b) Funkcioniranje i pregled glavnih i pomoćnih motora te radnje u slučaju kvara. 5. Utovar i istovar (a) Uporaba pokazatelja gaza broda. (b) Određivanje težine utovara uporabom potvrde o mjerenju zapremine broda. (c) Utovarivanje i istovarivanje, slaganje tereta (plan slaganja). 6. Djelovanje u posebnim okolnostima (a) Načela sprječavanja nesreća. (b) Mjere koje treba poduzeti u slučaju štete, sudara i nasukavanja, uključujući zatvaranje rupa. (c) Uporaba uređaja i opreme za spašavanje. (d) Prva pomoć u slučaju nesreća. (e) Sprječavanje požara i uporaba opreme za gašenje požara. (f) Sprječavanje zagađivanja vodnih putova. (g) Posebne mjere koje se odnose na spašavanje osoba, plovila i tereta na pomorskim pravcima, preživljavanje u opasnosti. DIO 2. :   SVJEDODŽBA SKUPINE B 1. Plovidba (a) Točno poznavanje prometnih propisa na unutarnjim vodnim putovima, posebno Europskog kodeksa za unutarnje plovne putove (ECIW), uključujući nautičku signalizaciju (oznake i postavljanje plutača na vodnim putovima). (b) Poznavanje općih geografskih, hidroloških, meteoroloških i morfoloških svojstava glavnih unutarnjih vodnih putova. (c) Određivanje kursa, nautički tiskani materijali i publikacije, sustavi postavljanja plutača. 2. Manevriranje i upravljanje plovilom (a) Upravljanje plovilom vodeći računa o utjecaju vjetra, struje, potiska i gaza broda radi procjene dovoljnog uzgona i stabilnosti. (b) Uloga i funkcioniranje kormila i propelera. (c) Sidrenje i privezivanje u svim uvjetima. (d) Manevri u ustavama i lukama, manevri pri susretanju i pretjecanju drugih plovila. 3. Konstrukcija i stabilnost plovila (a) Poznavanje osnovnih načela konstrukcije plovila, posebno u pogledu sigurnosti osoba, posade i plovila. (b) Osnovno poznavanje Direktive Vijeća 82/714/EEZ od 4. listopada 1982. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovila unutarnje plovidbe. (c) Osnovno poznavanje glavnih sastavnih dijelova plovila. (d) Teoretsko poznavanje pravila uzgona i stabilnosti i njihova praktična primjena. 4. Motori (a) Osnovno poznavanje konstrukcije i funkcioniranja motora kako bi se osigurao njihov ispravan rad. (b) Funkcioniranje i pregled glavnih i pomoćnih motora te radnje u slučaju kvara. 5. Utovar i istovar (a) Uporaba pokazatelja gaza broda. (b) Određivanje težine utovara korištenjem potvrde o mjerenju zapremine broda. (c) Utovarivanje i istovarivanje, slaganje tereta (plan slaganja). 6. Djelovanje u posebnim okolnostima (a) Načela sprječavanja nesreća. (b) Mjere koje treba poduzeti u slučaju štete, sudara i nasukavanja, uključujući zatvaranje rupa. (c) Uporaba uređaja i opreme za spašavanje. (d) Prva pomoć u slučaju nesreća. (e) Sprječavanje požara i uporaba opreme za gašenje požara. (f) Sprječavanje zagađivanja vodnih putova. POGLAVLJE B   Obavezni dodatni predmeti za radarsku navigaciju (a) Poznavanje teorije radara; općenito poznavanje radioelektričnih valova i načela funkcioniranja radara. (b) Sposobnost uporabe radarske opreme, tumačenje radarskog zaslona, analiza informacija koje pokazuje oprema i poznavanje ograničenja informacija koje daje radar. (c) Uporaba pokazatelja brzine promjene smjera. (d) Poznavanje pravila Europskog kodeksa za unutarnje vodne putove o radarskoj navigaciji. POGLAVLJE C   Obavezno dodatno znanje za prijevoz putnika 1. Osnovno poznavanje tehničkih propisa o: stabilnosti putničkih plovila u slučaju oštećenja, podjeli na nepropusne pregrade, razini najvećega gaza. 2. Prva pomoć u slučaju nesreća. 3. Sprječavanje požara i oprema za gašenje požara. 4. Načini i oprema za spašavanje života. 5. Kako zaštititi putnike općenito, a posebno u slučaju evakuacije, oštećenja, sudara, nasukavanja, požara, eksplozije i ostalih situacija koje bi mogle prouzročiti paniku. 6. Poznavanje sigurnosnih uputa (izlazi u slučaju opasnosti, most za ukrcavanje i iskrcavanje, uporaba rezervnog kormila). (1)  SL L 301, 28. 10. 1982. , str. 1


title: Information from the Commission - Community guidelines on State aid for small and medium-sized enterprises

eurovoc_concepts:
EU programme
State aid
aid to undertakings
economic growth
small and medium-sized enterprises
terms for aid

formats: html pdfa1b print


title: Verordening (EG) nr. 1433/96 van de Commissie van 23 juli 1996 tot wijziging van de bijlagen II en III bij Verordening (EEG) nr. 2377/90 van de Raad houdende een communautaire procedure tot vaststelling van maximumwaarden voor residuen van geneesmiddelen voor diergeneeskundig gebruik in levensmiddelen van dierlijke oorsprong

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
health control
veterinary drug
veterinary medicinal product
waste


title: Az EGT-Vegyesbizottság 47/96 határozata (1996. július 23.) az EGT-megállapodás XX. mellékletének (Környezet) módosításáról

eurovoc_concepts:
European Economic Area
agreement (EU)
environmental protection
national implementing measure
report
waste management

formats: html pdf print

text: 11/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 85 21996D1114(10) 1996. 11. 14. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 291/41 AZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG 47/96 HATÁROZATA (1996. július 23. ) az EGT-megállapodás XX. mellékletének (Környezet) módosításáról AZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás), amelyet az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyv módosított, és különösen annak 98. cikkére, mivel a megállapodás XX. mellékletét az 1996. módosította; június 5-i 37/96 EGT-vegyesbizottsági határozat (1) mivel a hulladékágazatra vonatkozó egyes irányelvek végrehajtásáról szóló tagállami jelentések alapjául szolgáló kérdőívekről szóló (a 91/692/EGK tanácsi irányelv végrehajtása), 1994. október 24-i 94/741/EK bizottsági határozatot (2) be kell építeni a megállapodásba, A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT: 1. cikk A megállapodás XX. melléklete a 2a. pontot (91/692/EGK tanácsi irányelv) követően a következő ponttal egészül ki: „2aa. 394 D 0741: A Bizottság 1994. október 24-i 94/741/EK határozata a hulladékágazatra vonatkozó szolgáló kérdőívekről egyes (a 91/692/EGK tanácsi irányelv végrehajtása) (HL L 296. , 1994. 11. 17. , 42. o. ). ” irányelvek végrehajtásáról jelentések alapjául szóló tagállami 2. cikk A 94/741/EK bizottsági határozat izlandi és norvég nyelvű szövegei, melyek e határozat megfelelő nyelvi változatának mellékletét képezik, hitelesek. 3. cikk Ez a határozat 1996. augusztus 1-jén lép hatályba, amennyiben a megállapodás 103. cikkének (1) bekez- dése szerint előírt értesítéseket eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz. Ezt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészí- tésében közzé kell tenni. 4. cikk Kelt Brüsszelben, 1996. július 23-án. az EGT-Vegyesbizottság részéről az elnök H. HAFSTEIN (1) HL L 237. , 1996. 9. 19. , 46. o. (2) HL L 296. , 1994. 11. 17. , 42. o


title: Regolamento (CE) n. 1432/96 della Commissione del 23 luglio 1996 che modifica il regolamento (CE) n. 3223/93, relativo a taluni dati statistici riguardanti le restituzioni pagate per l'esportazione di determinati prodotti agricoli sotto forma di merci contemplate dal regolamento (CEE) n. 3035/80 del Consiglio

eurovoc_concepts:
agricultural product
export refund
primary product
processed foodstuff
statistics


title: Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin

eurovoc_concepts:
European patent
market approval
plant health product

text: 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 335 31996R1610 L 198/30 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 8. 8. 1996 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na výboru (2), stanovisko Hospodářského a sociálního v souladu Smlouvy (3), s postupem stanoveným v článku 189b (1) (2) (3) (4) (5) vzhledem k tomu, že výzkum přípravků na ochranu rostlin přispívá ke stálému zdokonalování výroby a získávání hojné jakostní potravy za přijatelné ceny; vzhledem k tomu, že výzkum v oblasti ochrany rostlin napomáhá ke stálému zlepšování rostlinné výroby; vzhledem k tomu, že přípravky na ochranu rostlin a zejména ty, které jsou výsledkem dlouhodobého a nákladného výzkumu, budou dále vyvíjeny ve Spole- čenství a v Evropě pouze tehdy, budou-li požívat výhod vhodné právní úpravy, která bude poskytovat ochranu dostatečnou k podpoře takového výzkumu; vzhledem k tomu, že konkurenceschopnost odvětví ochrany rostlin už ze samotné podstaty tohoto odvětví vyžaduje takovou úroveň ochrany pro inovace, která je rovnocenná ochraně udělované pro léčivé přípravky dne nařízením Rady 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (4); č. 1768/92 (EHS) ze vzhledem k tomu, že v současné době činí období, které uplyne od podání patentové přihlášky na nový přípravek na ochranu rostlin do povolení uvést tento přípravek na trh, skutečnou délku patentové ochrany (1) Úř. věst. C 390, 31. 12. 1994, s. 21 a Úř. věst. C 335, 31. 12. 1995, s. 15. (2) Úř. věst. C 155, 21. 6. 1995, s. 14. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 15. června 1995 (Úř. věst. C 166, 3. 7. 1995, s. 89), společný postoj Rady ze dne listopadu 1995 (Úř. věst. C 353, 30. 12. 1995, s. 36) a rozhod- 27. nutí Evropského parlamentu ze dne 12. března 1996 (Úř. věst. C 96, 1. 4. 1996, s. 30). (4) Úř. věst. L 182, 2. 7. 1992, s. 1. (6) (7) (8) (9) nedostatečnou pro pokrytí investic, které byly do výzkumu vloženy, a pro vytvoření zdrojů potřebných k udržení vysoké úrovně výzkumu; vzhledem k tomu, že tyto okolnosti vedou k nedosta- tečné ochraně, což postihuje výzkum ochrany rostlin a konkurenceschopnost odvětví; vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů dodatko- vého ochranného osvědčení je dosažení stejné konkuren- jakou má průmysl ceschopnosti evropského průmyslu, severoamerický a japonský; přijala rozvoji obecný vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 1. února 1993 (5) o programu Společenství pro politiku a opatření ve vztahu k životnímu prostředí a udržitel- a strategii nému zdůrazňuje programu předloženého Komisí, vzájemnou závislost hospodářského růstu a kvality životního prostředí; že zlepšování ochrany životního prostředí znamená udržení hospodářské konkurence- schopnosti průmyslu; že s přihlédnutím k tomu, že lze tedy vydávání dodatkového ochranného osvědčení považovat za pozitivní opatření ve prospěch ochrany životního prostředí; přístup který vzhledem k tomu, že by mělo na úrovni Společenství existovat jednotné řešení, které by zabránilo nestejnoro- dému vývoji vnitrostátních právních předpisů vedou- címu k dalším rozdílům, které by pravděpodobně bránily volnému oběhu přípravků na ochranu rostlin ve Společenství a tak přímo nepříznivě ovlivňovaly fungo- vání vnitřního trhu; že toto je v souladu se zásadou subsidiarity ve smyslu článku 3b Smlouvy; (10) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné zavést dodatkové ochranné osvědčení udělované za stejných podmínek každým členským státem na žádost majitele národního nebo evropského patentu týkajícího se přípravku na ochranu rostlin, pro jehož uvedení na trh je nezbytné povolení; a že v důsledku toho je nařízení nejvhodně- jším právním nástrojem; (5) Úř. věst. C 138, 17. 5. 1993, s. 1. 336 (11) CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 vzhledem k tomu, že doba trvání ochrany vyplývající z osvědčení musí být stanovena tak, aby umožnila dostatečnou, účinnou ochranu; že majitel patentu i osvědčení musí mít za tímto účelem možnost požívat výlučných práv po celé období nejvýše 15 let od prvního povolení uvést daný přípravek na ochranu rostlin na trh ve Společenství; PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: (12) vzhledem k tomu, že však v tak složitém a citlivém je třeba vzít v úvahu odvětví, veškeré zájmy; že za tímto účelem by osvědčení nemělo být vydáváno na období delší pěti let; jako je ochrana rostlin, (13) vzhledem k tomu, že osvědčení poskytuje stejná práva jako základní patent; že v důsledku toho v případě, kdy se základní patent vztahuje i na účinnou látku a její různé deriváty (soli a estery), poskytuje osvědčení stejnou ochranu; (14) vzhledem k tomu, že vydání osvědčení na přípravek sestávající z účinné látky není na překážku vydání jiných osvědčení pro deriváty (soli a estery) této látky, pokud jsou tyto deriváty předmětem patentů, které se na ně výslovně vztahují; (15) vzhledem k tomu, že musí rovněž existovat rovnováha, pokud jde úpravu přechodného režimu; že tento režim musí umožnit průmyslu ochrany rostlin ve Společenství částečně vyrovnat zpoždění, které má oproti svým hlavním konkurentům, a současně dbát na to, aby nebylo ohroženo uskutečňování jiných oprávněných cílů týkajících se zemědělské politiky a politiky ochrany životního prostředí prováděných jak na úrovni vnitro- státní, tak na úrovni Společenství; (16) vzhledem k tomu, že pouze opatření na úrovni Spole- čenství umožní skutečně dosáhnout cíle, který spočívá v zajištění odpovídající ochrany pro inovace v oblasti ochrany rostlin při současném zajištění řádného fungo- vání vnitřního trhu s přípravky na ochranu rostlin; (17) vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla uvedená v bodech 12, 13 a 14 odůvodnění a v čl. 3 odst. 2, článku 4, čl. 8 odst. 1 písm. c) a čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení se přiměřeně vztahují i na výklad zejména bodu odůvodnění 9 a článků 3 a 4, čl. 8 odst. 1 písm. c) a článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92, Článek 1 Definice Pro účely tohoto nařízení se těmito pojmy rozumějí: 1. „přípravky na ochranu rostlin“: účinné látky a přípravky jednu nebo více účinných látek, ve formě, obsahující v jaké jsou dodávány uživateli, určené: a) k ochraně rostlin nebo rostlinných produktů proti všem škodlivým organismům nebo k zabránění půso- bení tyto látky nebo přípravky vymezeny níže jinak; těchto organismů, nejsou-li b) k ovlivňování životních pochodů rostlin jinak než jako živiny (například regulátory růstu rostlin); c) ke konzervaci rostlinných produktů, pokud se na tyto látky nebo produkty nevztahují zvláštní předpisy Rady nebo Komise o konzervantech; d) k ničení nežádoucích rostlin; nebo e) k ničení částí rostlin, potlačení nežádoucího růstu rostlin nebo k zabránění nežádoucího růstu rostlin; 2. „látkami“: chemické prvky a jejich sloučeniny, jak se přiro- zeně vyskytují nebo jak jsou vyráběny, včetně nečistot, které jsou nevyhnutelným důsledkem výrobního procesu; 3. „účinnými látkami“: látky nebo mikroorganismy včetně virů, které mají obecný nebo specifický účinek: a) proti škodlivým organismům; nebo b) na rostliny, části rostlin nebo rostlinné produkty; 4. „přípravky“: směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je účinnou látkou, určené pro použití jako přípravky na ochranu rostlin; 5. „rostlinami“: živé rostliny a živé části rostlin, včetně čerstvých plodů a semen; 6. „rostlinnými produkty“: produkty rostlinného původu v nezpracovaném stavu nebo produkty, které prošly jen jednoduchou úpravou, jako je mletí, sušení nebo lisování, ale s vyloučením rostlin samotných ve smyslu bodu 5; 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 337 7. „škodlivými organismy“: organismy škodící rostlinám nebo rostlinným produktům, které patří do živočišné nebo rostlinné říše, jakož i viry, bakterie a organismy rodu Mycoplasma a jiné patogeny; 8. „produktem“: účinná látka ve smyslu bodu 3 nebo kombi- nace účinných látek přípravku na ochranu rostlin; 9. „základním patentem“: patent, který chrání produkt ve smyslu bodu 8 jako takový, přípravek ve smyslu bodu 4, postup získání produktu nebo použití produktu, a který jeho majitel označil za účelem řízení o udělení osvědčení; 10. „osvědčením“: dodatkové ochranné osvědčení. Článek 2 Oblast působnosti 2. Majiteli více než jednoho patentu pro tentýž produkt nebude vydáno pro tento produkt více než jedno osvědčení. Pokud však probíhá řízení o dvou nebo více žádostech týkají- cích se téhož produktu a pocházejících od dvou nebo více majitelů různých patentů, může být vydáno jedno osvědčení pro tento produkt každému z těchto majitelů. Článek 4 Předmět ochrany V mezích ochrany vyplývající ze základního patentu se ochrana vyplývající z osvědčení vztahuje pouze na produkt uvedený v povolení uvést na trh odpovídající přípravek na ochranu rostlin a na každé užití produktu jako přípravku na ochranu rostlin, které bylo povoleno před uplynutím doby plat- nosti osvědčení. Každý produkt, který je chráněn patentem na území členského státu a podléhá před uvedením na trh jako přípravek na ochra- nu rostlin správnímu povolovacímu řízení podle článku 4 směrnice 91/414/EHS (1) nebo podle odpovídajícího ustanovení vnitrostátních právních předpisů, jde-li o přípravek na ochranu rostlin, pro který byla podána žádost o vydání povolení dříve, než příslušný členský stát provedl směrnici 91/414/EHS, může za podmínek stanovených tímto nařízením podléhat osvědčení. Článek 5 Účinky osvědčení S výhradou článku 4 vyplývají z osvědčení stejná práva jako ze základního patentu a osvědčení podléhá stejným omezením a stejným povinnostem. Článek 3 Podmínky pro získání osvědčení Článek 6 Právo na osvědčení Osvědčení se vydá, pokud v členském státě, ve kterém je 1. podána žádost podle článku 7, a ke dni podání žádosti: a) je produkt chráněn platným základním patentem; b) bylo vydáno platné povolení k uvedení produktu na trh jako přípravku na ochranu rostlin podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajícího ustanovení vnitro- státních právních předpisů; c) na produkt nebylo dosud vydáno osvědčení; d) povolení uvedené v písmenu b) je prvním povolením k uvedení produktu na trh jako přípravku na ochranu rostlin. (1) Úř. věst. L 230, 19. 8. 1991, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 95/36/ES (Úř. věst. L 172, 22. 7. 1995, s. 8). Osvědčení náleží majiteli základního patentu nebo jeho práv- nímu nástupci. Článek 7 Žádost o osvědčení Žádost o osvědčení se podává ve lhůtě šesti měsíců ode 1. dne, kdy bylo uděleno povolení podle čl. 3 odst. 1 písm. b) uvést produkt na trh jako přípravek na ochranu rostlin. Bez ohledu na odstavec 1, jestliže je povolení k uvedení 2. na trh vydáno před udělením základního patentu, musí být žádost o osvědčení podána ve lhůtě šesti měsíců ode dne udělení patentu. 338 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 Článek 8 b) číslo základního patentu; Obsah žádosti o osvědčení c) název vynálezu; 1. Žádost o osvědčení obsahuje: d) číslo a den povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i název produktu identifikovaného v tomto povolení; a) žádost o vydání osvědčení, ve které je uvedeno zejména: e) popřípadě číslo a den prvního povolení k uvedení na trh i) jméno a adresa žadatele; ii) jméno a adresa zástupce, je-li žadatel zastoupen; iii) číslo základního patentu a název vynálezu; iv) číslo a den prvního povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a není-li toto povolení prvním povolením k uvedení na trh ve Společenství, číslo a den tohoto povolení. b) kopii povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), ve které je uvedena identifikace produktu a která obsa- huje zejména číslo a den povolení, jakož i přehled charak- teristických vlastností produktu uvedených v příloze II části A. I (body 1-7) nebo části B. I (body 1-7) ke směrnici 91/414/EHS nebo v odpovídajících vnitrostátních předpi- sech členského státu, ve kterém byla žádost podána; také c) není-li povolení podle písmena b) prvním povolením k uve- dení produktu jako přípravku na ochranu rostlin na trh ve Společenství, takto povoleného údaj o identitě produktu a o právním předpisu, podle kterého bylo takové řízení o povolení provedeno, jakož i kopii oznámení v příslušné úřední publikaci nebo o tomto povolení nedošlo-li k takovému oznámení, jiný doklad jakýkoli o tom, že takové povolení bylo vydáno, o dni jeho vydání a o identitě povoleného produktu. Členské státy mohou stanovit, že podání žádosti o osvě- 2. dčení podléhá zaplacení poplatku. Článek 9 Podání žádosti o osvědčení Žádost o osvědčení musí být podána u příslušného 1. úřadu průmyslového vlastnictví v tom členském státě, ve kterém nebo pro který byl udělen základní patent a ve kterém bylo získáno povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), pokud členský stát neurčí k tomuto účelu jiný orgán. 2. Oznámení o žádosti o osvědčení zveřejní orgán uvedený v odstavci 1. Toto oznámení musí obsahovat alespoň tyto údaje: ve Společenství. Článek 10 Vydání osvědčení nebo zamítnutí žádosti Splňují-li žádost o osvědčení 1. i produkt, který je jeho předmětem, podmínky stanovené tímto nařízením, vydá orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 osvědčení. 2. S výhradou odstavce 3 orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 žádost o osvědčení zamítne, pokud žádost nebo produkt, který je jejím předmětem, nesplňují podmínky stanovené tímto naří- zením. 3. Nesplňuje-li žádost o osvědčení podmínky stanovené v článku 8, orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 vyzve žadatele, aby ve stanovené lhůtě odstranil zjištěné nedostatky, a popřípadě zaplatil poplatek. 4. Nejsou-li ve stanovené lhůtě odstraněny nedostatky, popřípadě není-li zaplacen poplatek, k čemuž byl žadatel vyzván podle odstavce 3, žádost se zamítne. Členské státy mohou stanovit, že k vydání osvědčení 5. orgánem uvedeným v čl. 9 odst. 1 dojde bez zkoumání, zda jsou splněny podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 písm. c) a d). Článek 11 Zveřejnění 1. Oznámení o vydání osvědčení zveřejní orgán uvedený v čl. 9 odst. 1. Toto oznámení musí obsahovat alespoň tyto údaje: a) jméno a adresu majitele osvědčení; a) jméno a adresu žadatele; b) číslo základního patentu; 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 339 c) název vynálezu; d) číslo a den povolení k uvedení na trh podle čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i název produktu identifikovaného v tomto povolení; e) případně číslo a den prvního povolení k uvedení na trh ve Společenství; f) dobu platnosti osvědčení. 2. Oznámení o zamítnutí žádosti o osvědčení zveřejní orgán uvedený v čl. 9 odst. 1. Toto oznámení musí obsahovat alespoň údaje uvedené v čl. 9 odst. 2. Článek 12 Roční poplatky Členské státy mohou stanovit, že osvědčení podléhá placení ročních poplatků. Článek 13 Doba platnosti osvědčení Osvědčení se stává platným uplynutím zákonné doby 1. platnosti základního patentu na dobu rovnající se období, které uplynulo mezi dnem podání přihlášky základního patentu a dnem prvního povolení uvést produkt na trh ve Společenství, zkrácenému o pět let. Bez ohledu na odstavec 1 nesmí být doba platnosti osvěd- 2. čení delší než pět let ode dne, kdy se stane platným. Pro účely výpočtu doby platnosti osvědčení se přihlédne 3. k předběžnému prvnímu povolení k uvedení na trh jen tehdy, následuje-li po něm přímo konečné povolení týkající se téhož produktu. Článek 14 Zánik osvědčení Osvědčení zaniká: a) uplynutím doby uvedené v článku 13; b) vzdá-li se jej majitel; c) není-li včas v článku 12; zaplacen roční poplatek stanovený d) pokud produkt, na který bylo osvědčení vydáno, nemůže již být uváděn na trh v důsledku odnětí příslušného povolení k uvádění na trh podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajících ustanovení vnitrostátních práv- ních předpisů. Orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 může rozhodnout o zániku osvědčení z moci úřední nebo na návrh třetí strany. Článek 15 Neplatnost osvědčení 1. Osvědčení je neplatné, pokud: a) bylo vydáno v rozporu s článkem 3; b) základní patent zanikl dříve, než uplynula doba jeho plat- nosti; c) základní patent je zrušen nebo omezen v takovém rozsahu, že produkt, pro který bylo osvědčení vydáno, už není nadále chráněn nároky základního patentu, nebo existují i po uply- nutí platnosti základního patentu důvody ke zrušení, které by opravňovaly k takovému zrušení nebo omezení. 2. Každý může podat návrh nebo žalobu na prohlášení o- svědčení neplatným u orgánu, který má podle vnitrostátních právních předpisů pravomoc zrušit základní patent. Článek 16 Oznámení o zániku nebo neplatnosti Zanikne-li osvědčení podle čl. 14 písm. b), c) nebo d) nebo je- li neplatné podle článku 15, orgán uvedený v čl. 9 odst. 1 o tom zveřejní oznámení. Článek 17 Opravné prostředky 1. Proti rozhodnutím orgánu uvedeného v čl. 9 odst. 1 nebo orgánu uvedeného v čl. 15 odst. 2 vydaným podle tohoto nařízení, lze podat stejné opravné prostředky, jaké jsou upraveny ve vnitrostátních právních předpisech ve vztahu k podobným rozhodnutím vydaným ve věcech národních patentů. Proti rozhodnutí o udělení osvědčení lze podat opravný 2. prostředek za účelem opravy doby platnosti osvědčení, je-li den prvního povolení uvést produkt na trh ve Společenství uvedené v žádosti o osvědčení podle článku 8 nesprávný. Článek 18 Řízení 1. Neobsahuje-li toto nařízení procesní ustanovení, použijí se pro osvědčení příslušná procesní ustanovení vnitrostátních právních předpisů pro základní patent a popřípadě procesní ustanovení pro osvědčení podle nařízení (EHS) č. 1768/92, pokud vnitrostátní právní předpisy neobsahují pro osvědčení podle tohoto nařízení zvláštní procesní předpisy. 340 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 Bez ohledu na odstavec 1 je řízení o odporu proti vydání 2. osvědčení vyloučeno. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ Článek 19 Pro každý produkt, který je ke dni, kdy toto nařízení 1. vstoupí v platnost, chráněn platným základním patentem a pro který bylo první povolení k uvedení na trh jako přípravku na ochranu rostlin získáno po 1. lednu 1985 podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle odpovídajících vnitrostátních právních předpisů, lze vydat osvědčení. Článek 20 V těch členských státech, ke dni 1. na ochranu rostlin, 2. ledna 1998. jejichž vnitrostátní právní předpisy ledna 1990 neupravovalo patentovatelnost přípravků toto nařízení použije ode dne se V těchto členských státech se článek 19 nepoužije. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ Článek 21 Vstup v platnost Žádost o vydání osvědčení podle odstavce 1 se podává 2. do šesti měsíců ode dne, kdy toto nařízení vstoupí v platnost. Toto nařízení vstupuje v platnost šestým měsícem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 23. července 1996. Za Evropský parlament předseda K. HÄNSCH Za Radu předseda M. LOWRY


title: Απόφαση αριθ. 1692/96/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 23ης Ιουλίου 1996 περί των κοινοτικών προσανατολισμών για την ανάπτυξη του διευρωπαϊκού δικτύου μεταφορών

eurovoc_concepts:
common transport policy
project of common interest
sustainable mobility
trans-European network
transport network


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1433/96 της Επιτροπής της 23ης Ιουλίου 1996 σχετικά με την τροποποίηση των παραρτημάτων ΙΙ και ΙΙΙ του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2377/90 του Συμβουλίου για τη θέσπιση κοινοτικής διαδικασίας για τον καθορισμό ανώτατων ορίων καταλοίπων κτηνιατρικών φαρμάκων στα τρόφιμα ζωικής προέλευσης


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě

text: 364 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 31996D1692 9. 9. 1996 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 228/1 ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, (3) s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129d první pododstavec této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na výboru (2), stanovisko Hospodářského a sociálního s ohledem na stanovisko Výboru regionů (3), v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy (4), (1) (2) vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Společenství, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodář- ské a sociální soudržnosti; vzhledem k tomu, že vytvoření a rozvoj transevropských sítí dopravy na celém území Společenství má také speci- fické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmen- tálních a bezpečnostních a v integraci všech oborů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám; že transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst; (1) Úř. věst. C 220, 8. 8. 1994, s. 1, a Úř. věst. C 97, 20. 4. 1995, s. 1. (2) Úř. věst. C 397, 31. 12. 1994, s. 23. (3) Úř. věst. C 210, 14. 8. 1995, s. 34. (4) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 18. května 1985 (Úř. věst. C 151, 19. 6. 1995, s. 234), společný postoj Rady ze dne 28. září 1995 a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 13. pro- since 1995 (Úř. věst. C 17, 22. 1. 1996, s. 58). Rozhodnutí Rady ze dne 15. července 1996 a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. července 1996 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku). vzhledem k tomu, že Komise v Bílé knize o rozvoji spo- lečné dopravní politiky vyzývá k optimálnímu využití stávajících kapacit a integraci sítí jednotlivých oborů dopravy do jedné transevropské sítě silniční, železniční, vnitrozemské letecké přepravy vodní, námořní cestujících a zboží, jakož i kombinované dopravy; a vzhledem k tomu, že vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit zatížení pozemních komunikací; vzhledem k tomu, že integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednot- livých oborů dopravy za účelem lepšího využití před- ností každého z nich; vzhledem k tomu, že pro dosažení těchto cílů musí Spo- lečenství stanovit hlavní směry s přihlédnutím k zásadě subsidiarity; že je nezbytné stanovit základní rysy a priority transevropských dopravních sítí; Společenství v oblasti vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, které pro- jekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám; že by mělo být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky života- schopné; vzhledem k tomu, že při uskutečňování projektů společ- ného zájmu musí členské státy vzít v úvahu ochranu životního prostředí a provádět studie o vlivu na životní prostředí podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných prostředí (5) a dne ze a 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (6); na směrnici Rady 92/43/EHS soukromých uplatňovat záměrů životní (4) (5) (6) (7) (8) (5) Úř. věst. L 175, 5. 7. 1985, s. 40. (6) Úř. věst. L 206, 22. 7. 1992, s. 7. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 365 (9) (10) (11) (12) (13) a soukromé projekty, vzhledem k tomu, že by měla být oprávnění pro některé veřejné které mohou mít významný vliv na životní prostředí, udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Spole- čenství vyhodnoceny jejich možné vlivy; vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit projekty spo- lečného zájmu, které se týkají nejen různých oborů dopravy v intermodálním pojetí, ale také řízení dopravy a uživatelských informačních systémů a systémů určení polohy a navigace; vzhledem k tomu, že jedním z cílů tohoto rozhodnutí je určit tyto projekty společného zájmu; že tyto projekty jsou uvedeny v příloze I, příloze II a ve vlastním textu tohoto rozhodnutí; že Evropská rada na zasedání v Essenu přiřadila čtrnácti z těchto projektů zvláštní důležitost; roky zprávu o provádění vzhledem k tomu, že by Komise měla předkládat každé dva tohoto rozhodnutí a každých pět let zprávu o tom, zda je potřeba hlavní směry přezkoumat; 3. Základní požadavky ohledně — interoperability transevropské dopravní sítě a — telematiky dopravy a přidružených služeb budou vymezeny v souladu se Smlouvou odděleně od tohoto rozhodnutí. Článek 2 Cíle 1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2010 integrací sítě pozemní, námořní a letecké dopravy v rámci Společenství v souladu s načrtnutými plány vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II. vzhledem k tomu, že by měl být při Komisi zřízen výbor, který bude zejména pověřen být nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoji těchto hlavních směrů, 2. Síť musí PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ: ČÁST I za hranic bezpečnostních a) zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez sociálních vnitřních přispívat a k dosahování zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňo- vat hospodářskou a sociální soudržnost; nejlepších možných současně a podmínek cílů Společenství, OBECNÉ ZÁSADY b) nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekono- micky přijatelných podmínek; Článek 1 Účel 1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrho- vaných opatření v oblasti tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž pro- vádění by mělo přispět k rozvoji sítě ve Společenství. transevropské dopravní sítě; zaměřených na 2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým by měly být podpořeny členské státy, případně Společenství, při provádění projektů společného zájmu vzájemné propojení a interoperabilitu transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto projekty tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a dostupnosti finančních zdrojů, aniž je dotčen finanční závazek členského státu nebo Spole- čenství. Tyto hlavní směry jsou rovněž zaměřeny na usnadnění zapojení soukromého sektoru. soudržnost, c) zahrnovat všechny obory dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám; d) umožňovat optimální využití stávajících kapacit; e) být pokud možno interoperabilní mezi jednotlivými obory dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými obory dopravy; f) být pokud možno ekonomicky životaschopná; g) pokrývat celé území členských států Společenství, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové oblasti s centrálními oblastmi a propojily se vzájemně velké aglomerace a oblasti Společenství bez snížené průjezdnosti; 366 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 h) umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení vol- ného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interopera- bilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Společenství. j) podporu nepřetržité spolupráce mezi zúčastněnými stra- nami; k) jakákoli dosažení cílů uvedených v článku 2. jiná opatření, která se ukáží jako nezbytná pro Článek 3 Rozsah sítě Článek 5 Priority Transevropská 1. systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy. zahrnuje dopravní síť infrastrukturu, 2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body vzájemného propojení. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy 3. zahrnují systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy. informační a telekomunikační technické, Článek 4 Základní rysy opatření Přednost při opatřeních mají se zřetelem k cílům uvedeným v článku 2: a) vytvoření a rozvoj hlavních a vedlejších spojení potřebných doplnění s malou průjezdností, k odstranění míst chybějících úseků a dokončení velkých tras; b) vytvoření a rozvoj infrastruktury pro přístup k síti, s umožněním propojit ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Společenství; c) optimální kombinace a integrace různých oborů dopravy; d) zohlednění ochrany životního prostředí do vytváření a rozvoje sítě; Opatření Společenství zahrnují v hlavních rysech e) postupné dosažení interoperability součástí sítě; a) vytváření a revizi plánů sítě; b) určení projektů společného zájmu; c) úpravu stávající sítě; d) podporu interoperability sítí; e) optimální kombinaci oborů dopravy, mezi jiným vytvá- řením uzlů propojení, které budou v případě zboží umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz; f) sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje; g) výzkum a vývoj; f) optimalizace kapacity a efektivity současné infrastruktury; g) vytvoření a zlepšení uzlů propojení a intermodálních zařízení; h) zvýšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě; i) j) rozvoj a vytváření systémů pro řízení a kontrolu provozu sítě a informace pro uživatele s ohledem na optimalizaci využití infrastruktury; studie přispívající k lepšímu plánování a realizaci sevropské dopravní sítě. tran- Článek 6 Sítě třetích zemí h) spolupráci se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi; i) podněty pro členské státy a mezinárodní organizace, aby podporovaly cíle sledované Společenstvím; Podpora projektů společného zájmu Společenství a vzájemné propojitelnosti a interoperability za účelem zajištění slučitel- nosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smlouvy. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 367 Článek 7 Projekty společného zájmu V souladu s pravidly Smlouvy, zejména pokud jde 1. o hospodářskou soutěž, se jako projekt společného zájmu posuzuje jakýkoli projekt, který — sleduje cíle stanovené v článku 2, — se týká sítě uvedené v článku 3, ČÁST 2 SILNIČNÍ SÍŤ Článek 9 Charakteristiky Transevropská silniční 1. síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež — odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5, — hrají důležitou roli v přepravách na dlouhé vzdálenosti, — je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný. — jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stano- vených na síti, Projekty se musí vztahovat k některé součásti 2. popsané v článcích 9 až 17, a zejména: sítě — zajišťují propojení s jinými obory dopravy nebo — se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo — spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Společenství. — musí odpovídat specifikacím nebo kritériím v příloze II. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou 2. úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za 3. nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2. Článek 8 Ochrana životního prostředí Při rozvoji a uskutečňování projektů je nezbytné přihlížet 1. k ochraně životního prostředí tím, že vliv projektů společného zájmu na životní prostředí vyhodnotí členské státy, které je mají uskutečnit, podle směrnice 85/337/EHS a za použití směrnice 92/43/EHS. 2. Komise a) vyvine vhodné metody rozboru pro účely strategického hodnocení vlivu celé sítě na životní prostředí; b) vyvine, bez ohledu na určení koridorů samých, vhodné metody rozboru koridorů pokrývající všechny dotčené obory dopravy. Při rozvíjení koncepce koridorů se zohled- ňuje potřeba propojení všech členských států a regionů do transevropské dopravní sítě, a zejména potřeba propojit ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie. Síť zahrnuje infrastrukturu 3. dopravy a uživatelské informace, které se zakládají na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, státní a regionální úrovni. řízení pro ČÁST 3 ŽELEZNIČNÍ SÍŤ Článek 10 Charakteristiky Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť 1. a konvenční železniční síť. 2. Vysokorychlostní železniční síť zahrnuje: — tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, obecně vyba- vené pro rychlosti nejméně 250 km/h a používající součas- nou nebo novou techniku, K dosažení cílů stanovených v článku 2 vezme Komise v případě potřeby v úvahu výsledky této práce ve své zprávě o hlavních směrech podle článku 21. — zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod, 368 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 — zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, které mají v důsledku topografických, profilových nebo urbanis- tických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě zejména jako 3. body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a jinými druhy dopravy. Tato síť zahrnuje tratě označené v příloze I jako vysokorych- lostní tratě nebo jako tratě upravené pro vysoké rychlosti. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční 3. železniční dopravu, včetně úseků sítě kombinované dopravy uvedených v článku 14. 4. Síť — hraje důležitou roli při přepravě zboží a cestujících na dlouhé vzdálenosti, — hraje důležitou roli při provozování kombinované dopravy na dlouhé vzdálenosti a — umožňuje propojení se sítí jiných oborů dopravy a přístup k regionálním a místním železničním sítím. Díky své spojitosti a postupné realizaci 5. interoperability zabezpečované technickou harmonizací a harmonizovaným řídícím a kontrolním systémem nabízí síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. ČÁST 4 SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CEST A VNITROZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ Článek 11 Charakteristiky 4. Síť zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. ČÁST 5 NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY Článek 12 Charakteristiky Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně pře- pravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní lodní dopravy uvnitř Společenství a mezi Spole- čenstvím a třetími zeměmi. ČÁST 6 LETIŠTĚ Článek 13 Charakteristiky 1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost vzájemného propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí 2. odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat proplouvání plavidel nebo tlačení souprav dlouhých 80 až 85 m a širokých 9,5 m. Jestliže je vni- trozemská vodní cesta modernizována, nově stavěna nebo zapojována do sítě, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a umožňovat průjezd plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd tlačného soulodí dlouhého 110 m a širokého 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného sou- lodí dlouhého 172 až 185 m a širokého 11,40 m. 1. Transevropská síť letišť zahrne letiště na území Spole- čenství, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a jsou v souladu s kritérii stanovenými v příloze II. Tato letiště budou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, která se na nich provádí, a podle jejich funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a vzájemné propojení letecké dopravy a jiných oborů dopravy. 2. Mezinárodní body sítě a body sítě Společenství tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Společenstvím a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřed- nictvím mezinárodních bodů sítě. Body sítě Společenství zajišťují v zásadě spojení uvnitř Společenství, přičemž přeprava mimo Společenství dosud představuje menší část jejich čin- nosti. Regionální body sítě a body přístupu usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 369 ČÁST 7 SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY Článek 14 Charakteristiky 1. Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje — železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které v kombinaci s přiměřenou počáteční anebo konečnou silniční dopravou umožňují přepravu zboží na dlouhé vzdálenosti, — zařízení pro překládku mezi železničními tratěmi, vnitro- zemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi, — po nezbytnou dobu vhodný vozidlový park, pokud to infrastruktury nepřizpůsobené charakteristiky dosud vyžadují. ČÁST 8 ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY Článek 15 Charakteristiky zařízení, systémy plánování provozu a řízení a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru. ČÁST 10 LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ Článek 17 Charakteristiky Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech oborech dopravy. ČÁST 11 SPOLEČNÁ USTANOVENÍ Transevropská zahrnuje řídicí a informační síť námořní dopravy — systémy řízení pobřežní plavby a přístavů, Článek 18 — lokalizační systémy plavidel, Výbor pro výměnu informací a vypracování zprávy — oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky, — komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři, aby byla zaručena maximální bezpečnost a efektivnost námořní plavby a ochrana životního prostředí v plavebních zónách členských států Společenství. ČÁST 9 ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY Článek 16 Charakteristiky státy Členské pravidelně Komisi 1. plány a programy na své úrovni, které navrhly pro rozvoj transevrop- ské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty společného zájmu stanovené tímto rozhodnutím. oznamují 2. Při Komisi se zřizuje Výbor pro transevropskou dopravní síť (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise. V tomto výboru se uskuteč- ňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vzta- hující se k rozvoji transevropské dopravní sítě. 3. Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů stanovených v tomto roz- hodnutí. Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný pro- letové cesty, navigační stor vyhrazený pro obecné letectví, Při přípravě této zprávy je Komisi nápomocen výbor uvedený v odstavci 2. 370 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 Článek 19 Specifické projekty V návaznosti na zprávu uvedenou v odstavci 1 předloží 2. Komise v případě potřeby vhodné návrhy. V příloze III jsou pro informaci uvedeny projekty, na něž se odkazuje v přílohách I a II a v ostatních ustanoveních tohoto rozhodnutí, jimž přisoudila Evropská rada na zasedání v Essenu zvláštní důležitost. Článek 20 Intermodální doprava a řízení provozu projekty ostatními Mezi uvedenými v přílohách I a II je potřeba se zřetelem k dokončení sítě věno- vat zvláštní pozornost zejména těm, které se týkají intermo- dální dopravy a nových metod řízení dopravy. společného zájmu Článek 22 Zrušení Zrušuje se rozhodnutí Rady 78/174/EHS ze dne 20. února 1978, kterým se zavádí konzultační postup a zřizuje se Výbor pro dopravní infrastrukturu (1). Článek 23 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Článek 21 Přezkoumání hlavních směrů 1. Každých pět let po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a poprvé před 1. červencem 1999 předloží Komise Evrop- skému parlamentu a Radě zprávu, ve které uvede, zda by se měly hlavní směry s ohledem na ekonomický a technický roz- voj v dopravě, zejména železniční, upravit. Komisi je při vypracování této zprávy nápomocen výbor uve- dený v článku 18. Článek 24 Toto rozhodnutí je určeno členským státům. V Bruselu dne 23. července 1996. Za Evropský parlament předseda K. HÄNSCH Za Radu předseda M. LOWRY (1) Úř. věst. L 54, 25. 2. 1978, s. 16. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 371 PŘÍLOHA I SCHÉMATA SÍTĚ ZNÁZORNĚNÁ V MAPÁCH (*) 2. 5 2. 6 2. 7 2. 8 2. 9 Španēlsko Francie Irsko Itálie Nizozemsko 2. 10 2. 11 2. 12 2. 13 2. 14 Rakousko Portugalsko Finsko Švédsko Spojené království 3. 4 3. 5 3. 6 3. 7 Řecko Španělsko Francie Irsko Itálie 3. 8 3. 9 Lucembursko 3. 10 Nizozemsko 3. 11 Rakousko 3. 12 3. 13 3. 14 3. 15 Portugalsko Finsko Švédsko Spojené království Část 2: Silniční síť 2. 0 2. 1 2. 2 2. 3 2. 4 Evropa Belgie/Lucembursko Dánsko Německo Řecko Část 3: Železniční síť 3. 0 3. 1 3. 2 3. 3 Evropa Belgie Dánsko Německo Část 4: Síť vnitrozemských vodních cest 4. Evropa Část 5: Námořní přístavy Projekty společného zájmu zahrnující námořní přístavy jsou určeny v tomto rozhodnutí na základě kritérií v příloze II a mohou se vztahovat na kterýkoli přístav členského státu Společenství. Protože nelze ukázat všechny přístavy na jedné mapě, není mapa námořních přístavů v této příloze obsažena. Část 6: Letiště 6. 0 6. 1 6. 2 6. 3 Evropa Belgie/Dánsko/Německo/Lucembursko/ Nizozemsko/Rakousko Řecko Španělsko/Portugalsko 6. 4 6. 5 6. 6 6. 7 Francie Irsko/Spojené království Itálie Finsko/Švédsko Část 7: Síť kombinované dopravy 7. 1 A. Železnice B. Železnice, velké měřítko 7. 2 Vnitrozemské vodní cesty NB: Výraz „v plánu“ ve vysvětlivkách k mapám zahrnuje všechny etapy infrastrukturního projektu společného zájmu, od předběžných studií až po výstavbu. (*) Mapy se vztahují k odpovídajícím částem uvedeným ve vlastním textu tohoto rozhodnutí nebo přílohy II. 372 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 ČÁST 2 SILNIČNÍ SÍŤ 2. 0 2. 1 2. 2 2. 3 2. 4 2. 5 2. 6 2. 7 2. 8 2. 9 2. 10 2. 11 2. 12 2. 13 2. 14 402 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 ČÁST 3 ŽELEZNIČNÍ SÍŤ 3. 0 3. 1 3. 2 3. 3 3. 4 3. 5 3. 6 3. 7 3. 8 3. 9 3. 10 3. 11 3. 12 3. 13 3. 14 3. 15 434 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 ČÁST 4 SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CEST 4 436 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 ČÁST 6 LETIŠTĚ 6. 0 6. 1 6. 2 6. 3 6. 4 6. 5 6. 6 6. 7 452 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 ČÁST 7 SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY 7. 1-A 7. I-B 7. 2 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 459 PŘÍLOHA II KRITÉRIA A SPECIFIKACE PROJEKTŮ SPOLEČNÉHO ZÁJMU (*) Část 2: Silniční síť Část 3: Železniční síť Část 4: Síť vnitrozemských vodních cest a vnitrozemských přístavů Část 5: Námořní přístavy Část 6: Letiště Část 7: Síť kombinované dopravy Část 8: Řídicí a informační síť námořní dopravy Část 9: Řídicí síť letecké dopravy Část 10: Lokalizační a navigační síť Část 2 Silniční síť Kromě projektů vztahujících se ke spojením uvedeným v příloze I se za infrastrukturní projekty společného zájmu považují všechny projekty vztahující se ke spojením, které se týkají: A. Rozvoje sítě, zejména — rozšíření dálnic nebo zvýšení kvality silnic, — výstavby nebo zlepšení obchvatů nebo okružních komunikací, — zvýšení interoperability vnitrostátních sítí. B. Rozvoje systémů řízení provozu a uživatelských informačních systémů, zejména — vytvoření telematické infrastruktury pro sběr dat o provozu, — rozvoje dopravních informačních a kontrolních center a výměny dat mezi dopravními informačními centry v různých zemích, — vytvoření silničních informačních služeb, zejména systému RDS-TMC (1), — technická interoperabilita telematických infrastruktur. Část 3 Železniční síť Kromě projektů vztahujících se ke spojením uvedeným v příloze I se za infrastrukturní projekty společného zájmu považují všechny projekty vztahující se ke spojením, které se týkají: — interoperability mezi transevropskými železničními systémy, — interoperability se sítěmi jiných oborů dopravy. (*) Tato kritéria a specifikace se vztahují k odpovídajícím částem uvedeným ve vlastním textu nebo přílohy I. (1) Radiodigitální oznamovací systém pro silniční dopravu, který uvádí do souladu dopravní zprávy s potřebami jednotlivých uživatelů pozemních komunikací. 460 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 Část 4 Síť vnitrozemských vodních cest a vnitrozemských přístavů Vnitrozemské přístavy Kromě projektů vztahujících se ke spojením uvedeným v příloze I se za projekty společného zájmu považují všechny infrastrukturní projekty, které A. se vztahují k přístavům ve smyslu čl. 11 odst. 3, jež splňují všechny tyto podmínky: 1. 2. 3. jsou na síti vnitrozemských vodních cest podle plánu v příloze I; jsou propojeny s jinými transevropskými trasami; jsou k dispozici zařízení pro překládku, zejména — centra překládkových manipulací, — kontejnerové terminály, — zařízení pro trajekty s horizontální překládkou; B. a odpovídají jedné nebo více z následujících kategorií: 1. přístup k přístavu z vnitrozemských vodních cest; 2. přístavní infrastruktura uvnitř areálu přístavu; 3. 4. jiné dopravní infrastruktury uvnitř areálu přístavu; jiná dopravní infrastruktury spojující přístav s jinými prvky transevropské dopravní sítě. Řízení provozu Za infrastrukturní projekty společného zájmu se považují zejména projekty, které zahrnují: — signalizační a naváděcí systém pro plavidla, zejména pokud přepravují nebezpečné věci nebo znečišťující látky, — tísňové komunikační systémy a zabezpečení vnitrozemské vodní cesty. Část 5 Námořní přístavy 1. Kategorie projektů přístavní a související infrastruktury společného zájmu Projekty přístavní a související infrastruktury musí patřit do jedné nebo několika z následujících kategorií: A. přístup k přístavu od moře nebo vnitrozemské vodní cesty, včetně nákladů na vybavení pro práci ledoborců v zimě, B. přístavní infrastruktura uvnitř areálu přístavu, C. pozemní dopravní infrastruktura uvnitř areálu přístavu, D. pozemní dopravní infrastruktura propojující přístav s ostatními prvky transevropské dopravní sítě. 2. Účel projektů Za projekty přístavní a související infrastruktury se považují projekty, které mají jeden nebo více z těchto účelů: — usnadnění růstu zahraničního obchodu uvnitř a mimo Společenství, — podpora zásady udržitelné mobility prostřednictvím odlehčení přetížených pozemních koridorů a snížení externích nákladů evropské dopravy tím, že se např. zvýší podíl námořní dopravy na celkové přepravě, zejména podpora pobřežní plavby, 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 461 — zlepšení dostupnosti a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti v Evropském společenství podporou roz- voje námořních spojů uvnitř Společenství se zvláštním zřetelem na ostrovní a okrajové regiony Společenství, — umožnění stálého přístupu k přístavům Baltského moře nad 60o severní šířky, které obvykle v zimě zamrzají. 3. Specifické podmínky: Projekty musí přispívat k — integraci přepravy do transevropské dopravní sítě nebo intermodální dopravní sítě nebo — většímu využívání oborů dopravy méně poškozujících životní prostředí. Část 6 Letiště I. Výběrová kritéria pro letiště společného zájmu: Letiště společného zájmu musejí splňovat kritéria jednoho nebo více následujících bodů sítě: 1. Mezinárodní body sítě zahrnují — letiště nebo letištní systémy (1) s ročním objemem přepravy nejméně — 5 000 000 pohybů cestujících minus 10 % nebo — 100 000 komerčních pohybů letadel nebo — odbavených 150 000 t zboží nebo — 1 000 000 pohybů cestujících mimo Společenství; nebo — jakékoli nové letiště postavené k nahrazení stávajícího mezinárodního bodu sítě, který by se nemohl ve svém lokalitě dále rozvíjet. 2. Body sítě Společenství zahrnují: — všechna letiště nebo letištní systémy s ročním objemem přepravy: — mezi 1 000 000 minus 10 % a 4 499 999 pohybů cestujících nebo — mezi 50 000 a 149 999 t odbaveného zboží nebo — mezi 500 000 a 899 999 pohybů cestujících, z nich nejméně 30 % je mezinárodních, nebo — mezi 300 000 a 899 999 pohybů cestujících mimo evropskou pevninu na vzdálenost přes 500 km od nejbližšího mezinárodního bodu sítě, nebo — jakékoli nové letiště postavené k nahrazení stávajícího mezinárodního bodu sítě, který by se nemohl ve svém lokalitě dále rozvíjet. 3. Regionální body sítě a body přístupu zahrnují všechna letiště — s ročním objemem přepravy mezi 500 000 a 899 999 pohyby cestujících, z nichž méně než 30 % je mezi- národních, nebo (1) Letištní systémy: Úř. věst. L 240, 24. 8. 1992, s. 14. 462 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 — s ročním objemem přepravy mezi 250 000 minus 10 % a 499 999 pohybů cestujících nebo — s ročním objemem přepravy mezi 10 000 a 49 999 t odbaveného zboží nebo — umístěná na ostrově některého členského státu nebo — umístěná v uzavřených oblastech Společenství s komerční přepravou, zajišťovanou letadly s maximální vzletovou hmotností nad 10 t. Letiště je umístěno v uzavřené oblasti, je-li nad 100 km od nejbližšího mezinárodního bodu sítě nebo bodu sítě Společenství. Tato vzdálenost se může výjimečně zkrátit na 75 km, aby se vzal v úvahu obtížný přístup s ohledem na zeměpisnou situaci nebo špatnou kvalitu infrastruktury pozemní dopravy. II. Specifikace projektů společného zájmu vztahujících se k síti letišť Projektem společného zájmu se rozumí projekt, který splňuje níže uvedené požadavky: Specifikace projektů Typ bodu sítě, na který se projekt zejména vztahuje (*) I. Optimalizace stávající kapacity letišť Opatření 1 — optimalizace stávající kapacity z hlediska pohybu letadel, cestujících nebo zboží, včetně letištního navigačního zařízení Mezinárodní Společenství Regionální bod sítě a bod přístupu Opatření 2 — a bezpečnosti zlepšení letištního zabezpečení Mezinárodní Společenství Regionální bod sítě a bod přístupu Opatření 3 — úprava stávající infrastruktury nezbytná z hlediska dotvoření společného trhu, a zejména z hlediska opatření pro volný pohyb osob ve Spole- čenství Mezinárodní Společenství Regionální bod sítě a bod přístupu II. Rozvoj nové kapacity letišť Opatření 4 — rozvoj infrastruktury a zařízení určujících kapacitu letiště, pokud jde o letadla, pohyb zboží nebo cestujících, včetně leteckého navigačního zařízení Mezinárodní Společenství Opatření 5 — výstavba nového letiště nahrazujícího současné kapacity letiště nebo letištního systému, který v dané lokalitě nelze dál rozvíjet Mezinárodní Společenství III. Zlepšení ochrany proti hluku v důsledku činností na letišti Opatření 6 — zlepšení environmentální slučitelnosti z hlediska hluku a zpracování letištních zplodin Mezinárodní Společenství IV. Zlepšení nebo rozvoj přístupu k letišti Opatření 7 — zlepšení a rozvoj rozhraní mezi letištěm a přístupovou infrastrukturou Mezinárodní Společenství Opatření 8 — zlepšení a rozvoj vzájemného propojení s ostatními dopravními sítěmi, zejména železniční sítí Mezinárodní Společenství (*) Tato tabulka nevylučuje, aby dotyčná opatření byla v některých řádně odůvodněných a zvláštních případech rozšířena na další body sítě. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 463 Část 7 Síť kombinované dopravy Kromě projektů vztahujících se ke spojením uvedeným v příloze I se za projekty společného zájmu považují všechny infrastrukturní projekty, které se týkají — výstavby nebo modernizace železniční nebo vnitrozemské vodní infrastruktury, aby se intermodální manipulační jednotky staly technicky uskutečnitelné a ekonomicky životaschopné; — výstavby nebo rozvoje středisek překládky mezi obory pozemní dopravy, včetně vybudování fixních nebo mobilních překládkových zařízení, — úpravy areálů přístavů umožňující rozvoj nebo zlepšení přesunu kontejnerů mezi námořními cestami a železnicí, vnitrozemskými vodními cestami nebo silnicemi; — železničního zařízení zvlášť upraveného pro kombinovanou dopravu, pokud to vyžaduje povaha infrastruktury, zejména co se týče nákladů na možné úpravy takové infrastruktury a s ohledem na použití takového zařízení spoje- ného s odpovídající infrastrukturou a příslušnými provozovateli, kterým umožní přístup na nediskriminačním základě. Část 8 Řídicí a informační síť námořní dopravy Mezi projekty společného zájmu lze začlenit jakýkoli projekt, který — se vztahuje k cílům bezpečnostní politiky Společenství v námořní dopravě nebo — je určen k provedení mezinárodních úmluv a usnesení Mezinárodní námořní organizace (IMO) v oblasti bezpeč- nosti námořní dopravy a týká se — zavedení systému Společenství k oznamování plavidel připlouvajících do přístavů Společenství nebo z nich odplouvajících nebo proplouvajících vodami Společenství za pomoci elektronického systému výměny dat, zahrnujícího také přenos dat mezi plavidly a pozemními zařízeními prostřednictvím transpondérů, přičemž se v úvahu berou zejména elektronické systémy výměny dat (EDI) včetně slučitelných rozhraní; — vývoje a zdokonalování radionavigačních pozemských kanálů LORAN — C; — vývoje zdokonalování zlepšení pobřežních a přístavních systémů řízení (VTS) a jejich propojení z pohledu bez- pečnějšího a účinnějšího sledování a řízení námořní dopravy a odbavování, zejména v úzkých průjezdních, vytížených nebo ekologicky citlivých vodách; — rozvoje nástrojů k zlepšení pochopení přepravy: databáze o tocích přepravy a nehodách v námořní dopravě, rozvoje nástrojů pro rozbor dopravních toků EPTO (European Permanent Traffic Observatory); — vývoje infrastruktury a zařízení k zavedení Globálního námořního tísňového a bezpečnostního systému (GMDSS); — zlepšení systémů telematické výměny dat v souvislosti se státní přístavní kontrolou plavidel. Část 9 Síť řízení letecké dopravy Za projekty společného zájmu se považují jakékoli projekty vedoucí ke zvýšení kapacity systému a optimalizaci jeho využití, které jsou součástí harmonizace a integrace zařízení a postupů různých vnitrostátních bodů sítě a jsou v souladu s příslušnými mezinárodními normami definovanými Mezinárodní organizací pro civilní (ICAO) a příslušnými evropskými subjekty, s důrazem především na Evropskou organizaci pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol). letectví 464 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 Tyto projekty se vztahují k — studiím o lepším využití letového prostoru různými účastníky a vytvoření konsistentního a efektivního systému tras, — plánování a řízení letového provozu tak, aby lépe odpovídala nabídka poptávce a zlepšilo se využití dostupných kontrolních kapacit, — studiím a práci nezbytné pro harmonizaci zařízení a postupů k integraci různých poskytovatelů služeb se zvláštním zřetelem na hlavní směry přijaté Evropskou konferencí civilního letectví (ECAC), — zlepšení produktivity systému, zejména prostřednictvím automatizované pomoci řízení a systémů zjišťování a řešení nebezpečných situací, — příspěvkům pro zavedení prostředků komunikace, navigace a dohledu nezbytných pro řízení letecké dopravy, jestliže to povede k souladu včetně podpory nových technik, zejména družicových a digitálních datových sítí, s evropskými specifikacemi. Část 10 Lokalizační a navigační síť Za projekt společného zájmu se považuje jakýkoli projekt, který se vztahuje k vytvoření jakéhokoli prvku budoucího evropského radionavigačního plánu nebo globálního družicového a navigačního systému tvořícího součást této struk- tury: — kontrolní centrum zahrnující systém zpracování a kontroly, — síť pozemských navigačních stanic, — prostorový segment složený z družic umožňující přenos navigačních signálů, — síť dozorčích stanic. 07/sv. 2 CS Úřední věstník Evropské unie 465 SEZNAM ČTRNÁCTI PROJEKTŮ PŘIJATÝCH EVROPSKOU RADOU NA ZASEDÁNÍ V ESSENU VE DNECH 9. A 10. PROSINCE 1994 PŘÍLOHA III 1. Vysokorychlostní vlak/kombinovaná doprava sever–jih: Norimberk–Erfurt–Halle/Lipsko–Berlín, Brennerská osa: Verona–Mnichov 2. Vysokorychlostní vlak (Paříž)–Brusel–Kolín nad Rýnem–Amsterodam–Londýn Belgie: belgicko-francouzské hranice–Brusel–Liège–belgicko-německé hranice Brusel–belgicko-nizozemské hranice Spojené království: Londýn–přístup k Eurotunelu Nizozemsko: belgicko-nizozemské hranice–Rotterdam–Amsterdam Německo: (Cáchy) G 27 Kolín–Rýn/Mohan 3. Vysokorychlostní vlak Jih: Madrid–Barcelona–Perpignan–Montpelier Madrid–Vittoria–Dax 4. Vysokorychlostní vlak Východ: Paříž–Mety–Štrasburk–Appenweier–(Karlsruhe) s připojením na Mety–Saarbrücken–Mannheim a Mety–Lucemburk 5. Konvenční doprava železniční/kombinovaná: trať Betuwe Rotterdam–nizozemsko-německé hranice–Rýn/Ruhr 6. Vysokorychlostní vlak/kombinovaná doprava: Francie–Itálie Lyon–Turín Turín–Milán–Benátky–Terst 7. Řecké dálnice: Patras: Rion Antirio, Patras–Atény–Soluň–Promahon (řecko-bulharská hranice) a Via Ignatia: Igume- nitsa–Soluň–Alexandroupolis–Ormenio (řecko-bulharská hranice)–Kipi (řecko-turecká hranice) 8. Dálnice Lisabon–Valladolid 9. Konvenční železniční spojení: Cork–Dublin–Belfast–Larne–Stranraer 10. Letiště Malpensa (Milán) 11. Pevné železniční/silniční spojení mezi Dánskem a Švédskem (pevné spojení Řresund) včetně přístupových silničních, železničních a leteckých tras 12. Nordický trojúhelník (železnice/silnice) 13. Irsko/Spojené království/Benelux–silniční spojení 14. Západopobřežní hlavní trať (železnice) 466 CS Úřední věstník Evropské unie 07/sv. 2 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ Evropský parlament, Rada a Komise zdůrazňují význam, který přikládají zřízení a spojitému rozvoji trans- evropské dopravní sítě. Vítají přijetí tohoto rozhodnutí zřizujícího tuto síť a vymezující konkrétní projekty společného zájmu, což umožňuje, aby byl legislativní rámec pro transevropskou dopravní síť dokončen. Zaznamenávají, že tyto projekty přispívají k dosažení cílů stanovených v článku 2, zejména mohou zásadním způsobem přispět ke konkurenceschopnosti, vytváření pracovních míst a soudržnosti v Unii, a rovněž vycházejí vstříc potřebě propojit ostrovní, uzavřené a okrajové oblasti s centrálními oblastmi Společenství. V této souvislosti zdůrazňují, že skutečnost, že tyto projekty jsou vymezeny v příloze I, příloze II a článcích tohoto rozhodnutí, jenž může usnadnit a urychlit jejich skutečné provedení v daném členském státě. je činí způsobilými pro finanční příspěvek Společenství, Evropský parlament, Rada a Komise vyzývají členské státy, aby přikládaly nejvyšší význam provádění těchto projektů, jimž věnují zvláštní pozornost. Komise se zavazuje informovat je pravidelně o jejich usku- tečňování, mimo jiné prostřednictvím zpráv stanovených v článcích 18 a 21. Evropský parlament, Rada a Komise berou na vědomí projekty schválené Evropským parlamentem v dru- hém čtení s ohledem na rozvoj transevropské dopravní sítě. PROHLÁŠENÍ KOMISE — K části 5 přílohy I: Námořní přístavy Komise předloží v roce 1997 po konzultaci zúčastněných osob a dotčených členských států zprávu, případně doprovázenou návrhy projektů týkajících se přístavů, přičemž použije přístup uplatněný pro letiště v části 6. — K normám ochrany životního prostředí a potrubní sítě Komise bude a) pokračovat ve zkoumání norem ochrany životního prostřední pro každý typ dopravy a b) zkoumat možnost zřízení potrubní sítě, na kterou by se nevztahovaly obecné zásady pro trans- evropské energetické sítě, a možnost jejich začlenění do transevropské sítě a předloží případné vhodné návrhy. — K příloze I Komise prozkoumá projekty schválené Evropským parlamentem ve druhém čtení za účelem stanovení, zda jsou způsobilé pro zařazení do přílohy I. Toto prozkoumání provede jako součást revizního postupu stanoveného v článku 21. — K článkům 19 a 20 a příloze III Komise potvrzuje, že nic v tomto prohlášení nepředjímá finanční závazky členských států Spole- čenství. — K článku 20 V souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 2236/95, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytovaní finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí, Komise prohlašuje, že při hodnocení pro- jektů, které mají být podporovány v rámci rozpočtu na transevropské dopravní sítě, bude věnovat náležitou pozornost projektům multimodální povahy, zejména projektům týkajícím se cest na dlouhé vzdálenosti do odlehlých oblastí