title: MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLAMENTET OM EUROPAS INDFALDSVINKEL TIL STANDARDISERING OG DET GLOBALE INFORMATIONSSAMFUND

eurovoc_concepts:
information science
information technology
standardisation
technical cooperation
trade cooperation

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 24. 07. 1996 KOM(96) 359 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM EUROPAS INDFALDSVINKEL TEL STANDARDISERING OG DET GLOBALE INFORMATIONSSAMFUND \ \ K <iu:#> ,Te iMV 1 "iy M'Jt • I Nsi. II te! Iff ^ ml tål'* • MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TEL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM EUROPAS INDFALDSVINKEL TIL STANDARDISERING OG DET GLOBALE INFORMATIONSSAMFUND INDLEDNING I. STANDARDISERINGENS ROLLE PÅ IT-MARKEDET II. STANDARDER I ET KONKURRENCEBETONET MILJØ 1. Markedsaktørernes ledende rolle 2. Den formelle standardiserings nye rolle n i. D EN EUROPÆISKE STANDARDISERINGSPOLITIK UNDER OPBYGNINGEN AF DET GLOBALE INFORMATIONSSAMFUND 1. Forbedring af konkurrenceevnen på verdensplan 2. Fremme af nye tekniske løsninger 3. Beskyttelse af offentlighedens interesser 4. Styrkelse af det internationale arbejde IV. O F F E N T L I GT TILGÆNGELIGE SPECIFIKATIONERS STILLING I FORHOLD T IL FÆLLESSKABSRETTEN 1. Tekniske specifikationer og den nye metode 2. Forbedring af tekniske specifikationer med henblik på offentlige indkøb 3. Interoperabilitet og applikationer til brug for administrationerne SAMMENFATNING OG KONKLUSIONER BILAG A Forskning og teknologisk udvikling samt demonstration BILAG B Forkortelsesliste •n INDLEDNING Standarder er ikke kun et teknisk anliggende. De er bestemmende for, hvilken teknologi informationssamfundet bliver grundlagt på, og dermed for, hvordan erhvervsliv, brugere, forbrugere og offentlige myndigheder kommer til at drage nytte af det. De er vigtige for samarbejde og konkurrence mellem virksomheder, de er centrale elementer for det indre markeds funktion, og de er afgørende for det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne. Det er tydeligt for enhver, at markedet for informationsteknologi, herunder kommuni kationsteknologi, (IT-markedet) domineres af specifikationer fra USA. De fleste af dem er imidlertid åbne og kan frit benyttes af europæiske virksomheder. Men det er konkurrence mæssigt en fordel for virksomhederne at befinde sig i nærheden af dem, der fastsætter standarderne1^ da de så hurtigere kan få deres produkter på markedet. Det er derfor vigtigt, at de europæiske virksomheder er i verdensklasse, så de enten er førende på markedet og selv fastsætter standarderne, eller i det mindste kan samarbejde med de førende. Her kan standarder ikke kompensere for en svag markedsposition. Der er dog områder, hvor man kan iagttage, at standarder har medvirket til at forbedre den europæiske konkurrenceevne på markedet. Et eksempel herpå er World Wide Web (WWW), som er en europæisk opfindelse, oprindeligt fra CERN, men hvor markedet nu er blevet drivkraften bag den videre udvikling, og som i vid udstrækning benyttes på Internet. Et andet eksempel er GSM-standarden for mobiltelefoni, som har givet EU førerpositionen mange steder i verden. Heraf kan man konkludere, at standarder er en nødvendig men på ingen måde tilstrækkelig forudsætning for at være konkurrencedygtig. Etablering af hensigtsmæssige standarder på verdensplan kommer til at afhænge af, at europæisk erhvervsliv er med i de internationale organisationer, der fastsætter specifikationer. Standarder er altså en vigtig del af en europæisk konkurrencepolitik. Denne meddelelse har til formål at beskrive, hvordan man på baggrund af IT-markedets og IT-standardiseringsprocessens særlige kendetegn kan skabe de bedste betingelser for etablering af de standarder, der kræves til informationssamfundet, og på hvilken måde EU agter at fremme de aspekter, den har særligt ansvar for. I. STANDARDISERINGENS ROLLE PÅ IT-MARKEDET 1. Informationsteknologien har udviklet sig fra brugerspecifikke eller lukkede systemer til masseproducerede produkter. Det har givet anledning til problemer med oprettelse af net og erkendelse af, at komponenter skal kunne fungere sammen. Når der På informationsteknologiområdet bliver udtrykket "standard" sædvanligvis brugt løst om enhver form for tekniske specifikationer. I de internationale, europæiske og nationale standardiseringsorganisationer og også i visse EF-retsakter har ordet "standard" derimod en ganske bestemt betydning; i reglen står det for dokumenter, som er udstedt af en anerkendt standardiseringsorganisation efter at være blevet til gennem en konsensus-proces, hvori alle berørte parter har deltaget, og som det er frivilligt at bruge. Da standarder er nøje afgrænset juridisk i EF-retten, og da EF-retten er knyttet til de "formelle" standarder, benyttes ordet "standarder" i dette papir om standarder, der er vedtaget af en formel standardiseringsorganisation. Andre standarder vil blive omtalt som "tekniske specifikationer" eller "de facto-standarder". 3- benyttes mange IT-produkter og -tjenester fra forskellige leverandører, er det vigtigt, at de kan fungere sammen, dvs. at de er interoperable. Standardiseringsprocessen er baseret frivillighed og afspejler markedets dynamiske karakter. For produkter med kort levetid og økonomisk gevinst her og nu vil tendensen på markedet være, at der etableres tekniske specifikationer inden for konsortier eller benyttes de facto- standarder; i andre tilfælde vil markedet foretrække vedtagelse af formelle standarder, f. eks. hvis der er tale om omfattende investeringer eller der sigtes mod vedtagelse af internationale standarder. Standarderne er nødt til at følge produkters og tjenesteydelsers levetid, men da IT- produkternes levetid er kort og bliver stadig kortere, viser det sig ofte, at standarder, der vedtages efter de traditionelle procedurer, er utilstrækkelige, da udarbejdelsen varer for længe. På nogle områder såsom udbygning af den grundlæggende teleinfra struktur, skal de tekniske specifikationer imidlertid være stabile på langt sigt, således at brugerne tør foretage de nødvendige omfattende investeringer. På telekommu nikationsområdet er markederne ofte opdelt, enten som følge af nationale monopoler, national regulering, der endnu ikke er afviklet eller skal blive, eller forskellig national implementering af de samme tekniske specifikationer. Sammenkobling af de forskellige operatørers net er af afgørende betydning for, at brugerne kan drage nytte af denne nye situation. 2. 3. Standardiseringsprocessen på IT-markederne består i reglen i, at der fremkommer en minimal specifikation, som derefter suppleres med en række konkurrerende tekniske specifikationer, efterhånden som teknologien vinder udbredelse. Det betyder, at der parallelt kan opstå flere fælles tekniske specifikationer, hvorefter der sker en udskilning, så kun en eller måske to af de fælles tekniske specifikationer, som repræsenterer den teknologi, der er dominerende på markedet, overlever. Den ideelle standardiseringsproces bygger på åben konsensus blandt alle dem på markedet, som har interesse i det produkt, der skal standardiseres, hvorefter der udstedes en formel standard. Som følge af den hurtigt fremadskridende teknologiske udvikling og fordelene ved at have kontrol over de fremherskende specifikationer, er det imidlertid på IT-området ikke usædvanligt, at de dominerende virksomheder på markedet forsøger at benytte tekniske specifikationer til at styrke deres dominerende stilling. Den formelle standardisering har skiftet rolle. På grund af tidsfaktoren i procedurerne og de begrænsninger, konsensus-princippet sætter, har den formelle standardisering ikke altid kunnet levere standarder inden for innovativ teknologi så betids, at de kan vinde bred tilslutning, og man undgår, at der fremkommer dominerende private specifikationer. Der må derfor ses nærmere på den. formelle standardisering, både dens anvendelsesområde og dens procedurer. Som reaktion på den formelle standardiserings begrænsninger er der opstået fora og konsortier, som udarbejder fælles specifikationer til brug for alle de medvirkende. Sådanne dokumenter kan hurtigt blive bredt accepteret på markederne. Når først de har vundet indpas p". markederne, bliver de også undertiden betegnet som de facto-standarder. Når de er blevet tilgængelige for offentligheden, kendes de også under betegnelsen publicly available specifications (offentligt tilgængelige specifikationer - PAS). - 4- Sådanne dokumenter kan for de relevante standardiseringsorganisationer danne et teknisk udgangspunkt, hvor der allerede er en vis grad af konsensus. Der er således en række afgørende spørgsmål, der skal belyses: • Vil de standarder, der er til rådighed, være nødvendige og tilstrækkelige? Vil de medføre opsplitning af markederne eller hjælpe til at samle dem? Vil de blive brugt til etablering eller konsolidering af en dominerende position eller et de facto-monopol på IT-området? Vil de sætte brugerne i stand til at drage den fulde nytte af teleliberaliseringen i 1998? • Hvordan skal anvendelsesområdet og procedurerne for formel standardisering ændres? • , Hvordan kan man ved hjælp af standardisering sætte Europas borgere og virksomheder i stand til at drage den fulde nytte af de muligheder, der ligger i det globale informationssamfund? II. STANDARDER I ET KONKURRENCEBETONET MILJØ 1. Markedsaktørernes ledende rolle 5. Erhvervsliv og tjenesteudbydere i Europa må søge at nærme sig til de førende på verdensplan; uden at være med i de verdensomspændende strategiske processer kan de ikke komme i verdensklasse. De må derfor tilskyndes til at deltage i de inter nationale fora, som fastlægger strategier for IT-standardisering på verdensplan. For at kunne drage den fulde nytte af IT-markedet må de europæiske virksomheder befinde sig helt fremme i den strategiske proces. Hvis den europæiske økonomi som helhed skal drage nytte af offentligt tilgængelige specifikationer, må der være høj grad af gennemsigtighed, og man må søge at undgå, at der på grund af, at der opstår et stort antal grupper, kommer til at mangle sammenhæng og spildes ressourcer på dobbeltarbejde. Kommissionen konstaterer derfor med tilfredshed, at der er dannet en strategigruppe på højt niveau, hvor forskellige sektorer af erhvervslivet og europæiske erhvervsorganisationer er repræsenteret, og som skal overvåge standardisering på det strategiske plan og fastsætte nøglekravene til standarder i erhvervsmæssig sammenhænge. 6. Standardisering er af kommerciel karakter og må betragtes som sådan. Inden for IT- sektoren er specifikationer udtryk for indflydelse på markedet, og om der er bred konsensus er af mindre betydning. Under EF-retten, dvs. traktatens artikel 85 og 86, må de facto-standarder og offentligt tilgængelige specifikationer anses for samarbejde 1) "Europe towards the Global Information Society: new directions arising from the Genval Workshop", OPOCE, Luxembourg, 1995. -5 mellem virksomheder og vurderes som sådant. Under alle omstændigheder skal der fortsat være mulighed for konkurrence. Med udgangspunkt i de generelle principper i Kommissionens meddelelse fra 1968 om aftaler, vedtagelser og samordnet praksis angående samarbejde mellem virksomheder^ skal samarbejde mellem virksomheder i konsortier opfylde en række kriterier. Parterne skal respektere, at konsortiet (forummet) skal være åbent for medlemskab, dvs. at ethvert interesseret firma kan deltage. Heri ligger, at konsortiers eksistens skal være offentligt kendt. Desuden skal beslutningsprocesserne i sådanne enheder være transparente. Mekanismerne skal altid tillade, at mindre gunstigt stillede partnere har reel mulighed for at deltage; sådanne fora skal være kendetegnet ved, at der er en vis lighed og balance mellem deltagerne, selv om den kan være begrænset af rent praktiske omstændigheder. De specifikationer, som sådanne konsortier udsteder, skal være opstillet på en sådan måde, at rammerne af de fastlagte tekniske løsninger tillader konkurrence. Også mulighederne for konflikt med intellektuel ejendomsret bør reduceres. Manglende gennemsigtighed med hensyn til, om der findes patenter inden for de valgte teknologier, og den mindste mulighed for forskelsbehandling ved tildeling af licenser vil afsløre, at der ligger andre motiver bag, som er uforenelige med en teknisk samarbejdsaftale. 2. Den formelle standardiserings nye rolle Der er kommercielle årsager til, at det er gået tilbage for den formelle standardi sering inden for IT-sektoren, i det mindste når der er behov for standarder på kort sigt. Formelle standarder bør sættes ind på områder, hvor der er behov for bred konsensus og markedet anser det for påkrævet, f. eks. når specifikationer skal danne et varigt grundlag eller ophøjes til internationale standarder. De organisationer for formelle standarder i Europa, som er anerkendt på EU-niveau (direktiv 83/189/EØF), er CEN, CENELEC og ETSI. Disse tre europæiske organisationer udarbejder formelle standarder efter fastlagte åbne transparente procedurer, der bygger på konsensus blandt alle parter. Denne konsensus søges opnået og kommer til udtryk gennem en offentlig høring og afstemning på nationalt plan, selv om der er mindre forskelle i procedurerne som følge af medlemskabets natur (i CEN og CENELEC foregår arbejdet først og fremmest via de nationale delegationer, mens økonomiske enheder kan være selvstændige medlemmer af ETSI). Formelle standarder har derfor en særlig legitimitet, der adskiller dem fra de facto- standarder og offentligt tilgængelige specifikationer (PAS), og som gør, at der kan henvises til dem i den nationale lovgivning og EF-retten. Selv om aktørerne på markedet er ansvarlige for standardiseringsarbejdets indhold og kvalitet, påhviler det de europæiske standardiseringsorganisationer at bevare "en sammenhængende europæisk standardiseringsordning }. Der er to aspekter heraf, i) EFT nr. C 75 af 29. 7. 1968, s. 3. 4) Rådets resolution af 18. juni 1992 om europæisk standardiserings betydning for det europæiske erhvervsliv (EFT nr. C 173 af 9. 7. 1992, s. 1). nemlig at give dokumenter, der er udarbejdet på markedet, status som standarder, hvis alle forudsætninger herfor er opfyldt, og at sørge for størst mulig indbyrdes sammenhæng mellem tekniske specifikationer. 9. Selv om tekniske specifikationer udarbejdet af konsortier kan være baseret på konsensus blandt alle de interesserede parter, kan ulemperne ved den formelle standardiseringsproces, dvs. langvarige og omkostningskrævende procedurer uden direkte deltagelse, fra disse parters synspunkt opvejes af fordelene ved, at dokumentet i den sidste ende får status som formel standard. I sådanne tilfælde kunne standardiseringsorganisationerne undersøge, hvordan man gennem specifikke procedurer eller ordninger kan få sådanne dokumenter bragt inden for den europæiske standardiserings rammer ved at ophøje dem til standarder. De europæiske standardiseringsorganisationer har allerede flere "hurtige" procedurer, så de kunne påtage sig den opgave at informere bedre om deres tjenesteydelser og markedsføre dem mere aktivt. At give offentligt tilgængelige specifikationer status som standarder er uhensigts mæssigt i flere tilfælde, nemlig hvis de tekniske dokumenter ikke har vundet tilslutning fra alle de interesserede parter, hvis dokumenterne, uanset om de bygger på konsensus blandt alle interesserede parter, omhandler en teknologi, der udvikler sig så hurtigt, at de eksisterende standardiseringprocedurer ikke kan følge med, hvis de tekniske specifikationer ikke får større værdi ved at få status som standard, og hvor situationen omkring de intellektuelle ejendomsrettigheder endnu ikke er afklaret. 10. Efter Europa-Kommissionens opfattelse bør de europæiske standardiserings organisationer revurdere omfanget af deres rolle. De bør udbygge deres samarbejde med andre organisationer, der udarbejder specifikationer på områder med relation til IT. Tæt tilknyttede brugerorganisationer inden for bestemte tekniske sektorer vil kunne tilfredsstille særlige behov i forbindelse med standardisering, og de europæiske standardiseringsorganisationers tekniske infrastruktur kan yde støtte til brugerorganisationernes arbejde. De europæiske standardiseringsorganisationer må undersøge, om deres ydelser stadig opfylder markedets behov. De har infrastruktur og erfaringsgrundlag til at udarbejde fælles tekniske specifikationer, som ikke har standardstatus, men som alligevel dækker bredt, både med hensyn til konsensus inden for sektoren og geografisk. Under visse omstændigheder vil sådanne dokumenter også kunne bruges som Europas bidrag til den internationale standardisering. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at ETSI og EWOS allerede har indledt sådanne aktiviteter. Hvis der inden for en teknisk sektor er behov for fælles specifikationer, som ikke behøver at have status som standard, bør de europæiske standardiserings organisationer undersøge muligheden af at stille deres infrastruktur til rådighed for udarbejdelsen af sådanne specifikationer på grundlag af åbne workshops. De bør også se på, om de kan fungere som det sted, hvor offentligt tilgængelige specifikationer er officielt fremlagt. De kunne også tænkes at yde faglig bistand, medvirke til større gennemsigtighed og stille distributionsstruktur til rådighed. 11. Hvad angår offentligt tilgængelige specifikationer opstår det spørgsmål, i hvor høj grad de europæiske standardiseringsorganisationer kan fremme "konkurrerende" dokumenter, selv om deres status er en anden, f. eks. europæiske standarder (EN), samtidig med en offentligt tilgængelig specifikation. Her må man erindre, at standardisering er frivillig og aldrig bør være en formel hindring for indførelse af nye produkter og teknologier på markedet. Konkurrerende produkter og teknologier må ikke udelukkes fra standardisering, men det kan undertiden være vanskeligt at skelne skarpt mellem konkurrerende standarder og standardisering af konkurrerende teknologier. Følgende skal tages i betragtning: • Standardiseringens karakter og den standstill-forpligtelse, som påhviler medlemmerne af de europæiske standardiseringsorganisationer, udelukker, at der kan opstå konfliktsituationer hvad angår standarder for samme produkt eller teknologi. • De europæiske standardiseringsorganisationer har et betydeligt ansvar for, at standarderne koordineres og udformes på en sådan måde, at konkurrerende teknologier ikke i praksis udelukkes fra markedet. • Når der i en europæisk standard er valgt en bestemt teknologi med konsensus blandt alle interesserede parter, bør det ikke betragtes som en slags "appel"- procedure, at de europæiske standardiseringsorganisationer har mulighed for at stille dokumenter, der omfatter en anden teknologi, til rådighed i form af offentligt tilgængelige specifikationer. • Hvis det er i almenhedens interesse og det i øvrigt er påkrævet, bør de offentlige myndigheder gennem mandater, der vedtages i henhold til direktiv 83/189/EØF, fastsætte de fornødne retningslinjer for de europæiske standardiserings organisationer, især hvad angår ophøjelse af offentligt tilgængelige specifikationer til standardstatus. 12. Også inden for den formelle standardisering er der behov for koordinering. Af denne grund er Kommissionen særdeles tilfreds med, at der af CEN, CENELEC og ETSI er oprettet et ICT Standards Board, hvor også andre specifikationsfastsættende organer deltager. Det har til opgave at koordinere og overvåge standardiserings- virksomheden inden for dets arbejdsområde, som er fastsat af CENs, CENELECs og ETSIs styrende organer, og som stort set dækker IT-området. Kommissionen opfordrer imidlertid standardiseringsorganisationerne til at oprette en workshop struktur, så de får den bedst mulige koordinering både indbyrdes og med aktørerne på markedet, som stadig vil være ansvarlige for oprettelse af en sammenhængende struktur. 13. Inden for formel standardisering opnås der konsensus via en national repræsentation. Efter Kommissionens opfattelse er der imidlertid ud over den nationale repræsentation et påtrængende behov for, at brugerne deltager mere direkte i den strategiske planlægning og standardiseringsaktiviteterne. Især bør det drøftes, -8 hvordan brugerrepræsentationen kan forbedres yderligere i CEN/CENELEC/ETSIs ICT Standards Board. III. DEN EUROPÆISKE STANDARDISERINGSPOLITIK UNDER OPBYGNINGEN AF DET GLOBALE INFORMATIONSSAMFUND 1. Forbedring af konkurrenceevnen på verdensplan 14. En forudsætning for at få informationssamfundet til at fungere effektivt er, at medlemsstaterne klart tilkendegiver deres politiske vilje til åbenhed i gennemførelsen. Opretholdelse af lovgivningsmæssige barrierer vil være en fortsat hindring for, at Europa får del i fordelene ved informationssamfundet. Kommissionen er derfor nødt til at sørge for, at sådanne hindringer påvises og om fornødent fjernes. Yderligere harmonisering af nationale forskrifter for telenet og terminaludstyr vil i forvejen åbne markederne betydeligt. Der må hele tiden sættes ind på at sikre, at der ikke skabes nye hindringer af denne type. Statistikker over de notifikationer, der indgives i medfør af direktiv 83/189/EØF, viser, at medlemsstaterne stadig er meget aktive hvad angår regeludstedelse på teleområdet og dertil knyttede områder; f. eks. tegnede telesektoren i treårsperioden 1992-1994 sig for næsten en tredjedel af alle notifikationer af udkast til nationale foranstaltninger og var dermed den største sektor for notificering. Det kan blive nødvendigt at tage flere skridt til at sikre, at man gennemfører forhåndsundersøgelser af, hvad medlemsstaterne foretager sig, som stiller hindringer i vejen for virkeliggørelsen af informationssamfundet. 15. Principielt fremmer standarder og offentligt tilgængelige specifikationer en markedsbaseret konkurrence, men udarbejdelse af tekniske specifikationer kan undertiden virke diskriminerende. Eksempelvis kan firmaer, der fremkommer med forslag til bestemte specifikationer, under visse omstændigheder opnå et uberettiget forspring, også videnmæssigt, i forhold til konkurrenterne. Og valget mellem konkurrerende specifikationer vil i nogle tilfælde kunne påvirkes af uvedkommende private særinteresser. Der ligger derfor en opgave for offentlige myndigheder i at sørge for, at standardiseringen overholder konkurrencereglerne. I denne forbindelse bør det erindres, at også standardiseringsorganisationer er omfattet af EF-traktatens artikel 85 og 86. 16. De offentlige myndigheder indtager en vigtig rolle på markedet som brugere af informationsteknologi inden for et forholdsvis homogent applikationsområde. Ydermere udgør offentlige indkøb en betydningsfuld andel af den europæiske økonomi, og offentlige myndigheder indkøber IT-produkter i betydeligt omfange. Markedets opfattelse af dets interesser påvirkes af, at statslige og andre offentlige myndigheder selv er betydningsfulde økonomiske agenter. Specifikationer, som h) Der er i denne forbindelse taget flere initiativer, f. eks. EPHOS-projektet (europæisk indkøbshåndbog for åbne systemer), ID A-programmet (udveksling af data mellem administrationer) og STEPS-håndbogen (telematikløsninger i de offentlige administrationer i Europa), som er udviklet af sektoren for telematik for administrationer under programmet for telematikapplikationer. En revision af EPHOS-programmet og ID A-programmet er i gang. -9 benyttes af offentlige indkøbere, vil i vid udstrækning blive etableret på markedet. Direktiver om offentlige indkøb fastsætter et hierarki af specifikationer, der skal benyttes ved indkaldelse af bud, men der er mulighed for at afvige herfra, når der er tale om projekter af virkelig nyskabende karakter, som de eksisterende EU- specifikationer er forældede i forhold til. Denne mulighed er et vigtigt redskab for indførelse af ny teknologi på markedet for offentlige indkøb. Det giver de offentlige myndigheder lejlighed til at fremme brug af endnu ikke standardiseret teknologi og produkter hidrørende fra FTU-arbejde. 17. Udvikling og indførelse af elektronisk handel forudsætter standardisering og de facto- standarder. Interoperabilitet mellem organisationer og virksomheder indvirker på de enkelte virksomheder og endda hele erhvervssektorer og deres globale konkurrenceevne. Interoperabilitet forudsætter standardisering på globalt plan i takt med den teknologiske udvikling. Den hastige teknologiske udvikling, de store gevinster ved indførelse af elektronisk handel og forsøg fra Europas konkurrenters side på at dominere markedet gør en mere koordineret og målrettet indsats for standardisering inden for elektronisk handel til noget påtrængende. Derfor er Kommissionen i færd med at analysere situationen med hensyn til standarder og specifikationer inden for elektronisk handel, og Kommissionen forbereder i samarbejde med alle relevante aktører på markedet en række initiativer om udvikling, anvendelse og fremme af specifikationer og standarder for elektronisk handel i Europa og på verdensplan. 18. Transmission af billeder og lyd via kabel og/eller satellit går i retning af fuld digitalisering med deraf følgende betydelig kvalitetsforbedring og større fleksibilitet, men den nødvendige multipleksering, komprimering og kryptering af signalerne kræver at den omvendte proces indbygges i dekoderne (også kendt som konvertere eller set-top-bokse). Uden enighed om sådanne systemer og fælles implementering af dem kan kompatibiliteten komme i fare og markederne blive splittet op. På den anden side er det tænkeligt, at markedet vælger den bedste løsning blandt de konkurrerende specifikationer. ETSI og CENELEC har med udgangspunkt i detaljeret materiale fra EDVBG (European Digital Video Broadcasting Group) og i samarbejde med et industrikonsortium, DAVIC, udarbejdet standarder, som ventes at udgøre et egnet teknisk grundlag for digital distribution af tv-programmer over hele Europa, og som giver gode forhåbninger med hensyn til kompatibilitet på verdensplan. Det er endnu uvist, om dei med hjælp fra alle de økonomiske agenter vil være muligt hurtigt at implementere sådanne standarder i alle dekodere. Den mulige gevinst er forklaringen på, hvorfor Fællesskabet er interesseret i at sikre lige adgang til systemerne og interoperabilitet mellem dem. 19. Demonstrations- og prøveprojekter, som er af betydning på områder uden for EU- finansieret FTU, eller som udgør et mere markedsorienteret supplement hertil, har til formål at eftervise, at nye specifikationer fører til funktionsdygtigt udstyr, at minimere risikoen gennem fælles udnyttelse af erfaringer med afprøvning af prototyper og at medvirke til at fjerne hindringer for, at IT-produkter accepteres i forretningslivet. Hensigten med demonstrationsprojekter er hverken at træde i stedet for markedskræfterne eller at fremme bestemte løsninger. De kan imidlertid - uden at 10 forventningerne skrues for højt op - spille en rolle for fremme af standardisering og brug af nye produkter i forskellige nichemarkeder, i sektorer, hvor der er et socialt behov, og på områder, hvor der ikke er større økonomiske interesser. Hidtil er pilotprojekter sat i gang i den hensigt at afdække brugeres og leverandørers behov for standardisering. Feedback herfra har allerede givet vigtige indikationer for, hvor der i fremtiden skal sættes ind med IT-standardiseringsarbejde^. I betragtning af de opmuntrende resultater planlægges det at videreføre og udvide denne aktivitet. Efter planen skal der i tredje kvartal af 1996 offentliggøres en åben indkaldelse af forslag vedrørende en opfølgningsfase for forskellige initiativer, bl. a. multimediasystemer, elektronisk handel, distancearbejde og netværk i sundhedssektoren. 20. De offentlige myndigheder i Europa kan bedre på situationen ved at fremme aktiviteter, der kan øge opmærksomheden omkring standardiserede IT-produkter og -tjenester. Egnet hertil er kommunikations- og demonstrationsvirksomhed som f. eks. workshops. Aktiviteterne skal henvendes til andre brancher (dvs. andre end IT) og til sammenslutninger af enkeltbrugere, forbrugere, arbejdstagere og andre med specielle behov. Erfaringen viser, at det er nødvendigt at gøre erhvervsledere - helst på bestyrelsesniveau - opmærksom på, at tekniske IT-specifikationer og specifikationer har stor betydning som instrumenter til forbedring af konkurrenceevnen. Det er særlig vigtigt med foranstaltninger til fordel for små og mellemstore virksomheder. 2. Fremme af nye tekniske løsninger 21. Standardisering skal bygge på sund anvendt forskning, og forskningsresultater kan komme i praktisk brug på markedet via tekniske specifikationer. Det gælder især på IT-området. Politikken bør derfor i højere grad rettes mod en tættere tilknytning mellem standardisering på den ene side og forskning og udvikling på den anden side. Venter man med at overveje standardisering eller undersøge eksisterende tekniske specifikationer, indtil forskningsprogrammerne er afsluttet, kan resultatet blive forsinkelser og yderligere omkostninger. Erfaringen viser, at standarder, der har rod i forskningssamarbejde, har de største chancer for at opnå international konsensus. Ydermere kan FTU-projekter medvirke til at fjerne en mulig hindring for egentlig standardisering. Den kommercielle gevinst, som nogle få firmaer kunne opnå ved standardisering, er ofte utilstrækkelig til at berettige hertil, set fra deres individuelle synspunkter, mens en sådan udvikling ville være gunstig for markedet som helhed. Hertil kommer, at FTU-projekter inden for IT kan øge de europæiske virksomheders konkurrenceevne på globalt plan, hvis man på et tidligt tidspunkt erkender behovet for standardisering. Det øger sandsynligheden for, at de fastlagte tekniske specifikationer vil blive udviklet hurtigere og få større vægt på det globale marked og i internationale fora. Det er dog afgørende at påvise, at de tekniske specifikationer fc) Der eksempler på projekter i bilag A, del 3. -11 - fungerer og er acceptable for markedet, og at det europæiske erhvervsliv er godt repræsenteret i de internationale fora,). 3. Beskyttelse af offentlighedens interesser 22. Markedsmekanismerne kan ikke altid alene formidle informationssamfundets fordele til alle dele af samfundet. Mange befolkningsgrupper og firmaer vil sandsynligvis drage fordel af at medvirke heri, men visse af deres specifikke interesser, f. eks. privatlivets fred, og visse befolkningsgruppers særlige behov, f. eks. handicappede og ældre, vil ikke i tilstrækkelig grad blive taget til efterretning i en proces, der udelukkende bygger på kommercielle hensyn. For at tilgodese offentlighedens interesser, f. eks. dekoderes interoperabilitet, eller få tilfredsstillet egne behov såsom informationsudveksling og bevarelse af meddelelsers fortrolighed, må Fællesskabet følge udviklingen inden for standardisering og tilskynde til, at forskningsprojekter omfatter standardisering, når det er hensigtsmæssigt. Om nødvendigt kan de gøre deres indflydelse som kunder gældende eller fremme standardisering ved at tilrettelægge prøve- eller demonstrationsprojekter eller udarbejde mandater for de europæiske standardiseringsorganisationer. Hvis offentlighedens interesser står på spil, må man i de tilfælde, hvor der ikke kan opnås en tilfredsstillende konsensus, gribe til den allersidste løsning, nemlig at vedtage lovbestemmelser i overensstemmelse med de fælles lovgivningsprincipper, der er fastlagt i WTO. 23. Kommissionen har mulighed for inden for områder, hvor EU gerne ser udvikling af standarder, at fremme dette ved hjælp af mandater til de europæiske standardiserings organisationer. Mandater som virkemiddel til at tilgodese offentlighedens interesser skal benyttes med forsigtighed. Forudsat at det i mandaterne er anført, hvilke fordele det vil indebære for markedet, at anmodningen tages til følge, er de værdifulde værktøjer til udvikling af standarder til informationssamfundet, og de anviser formelt for standardiseringsorganisationerne, hvilke standarder EU og medlemsstaterne prioriterer højest. Mandater kan også benyttes til at inddrage særlige grupper i standardiseringsprocessen, f. eks. konsortier og grupper af specialister og slutbrugere. 4. Styrkelse af det internationale arbejde 24. Markedet for informations- og kommunikationsteknologi er globalt, og internationalt samarbejde vil medvirke til etablering af et integreret verdensmarked, som følger WTO's principper. Europæiske leverandører og fabrikanter skal have lejlighed til at udnytte alle de kommercielle muligheder, informationssamfundet tilbyder på verdensplan. For at give informationssamfundet dets globale dimension og holde Europa integreret med resten af verden er det vigtigt at føre en politik, der bygger på de principper, der blev vedtaget på G7-mødet i Bruxelles i 1995 herom. 1) Der er i bilag A, del 1, eksempler på EU-finansierede FTU-projekter (fjerde rammeprogram) med tilknytning til IT. I bilag A, del 2, er der eksempler på demonstrationsprojekter. III/2379/96-DA rev. 4 12 25. Med den globale dimension for øje har Kommissionen foreslået, at der afholdes en verdensomspændende konference, som skal følge op på konklusionerne fra G7-mødet i Bruxelles i februar 1995 om det globale informationssamfund. Konferencen skal afholdes i 1997 og være mødested for brugere, standardiseringsorganisationer og offentlige myndigheder. På konferencen vil der blive tale om at gennemgå de hidtidige fremskridt, udpege behovene for videre arbejde og skabe konsensus om det fremtidige virke. Kommissionen vil sammen med G7-partnerne tage initiativ til at stimulere verdensomspændende samarbejde om udvikling af en global arkitektur, globale regler for interoperabilitet og kompatibilitetsegenskaber for de forskellige dele af det globale infor mations inter face. Til den ende er de pilotprojektemner^, G7 fastlagde i februar 1995, et vigtigt redskab. 26. Hvad åbenhed på internationalt plan angår, går Kommissionen helhjertet ind for WTOaftalerne. Der sættes ind på af afslutte forhandlingerne om hele sektoren for basale teletjenester med gunstigt resultat. Det vil give en enestående lejlighed til at opnå en gradvis liberalisering af de verdensomspændende telekommunikations markeder samtidig med bedre markedsadgang til tredjelande. 27. Kommissionen vil fortsat rådgive de central- og østeuropæiske lande om lovgivning og standardisering på teleområdet for at lette deres liberalisering og harmonisering. Kommissionen vil gennem styringsudvalget for de tværnationale PHARE-tele- kommunikationsprogrammer tilskynde alle de central- og østeuropæiske lande til at deltage i de relevante planlagte PHARE-projekter, f. eks. vedrørende værktøjer til omkostningsbaserede takster, myndighedsorganer, typegodkendelse og licensgivning. Samtidig vil regeringerne i de central- og østeuropæiske lande være nødt til, så snart det er praktisk muligt, at træffe de fornødne foranstaltninger til at tilpasse forskrifterne for telekommunikation, især inden for procedurer for overensstemmelsesvurdering af udstyr, gensidig anerkendelse af overensstemmelse og ordninger for licensudstedelse. Disse lande vil desuden som led i deres strategi for forberedelse af tiltrædelse af EU være nødt til at gøre deres standardiserings organisationer uafhængige og støtte deres integration i det europæiske standardi- seringssystem. 28. Erhvervslivet og standardiseringsorganisationerne i Europa har en god tradition for deltagelse i IT-arbejdet inden for de internationale standardiseringsorganisationer og implementering af resultaterne. Kommissionen tilskynder til, at det europæiske erhvervsliv i højere grad deltager i globale konsortier, der udarbejder standarder, og forventer, at Europas samhandelspartnere vil engagere sig lige så stærkt i det internationale arbejde og især være med til at forberede og vedtage internationale IT- standarder. 8) Theme I: Global Inventory; II: Global Interoperability for Broad-Band Networks; III: Cross-cultural education and training; IV: Electronic Libraries (Bibliotheca Universalis); V: Electronic Museums and Galleries; VI: Environment and Natural Resources Management; VII: Global Emergency Management; VIII: Global Healthcare Applications; IX: Government Online; X: Global Marketplace for SMEs; XI: Maritime Information Systems. 13 IV. OFFENTLIGT TILGÆNGELIGE SPECIFIKATIONERS STILLING I FORHOLD TIL FÆLLESSKABSRETTEN 1. Tekniske specifikationer og den nye metode 29. Tekniske specifikationer, som udarbejdes af konsortier, har ikke status som standarder efter definitionerne i EU-retten, især direktiv 83/189. Man har imidlertid rejst det spørgsmål, om tekniske specifikationer, der er offentligt tilgængelige, kan sidestilles med standarder, og om de som følge heraf kan indtage samme rolle i EU's politikker, når der henvises til standarder. Det er også et spørgsmål, hvad der skal ske, hvis de formelle standardiseringsmekanismer ikke kan fremkomme med de ønskede tekniske specifikationer i rette tid. Endelig er der tvivl om, om notifikationer af udkast til nye tekniske forskrifter i medfør af direktiv 83/189 kan imødegås med henvisning til, at der allerede foreligger en offentligt tilgængelig specifikation^. I de forskellige EU-retsakter og politiske EU-instrumenter omtales standarder på forskellig måde og med forskellige konsekvenser, så de må betragtes hver for sig. 30. I direktiverne efter den nye metode er der tale om hensyn til offentlighedens interesse, f. eks. folkesundheden, brugernes sikkerhed eller andet såsom inter operabilitet. Harmoniserede standarder giver en retligt bindende formodning om, at kravene i de pågældende direktiver er overholdt. Virksomhederne kan selv tage initiativ til at benytte andre midler til at godtgøre, at kravene er opfyldt. Efter Kommissionens opfattelse er det konsensusgrundlag, som europæisk standardisering hviler på i kraft af afstemningen blandt de nationale standardiseringsorganisationer, uundværligt. Som følge af, at der er fordele ved at bruge standarder, udgør den nye metode et incitament for markedet til at udarbejde og benytte formelle europæiske standarder. Derfor bør man i den nye metode ikke tildele offentligt tilgængelige specifikationer en bestemt rolle på linje med standardernes og med samme anvendelsesvilkår. Blandt de direktiver, der bygger på den nye metode, er det kun direktivet om teleterminaludstyr, der har væsentlig betydning for informationssamfundet. Det henviser i sin nuværende udgave til fælles tekniske forskrifter, som giver den nødvendige bindende harmonisering. I nær fremtid vil der i et forslag om ændring af direktivet blive tildelt de formelle europæiske standarder en bredere rolle til, og det planlægges, at de offentlige myndigheder skal kunne udvælge teknologier, muligvis fastlagt i offentligt tilgængelige specifikationer. 2. Forbedring af tekniske specifikationer med henblik på offentlige indkøb 31. Inden for offentlige indkøb er sigtet med EU-direktiverne først og fremmest at opnå gennemsigtighed i udbudsforretninger via tekniske specifikationer og at undgå den diskrimination, der kunne finde sted, hvis der kun blev benyttet nationale eller firmabestemte specifikationer. Direktiverne fastlægger et hierarki for de dokumenter, myndighederne skal henvise til i deres udbud, dvs. først europæiske standarder, i) Alt det følgende skal kun anses at vedrøre politikker med tilknytning til etablering af informations samfundet. Imidlertid kan mange af konklusionerne til en vis grad udstrækkes til at gælc !:. elt generelt, og det må ventes, at spørgsmålet om accept af offentligt tilgængelige specifikationer i EU politikker vil blive rejst i en bredere sammenhæng. 14 dernæst internationale standarder og sidst nationale standarder. I modsætning til den nye metode udgør denne lovgivning intet incitament til udarbejdelse af standarder. Det vil kun ske fremskridt, hvis markedet selv ser en interesse i åbning af markederne. 32. Hvis man kan finde frem til en eller anden form for anerkendelse fra de offentlige myndigheders side af normsættende ressourcer eller blot dokumenter, især ved med henblik på offentlige indkøb at erklære, at specifikke dokumenter er ækvivalente med standarder, kunne antallet af tekniske specifikationer, som offentlige indkøbere kan henvise til, udvides. En sådan procedure kunne indarbejdes i direktiv 83/189 med Kommissionens og medlemsstaternes medvirken. I så fald vil offentligt tilgængelige specifikationer kunne blive et egnet instrument, forudsat at udstederne mindst opfylder betingelserne i punkt 4. 3. Interoperabilitet og applikationer til brug for administrationerne 33. I de fleste tilfælde fungerer markedet og standardiseringsmekanismerne godt inden for informations- og kommunikationsteknologi; det gælder både produkter og tjenesteydelser. I nogle tilfælde kan man dog konstatere, at standardiseringsprocessen svigter, f. eks. at de ønskede standarder ikke bliver klar til tiden, eller at markedet svigter, f. eks. at kunderne ikke har de ønskede produkter til rådighed eller er fastlåst i firmabestemte specifikationer. Offentlige myndigheder har et ansvar for at tilgodese almenhedens interesse, såsom at sikre tilstrækkelig interoperabilitet mellem systemer; i andre tilfælde har de brug for fælles specifikationer for at få opfyldt deres egne specifikke krav, f. eks. til samarbejde mellem forskellige dele af administrationen. Hvis det gennem formel standardisering ikke, selv med de ovenfor beskrevne foranstaltninger, er muligt at fremskaffe egnede løsninger, som tilfredsstiller ovennævnte behov, bliver EU nødt til at skride ind med administrative forskrifter. Det kunne være en procedure, som giver mulighed for indkaldelse af teknologi, der foreligger i andre dokumenter end standarder. En sådan procedure kunne baseres på et nyt instrument, der oprettes under direktiv 83/189 eller forskellige særdirektiver, i sidstnævnte tilfælde kun med gyldighed inden for det pågældende direktivs anvendelsesområde. Proceduren skulle også involvere medlemsstaterne. SAMMENFATNING OG KONKLUSIONER Standarder bliver bestemmende for, hvilken teknologi informationssamfundet bliver grundlagt på, og derigennem hvilke fordele de økonomiske agenter, brugerne og den offentlige administration får ud af det. I denne meddelelse er det undersøgt, hvordan der på baggrund af, hvad der er kende tegnende for markedet for informationsteknologi, herunder kommunikationsteknologi, (IT) og standardisering inden for IT, kan skabes de bedst mulige vilkår for udarbejdelse af de standarder, der er påkrævet for etablering af det globale informationssamfund. Det er endvidere anført, hvordan Fællesskabet agter at fremme de aspekter, det har et særligt ansvar for. - 15- Standardisering inden for IT er præget af IT-markedets særlige karakter. Standarder skal følge med produkternes og tjenesteydelsernes livscyklus, men da IT-produkters levetid er kort og bliver stadig kortere, er standarder, der vedtages efter de traditionelle tidkrævende procedurer, ofte utilstrækkelige. Der har derfor været en tendens til at udvikle de facto- standarder som supplement til de formelle. Formelle standarder bør indføres på områder, hvor der er behov for bred konsensus, og i de tilfælde, hvor markedet ser dem som en nødvendighed, f. eks. hvor specifikationer skal udgøre et varigt grundlag eller blive til internationale standarder. Europas politik i forbindelse med det globale informationssamfund tager sigte på at forbedre konkurrenceevnen på internationalt plan ved at påvise og fjerne hindringer i form af love og regler, ved selv at tage initiativer på markedet, ved forskning og demonstrationsvirksomhed og ved at fremme nye tekniske løsninger. Eftersom informationssamfundet er verdensomspændende, stræber de europæiske myndigheder efter at fremme en global integration af IT-standardisering og at lade resten af Europa nyde godt af fordelene herved. Derudover skal Fællesskabet specifikt tilgodese offentlighedens interesser, f. eks. de ældres og de handicappedes behov. Markedet er drivkraften bag informationssamfundet. Det er derfor aktørerne på markedet, der får den ledende rolle inden for udvikling af specifikationer og standarder. Kommissionen vil undersøge, om der findes standardrelaterede hindringer for oprettelse af nye IT-baserede tjenester, især elektronisk handel. Den vil tage skridt til at fjerne dem, hvor det er påkrævet. Medlemsstaterne bør afstå fra at vedtage nye regler, der vil skabe nye tekniske hindringer ved at give anledning til udvikling af divergerende tekniske specifikationer og standarder vedrørende informationssamfundet. De europæiske standardiseringsorganisationer opfordres til at fremme muligheden af at overtage specifikationer, der stammer fra andre steder end deres formelle strukturer. De bør undersøge mulighederne for at overtage offentligt tilgængelige specifikationer. Der tilskyndes til samarbejde mellem regionale og internationale standardiserings organisationer. Kommissionen fremhæver den store betydning af den kommende verdenskonference om standardisering og det globale informationssamfund, hvor konklusionerne fra G7- mødet i februar 1995 skal følges op, og som skal gennemgå de hidtidige fremskridt og udpege behovene for videre arbejde inden for standardisering til det gi :baie informationssamfund. Kommissionen vil værne om konkurrencen og tilskynde til brug af åbne :' e diskriminerende specifikationer og standarder for nye tjenester og IT-app': kationer. - 16- Kommissionen understreger, at FTU og demonstration er af stor betydning for udvikling og implementering af tekniske specifikationer og standarder på europæisk og internationalt plan. Kommissionen vil fremsætte forslag om i tilfælde, hvor det er velegnet, at benytte offentligt tilgængelige specifikationer og de facto-standarder i EF-retten, f. eks. i forbindelse med offentlige indkøb og interoperabilitet. Forskning og teknologisk udvikling samt demonstration BILAG A Del 1: Eksempler på IT-relaterede FTU-foranstaltninger under det fjerde rammeprogram Det fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (FTU) omfatter en række særprogrammer af stor betydning for den europæiske konkurrenceevne og informationssamfundet. Programmet for informationsteknologi (ESPRIT) er udformet, så det hjælper det europæiske erhvervsliv til at opnå konkurrencemæssige fordele ved at fokusere på brugernes behov. Man er særligt opmærksom på at fremelske samarbejde mellem brugere og leverandører. Med dette for øje yder ESPRIT støtte til et bredt anlagt FTU-miljø, hvor FTU-indsatsen suppleres med foranstaltninger, der skal udbrede kendskabet til teknologien og lette adgangen til den. I det nødvendige omfang skal ESPRIT medvirke i og stimulere standardiseringsinitiativer. Nedenfor følger nogle eksempler på igangværende initiativer. WEBCORE er et pilotprojekt, der skal sikre global interoperabilitet og europæisk konkurrenceevne i det globale informationssamfund ved at videreudvikle World Wide Web (WWW), der bygger på den platformsuafhængige HTML-standard. Med WWW har brugere fra forskellige steder adgang på samme måde til information via net. Under WEBCORE udvikles der især standarder vedrørende tekstoverførsel (HTTP), sikkerhed samt dokumentoprettelse og -adgang. I WWW-konsortiet (W3C), der er oprettet under dette projekt, deltager både europæiske, amerikanske og japanske organisationer, således at der fortsat er europæisk deltagelse i en teknologi, der oprindelig er udviklet i Europa. Den nært tilknyttede ledsageforanstaltning W3UserNet tager sigte på at inddrage brugere, især små og mellemstore virksomheder, i udvikling af WWW og standarder hertil. Formålet med IMPRIMATUR (Intellectual Multimedia Property Rights Model and Terminology for Universal Reference) og det dertil knyttede projekt COPEARMS (Co-ordinating Project for Electronic Authors Right Management Systems) er at udvikle teknologi og skabe konsensus på globalt plan med henblik på at beskytte intellektuel ejendomsret og at udvikle dertil knyttede "privacy-venlige" betalings systemer i informationssamfundet i samarbejde med partnere fra USA og Japan. Sidstnævnte lande er inddraget for at sikre, at der udvikles et system med global interoperabilitet. Målet med I3 (Intelligent Information Interfaces) er at gøre interaktion med information til en triviel sag for den almindelige ikke-specialiserede bruger. Det er en reaktion på de hastigt voksende informationsmængder, som er til rådigbed i vores /!? informationssamfund, og som det stadig er vanskeligt og tidkrævende at få adgang til og håndtere. Initiativet handler om at forske i intelligente informationsgrænseflader, som er naturlige og intuitive at bruge, og som har fleksibilitet til at tilpasse sig forskelle i udstyr, applikationer og medier. Med Open Microprocessor Initiative (OMI) er det målet at udpege og tage hensyn til den teknologiske udvikling og tendenserne på markedet, f. eks. større integration af systemer på chippen, behov for simplere arkitektur, ønsket om ved hjælp af portabilitet at undgå at ændre på eksisterende konstruktioner samt behovet for let opgradering. OMI sigter på at nærme sig den teknologi og de tekniske specifika tioner, der allerede er accepteret, i stedet for at konkurrere hermed, og at hjælpe med til at opbygge en kritisk masse i Europa ved at erkende og konsolidere Europas styrke. STEP (Standard for the Exchange of Product Data) har til formål at gøre informa- tionsudvekslingen i alle former for fremstillingsprocesser mere effektiv. Det er en særdeles nyttig teknisk specifikation, der er en udløber af arbejde udført under tidligere FTU-programmer. CAFE (Conditional Access For Europe) er et projekt, hvis mål er at konstruere og demonstrere et elektronisk betalingsmiddel, en såkaldt elektronisk tegnebog. CAFE- specifikationen er en ny europæisk specifikation for elektroniske betalingssystemer; terminalerne er kompatible med alle tegnebøger og clearingsystemer, der er konstru eret i overensstemmelse med specifikationerne. Terminalerne benyttes ved, at brugerne indsætter et smart-card med de elektroniske penge. Der er også mulighed for fjernbetjening. Systemets høje grad af sikkerhed er opnået ved at gøre udstyret umuligt at foretage indgreb i og at bruge avancerede sikkerhedsalgoritmer. Konceptet er under afprøvning i Europa-Kommissionen. Sammenkædning af biologiske databaser er et projekt, der har affødt gennemførelse af et pilotforsøg til afprøvning af, om (COBA) Common Object Broker Architecture kan anvendes inden for biomedicin. COBA er en ny teknisk specifikation af en sammenhængende ramme, som distribuerede applikationer kan fungere sammen inden for. Den fremtidige udvikling inden for kræft- og AIDS-forskning, udvikling af vacciner og husdyr forædling, for blot at nævnte nogle få eksempler, kommer i høj grad til at afhænge af, om det er muligt at integrere de enorme mængder forskelligartet biologisk information. COBA er et langt skridt i denne retning. Indenfor telekommunikationsteknologi dækker programmet for avancerede kommuni kationsteknologier og -tjenester under det fjerde rammeprogram et bredt spektrum af konvergerende kommunikation, lige fra avancerede telenet til multimedia og digitalt tv. Dets metode giver mulighed for at fremskynde standardiseringsprocessen, idet der i projekterne indgår en validering af koncepter og tekniske specifikationer ved feltforsøg med brugere. Der er i ovennævnte program mekanismer, der sørger for, at projektdeltagerne samarbejder om forsøg og specifikationer, lige så snart det er hensigtsmæssigt. De specifikationer, der kommer ud af dette arbejde, får dernæst støtte i standardiseringsorganisationerne fra dem, der er involveret i projekterne. Projekterne er udformet på en sådan måde, at der udvikles fælles modeller for beskrivelse af de enkelte operatør-, tjenesteudbyder- og brugerkategoriers roller og grænseflader. Der udstikkes retningslinjer for avanceret kommunikation på alle niveauer, dvs. teknologi, tjenester/applikationer og praktisk brug. Alle projekter forventes i et vist omfang at bidrage til formel standardisering eller ad hoc-fora. Nogle af projekterne er anerkendt at et verdensomspændende initiativ, der betegnes Telecommunications Information Networking Architecture Consortium (TINAC). Del 2: Eksempler på IT-relaterede demonstrationsforanstaltninger under det fjerde rammeprogram Demonstration af den teknologi, som FTU-arbejdet fører til, er et vigtigt element af det fjerde rammeprogram. Særprogrammet for telematiksystemer omfatter bl. a. følgende områder: Hensigten var, at der under den forberedende fase AIM (avanceret informatik på det medicinske område) i sektoren for telematiksystemer i sundhedsvæsenet skulle bidrages til etablering af europæiske standarder for edb inden for sundhedsplejen. Directory of the European Standardisation Requirements and Programme for the Development of Standards er en komplet detaljeret handlingsplan, hvori der også indgår forskningsprojekter fra det tidligere AIM-initiativ og dets efterfølger "Telematiksystemer i sundhedsvæsenet". • Målet med BEAM (Biomedical Technology Assessment and Management) var at udvikle information og kodning vedrørende medicinsk teknologi. Det førte til et færdigt præstandardrammedokument til brug for de organisationer, der arbejder med udvikling og vedligehold af nomenklatur og kodningssystemer for medicinsk udstyr, og dem, der konstruerer databaser og informationssystemer, herunder medicinsk udstyr. • Målsætningen for OEDIPE-projektet (Open European Data Interchange and Processing for Computerised Electrocardiography) er at demonstrere og fremme SCP-ECG (Standards Communication Protocol for ECG) ved at etablere demonstrationsmuligheder for dataudveksling mellem ECG-apparat og vært og mellem værter indbyrdes og udvikle et europæisk forsøgsnet af distribuerede samarbejdende databaser til opfølgning af udvalgte populationer med hjertesygdomme. I DRIVE-fasen af sektoren for telematikapplikationer inden for transport blev der bidraget til validering og demonstration af trafikinformation ved hjælp af RDS-TMC (Radio Data Systems - Traffic Message Channel). Der er i samarbejde med CEN, som inden for transporttelematik har fælles standardiseringsaktiviteter med ÏSO, udarbejdet standarder for stedsangivelsesregier (RDS-TMC), ALERT-C event-liste m (Advice problem Location for European Road Traffic) og ALERT-C protokol for kodning og styring af meddelelser. Af andre eksempler kan nævnes udarbejdelse, lagring og distribution af vejtrafikdata. Avancerede trafikinformationstjenester er nu højt prioriteret i de transeuropæiske transportnet, og der indføres RDS-TMC i de fleste europæiske lande inden 1998. Også i sektoren for telematikapplikationer for ældre og handicappede, det tidligere TIDE (fællesskabsinitiativ vedrørende teknologi for handicappede og ældre), er der iværksat en række vigtige foranstaltninger og projekter med relation til standard forberedende arbejde inden for hjælpe- og revalideringsteknologier. Indledende undersøgelser under TIDE (f. eks. HEART-projektet) har ført til planlægning af nogle europæiske standardiseringsaktiviteter på dette område. ADLIB (Advanced Database Linkages in Biotechnology) har ført nogle af Europas mest fremtrædende videnskabelige forlag, leverandører af biologisk information og brugere sammen om afprøvning af, om det teknisk kan lade sig gøre at sammenkæde videnskabelige litteratur- og faktadatabaser (DNA, genomer, stoffer). Det forudsætter implementering af CCDB-datamodellen, som er fremkommet under et tidligere projekt, og af SRS-protokollen, der er udviklet under et BIOMED-projekt, således at forskellige databaser kan sammenkæde deres information. ADLIB er det perfekte eksempel på, hvordan tidligere forskningsindsats fra forskellig side (universiteter og erhvervsliv) udkrystalliserer i et produktorienteret markedsnært projekt. Del 3: Eksempler på demonstrations- og forsøgsprojekter under det fjerde rammeprogram Der kan nævnes følgende eksempler på EU-foranstaltninger inden for demonstrations- og forsøgsprojekter, som supplerer det fjerde rammeprogram: Et program, hvor bystyret i samarbejde med det lokale erhvervsliv leverer multi mediainformationstjenester til borgerne; det skal ske på grundlag af en fælles platform, der benytter en blanding af eksisterende og nye tekniske specifikationer (EUKIOSK). Opstilling af krav til arkitekturen i en universel set-top enhed (den enhed, der danner overgangen mellem signalerne med almindeligt tv, betalings-tv og telekommunikation og skærmterminalen i hjemmet) ved EBU (UNITEL). Et projekt, der tager sigte på udvikling af fremvisningsserier for billeder, der fremkommer ved den seneste nye billeddannelsesteknik inden for medicinen; der skal udvikles standardmetoder til kombinering og bearbejdning af billeder fra forskellige kilder og fremvisning af 3D-modeller til specialister (EUROMED). iv EU støtter som led i sin politik for transeuropæiske transportnet standardiserings arbejde ved Eurocontrol samt af arkitektur- og datamodelundersøgelser og demonstrationsprojekter, der: kan øge lufttrafikstyringssystemers kapacitet. Endelig kan undervisnings- og uddannelsesinstitutioner tage del i informations samfundet, og sådanne foranstaltninger som EU's Socrates- og Leonardo-program kan være med til at validere tekniske IT-specifikationer med relation til fjernundervisning. 7/ BILAG B Forkortelsesliste Anmærkning: Listen indeholder de almindelige forkortelser, der er benyttet løbende i meddelelsen. Titler på individuelle forsknings- og demonstrationsprogrammer, som er nævnt ved akronymer, der er forklaret i teksten, er ikke med på listen. Den Europæiske Standardiseringsorganisation CEN CENELEC Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering EPHOS ETSI EWOS FTU IDA ISO IT PAS PHARE WTO EPHOS-håndbogen (European Procurement Handbook for Open Systems) Det Europæiske Standardiseringsinstitut for Telekommunikation European Workshop on Open Systems forskning og teknologisk udvikling dataudveksling mellem administrationerne Den Internationale Standardiseringsorganisation informationsteknologi, herunder kommunikationsteknologi offentligt tilgængelige specifikationer (Publicly Available Specifications) handlingsplan for samordnet bistand til Polen og Ungarn Verdenshandelsorganisationen vi 11 ISSN 0254-1459 KOM(96) 359 endelig udg. DOKUMENTER DA 16 15 Katalognummer : CB-CO-96-410-DA-C ISBN 92-78-07807-7 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: Vorschlag für einen VERORDNUNG (EG) DES RATES über den Abschluß des Protokolls zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik São Tome e Principe über die Fischerei vor der küste von São Tome e Principe für die Zeit vom 1.Juni 1996 bis zum 31.Mai 1999

eurovoc_concepts:
São Tomé and Príncipe
agreement (EU)
deep-sea fishing
financial compensation of an agreement
fishing agreement
fishing licence
protocol to an agreement

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 24. 07. 1996 KOM(96) 394 cndg 96/0199 (CNS) Vorschlag für einen BESCHLUSS DES RATES Ober den AbschluO des Abkommens in Form eines Briefwechsels Ober die vorläufige Anwendung des Protokollf zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe fiber die Fischerei vor der KOste Säo Tome und Principe für die Zeit vom 1. Junr4996 bis zum 31. Mai 1999 Vorschlag für einen VERORDNUNG (EG) DES RATES fiber den Abschluß des Protokolls zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik Säo Tome e Principe über die Fischerei vor der Koste von Säo Tome e Principe für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 (von der Kommission vorgelegt) BEGRÜNDUNG Das Protokoll zum Fischereiabkommen zwischen der EG und Säo Tome e Principe läuft am 31. 05. 1996 aus. Am 23. 05. 1996 wurde zwischen den beiden Parteien ein neues Protokoll paraphiert, um die technischen und finanziellen Bedingungen für die Fangtätigkeiten von Fischereifahrzeugen der EWG in den Gewässern Säo Tome e Principe für den Zeitraum 01. 06. 1996 bis 31. 05. 1999 festzulegen. Die Kommission schlägt dem Rat daraufhin vor, -per Beschluß den Entwurf eines Abkommens in Form eines Briefwechsels über die vorläufige Anwendung des neuen Protokolls bis zu seinem endgültigen Inkrafttreten zu genehmigen, -per Verordnung das Protokoll zu genehmigen, in dem die Fangmöglichkeiten sowie die technischen und finanziellen Bedingungen festgelegt sind, auf die sich die EG und Säo Tome e Principe für den Zeitraum vom 01. 06. 1996 bis zum 31. 05. 1999 geeinigt haben. VORSCHLAG FUR EINEN BESCHLUSS DES RATES vom fiber den Abschluß des Abkommens in Form eines Briefwechsels fiber die vorläufige Anwendung des Protokolls zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe Ober die Fischerei vor der Küste Säo Tome und Principe für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf das Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Säo Tome und Principe über die Fischerei vor der Küste Säo Tome und Principe^ \ auf Vorschlag der Kommission, in Erwägung nachstehender Gründe: Zwischen der Gemeinschaft und der Republik Säo Tome und Principe haben Verhandlungen darüber stattgefunden, welche Änderungen an dem eingangs genannten Abkommen am Ende des Anwendungszeitraums des Protokolls zu diesem Abkommen vorgenommen werden sollen. Als Ergebnis dieser Verhandlungen wurde am 23 Mai 1996 ein neues Protokoll paraphiert; Dieses Protokoll räumt den Fischern der Gemeinschaft für die Zeit vom l. Juni 1996 bis zum 31 Mai 1999 Fangmöglichkeiten in den Gewässern unter der Hoheit oder der Gerichtsbarkeit der Republik Säo Tome und Principe ein. Um eine Unterbrechung der Fangtätigkeit von Schiffen der Gemeinschaft zu vermeiden, haben die beiden Vertragsparteien ein Abkommen in Form eines Briefwechsels paraphiert, das die vorläufige Anwendung des Protokolls ab dem Tag nach dem Ablauf des vorherigen Protokolls vorsieht. Dieses Abkommen in Form eines Briefwechsels sollte vorbehaltlich einer nach Artikel 43 des Vertrages zu treffenden endgültigen Entscheidung genehmigt werden - (1) ABI. Nr. L 54 vom 25. 2. 1984 S. 1. die Festlegung des Schlüssels für die Aufteilung der Fangmöglichkeiten auf die Mitgliedstaatcn muß sich auf die im Rahmen des Fischereiabkommens übliche Aufteilung der Fangmöglichkeiten gründen. BESCHLIESST: Artikel 1 Das Abkommen in Form eines Briefwechsels über die vorläufige Anwendung des Protokolls zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Säo Tome und Principe über die Fischerei vor der Küste Säo Tome und Principe fur die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 wird im Namen der Gemeinschaft genehmigt. Der Wortlaut des Abkommens in Form eines Briefwechsels ist diesem Beschluß beigefügt. Artikel 2 Die im Protokoll festgelegten Fangmöglichkeiten werden nach folgendem Schlüssel auf die Mitgliedstaaten aufgeteilt: - Thunfischfroster (Wadenfischerei) : Frankreich 18, Spanien 19 - Thunfischfanger mit Angeln: Frankreich 7 • Langleinenfischereiboote: Spanien 20, Portugal 5 Schöpfen die Lizenzanträge dieser Mitgliedstaaten die im Protokoll festgelegten Fangmöglichkeiten nicht aus, so kann die Kommission Lizenzanträge anderer Mitgliedstaaten berücksichtigen. Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Personen zu benennen, die befugt sind, das Abkommen in Form eines Briefwechsels rechtsverbindlich für die Gemeinschaft zu unterzeichnen. * Artikel 3 Geschehen zu Brüssel am Im Namen des Rates Der Präsident VORSCHLAG FÜR EINEN VERORDNUNG (EG) NR. Ski t>W ( 9 ^) ' über den Abschluß des Protokolls zur Festlegung der Fangmftglichkciten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik Säo Tome e Principe über die Fischerei vor der Küste von Säo Tome e Principe für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 43 in Verbindung mit Artikel 228 Absatz 2 und Absatz 3 Unterabsatz 1, auf Vorschlag der Kommission/1^ nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments / ' in Erwägung nachstehender Gründe: Entsprechend dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Republik Angola über die Fischerei vor der Küste von Säo Tome e Principe^ ' haben die Vertragsparteien Verhandlungen darüber gefuhrt, welche Änderungen an dem Abkommen am Ende des Anwendungszeitraums des Protokolls zu diesem Abkommen vorgenommen werden sollen. Als Ergebnis dieser Verhandlungen wurde am 23. Mai 1996 ein neues Protokoll zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem genannten Abkommen für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 paraphiert. Die Genehmigung dieses Protokolls liegt im Interesse der Gemeinschaft - die Festlegung des Schlüsseis für die Aufteilung der Fangmöglichkeiten auf die Mitgliedstaaten muß sich auf die im Rahmen des Fischereiabkommens übliche Aufteilung der Fangmöglichkeiten gründen. (1)ABLn° C2)SteHungnahme vom (3)ABLNr L 54vom 25. 2. 1984 S. 1 (noch nicht im Amtsssssblatt veröffentlicht) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Das Protokoll zur Festlegung der Fangmöglichkeiten und des Finanzbeitrags nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Demokratischen Republik Sâo Tome e Principe über die Fischerei vor der Küste von Säo Tome e Principe für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 wird im Namen der Gemeinschaft genehmigt. Der Wortlaut des Protokolls ist dieser Verordnung beigefügt. Die im Protokoll festgelegten Fangmöglichkeiten werden nach folgendem Schlüssel auf die Mitgliedstaaten aufgeteilt: Artikel 2 - Thunfischfroster (Wadenfischerei) : Frankreich 18, Spanien 19 - Thunfischfanger mit Angeln: Frankreich 7 • Langleinenfischereiboote: Spanien 20, Portugal 5 Schöpfen die Lizenzanträge dieser Mitgliedstaaten die im Protokoll festgelegten Fangmöglichkeiten nicht aus, so kann die Kommission Lizenzanträge anderer Mitgliedstaaten berücksichtigen. Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Personen zu benennen, die befugt sind, das Protokoll rechtsverbindlich für die Gemeinschaft zu unterzeichnen. ArtikeO Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Artikel 4 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Geschehen zu Brüssel am Namen des Rates Der Präsident ABKOMMEN IN FORM EINES BRIEFWECHSELS ÜBER DIE VORLÄUFIGE ANWENDUNG DES PROTOKOLLS ZUR FESTLEGUNG DER FISCHEREIRECHTE UND DES FINANZIELLEN AUSGLEICHS NACH DEM ABKOMMEN ZWISCHEN DER EUROPAISCHEN GEMEINSCHAFT UND DER REGIERUNG DER DEMOKRATISCHEN REPUBLIK SÄO TOME UND PRÎNCIPE OBER DIE FISCHEREI VOR DER KÜSTE VON SÄO TOME UND PRINCIPE FÜR DIE ZEIT VOM 1. JUNI 1996 BIS ZUM 31. MAI 1999 A. Schreiben der Republik Säo Tome und Principe Sehr geehrter Herr unter Bezugnahme auf das am 23. Mai 1996 paraphierte Protokoll zur Festlegung der Fischereirechte und des finanziellen Ausgleichs für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. Mai 1999 beehre ich mich, Ihnen mitzuteilen, daß die Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe bereit ist, dieses Protokoll mit Wirkung vom i. Juni 1996 bis zu seinem Inkrafttreten gemäß Artikel 7 vorläufig anzuwenden, sofern die Europäische Gemeinschaft hierzu ebenfalls bereit ist. In diesem Fall wird davon ausgegangen, daß eine erste Rate in Höhe von einem Drittel des in Artikel 2 des Protokolls vorgesehenen finanziellen Ausgleichs vor dem 31. Oktober 1996 bezahlt wird. Ich wäre Ihnen dankbar, wenn Sie mir die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläufigen Anwendung bestätigen würden. Genehmigen Sie, Herr. , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung. Für die Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe B. Schreiben der Gemeinschaft Sehr geehrter Herr. ich beehre mich, den Eingang Ihres heutigen Schreibens zu bestätigen, das wie folgt lautet: "Sehr geehrter Herr. unter Bezugnahme auf das am 23. Mai 1996 paraphierte Protokoll zur Festlegung der Fischereirechte und des finanziellen Ausgleichs für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis 31. Mai 1999 beehre ich mich, Ihnen mitzuteilen, daß die Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und'Principe bereit ist, dieses Protokoll mit Wirkung vom 1. Juni 1996 bis zu seinem Inkrafttreten gemäß Artikel 7 vorläufig anzuwenden, sofern die Europäische Gemeinschaft hierzu ebenfalls bereit ist. In diesem Fall wird davon ausgegangen, daß eine erste Rate in Höhe von einem Drittel des in Artikel 2 des Protokolls vorgesehenen finanziellen Ausgleichs vor dem 31. Oktober 1996 bezahlt wird. Ich wftre Ihnen dankbar, wenn Sie mir die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläufigen Anwendung bestätigen würden. " Ich beehre mich, Ihnen die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläufigen Anwendung zu bestätigen. Genehmigen Sie, Herr. , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung. Im Namen des Rates der Europäischen Union PROTOKOLL zur Festlegung der Fangniöglichkeiten und des Finanziellen Ausgleichs nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe über die Fischerei vor der Küste von Säo Tome und Principe für die Zeit vom 1. Juni 1996 bis zum 31. März 1999 Artikel 1 Ab 1. Juni 1996 werden die nach Artikel 2 des Abkommens gewährten Fangmöglichkeiten für einen Zeitraum von drei Jahren auf 37 Th un fi seh froster (Wadenfischerei) und 7 Thunfischfänger mit Angeln sowie 25 Langleinenfischereiboote festgesetzt. Artikel 2 (1) Der in Artikel 6 des Abkommens vorgesehene finanzielle Ausgleich beträgt für den in Artikel 1 genannten Zeitraum 1 800 000 ECU und wird in drei gleichen Jahresraten gezahlt. Dieser Betrag deckt ein Fanggewicht von jährlich 9 000 Tonnen in den Gewässern von Säo Tome und Principe. Falls die Thunfischfänge der Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft in den Gewässern von Säo Tome und Principe diese Menge übersteigen, wird der genannte Betrag um 50 ECU je zusätzliche Tonne erhöht. (2) Die Verwendung dieses Ausgleichs unterliegt der ausschließlichen Zuständigkeit der Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe. Die Ausgleichszahlungen werden auf ein Konto der Nationalbank von Säo Tome und Principe überwiesen. Artikel 3 Zusätzlich zu dem in Artikel 2 genannten Betrag finanziert die Gemeinschaft (1) während des in Artikel 1 genannten Zeitraums mit einem Betrag von 187 500 ECU wissenschaftliche und technische Programme, die insbesondere der besseren Erforschung der Fischereiressourcen und der Biologie in der ausschließlichen Wirtschaftszone von Säo Tome und Principe dienen sollen. (2) Diese Programme werden von den zuständigen Stellen von Säo Tome und Principe und der Gemeinschaft ausgearbeitet; die Gemeinschaft beteiligt sich gegebenenfalls an ihrer Durchführung. Sobald der Inhalt der Programme genehmigt ist, werden sie durch Zahlungen finanziert, die auf ein von den Behörden von Säo Tome und Principe bezeichnetes Konto überwiesen werden. (3) Die zuständigen Behörden von Säo Tome und Principe übermitteln den Dienststellen der Kommission der Europäischen Gemeinschaften einen Bericht über die Durchführung der genehmigten Programme und über ihre Ergebnisse. Die Kommission der Europäischen Gemeinschaften behält sich das Recht vor, die Behörden von Säo Tome und Principe um zusätzliche wissenschaftliche Informationen zu ersuchen. Artikel 4 Die beiden Vertragsparteien kommen überein, (1) daß eine Erweiterung der Kenntnisse und Fähigkeiten der in der Seefischerei tätigen Personen wesentlich für den Erfolg ihrer Zusammenarbeit ist. Die Gemeinschaft wird daher zusätzlich zu dem in Artikel 2 genannten Betrag a) b) c) den Staatsbürgern von Säo Tome und Principe den Zugang zu den Einrichtungen ihrer Mitgliedstaaten erleichtern und zu diesem Zweck Stipendien für Studien oder praktische Ausbildungsgänge in den verschiedenen, die Fischerei betreffenden wissenschaftlichen Fachgebieten zur Verfügung stellen; diese Stipendien in Höhe von ein Kooperationsabkommen mit der Gemeinschaft verbundenen Staat genutzt werden; 000 ECU können auch anderen, durch jedem 35 in die Kosten für die Beteiligung von Säo Tome und Principe am regionalen Fischereiausschuß des Golfs von Guinea und an der Internationalen Kommission für die Erhaltung der Thunfischarten des Atlantiks (ICCAT) in Höhe von 90 000 ECU übernehmen; die Kosten fischereibezogenen Praktika mit einem Betrag von 62 500 ECU decken. für die Teilnahme an internationalen Konferenzen oder Diese Beträge werden in drei gleichen Jahresraten auf das vom Ministerium für 2. Landwirtschaft und Fischerei angegebene Konto überwiesen. Dieses Ministerium verwaltet alle gemäß Absatz 1 finanzierten Maßnahmen und übermittelt den Dienststellen der Kommission einen detaillierten Bericht über die Verwendung der Mittel. Artikel 5 Unterläßt die Gemeinschaft die Zahlungen gemäß den Artikeln 2 und 3, so kann die Anwendung dieses Protokolls ausgesetzt werden. Artikel 6 Der Anhang des Abkommens zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe über die Fischerei vor der Küste von Säo Tome und Principe wird aufgehoben und durch den Anhang zu diesem Protokoll ersetzt. Artikel 7 Dieses Protokoll tritt am Tag seiner Unterzeichnung in Kraft. Es gilt mit Wirkung vom 1. Juni 1996. S BEDINGUNGEN FÜR DIE AUSÜBUNG DES FISCHFANGS IN DER FISCHEREIZONE VON SÄO TOME UND PRINCIPE DURCH DIE FISCHEREIFAHRZEUGE DER GEMEINSCHAFT 1. Verfahren für die Beantragung der Lizenzen gemäß Artikel 4 des Abkommens: ANHANG Mindestens 20 Tage vor dem beantragten Beginn der Geltungsdauer stellen die zuständigen Behörden der Gemeinschaft über die Delegation der Kommission in Säo Tome und Principe beim Ministerium für Landwirtschaft und Fischerei von Säo Tome und Principe einen Antrag für jedes Fischereifahrzeug, das aufgrund des Abkommens Fischfang betreiben will. Die Anträge werden auf entsprechenden Vordrucken gestellt, die für diesen Zweck von der Regierung der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe ausgegeben werden und von denen ein Muster beigefügt ist (Anlage 1). Die Lizenzen werden den Reedern oder ihren Vertretern über die Delegation der Kommission der Europäischen Gemeinschaften in Säo Tome und Principe binnen 20 Tagen nach Eingang des Antrages durch die Behörden von Säo Tome und Principe erteilt. Die Lizenz ist auf den Namen eines bestimmten Schiffes ausgestellt und nicht übertragbar. Auf Antrag der Kommission der Europäischen Gemeinschaften kann jedoch die Lizenz für ein Fahrzeug im Falle nachgewiesener höherer Gewalt durch eine neue Lizenz für ein anderes Fischereifahrzeug mit vergleichbaren technischen Daten wie das zu ersetzende Fahrzeug ersetzt werden. Der Reeder des zu ersetzenden Fahrzeugs übersendet die ungültig gewordene Lizenz über die Delegation der Kommission der Europäischen Gemeinschaften in Säo Tome und Principe an das Ministerium für Landwirtschaft und Fischerei von Säo Tome und Principe. Die neue Lizenz enthält folgende Angaben: Das Ausstellungsdatum; den Vermerk, daß diese Lizenz für die verbleibende Geltungsdauer an die Stelle der Lizenz für ein anderes Fahrzeug tritt. In diesem Fall ist keine neue Pauschalgebühr gemäß Ziffer 5 zu entrichten. Die Lizenz ist jederzeit an Bord mitzuführen; sobald jedoch die Mitteilung der Kommission der Europäischen Gemeinschaften, daß die Vorschußzahlung angewiesen worden ist, bei den Behörden von Säo Tome und Principe eingegangen ist, setzen letztere das betreffende Schiff auf die Liste der zum Fischfang berechtigten Schiffe, die den Kontrollbehörden von Säo Tome und Principe übermittelt wird. Eine Kopie der genannten Lizenz kann in Erwartung des Empfangs der eigentlichen Lizenz per Fernkopierer angefordert werden; diese Kopie ist an Bord mitzuführen. /|o 2. 3. 4. 5. 6. Die Lizenzen haben eine Gültigkeitsdauer von einem Jahr. Sie können erneuert werden. Die Gebühren gemäß Artikel 4 des Abkommens werden auf 20 ECU je in der Fischereizone von Säo Tome und Principe gefangene Tonne festgesetzt. zuständigen Behörden von Säo Tome und Principe Die teilen die Zahlungsmodalitäten der Gebühren sowie die entsprechenden Kontonummern und zu verwendenden WTährungen mit. Die Lizenzen werden erteilt, nachdem die Zentralbank von Säo Tome und Principe eine Pauschalsumme von jährlich 3000 ECU je Thunfischwadenfänger-Froster und 500 ECU je Thunfischfänger mit Angeln bzw. Oberflächenlangleinen gezahlt worden ist. Dies entspricht den Gebühren für 150 t jährlich von Thunfischwadenfängern-Frostern gefangenen Thunfisch 25 sowie von Oberflächen- 'Langleinenfischern gefangenen Thunfisch. t jährlich von Thunfischangelfängern Die Schiffe sind gehalten, ein Fischereilogbuch entsprechend dem in Anhang 2 beigefügten Muster der ICC AT für jede Fischereikampagne in den Gewässern von Säo Tome und Principe zu führen, das auch auszufüllen ist, falls keine Fänge getätigt werden. In dem im vorstehenden Unterabsatz genannten Logbuch ist für die Zeiten, in denen das Schiffsich außerhalb der Gewässer von Säo Tome und Principe befand, die Angabe "außerhalb AWZ von Säo Tome und Principe" einzutragen. Die in diesem Absatz genannten Logbücher werden dem Ministerium für Landwirtschaft und Fischerei binnen 15 Werktagen nach Einlaufen des Schiffes im Hafen übermittelt. Eine Kopie dieser Unterlagen wird den in Absatz 7 Unterabsatz 3 genannten wissenschaftlichen Instituten und der für Säo Tome und Principe zuständigen Delegation der Kommission der Europäischen Gemeinschaften übermittelt. 7. Die Abrechnung der am Ende eines Kalenderjahrs fälligen Gebühren wird von der Regierung von Säo Tome und Principe auf der Grundlage der Fangmeldungen der einzelnen Gemeinschaftsschiffe und anderen in ihrem Besitz befindlichen Angaben erstellt. Diese Abrechnung wird der Kommission vor dem 31. März für das vergangene Jahr zugestellt und von ihr vor dem 15. April gleichzeitig an die Reeder und die Behörden der betroffenen Mitgliedstaaten weitergeleitet. Falls die Reeder die von Säo Tome und Principe vorgelegte Abrechnung beanstanden,, können sie die hierfür zuständigen wissenschaftlichen Institute en (Institut français de Recherche Scientifique pour Coopération, ORSTOM, sowie das spanische ozeanographische Institut, IEO) zur le Développement /11 Überprüfung der Fangmeldungen konsultieren und sich mit den Behörden von Säo Tome und Principe über die endgültige Abrechnung bis zum 15. Mai des laufenden Jahres einigen. Erheben die Reeder bis zu diesem Datum keinen Einspruch, wird die von Säo Tome und Principe erstellte Abrechnung als endgültig angesehen. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission die endgültige Abrechnung für ihre Fangflotten. Etwaige zusätzliche Zahlungen sind von den Reedern bis spätestens 31. Mai des folgenden Jahres an die Zentralbank von Säo Tome und Principe zu überweisen. Ergibt die Abrechnung einen niedrigeren Betrag als den der in Absatz 5 genannten Vorauszahlung, so wird die Differenz dem Reeder nicht erstattet. 8. Die Fischereifahrzeuge geben den Behörden von Säo Tome und Principe binnen drei Stunden nach jedem Einlaufen in die Fischereizone von Säo Tome und Principe sowie nach jedem Auslaufen aus dieser Zone möglichst per Fax und - falls das Schiff nicht über das entsprechende Gerät verfügt - über Funk ihre Position und die an Bord befindlichen Fangmengen durch. 9. 10. Faxnummer und Rufzeichen werden den Reedern bei Ausstellung der Lizenz mitgeteilt. Kopien der Telefaxe bzw. Aufzeichnungen der Funkmitteilungen werden von den Behörden von Säo Tome und Principe und von den Reedern aufbewahrt, bis beide Parteien der endgültigen Abrechnung gemäß Absatz 7 zugestimmt haben. Ein Fahrzeug, das beim Fischen angetroffen wird, ohne die Behörden von Säo Tome und Principe verständigt zu haben, wird als Schiff ohne Lizenz angesehen. Die Thunfischwadenfänger bemühen sich auf freiwilliger Basis, etwaige Beifänge zu einvernehmlich vereinbarten Preisen an die Behörden von Säo Tome und Principe abzugeben. Auf Ersuchen der Behörden von Säo Tome und Principe nehmen die Schiffe Beobachter an Bord. Der Aufenthalt des Beobachters darf die zur Erfüllung seiner Aufgabe erforderliche Zeit nicht überschreiten. Der Kapitän unterstützt die Beobachter bei der Durchführung ihrer Arbeit an Bord. Gehalt und Sozialabgaben für den Beobachter werden von den zuständigen Stellen in Säo Tome und Principe übernommen. Wird der Beobachter in einem ausländischen Hafen an Bord genommen, so werden seine Reisekosten von dem Reeder übernommen. Verläßt ein Thunfischfänger mit einem Beobachter aus Säo Tome und Principe an Bord die Fischereizone von Säo Tome und Principe, so sind alle geeigneten Maßnahmen zu treffen, damit der Beobachter möglichst unverzüglich nach Säo Tome und Principe zurückkehren kann; die Kosten hierfür gehen zu Lasten des Reeders. Die Reeder der Thunfischwadenfänger bemühen sich, auf Ersuchen der Behörden von Säo Tome und Principe Seeleute aus Säo Tome und Principe an Bord zu nehmen: maximal drei für sämtliche Thunfischwadenfänger der Gemeinschaft und nicht mehr als einen Seemann pro Schiff. Arbeitsbedingungen ii und Entlohnung werden zwischen den Reedern und Vertretern der Seeleute frei ausgehandelt. 11. Die von der ICCAT vorgeschriebenen Normen für den Thunfischfang sind zu beachten. 12. Wird ein Schiff unter der Flagge eines Mitgliedstaats der Gemeinschaft, das im Rahmen des vorliegenden Abkommens Fischfang betreibt, in der Fischereizone von Säo Tome und Principe aufgebracht, so ist die Delegation der Kommission der Europäischen Gemeinschaften in Säo Tome und Principe binnen 48 Stunden zu verständigen. Ein zusammenfassender Bericht über die Umstände und Gründe für die Aufbringung ist binnen 72 Stunden zu übermitteln. Ah Anlage J DEMOKRATISCHE REPUBLIK SÄO TOME UND PRÎNCIPE MINISTERIUM FÜR LANDWIRTSCHAFT UND FISCHEREI FANGUZENZNr. Harne de« Antragstellers: Anschrift des Antragstellers: Gegebenenfalls Name uirfAnachriftdes Vertreters inSfoTornéund Principe: - Name des Schiffes: Schiffstyp: FUggenstaafc. RegistrierhafenundRegistriernurnmer: Äußere* KennzeichendesSchifTcs: Funkkennzeichen und -frequenz: Länge des Schiffes: Breite des Schiffes:. Motorbauart und -leistung: LadekapazMt: Mindestbesatzung: Fangart bzw. -gerät: Zielartea: Beantragte Geltungsdauer: • • Der Unterzeichnete bestätigt die Richtigkeit der vorstehenden Angaben. Er erkürt, daß er die auf dem Gebiet der Fischerei und der Schiffahrt geltenden Vorschriften der Demokratischen Republik Säo Tome und Principe sowie die einschlägigen internationalen Rechtsvorschriften, die ihm bekannt sind, einhalten und fur ihre Einhaltung Sorgen tragen wird. Datum: DER ANTRAGSTELLER * Schiffsname: Flaggenstaat: Registemummen Firma oder Eigner: Adresse: Bruttoregistertonnen: Ladekapazitat (TM): Kapitän: Anzahl der Mannschaft: _J Berichtsdatum: _ Berichtet durch: Daten Gebiet 11 Anlage 2 FrschereirnodaWten FISCHEREILOGBUCH FÜR THUNFISCHE Monat Jia Jahr Hafen rtvtgwsBHe SchteppNajal Andere Anzahl Fischereitage: Anzahl der durch- gefOhrten Hots: Nr. der Reise: Ausfahrt: Ruckkehr: Anzahl Tage auf See: Rother Thun Thunnus maccoyi Geibflossen- thun Thunnus aibacares Großaugen- thun Thunnus obesus Weißer Thun Thunnus alalunga Schwertfisch Xiphias gladius Weißer Martin Teüapturus audax Schwarzer Marins Makaka indica Martin Istiophorus spp. Bonito Katsuwonus pelamis Andere — No ks l No kg No kfl N O. kg No 1 kg No ks NO k8 No k9 No kg No kg No *3 _ Breite N/S Lange O/W 2 er £ -ig Jf. 5 5 £ I a> ». 2 v iL X) É c 0 —- «0 ü •E iL ! 1 « e ::E: c 0 y ra 1- z ö I 1 ___. _ Anlandegewicht (in kg): GBdfer S. e c • • S c • c t- • O • TS c £ • _l FINANZBOGEN 1. BEZEICHNUNG DER MAßNAHME: Neues Finanzprotokoll EG/Sâo Tome und Principe 2. HAUSHALTSLINIE(n): B7-S00 3. RECHTSGRUNDLAGE:Vertrag Art. 43, in Verbindung mit Art. 228 Abs. 2 und Abs. 3 Unt. l Abkommen EG/Sâo Tome und Principe(ABl. Nr. L54 vom 25. 2. 1984, s. l) 4. BESCHREIBUNG DER MAßNAHME: 4. 1. Allgemeines Ziel der Maßnahme: Protokoll und Anhang für einen Zeitraum von 3 Jahren 4. 2. Dauer der Maßnahme und ggf. Bestimmungen über ihre Erneuerung oder Verlängerung: Dauer: 1. 6. 1996-31. 5. 1999 Bestimmungen über ihre Verlängerung: Verhandlungen vor Ablauf des Protokolls 5. EINSTUFUNG DER AUSGABEN/EINNAHMEN: 5. 1. Obligatorische 5. 2. Getrennte 6. ART DER AUSGABEN/EINNAHMEN: - Sonstige: Finanzielle Gegenleistung für die von einem Drittland eingeräumten und im Protokoll schriftlich festgelegten Fangmöglichkeiten 7. FINANZIELLE AUSWIRKUNGEN: 7. 1 Berechnungsweise für die Gesamtkosten der Maßnahme (Angabe der Kosten je Einheit) Zie Ergänzung zum Protokol 7. 2 Aufschlüsselung nach Kostenelementen (in ECU zum jeweiligen Kurs) I Aufschlüs selung 1996 1997 1998 Proto. art. 2 Proto. art. 3 Proto. art. 4 600. 000 187. 500 62. 500 600. 000 600. 000 62. 500 62. 500 Insgesamt 850. 000 662. 500 662. 500 jeweiligen Kurs Insgesamt 1. 800. 000 187. 500 187. 500 2. 175. 000 X 7. 3 Fälligkeitsplan bei neuen Maßnahmen 1996 1997 1998 850. 000 662. 500 662. 500 Insgesamt 2. 175. 000 jeweiligen Kurs Verpflichtungs- ermächtigungen Zahlungsermachtigungen 1996 1997 1998 850. 000 662. 500 662. 500 850. 000 662. 500 662. 500 Insgesamt 850. 000 662. 500 662. 500 2. 175. 000 VORGESEHENE BETRUGSBEKÄMPFUNGSMASSNAHMEN (UND GEGEBENENFALLS ERGEBNISSE) Da es sich um die Bezahlung einer Leistung (Fangmöglichkeit) handelt, wird die finanzielle Gegenleistung der Gemeinschaft von den Behörden des Drittlandes nach eigenem Ermessen verwendet. Der Gemeinschaft ist nach den Bestimmungen des jeweiligen Abkommens lediglich über die Verwendung bestimmter Mittel (Beitrag zum wissenschaftlichen Programm) Rechenschaft abzulegen. Im übrigen müssen die Mitgliedstaaten der Gemeinschaft die Richtigkeit der Angaben in den Meßbriefen bestätigen, damit die finanziellen Gegenleistungen (und die Gebühren) auf einwandfreien Grundlagen berechnet werden können. Zu diesem Zweck sieht das Abkommen Fangmeldungen für die Schiffe der Gemeinschaft vor. ANGABEN ZUR KOSTEN-WIRKSAMKEITS-ANALYSE Selbe Finanzbeitrag für grösseren Fangmöglichkeiten(69 Schiffe statt 48) Hinsichtlich der Nutzen des Abkommens ist zu bemerken, daß der Wert der Fänge der wichtigsten marktfähigen Arten bei weitem die jährlichen Durchschnittskosten in Höhe von 2,175 Mio. ECU übersteigt. Neben dem unmittelbaren Handelswert der Fänge bietet dieses Abkommen folgende Vorteile: Beschäftigungsgarantie an Bord der Fischereischiffe, Multiplikationseffekt in den Häfen, auf Auktionen, in Verarbeitungsbetrieben, Schiffswerften und Dienstleistungsindustrien, die Arbeitsplätze werden in Regionen geschaffen, alternativen Beschäftigungsmöglichkeiten gibt, Versorgung des Gemeinschaftsmarktes mit Fischereierzeugnissen. in denen es zur Fischerei keine Neben diesen Vorteilen ist selbstverständlich der Bedeutung unserer fischereilichen und politischen Beziehungen zu Säo Tome und Principe Rechnung zu tragen. 10. Verwaltungsausgaben (Teil A des Haushaltsplans) Keine Auswirkungen auf die Verwaltungsausgaben. M ISSN 0254-1467 KOM(96) 394 endg. DOKUMENTE DE 03 11 Katalognummer : CB-CO-96-389-DE-C ISBN 92-78-07444-6 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg


title: 96/501/EG, Euratom: Entscheidung der Kommission vom 24. Juli 1996 zur Änderung der Entscheidung 96/159/Euratom, EG, mit der Portugal ermächtigt wird, statistische Angaben aus Jahren vor dem vorletzten Jahr vor dem betreffenden Haushaltsjahr bei der Berechnung der Grundlage für die MwSt.-Eigenmittel zu verwenden (Nur der portugiesische Text ist verbindlich)

eurovoc_concepts:
Portugal
VAT
VAT resource
own resources
statistics

formats: html pdfa1b print


title: 96/501/EC, Euratom: Commission Decision of 24 July 1996 amending Decision 96/159/Euratom, EC authorizing Portugal to use statistics for years earlier than the last year but one for the calculation of the VAT own resources base (Only the Portuguese text is authentic)


title: Verordening (EG) nr. 1523/96 van de Commissie van 24 juli 1996 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 1617/93 betreffende de toepassing van artikel 85, lid 3, van het EEG-Verdrag op bepaalde groepen overeenkomsten, besluiten en onderling afgestemde feitelijke gedragingen die betrekking hebben op de gezamenlijke planning en coördinatie van de dienstregelingen, op de gemeenschappelijke exploitatie, op het overleg over passagiers- en vrachtvervoertarieven bij geregelde luchtdiensten en op de toekenning van landings- en starttijden op luchthavens

eurovoc_concepts:
air freight rate
air transport
competition
inter-company agreement
intra-EU transport
transport planning


title: 388 R 4254 : Council Regulation (EEC) No 4254/88 of 19 December 1988 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards the European Regional Development Fund(OJ No L 374, 31.12.1988, p. 15).,388 R 4254 : Reglamento (CEE) N̊ 4254/88 del Consejo de 19 de diciembre de 1988 por el que se aprueban disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) n̊ 2052/88, en lo relativo al Fondo Europeo de Desarrollo Regional(DO n̊ L 374 de 31.12.1988, p. 15).,388 R 4254 : Regolamento (CEE) n. 4254/88 del Consiglio del 19 dicembre 1988 recante disposizioni di applicazione del regolamento (CEE) n. 2052/88 per quanto riguarda il Fondo europeo di sviluppo regionale(GU n. L 374 del 31.12.1988, pag. 15).,388 R 4254 : Regulamento (CEE) N̊4254/88 do Conselho de 19 de Dezembro de 1988 que establece as regras de execução do Regulamento (CEE) n̊2052/88 no que respeita ao Fundo Europeu de Desenvolvimento Regional(JO n̊ L 374 de 31.12.1988, p. 15).,388 R 4254 : Rådets forordning (EØF) nr. 4254/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår Den Europæiske Fond for Regionaludvikling(EFT nr. L 374 af 31.12.1988, s. 15).,388 R 4254 : Règlement (CEE) n̊ 4254/88 du Conseil du 19 décembre 1988 portant dispositions d'application du règlement (CEE) n̊ 2052/88 en ce qui concerne le Fonds européen de développement régional(JO n̊ L 374 du 31.12.1988, p. 15).,388 R 4254 : Verordening (EEG) Nr. 4254/88 van de Raad van 19 december 1988 tot vaststelling van toepassingsbepalingen voor Verordening (EEG) nr. 2052/88 met betrekking tot het Europees Fonds voor Regionale Ontwikkeling(PB nr. L 374 van 31.12.1988, blz. 15).,388 R 4254 : Verordnung (EWG) Nr. 4254/88 des Rates vom 19. Dezember 1988 zur Durchführung der Verordnung (EWG) Nr. 2052/88 in bezug auf den Europäischen Fonds für regionale Entwicklung(ABl. Nr. L 374 vom 31.12.1988, S. 15).,388 R 4254 : Κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 4254/88 του Συμβουλίου της 19ης Δεκεμβρίου 1988 για διατάξεις εφαρμογής του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2052/88 όσον αφορά το Ευρωπαϊκό Ταμείο Περιφερειακής Ανάπτυξης(ΕΕ αριθ. L 374 της 31.12.1988, σ. 15).

eurovoc_concepts:
European Regional Development Fund
consolidation of EU law


title: KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1442/96 af 24. juli 1996 om fastsættelse af det maksimale restitutionsbeløb ved udførsel af hvidt sukker i forbindelse med den 49. dellicitation under den løbende licitation omhandlet i forordning (EF) nr. 1813/95

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar


title: Regolamento (CE) n. 1445/96 della Commissione del 24 luglio 1996 che chiude l'inchiesta relativa all'elusione delle misure antidumping istituite dal regolamento (CEE) n. 2861/93 sulle importazioni di alcuni tipi di dischi magnetici (microfloppy da 3,5 pollici) originari del Giappone, di Taiwan e della Repubblica popolare cinese mediante le importazioni degli stessi prodotti originari del Canada, di Hong Kong, dell'India, dell'Indonesia, di Macao, della Malaysia, delle Filippine, di Singapore e della Tailandia e mette fino all'obbligo di registrazione per i prodotti in questione

eurovoc_concepts:
anti-dumping duty
anti-dumping legislation
customs regulations
import
magnetic medium
third country