title: MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET - PÅ VEJ MOD EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER

eurovoc_concepts:
World Trade Organisation
competition law
competition policy
international law

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER + * + -tr -tr -ir •tr -ti •ir Bruxelles, den 18. 06. 1996 KOM(96) 284 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET PÅ VEJ MOD EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER MEDDELELSE TIL RÅDET PÅ VEJ MOD EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER INDHOLD I. a) b) c) d) e) INDLEDNING En global approach for konkurrenceregler: begrundelse for internationale regler Det konkurrencemæssige perspektiv Det handelsmæssige perspektiv Jurisdiktionelle spørgsmål: undgåelse af ensidige foranstaltninger Den historiske baggrund og den seneste udvikling II. HVILKET FORUM ER DET RETTE? III. EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER - DE VIGTIGSTE ASPEKTER a) b) c) d) Fastlæggelse af interne konkurrencestrukturer Vedtagelse af fælles regler Fastlæggelse af samarbejdsinstrumenter for konkurrencemyndighederne Bilæggelse af tvister IV. ANDRE RELEVANTE SPØRGSMÅL a) b) c) d) Hvem skal deltage? Udviklingslandenes interesse Forbindelsen med instrumenter til forsvar af samhandelen Forbindelsen med Fællesskabets retsorden og medlemsstaterne V. KONKLUSIONER BILAG: DE MULIGE BESTANDDELE AF EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER a) b) c) d) Fastlæggelse af interne konkurrencestrukturer Vedtagelse af fælles regler Fastlæggelse af samarbejdsinstrumenter for konkurrencemyndighederne Bilæggelse af tvister 1«. MEDDELELSE TIL RÅDET PÅ VEJ MOD EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER internationale aspekter. Det Denne meddelelse vedrører konkurrencelovgivningens undersøges, om folkeretten, navnlig i henseende til WTO, skal suppleres med en særlig ramme til støtte for konkurrencelovgivningens håndhævelse1. De begreber og forslag, som er indeholdt i dette dokument, bygger på rapporten fra den ekspertgruppe, som kommissær Karel van Miert nedsatte i juni 1994. Denne rapport med titlen "konkurrencepolitikken i den nye verdenshandelsorden: styrkelse af det internationale samarbejde og de internationale regler", blev offentliggjort i juli 1995. Ekspertgruppens rapport omfattede både bilateralt og multilateralt samarbejde på konkurrenceområdet. En parallel udbygning af disse blev anset for gensidigt forstærkende og til gensidig nytte. Selv om denne meddelelse overvejende vedrører de multilaterale aspekter, er det lige så vigtigt, at der finder en udbygning sted af det bilaterale samarbejde, og det bilaterale samarbejde må også formodes at have gunstig indvirkning på arbejdet i multilateralt regi. I. a) INDLEDNING: En global approach for konkurrencereglerne: begrundelse for internationale regler De seneste årtiers internationale økonomiske aktivitet har haft to særlige kendetegn: liberalisering og globalisering. Efter otte forhandlingsrunder siden GATT's oprettelse i 1947 er importtoldsatserne bragt ned det laveste niveau nogensinde: fra rundt regnet 35% til mindre end 4%2. Dette har ført til en massiv vækst i omsætningen af varer og Denne meddelelse vedrører kun virksomheders konkurrencemodvirkende fremgangsmåder. Der kan nævnes mange statslige fremgangsmåder, som indvirker på konkurrencen, såsom subsidier, der i EF-traktatens kapitel om konkurrenceregler optræder sammen med private fremgangsmåder. Disse er i vid udstrækning i forvejen dækket af regler i Verdenshandelsorganisationens (WTO) regi. Der er tale om det handelssammenvejede gennemsnit af de satser for industrivarer, der vil være gældende i industrilandene, når tilsagnene om nedsættelser i Uruguay-rundens regi er ført helt ud i livet. 40% af EF-landenes import vil endog være helt toldfri. Udviklingslandene forpligtede sig i Uruguay rundens regi for første gang til som hovedregel at binde deres toldsatser horisontalt med de højeste satser på for det meste ca. 20-35%. De resterende kvantitative importrestriktioner i særlige sektorer såsom landbrug og tekstiler, men også generiske fremgangsmåder såsom frivillig eksportbegrænsning skal gradvis afvikles af alle WTO's medlemmer. tjenesteydelser, der er blevet fordoblet hvert syvende til ottende år og er vokset fra ca. 200 mia. USD i begyndelsen af 1960'erne til mere end 5 000 mia. USD i 1994. De udenlandske direkte investeringer er vokset i endnu hurtigere tempo, idet de er tredivedoblet på mindre end femogtyve år. De nationale økonomier er i dag mere åbne for konkurrence udefra end nogensinde før. På mikroøkonomisk plan har virksomhederne fastlagt globale strategier. Liberaliseringen og den teknologiske udvikling har ført til, at de har indført nye produktionsmetoder: udnyttelse af de forskellige landes komparative fordele, forbedring af mobiliteten, ændringer i produktionsfaktorernes sammensætning, indtrængen på nye markeder osv. Virksomhederne er ofte nødt til at virke på forskellige markeder på samme tid for at bevare konkurrenceevnen. Dette har ført til, at landene er blevet mere afhængige af hinanden, og at markederne for mange varer og tjenesteydelser er blevet regionale eller endog globale. fremgangsmåder, Antallet af transnationale virksomheder er vokset, og de er blevet meget større. Der er flere erhvervsmæssige international dimension, end nogensinde før. Dette kan give sig udslag i en forøgelse af de grænseoverskridende internationale virkninger, konkurrencemodvirkende fremgangsmåder: karteller med aftaler, hvorved (udenlandske) konkurrenter udelukkes på en illoyal måde, internationalt misbrug af dominerende markedsstilling eller internationale konkurrencemodvirkende fusioner. Sådanne fremgangsmåder kan hæmme konkurrencen og undergrave de fordele, som liberaliseringen fører med sig. som har Disse udviklingsforløb bevirker, at tiden nu er inde til at rette søgelyset mod interne karakter og mangelen på bindende regler på konkurrencelovgivningernes indført en omfattende internationalt plan. Mange konkurrencepolitik, men mangler egnede interne konkurrenceregler på konkurrencemodvirkende international dimension og opnå relevant information uden for deres jurisdiktionsområde. Det er derfor nødvendigt med effektiv håndhævelse af konkurrencereglerne. instrumenter til at anvende de fremgangsmåder med lande eller regioner har som kan sikre en ramme, en og der er upartisk I Fællesskabet behandles de konkurrencemodvirkende fremgangsmåder rent faktisk på en måde, diskriminerer mellem medlemsstaterne. Konkurrencepolitikken er en hjørnesten i Fællesskabets retsorden. Men der findes ingen konkurrenceregler på globalt plan, og på mange eksterne markeder er midlerne til fremgangsmåder, som undergraver vore bekæmpelse af konkurrencemodvirkende virksomheders bestræbelser i konkurrencen, klart utilstrækkelige. for at gøre sig gældende ikke Der er fire hovedårsager konkurrenceregler: til, at det bør overvejes at indføre internationale led af markedsadgang: som konkurrencemodvirkende fremgangsmåder holder vore virksomheder borte fra i Fællesskabets strategi sikring til ville regler sikre mere markeder i tredjelande, men kan ikke bekæmpes effektivt uden internationale regler, fordi der ikke findes egentlige håndhævelsesmuligheder på markederne i de pågældende tredjelande. De europæiske virksomheder står også svagt i konkurrencen, hvis de skal konkurrere på verdensmarkedet med udenlandske fra hjemmemarkeder med mindre effektiv virksomheder, der opererer konkurrencepolitik. Multilaterale ensartede konkurrencevilkår i verden; for at undgå rets- og jurisdiktionskonflikter mellem landene og sikre en gradvis konvergerende konkurrencelovgivning: der er et reelt behov for at minimere de jurisdiktionskonflikter og deraf følgende handelskonflikter, som ikke alene en ekstraterritorial anvendelse af visse konkurrencelove, men også anvendelsen af konkurrencelovene på konkurrencemodvirkende fremgangsmåder, der er mærkbare i udlandet, men gennemføres på det hjemlige jurisdiktionsområde, kan give anledning til. Konvergens og forebyggelse af konflikter vil også øge retssikkerheden forskellige jurisdiktionsområder, og mindske deres omkostninger ved at efterleve konkurrencelovgivningen; for at øge effektiviteten af og kohærensen i Fællesskabets egen håndhævelse af konkurrencepolitikken: konkurrencepolitikken er i den form, den har i mange lande, en nøglefaktor, når det drejer sig om at støtte den europæiske industris konkurrenceevne, beskytte vore sundt fungerende markedsøkonomier og maksimere forbrugernes velfærd. Det er nødvendigt med samarbejdsinstrumenter for at tage højde for globaliseringens virkninger; for via et øget engagement i håndhævelsen af konkurrencepolitikken at styrke samhandelssystemet, så det stemmer bedre overens med vore retssystemer og markedsøkonomier, som konkurrencelovgivningen er en fundamental del af. virksomheder, opererer der for på Disse begreber behandles yderligere nedenfor. b) Det konkurrencemæssige perspektiv Inden for Fællesskabet er fjernelsen af handelshindringerne og gennemførelsen af konkurrencelovgivningen forløbet parallelt. Denne approach er enestående på internationalt plan. Fællesskabets konkurrencepolitik har efter femogtredive års udvikling opnået fuld modenhed og er både konsekvent og neutral i sin anvendelse3. Fællesskabet er derfor blevet et stærkt integreret marked, hvor traktatens konkurrencebestemmelser integritet. Set i et bredere perspektiv er Fællesskabets beskytter fællesmarkedets interne, konkurrencepolitik og -instrumenter imidlertid i alt væsentligt forblevet indadvendte og begrænsede til virksomhedernes optræden inden for fællesmarkedet og samhandelen mellem vore medlemsstater. Sideløbende hermed har de medlemsstater, ikke havde nogen konkurrencemyndigheder før Fællesskabets oprettelse, vedtaget en lovgivning og indført håndhævelsesstrukturer på nationalt plan. som &àWÊmmmmiÊmÈ ikke de nødvendige Der er ingen instrumenter til behandling af grænseoverskridende sager Mange lande eller regioner, som har gennemført omfattende konkurrencepolitikker, har ikke desto mindre interne konkurrenceregler på konkurrencemodvirkende international dimension. Eksempelvis kan oplysninger af central betydning for undersøgelsen befinde sig uden for deres jurisdiktionsområde og dermed være uden for deres rækkevidde. Hvis der for konkurrencemodvirkende fremgangsmåder, er konkurrencemyndighederne afskåret fra at træffe afbødende foranstaltninger. instrumenter til at anvende de fremgangsmåder med fremskaffes det nødvendige bevis ikke kan Forhindring af retskonflikter og indbyrdes uforenelige afbødende foranstaltninger I løbet af 1980'erne og 1990'erne skete der et mærkbart opsving i antallet af internationale fusioner, strategiske alliancer, joint ventures, licensaftaler osv. Disse arrangementer kan blive undersøgt af forskellige myndigheder på samme tidspunkt, hvorved der opstår mulighed for retskonflikter eller indbyrdes uforenelige afbødende foranstaltninger i samme sag. I det ekstreme tilfælde kan lovgivninger, der er divergerende med hensyn til samme problemstilling, give sig udslag indbyrdes modstridende konklusioner vedrørende lovligheden af den pågældende fremgangsmåde. Selv i de tilfælde, hvor opfattelserne om fremgangsmådens konkurrencemodvirkende natur er sammenfaldende, kan de afbødende foranstaltninger, som fastsættes i hvert jurisdiktionsområde, være indbyrdes uforenelige. i En mere konvergerende lovgivning og samarbejde mellem konkurrencemyndighederne kan formindske sandsynligheden for, at sådanne konflikter opstår, og forbedre retssikkerheden for erhvervslivet. Undgåelse af unødigt dobbeltarbejde og dobbelte omkostninger Det kræver betydeligt arbejde og store omkostninger at undersøge erhvervsmæssige fremgangsmåder - både for konkurrencemyndighederne og de virksomheder, hvis fremgangsmåder underkastes undersøgelser. Hvis én og samme erhvervsmæssige fremgangsmåde ligger inden for flere jurisdiktionsområder, stiger omkostningerne tilsvarende. Et mere udbredt samarbejde og undgåelse af unødigt dobbeltarbejde kan formindske omkostningerne både for konkurrencemyndighederne og erhvervslivet. Eksportkarteller Med de nuværende regler har alle myndigheder store vanskeligheder ved at bekæmpe visse fremgangsmåder. Eksempelvis har eksportkarteller4 af handelsmæssige årsager (landenes ønske om at ikke været omfattet af forbedre deres bytteforhold) konkurrencelovgivningen i eksportlandene. Der har også været retlige og praktiske årsager til, at konkurrencelovgivningen ikke er blevet anvendt. Hvis der ikke kan registreres nogen virkning på eksportlandets marked, falder eksportkartellerne ikke ind Eksportkartellerne frembyder et særligt problem, fordi deres negative virkninger kun er mærkbare på importlandets marked, medens de relevante oplysninger befinder sig i eksportlandet. Eksportlandet har naturligvis hverken interesse i eller jurisdiktionsområde til at gribe ind. under konkurrencemyndighedens jurisdiktionsområde. For importlandets vedkommende dets påvirker jurisdiktionsområde, men beviset for, at kartellet eksisterer, befinder sig uden for importlandets jurisdiktionsområde. eksportkartellerne markedet, hvorfor ind under falder de I alle disse tilfælde er de instrumenter, der står til Fællesskabets og dets medlemsstaters rådighed, uhensigtsmæssige. Mere generelt kan Fællesskabet i den aktuelle liberaliserede verden ikke undvære en ekstern dimension af sin konkurrencepolitik. Fællesskabet har betydelig interesse i at tilstræbe samme engagement i håndhævelsen af konkurrencelovgivningen hos vore partnere på deres markeder, som vi præsterer over for virksomhederne på vore markeder uanset disses hjemland. c) Det handelsmæssige perspektiv den påvirker Balance i adgangsmulighederne De i fremgangsmåder konkurrencemodvirkende adgangsmulighederne, som medlemmerne af WTO har forhandlet sig frem til. De er med blandt de kommende hindringer for samhandelen i en liberaliseret verden. Anvendelsen af konkurrencelovgivningen bidrager til at skabe markedsadgang og sikre generel åbenhed og stabilitet i samhandelssystemet. Fællesskabets indsats på dette område skal tilsvarende nødvendigvis modsvares af en fra vore partneres side. af klart Konkurrencepolitikken konkurrencelovgivningens principper på eksportmarkederne vil bidrage til at udjævne forskellene og skabe lige konkurrencevilkår for vore firmaer på de internationale markeder. indsats handelsrelateret, anvendelsen balance og nu er Medens regeringerne i dag er underkastet meget strenge internationale discipliner med hensyn til de love, de vedtager, eller de foranstaltninger, de træffer, så snart disse har indvirkning på samhandelen, findes der ikke nogen regler på internationalt plan om kontrol med konkurrencemodvirkende erhvervsmetoder. Disse metoder kan erstatte formelle statslige hindringer, som er reduceret eller helt fjernet. Det kan hævdes, at virksomhedernes incitament til at give sig i kast med konkurrencemodvirkende fremgangsmåder, som hæmmer markedsadgangen (såsom karteller kombineret med boykotforanstaltninger, udstødende misbrug af dominerende stilling, udstødende vertikale begrænsninger), øges i takt med formindskelsen af toldsatser og andre handelshindringer. Efterhånden som de industrielle strukturer i de nye økonomier bliver mere sofistikerede, vil også de metoder, virksomhederne benytter for at beskytte markedet mod konkurrence fra udlandet blive mere sofistikerede. Endelig kan de regeringer, hvis muligheder for at støtte de hjemlige industrier ved hjælp af administrative foranstaltninger er blevet beskåret af de internationale regler, fristes til at føre en lav profil med hensyn til konkurrencelovgivningens standarder eller håndhævelse eller til at indrømme undtagelser for at beskytte bestemte industrisektorer. Skønt der rent faktisk findes konkurrenceregler på mange af vore eksportmarkeder, er det ofte umuligt at bekæmpe konkurrencemodvirkende fremgangsmåder uden aktiv håndhævelse fra den nationale konkurrencemyndigheds side. I mangel af internationale regler er vore virksomheder udelukkende henvist til det engagement og den loyalitet, som udvises af myndigheder i tredjelande, når de skal have løst deres problemer5. Den seneste udvikling bekræfter, at reelle eller formodede konkurrencemodvirkende fremgangsmåder kan føre til gnidninger i samhandelen, og at samhandelssystemet er ude af stand til at bilægge tvister, når der ikke er aftalt særlige adfærdsregler6. Handelsinstrumenter En uhensigtsmæssig anvendelse af konkurrenceprincipper på forskellige markeder kan have andre handelsmæssige virkninger. Kartel dannelse eller tilsvarende restriktive fremgangsmåder i et fremmed land kan gøre det muligt for virksomheder at indtjene profitter i hjemlandet, der er større end i en konkurrencesituation, og derefter sælge varer på eksportmarkederne til dumpingpris (dvs. under produktionsprisen). Dette kan føre til, at importlandet tager lovlige handelsinstrumenter såsom antidumpingtold i anvendelse. Men brugen af handelsinstrumenter vil ikke ændre på aktiviteten på eksportlandets eget marked, og sådanne instrumenter kan desuden have negative bivirkninger. Ud fra et økonomisk synspunkt er det derfor mindre effektivt end at bekæmpe den pågældende fremgangsmåde på den eksporterende virksomheds hjemmemarked. Selv når der ikke er tegn på dumping, kan den beskyttelse, der ydes virksomhederne via en uhensigtsmæssig anvendelse af konkurrencereglerne på deres hjemmemarked, give dem en fordelagtig stilling, når de konkurrerer på markeder i udlandet. d) Jurisdiktionelle spørgsmål: undgåelse af ensidige foranstaltninger Nogle konkurrencemyndigheder fører en politik, der har til formål at afbøde problemer med markedsadgang som følge af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder på udenlandske markeder ved at udvide det territoriale dækningsområde for deres nationale konkurrenceregler. Dette skaber jurisdiktions-7 og suverænitetsproblemer og kan føre til Det skal dog bemærkes, at håndhævelsesordningen i USA udtrykkelig tager sigte på private retssager ved civile domstole: de private parter anspores aktivt til at indbringe sager som følge af muligheden for at få store erstatninger. Private parter kan også påberåbe sig konkurrencebestemmelserne i EF-traktaten og de nationale lovgivninger ved de nationale domstole. Dog er der ofte ikke let adgang til nationale domstole i tredjelande. I maj 1995 indgav Kodak en klage ("petition") til den amerikanske regering (USTR) i henhold til Section 301 i den amerikanske Trade Act med påstand om, at der findes konkurrencemodvirkende forhold, som begrænser den åbne adgang til det japanske marked for film og papir til almindelig fotografering. Der henvises til USA's retningslinjer af 1995 for international håndhævelse af antitrust-lovgivningen. USA's forsøg på at gennemtvinge sin lovgivning uden for sit jurisdiktionsområde har bevirket, at Canada, Frankrig, Tyskland, Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Schweiz har vedtaget en blokerende lovgivning. konflikter mellem lande. Desuden er effektiviteten af en sådan politik begrænset som følge af de retlige og praktiske hindringer for mulighederne for at søge information uden for ens eget jurisdiktionsområde. Et forstærket internationalt samarbejde vil antagelig gøre det mindre nødvendigt for konkurrencemyndighederne at gribe til ekstraterritoriale foranstaltninger. Der er tydelige fordele forbundet med at løse problemerne ved samarbejde, navnlig hvis et sådant samarbejde øger sandsynligheden for, at de konkurrencemodvirkende fremgangsmåder bekæmpes effektivt. e) Den historiske baggrund og den seneste udvikling initiativer taget mange til fastlæggelse af regler om Der har tidligere været konkurrencemodvirkende fremgangsmåder. Havanna-chartret var baseret på et koncept om omfattende regler for både offentlige og private fremgangsmåder, og et helt kapitel vedrørte kun restriktive erhvervsmæssige fremgangsmåder8. Chartret blev imidlertid ikke ratificeret og blev efterfulgt af den mere beskedne GATT, som behandlede berøringsfladerne mellem samhandel og konkurrence ved en række lejligheder i 1950'erne og 1960'erne, dog uden noget klart resultat9. I 1970'erne forhandlede man sig på udviklingslandenes begæring endelig frem til en fuldstændig konkurrencekodeks i UNCTAD's regi10. Dennes bestemmelser er ikke bindende. OECD har i mange år udført et omfattende arbejde på området international konkurrence. Organisationen har vedtaget en henstilling, som omfatter et ikke-bindende, men alligevel fungerende instrument for formidling af information mellem myndigheder, og denne er revideret ved flere lejligheder11. ind over til at gribe træffe tolererer i Trade Act af 1974 gør det desuden muligt at Section 301 handelsforanstaltninger, som opvejer, at udenlandske regeringer konkurrencemodvirkende fremgangsmåder. Der er tale om kapitel V. Ifølge chartret fra 1947 skulle der oprettes en international handelsorganisation til at overvåge verdenshandelen. Organisationen skulle bemyndiges for konkurrencemodvirkende fremgangsmåder: den skulle have haft en undersøgelseskapacitet og have været bemyndiget til at vedtage henstillinger om afbødende foranstaltninger. Chartret, der også omfattede investeringsregler, blev ikke vedtaget, og en række af dets bestemmelser blev samlet i den mindre ambitiøse GATT-overenskomst, der den 1. januar 1995 blev afløst af WTO-overenskomsten. Der henvises til GATT BISD 7S/29, 9S/28,170. Sættet af multilateralt aftalte retfærdige principper og regler for kontrol af restriktive af FN's fremgangsmåder generalforsamling i december 1980 (FN-dok. A/35/48 (1980)). Ændret i 1995. Denne henstilling omfatter en procedure for frivillig bilæggelse af tvister, som aldrig har været brugt (C(95) 130 endelig udg. ). erhvervsmæssige vedtaget blev 8 9 10 11 WTO har begrænsede skræddersyede regler om konkurrence i hver af sine tre "nøgle"- aftaler12. Til den almindelige overenskomst om handel med varer (GATT) er der knyttet en aftale om handelsrelaterede investeringsforanstaltninger (TRIMs), ifølge hvilken der inden for fem år efter dens ikrafttræden skal foretages en fornyet undersøgelse af, om aftalen skal suppleres med bestemmelser om konkurrencepolitik13. Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs) indeholder bestemmelser om kontrol med konkurrencemodvirkende i licenskontrakter vedrørende overførsel af teknologi eller anden fortrolig information. Desuden anerkender den landenes ret til at regulere sådanne fremgangsmåder via deres nationale lovgivning og åbner mulighed for konsultationer og udveksling af oplysninger mellem regeringerne, hvis der er en begrundet formodning om, at licensmetoderne eller betingelserne udgør et misbrug og har ugunstig indvirkning på konkurrencen på det relevante marked. Tilsvarende indeholder den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) bestemmelser om konsultation og udveksling af oplysninger svarende til bestemmelserne i TRIPs-aftalen og forpligter landene til at påse, at ikke misbruger deres stilling på monopollignende områder, der ligger uden for dækningsområdet for deres monopol. fremgangsmåder eller betingelser leverandører af tjenesteydelser Disse bestemmelser åbner dog kun særdeles begrænset mulighed for effektiv kontrol med konkurrencemodvirkende fremgangsmåder på internationalt plan. Vigtigere er det imidlertid, at mangelen på mere omfattende multilaterale principper og standarder for konkurrencepolitikkens anvendelse og håndhævelse kan undergrave tidligere og nuværende bestræbelser for at liberalisere den internationale samhandel. Sideløbende med de ovennævnte udviklingsforløb har et voksende antal lande forhandlet sig frem til bilaterale aftaler om samarbejde mellem deres konkurrencemyndigheder. I Unionen er der indgået sådanne aftaler både på fællesskabsplan og nationalt plan. På fællesskabsplan er der eksempelvis indgået en samarbejdsaftale med USA. Den indeholder bl. a. bestemmelser om information om en parts håndhævelsesaktiviteter, som kan øve indflydelse på væsentlige interesser hos den anden part, informationsudveksling 12 WTO har tre "nøgle"-aftaler, som dækker handel med varer (GATT), handel med tjenesteydelser (GATS) og handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs). Overenskomsten om oprettelse af WTO selv og forståelsen vedrørende bilæggelse af tvister er fælles for de tre separate aftaler. Desuden omfatter WTO en række plurilaterale aftaler, som kun er bindende for de parter, der har underskrevet dem. GATT-overenskomsten om handel med varer omfatter en bestemmelse, der sikrer forretningsmæssige fremgangsmåder i virksomheder med sær- eller enerettigheder (artikel XVII i GATT - som ikke fungerer særlig godt). Det er blevet hævdet, at konkurrencemodvirkende fremgangsmåder kan bekæmpes ved hjælp af en såkaldt "non-violation"-klage. Der føres i øjeblikket i OECD forhandlinger om multilaterale investeringsregler, og WTO kan tænkes at indlede et arbejde på dette område i nær fremtid. Konkurrencereglerne kan bidrage til at sikre, at (udenlandske) investeringer kun foretages på sunde og konkurrencebetonede vilkår. m i under visse omstændigheder, konsultation og samarbejde og undgåelse af konflikter om håndhævelsesaktiviteter. Det såkaldte "positive comity"-instrument (udvisning af imødekommenhed) skiller sig ud14, fordi det gør det muligt for en part, hvis vitale interesser undergraves af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder på den anden parts område, at anmode denne om at undersøge dem og træffe egnede foranstaltninger. Som hovedregel er der også sket en udvikling i disse aftalers substans, og deres indhold er bedre udviklet i dag end tidligere. Uanset den almindelige konsensus om, at et mere dybtgående bilateralt samarbejde mellem konkurrencemyndigheder skal nyde fremme, er de bilaterale samarbejdsaftaler stadig forholdsvis begrænsede, ligesom det er tilfældet for arbejdet i OECD, både med hensyn til dækningsområde og virkning. Årsagen hertil er for dækningsområdets vedkommende, skønt dette er stadig voksende, at EU og et lille antal lande, der er meget aktive inden for konkurrencepolitikkens håndhævelse, er de eneste, der har indgået sådanne aftaler, og for virkningens vedkommende, at disse aftaler ikke indeholder materielle regler eller principper. Et andet spørgsmål er, om en udbredelse af sektorspecifikke handelsaftaler, som indeholder konkurrenceregler, der hver har sine særlige kendetegn, kan holdes kohærent. Dette får større betydning i takt med, at sammenkædningen af handel med varer, handel med tjenester og udenlandske investeringer tager til i styrke, og de respektive geografiske markeder overlapper hinanden. I bedste fald vil virksomhederne presse regeringerne til at påse, at deres politikker er strømlinede og konsistente. I værste fald vil de søge at udnytte bestemmelserne i sådanne aftaler til snæver selskabsfordel via "forum-shopping" (valg af den jurisdiktionsmyndighed, der giver den gunstigste behandling). Det vil til den tid være nødvendigt at overveje mulighederne for at føre en bedre koordineret politik, som omfatter en række lande og alle økonomiske sektorer. II. HVILKET FORUM ER DET RETTE? Der findes fire alternative fora, som kan huse en international ramme: OECD, UNCTAD, forhandlinger, der fører frem til en enkeltstående aftale, og WTO. OECD har længe været aktiv på området internationale konkurrenceregler og råder over til at forestå et uafhængigt sekretariat. Den har den organisatoriske kapacitet forhandlingerne om en aftale om internationale konkurrenceregler. Der knytter sig dog tre ulemper til OECD: organisationen kan ikke fremvise gode resultater med hensyn til bindende forpligtelser og bilæggelse af tvister, den står ikke for disciplinerne på området konkurrencerelaterede handelsforanstaltninger (der behandles i WTO's regi), og - som noget meget vigtigt - dens medlemskreds er begrænset. UNCTAD udviklede i 1970'erne en fuldstændig konkurrencekodeks, som er blevet revideret med jævne mellemrum. Mange af de indvendinger, der gælder for OECD, 14 Der henvises til artikel V. 10 gælder desværre også for UNCTAD, nemlig mangelen på erfaringer med bindende forpligtelser og ingen overlapning med konkurrencerelaterede handelsdiscipliner (der behandles i WTO's regi). Det kan blive vanskeligt at samle den nødvendige politiske tilslutning i forskellige lande til en uafhængig enkeltstående aftale, og der ville antagelig knytte sig større generalomkostninger til forvaltningen deraf. WTO er den vigtigste kandidat til hvervet som forum for konkurrencereglerne; dens medlemskreds omfatter næsten alle verdens lande15. WTO kan imødekomme såvel industri- som udviklingslandenes interesser og betænkeligheder på forskellige afbalanceret vis. WTO er den eneste institution for handelsrelaterede internationale økonomiske regler, som anerkendes af alle. Mange af dens aktuelle regler er nært beslægtet med konkurrencespørgsmål (navnlig reglerne vedrørende subsidier, statsvirksomheder og intellektuelle ejendomsrettigheder). Nogle af dens aftaler har allerede en række særlige bestemmelser til bekæmpelse af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder (se i punkt Le ovenfor). WTO's institutionelle infrastruktur omfatter en ordning til sikring af gennemsigtighed og overvågning via anmeldelseskrav og bestemmelser om overvågning. Disse er fælles for mange WTO/GATT-aftaler. Desuden er WTO forum for kontinuerlig forhandling og konsultation, handelsrelaterede kan konkurrencemæssige betænkeligheder på bane. Desuden har organisationen en udbygget og lovfæstet ordning til bilæggelse af tvister mellem regeringerne. Denne kan håndhæve aftalte regler og danne grundlag for konfliktløsning. hvor medlemmerne bringe deres Desuden åbner WTO mulighed for forhandlinger om en aftale om særlige anliggender mellem et begrænset antal medlemmer (hvorved der indgås en såkaldt plurilateral aftale i henhold til bilag IV til WTO-overenskomsten). III. EN INTERNATIONAL RAMME FOR KONKURRENCEREGLER - DE VIGTIGSTE ASPEKTER international konkurrencemyndighed med Det har været en klar antagelse ved udarbejdelsen af denne meddelelse, at en oprettelse af og en håndhævelsesbeføjelser ikke på mellemlang sigt er nogen realistisk mulighed. Landene ville på det aktuelle stade være uvillige til at acceptere de bånd, som en sådan struktur lægger på den nationale suverænitet og de nationale politikker. De forslag, der fremsættes nedenfor og i bilaget, afspejler derfor en mere beskeden approach, som bygger på bindende tilsagn for regeringerne og omfatter interguvernementale procedurer. Det er undersøgelses- egne Mere end femogtyve tidligere statshandelslande, herunder Kina og Rusland, fører i øjeblikket forhandlinger med henblik på tiltrædelse af WTO. 11 også denne model, som opbygningen af det internationale samhandelssystem siden anden verdenskrig har været baseret på. Arbejdet med opbygningen af en ramme for internationale konkurrenceregler vil antagelig have størst chance for at gøre fremskridt, hvis der vælges en gradvis approach. Sigtet bør være at styrke koordinationen af konkurrencepolitikken trinvis (en approach baseret på "byggeklodser"). Dette kan opnås ved nedsættelse af en arbejdsgruppe i WTO, hvorved det indledende arbejde kan begrænses til de områder, hvor der hurtigt kan konstateres konsensus, medens de mere ambitiøse målsætninger udsættes til senere. De vigtigste skridt er følgende: a) Fastlæggelse af interne konkurrencestrukturer Et første skridt kunne tages af de medlemmer af WTO, som individuelt har påtaget sig at sikre interne konkurrencestrukturer. Hovedelementerne i en sådan struktur ville være: at have grundlæggende konkurrenceregler i de interne love til bekæmpelse af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder såsom restriktive aftaler mellem virksomheder, misbrug af dominerende stilling og fusioner at have eller skabe interne håndhævelsesstrukturer til sikring af en effektiv gennemførelse af de nævnte regler, herunder egnede undersøgelsesinstrumenter og passende sanktioner at sikre private parter adgang til de interne håndhævelsesmyndigheder, herunder de nationale domstole, på retfærdige, gennemsigtige og ikke-diskriminerende betingelser. b) Vedtagelse af fælles regler Sideløbende hermed kunne medlemmerne af WTO søge at fastlægge en kerne af fælles principper og arbejde for at få dem gennemført på internationalt plan. Dette ville: fremme lige konkurrencevilkår overalt i verden fremme samarbejdet mellem konkurrencemyndighederne og bane vej for en koordination af den internationale håndhævelsesaktivitet fremme en gradvis konvergens i konkurrencelovgivningerne. Der kan gradvis og i flere trin udvikles fælles principper eller regler. Det kan i første omgang være hensigtsmæssigt at koncentrere sig om horisontale begrænsninger (karteller for pris- eller produktionsfastsættelse eller markedsdeling, "bid-rigging" (samordning af budgivningen), gruppeboykot, eksportkarteller). Arbejdet med andre fremgangsmåder (misbrug såsom eneforhandlingsaftaler) kan påbegyndes sideløbende dermed, men kan tage længere tid. begrænsninger dominerende vertikale stilling, visse af 12 c) Fastlæggelse af et samarbejdsinstrument for konkurrencemyndighederne Gennemsigtighed er en vigtig del af rammen for konkurrencen. Der kan fastlægges bestemmelser om anmeldelse, samarbejde mellem konkurrencemyndigheder. Disse kunne omfatte bestemmelser om samarbejdsprocedurer, eksempelvis hvis myndigheder igangsætter parallelle undersøgelser vedrørende samme fremgangsmåde. Desuden kan de negative og positive "comity"-instrumenter videreudbygges16. informationsudveksling og d) Bilæggelse af tvister Ud over WTO's naturlige rolle som stående forum for forhandlinger om tilpasning eller udbygning af regler og forpligtelser, som der er opnået enighed om, forvalter organisationen en foriigsmekanisme, der bidrager til at bilægge tvister mellem regeringer i tilfælde, hvor et land erklærer, at de aftalte WTO-regler er blevet krænket. Private parter har ikke adgang til WTO's ordning til bilæggelse af tvister. WTO-mekanismerne kan tages i anvendelse, hvis et land eksempelvis undlader at oprette en indenlandsk konkurrencestruktur, eller hvis det i en bestemt sag undlader at reagere på en anmodning om håndhævelsesforanstaltninger fra et andet WTO-medlems side. De relevante regler kan om nødvendigt afpasses efter konkurrencelovgivningens og -politikkens særlige karakteristika og kan tages i anvendelse gradvis. De ovennævnte begreber behandles mere fyldestgørende i bilaget. IV. ANDRE RELEVANTE SPØRGSMÅL a) Hvem skal deltage? En international aftale om konkurrenceregler vil være til gavn for alle nationer, der er medlem af verdenshandelssamfundet. Alle lande kan deltage i en aftale om, at der skal indsættes konkurrenceretlige bestemmelser i deres nationale lovgivning. Samtidig vil anvendelsen af samarbejds- og håndhævelsesbestemmelser gøre det nødvendigt for alle deltagende lande at råde over en højt specialiseret administration, som kan håndtere følsom information og vurdere de erhvervsmæssige fremgangsmåder på en dynamisk baggrund. Mange udviklingslande har endnu ikke et sådant administrativt maskineri til rådighed. Disse kan finde inspiration i OECD's bestemmelser og en række bestemmelser i bilaterale aftaler. Princippet for negativ "comity" indebærer, at en part tager hensyn til en anden parts væsentlige interesser, før der gribes ind. Via det positive "comity"-instrument (se tillige ovenfor på s. 7) kan en part anmode en anden part om på grundlag af dennes egne beføjelser at undersøge aktiviteter, som krænker den første parts væsentlige interesser. 13 Det er derfor realistisk at forvente, at samarbejdsbestemmelserne i en konkurrenceaftale - dersom der vedtages sådanne - i første omgang kun skal gælde for et begrænset antal signatarstater med veludbyggede konkurrencemyndigheder. Bestemmelserne kan indledningsvis gælde for industrilande og mere avancerede udviklingslande og derefter gradvis blive udvidet til også at gælde for andre lande. Ethvert land, som lever op til aftalens bestemmelser, bør være berettiget til at deltage. De forskellige lande kan i givet fald samarbejde i forskelligt omfang, eksempelvis med hensyn til informationsudveksling. b) Udviklingslandenes interesse De private konkurrencemodvirkende fremgangsmåder har længe vakt bekymring blandt udviklingslandene. Efterhånden som mange multinationale virksomheders omsætning er blevet større end de mellemstore udviklingslandes BNP, er disse i stigende grad kommet til den erkendelse, at der er behov for et minimum af disciplin i de private fremgangsmåder på deres markeder. Det var som reaktion herpå, at UNCTAD udviklede sin konkurrencekodeks i 1980. På baggrund af denne holdning kan det forventes, at udviklingslandene vil støtte en yderligere udbygning af de internationale regler, i hvert fald hvis disse kommer til at omfatte fremgangsmåder såsom eksportkarteller, der i dag unddrager sig effektiv kontrol17. Selv om bestemmelserne om samarbejde mellem konkurrencemyndighederne (der henvises til punkt IE a ovenfor) i første omgang ikke kommer til at gælde for udviklingslandene, vil de nyde godt af den øgede kontrol med konkurrencemodvirkende fremgangsmåder med international dimension. Desuden vil de ligesom de øvrige medlemmer af WTO have adgang til bestemmelserne om bilæggelse af tvister, hvis andre lande ikke i tilstrækkeligt omfang har gennemført de vedtagne basisregler og indført industrilandenes og de håndhævelsesstrukturerne. De vil også nyde godt af nyindustrialiserede på konkurrenceområdet, også selv om deres egne forpligtelser bliver mindre omfattende (f. eks. som følge af overgangsperioder). Endelig vil alle medlemmer af WTO, altså også udviklingslandene, nyde godt af eventuelle tvistbilæggelsesafgørelser, som kan skabe nye muligheder for markedsadgang. af mestbegunstigelsesforpligtelserne landes accept I den udstrækning konkurrencereglerne kan sikre, at investeringerne foretages på sunde og loyale betingelser, kan de effektive konkurrencestrukturer fremme anvendelsen af liberale investeringsordninger. 17 Det skal dog bemærkes, at en konkurrencemæssig ramme ikke er noget universalmiddel mod de vanskeligheder, som udviklingslandene står over for som følge af deres begrænsede indenlandske instrumenter og undersøgelseskapacitet. Dette gør det endnu mere nødvendigt, at udviklingslandene får mulighed for at nyde godt af faglig bistand. 14 Det er et kompliceret arbejde og kræver betydelige ressourcer og massiv uddannelse at oprette hensigtsmæssige konkurrencestrukturer. En ramme for konkurrencen bør omfatte bestemmelser om faglig bistand til de lande, der anmoder derom. c) Forbindelsen med instrumenter til forsvar af samhandelen Forbindelsen mellem opbygningen af en ramme for konkurrencen og de eksisterende handelsinstrumenters funktionsmåde er et spørgsmål af central betydning i debatten om samhandel og konkurrence. Det er sandt, at indsættelse af konkurrencebestemmelser i handelslovgivningen og/eller en mere omfattende og effektiv håndhævelse af konkurrencepolitikken via et øget internationalt samarbejde vil mindske behovet for at anvende instrumenter til forsvar af samhandelen. Konkurrenceinstrumenterne kan dog ikke træde i stedet for handelsinstrumenterne. Sidstnævnte instrumenter mister kun deres raison d'être integrerede markeder. En ramme for konkurrenceregler vil derfor supplere den nuværende lovgivning om samhandelen og skabe et nyt instrument til bekæmpelse af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder på markeder, der ikke er integrerede. Udviklingen af nye instrumenter vil således supplere, men ikke erstatte de nuværende instrumenter. i en situation med fuldt Et eksempel på det ovenstående findes i EF selv. Der kan ikke træffes antidumping foranstaltninger på Fællesskabets indre marked, fordi der er tale om et fuldt integreret marked18. Denne integration har for medlemsstaterne været ensbetydende med fjernelse af alle toldsatser, fjernelse af foranstaltninger med samme virkning som told (der er et bredere begreb end GATT's forpligtelse til national behandling) og vedtagelse af de fire friheder (varer, tjenesteydelser (herunder etablering), kapital (herunder investeringer) og arbejdskraft). Dertil er kommet programmet for det indre marked og sikringen af relativt stabile valutakurser. Konkurrencelovgivningen er konkret blevet anvendt af en myndighed med autonome undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser, bl. a. med den udtrykkelige målsætning at integrere medlemsstaternes markeder. Ingen af disse elementer anvendes inden for verdenshandelen, som den foregår i dag. Endelig er den i punkt II ovenfor behandlede ramme langt mindre gennemgribende end EF's konkurrencestrukturer og mangler at bevise sin værdi. d) Forbindelsen med Fællesskabets retsorden cg medlemsstaterne Det har været en grundlæggende antagelse ved udarbejdelsen af denne meddelelse, at en ramme for konkurrenceregler, som man forhandler sig frem til WTO, er forenelig med EØS-aftalen mellem EF og EFTA-landene følger samme approach: der kan ikke træffes antidumping-foranstaltninger på områder, hvor "acquis communautaire" er overtaget af EFTA. Derimod kan der stadig træffes antidumping-foranstaltninger i samhandelen mellem Fællesskabet og landene i Central- og Østeuropa, ligesom det er tilfældet i samhandelen mellem USA, Canada og Mexico inden for rammerne af NAFTA. Det samme er i øvrigt tilfældet for samhandelen mellem EU og Tyrkiet: på trods af aftalen om en toldunion er det stadig muligt at træffe antidumping-foranstaltninger. 15 EF's konkurrenceregler, navnlig EF-traktatens bestemmelser. WTO-instrumentet vil, som der er tradition for det i GATT/WTO, gælde for regeringer og ikke være selvstyrende eller have direkte virkning. Desuden vil det være meget mere generelt end de relevante bestemmelser i EF-retten, og hovedvægten vil på de første trin blive lagt på proceduremæssige forpligtelser. Alene af disse årsager er det højst usandsynligt, at der vil kunne opstå gnidninger mellem en rapport fra et WTO-panel om WTO-reglerne og De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis vedrørende artikel 85 og 86 og den dermed forbundne lovgivning19. Desuden er virksomhederne allerede - også inden for Fællesskabet - omfattet af forskellige konkurrenceordninger, og sigtet med en international ramme er netop at fremme en ligevægtig og rationel anvendelse af konkurrenceprincipper på forskellige markeder. Et andet spørgsmål vedrører deltagelsen i en international ramme. Når konkurrencen ikke udelukkende falder ind under Fællesskabets kompetence, kan internationale sager enten vedrøre Fællesskabet (hvis der er tale om samhandel mellem medlemsstater) eller en enkelt medlemsstat (hvis det kun er denne, der er omfattet). En regelramme skal omfatte begge tilfælde, samtidig med at Fællesskabets aktivitet på handelsområdet bevares som en helhed. V. KONKLUSIONER Kommissionen anmoder Rådet om at tage denne meddelelse til efterretning. Under henvisning til, at der på verdensplan opnås større konvergens, forbedrede konkurrencestandarder og forbedret håndhævelse af konkurrencelovgivningen ved en øget multilateral indsats, i betragtning af, at en international ramme for konkurrenceregler kan skabe ensartede konkurrencevilkår og derigennem formindske omkostninger, fordrejninger og konflikter i den internationale samhandel som følge af forskellige interne konkurrenceordninger, / erkendelse af, at et mere omfattende multilateralt samarbejde på konkurrenceområdet ved siden af det fortsatte bilaterale samarbejde med de vigtigste partnere er ønskeligt og gennemførligt i den aktuelle situation og vil yde et vigtigt bidrag til skabelsen af en mere effektiv, stabil og integreret global økonomi, som både vil komme Fællesskabet, dets medlemsstater og WTO's medlemmer til gode Et område, hvor et WTO-instrument og de tilsvarende EF-bestemmelser er endnu tættere beslægtet, end tilfældet er på konkurrenceområdet, er antidumping. På dette område udgør EF-bestemmelserne endog en implementering af WTO- instrumentet, og der har ikke hidtil været nogen gnidninger mellem panelrapporter baseret på WTO-instrumentet og De Europæiske Fællesskabers Domstols domme på grundlag af EF-bestemmelserne. i erkendelse af, at den mulige opbygning af en international ramme for konkurrenceregler er i alle handelsnationers interesse uanset deres udviklingsniveau, og i betragtning af, at Fællesskabet har gode erfaringer med anvendelsen af ensartede konkurrenceprincipper fra land til land foreslår Kommissionen, at Rådet drager konklusioner efter følgende hovedlinjer: i december 1996; det bør Fællesskabet bør fastlægge en holdning med henblik på WTO's ministermøde i Singapore foreslås WTO's medlemmer, at organisationen nedsætter en arbejdsgruppe til fra 1997 og fremover at foretage sonderende undersøgelser af mulighederne for at opbygge en international ramme for konkurrenceregler en sådan ramme bør navnlig omfatte: et tilsagn fra alle landes side om at ville indføre interne konkurrenceregler og håndhævelsesstrukturer og fra et begrænset antal landes side om at ville indføre et instrument, der gør det muligt at udveksle oplysninger mellem konkurrencemyndigheder, et instrument til anmodning om foranstaltninger på udenlandske markeder og en interguvernemental mekanisme til bilæggelse af tvister det europæiske erhvervsliv bør konsulteres og i passende omfang inddrages i arbejdet i takt med, at der sker fremskridt på dette område Fællesskabet bør gå foran på dette område og tage initiativ til bestræbelser for at skabe international konsensus og anspore andre WTO-medlemmer til at støtte det multilaterale arbejde på dette område og at Rådet anmoder OECD og UNCTAD om at videreføre arbejdet med samhandel og konkurrence under hensyn til udviklingen i WTO. 17 BILAG I dette bilag skitseres de vigtigste begreber, der er nævnt i del IQ i meddelelsen. Mange af begreberne stammer fra OECD-dokumenter og andre kilder og er medtaget i et sonderende øjemed: a) Fastlæggelse af interne konkurrencestrukturer Processen hen imod en international ramme for konkurrenceregler kan gennemføres gradvis. Et første trin kunne være at sikre, at hvert enkelt lands nationale lovgivning omfatter konkurrenceregler, der dækker restriktive aftaler, misbrug af dominerende markedsstilling og fusioner. Dette kunne omfatte et sæt retfærdige procedurer, der sikrer effektiv anvendelse af reglerne, herunder undersøgelsesinstrumenter og passende sanktioner, samt adgang til retssystemet, gennemsigtighed og ikke-diskrimination. Skønt et voksende antal lande har en sofistikeret konkurrencelovgivning til sikring af effektiv kontrol med restriktive erhvervsmæssige fremgangsmåder, mangler visse (udviklings)lande stadig at vedtage sådanne regler. Der knytter sig den yderligere fordel til en aftale mellem alle lande om at vedtage konkurrenceregler, at de interne domstole bliver en integrerende del af håndhævelsesprocedurerne, således som de allerede nu er det i de fleste industrilande20. Virksomhederne kan derefter ikke forpligtes til at overholde aftaler, som er forbudt: det vil nemlig ikke være muligt at håndhæve disse via de nationale domstole. for nylig, viste, at der selv Et andet vigtigt spørgsmål er den sektormæssige dækning. En undersøgelse, som OECD foretog forskel på lande holder visse af de konkurrencelovgivningens dækningsområde: de fleste økonomiske sektorer uden for deres konkurrencelovgivnings dækningsområde21. Det første trin i behandlingen heraf kan omfatte en udarbejdelse af en liste over disse sektorer og et tilsagn om "stand-still" og gradvis reduktion fra alle landes side22. i OECD-landene er stor Konkurrencereglerne bør ligeledes finde anvendelse på alle økonomiske aktører. Offentlige virksomheder og virksomheder med sær- eller enerettigheder bør være omfattet; dette gælder dog ikke den del af deres erhvervsudøvelse, hvor deres offentlige hverv har forret frem for de interesser, der knytter sig til konkurrencelovgivningens anvendelse. 20 22 En lignende approach blev fulgt under forhandlingerne i Uruguay-rundens regi om respekten for intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs). Oversigt over konkurrencelovgivningens og -politikkernes dækningsområde udarbejdet af prof. B. Hawk. Der henvises til OECD's arbejde på dette område. 18 m i b) Vedtagelse af fælles reeler Der er almindelig enighed om, at horisontale restriktive fremgangsmåder har negativ indvirkning på konkurrencen: det gælder karteller, markedsdeling, boykot af udenlandske virksomheder, prisfastsættelse, "bid-rigging" (samordning af budgivningen) og kollektive eneaftaler. Det bør være muligt på et tidligt stade at fastsætte internationale bestemmelser til bekæmpelse af disse fremgangsmåder. De relevante bestemmelser bør også omfatte eksportkarteller. Disse er undtaget fra eksportlandenes konkurrencelovgivning. Skønt sådanne karteller er dækket af de fleste importlandes lovgivning23, er det vanskeligt at bekæmpe dem, fordi der mangler information i importlandet. Et internationalt forbud mod eksportkarteller ville sætte en stopper for denne "beggar thy neighbour"-politik. Vertikale restriktioner som f. eks. eneforhandlingsaftaler bør også tages i betragtning, men det kan kræve længere tid at nå til konsensus, og landene kan ønske at bevare et større råderum i deres bedømmelse af de vertikale begrænsningers konkurrencemæssige virkning24. Man kan eventuelt nå frem til en fælles approach for vertikale restriktioner ved at koncentrere sig om restriktioner, der skaber hindringer for markedsadgangen. Arbejdsgruppen kan undersøge, i hvilken udstrækning konkurrencemyndighederne kan tage hensyn til den internationale dimension og til den virkning, som restriktionerne på markedsadgangen har på den interne konkurrence, når der indgives en klage i henhold til den internationale rammes bestemmelser (jf. nedenfor). En sådan undersøgelse fra en konkurrencemyndigheds side bør afspejle det forhold, at der ikke kan foretages nogen velegnet vurdering af konkurrencesager uden en omhyggelig undersøgelse af den internationale kontekst: konkurrencepolitikken kan ikke være identisk i forskellige lande, og det enkelte marked skal vurderes ud fra sine egne præmisser under hensyntagen til de økonomiske vilkår og strukturer, der øver indflydelse på det pågældende markeds åbenhed og dermed dets konkurrencesituation. Konkurrencemyndighederne bør, således som mange allerede gør det, i deres undersøgelse af fremgangsmåder lægge særlig vægt på faktorer såsom virkningerne af handelshindringer (både toldmæssige og ikke-toldmæssige), regulerende barrierer (f. eks. forskellige standarder, restriktioner på distributions- eller støttetjenester), hindringer for udenlandske investeringer, særlige kvoter for import og udenlandske investeringer og koncernstrukturen. Konkurrencemyndighederne bør vedblivende basere deres afgørelser på effektivitetsmålene, der er af fundamental betydning for konkurrencepolitikken. Men 23 24 F. eks. træmasse - dom af 27. september 1988 afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol, 1988 Sml. 5193. Til dels som følge af forskelle i de underliggende mål og principper har Fællesskabet og nogle af dets handelspartnere forskellige approaches: Fællesskabet er forholdsvis strengt over for vertikale restriktioner, der strider mod markedsintegrationen - eksportforbud og visse territoriale restriktioner; USA indtager en mere tolerant holdning. En undtagelse er bindende bruttopriser, som er forbudt i de fleste jurisdiktionsområder. 19 der skal i de fælles regler om konkurrencemodvirkende fremgangsmåder knæsættes et princip om, at der skal tages hensyn til den internationale dimension i internationale sager25. Jo mere et marked anses for at være lukket, desto større vægt bør der lægges på den udenlandske konkurrences betydning for derved at opveje hindringerne for markedsadgangen. / "troskabsrabatter" Denne approach kan være nyttig i bestræbelserne for at nå frem til en aftale om misbrug af dominerende stilling. Der er almindelig enighed om, at udelukkelsesmetoder, hindring af adgang til væsentlige faciliteter, fremgangsmåder med mulige udelukkelsesvirkninger såsom samt særlige produktionsbegrænsning kan gøre det ud for misbrug af dominerende stilling. Som håndhævelsen af den europæiske konkurrencepolitik har dokumenteret det, kan disse fremgangsmåder øve indflydelse på samhandelen og skabe barrierer for adgangen. Andre fremgangsmåder vil antagelig kræve yderligere analyse: fastsættelse af urimeligt høje priser ("excessive pricing") eller af priser under omkostningerne for at erobre markedet ("predatory pricing") og visse vertikale arrangementer. tilknytningsarrangementer eller Der er sket en kraftig stigning i antallet af internationale fusioner. Det er antagelig for tidligt at foreslå internationale materielle regler på dette områder. Desuden er virksomhederne i dag henvist til at anmelde en og samme fusion til flere forskellige konkurrencemyndigheder. En harmonisering af procedurerne vil forhindre unødvendigt dobbeltarbejde i virksomheder og hos myndigheder og - ved at anspore til øget samarbejde - begrænse mulighederne for indbyrdes modstridende afgørelser26. Et første trin kunne være at harmonisere anmeldelsesformularerne og fristerne for anmeldelse27. 25 26 27 Denne approach ligner den, der blev fastlagt i Havanna-chartret (artikel 46), hvor en regerings undladelse af at gribe ind for at forhindre en begrænsning af markedsadgangen kunne udgøre en krænkelse af dets bestemmelser. De Europæiske Fællesskabers Domstol følger i sin retspraksis samme linje, dvs. at en fremgangsmåde bør vurderes på basis af dens økonomiske og retlige kontekst, og at der traditionelt lægges stor vægt på målet om at sikre markedsadgang, omend kun mellem medlemsstater. Der kan f. eks. nævnes Henninger-sagen (Delimitis), De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 28. februar 1991. Forordningen af 1990 om fusioner har ekstrajurisdiktionelle virkninger: den tillægger Kommissionen kompetence til at undersøge fusioner med virksomheder, hvis hovedsæde er beliggende uden for EF, hvis de har en omsætning på 5 mia. ECU eller derover, og to af de pågældende virksomheder har en omsætning i EF på mindst 250 mio. ECU. Da fusionerne behandles af flere myndigheder, er det muligt, at én myndighed forbyder det, medens en anden stiller visse krav såsom krav om afhændelse af visse dele eller måske slet ikke har nogen indvendinger. I OECD's "Merger Process Convergence Report" (Whish/Wood) fra 1993 er der fremsat en række forslag til harmonisering af de internationale procedurer for anmeldelse af fusioner. 20 c) Fastlæggelse af samarbejdsinstrumenter for konkurrencemyndighederne Meningsfyldt informationsudveksling er en nøglebestanddel af ethvert samarbejde mellem konkurrencemyndigheder. Samtidig er erhvervsinformation omfattet af streng retlig beskyttelse i alle jurisdiktionsområder, og man kan vanskeligt forestille sig, at der rutinemæssigt mellem konkurrencemyndigheder28. dokumenter udvekslet fortrolige blive kan Det vil være nødvendigt at udvise særdeles stor forsigtighed ved udbygningen af informationsudvekslingen. Som hovedregel vil myndighedernes villighed til at samarbejde givetvis være størst, når de undersøger samme sag og har til hensigt at anvende ensartede håndhævelseskriterier. Udvekslingen bliver vanskeligere, hvis der påtænkes forskellige løsninger. I det ekstreme tilfælde kan situationen være den, at den ene myndighed tilstræber klare håndhævelsesforanstaltninger, medens den anden ikke ønsker at gribe ind. Selv om det sidstnævnte eksempel er det vanskeligste, er det netop i denne situation, at behovet for nøjagtig information er størst. Et vigtigt første skridt hen imod en udvikling af regler om informationsudveksling kan være en katalogisering af de typer information, der betragtes som fortrolige i de forskellige lande, og de former for retlig beskyttelse, der finder anvendelse. En international ramme kan i begyndelsen omfatte en udveksling af ikke-fortrolig erhvervsmæssig information inden for en gruppe særlig vigtige deltagerlande. Hvis der er enighed om, at denne mekanisme fungerer godt, kan der tages det yderligere skridt at drøfte, om nogle myndigheder er rede til bilateralt at udveksle mere detaljeret information efter fælles overenskomst. Det er naturligvis en forudsætning, at der skal knyttes en række kriterier og garantier til en sådan udveksling af fortrolig information. Man kan forestille sig, at myndighederne kunne ønske at gøre udvekslingen betinget af, at en række betingelser er opfyldt (f. eks. garanti for fortrolig behandling eller grænser for brugen af den formidlede information): det vil navnlig være nødvendigt, at den myndighed, som modtager informationen, forpligter sig til ikke at træffe ekstraterritoriale foranstaltninger på grundlag af den pågældende information. Hvorom alting er, er en fuld forpligtelse til at udveksle information et særdeles langsigtet mål. 28 Der mindes om, at der rent faktisk findes betydelige muligheder for international informationsudveksling i visse sektorer, f. eks. mellem de myndigheder, der kontrollerer handel med værdipapirer. Og der er allerede opnået enighed om forskellige former for informationsudveksling på konkurrenceområdet: EØS- aftalen indeholder eksempelvis bestemmelser om deling af information mellem Kommissionen og EFTA-Tilsynsmyndigheden. Skønt samarbejdsaftalen mellem EF og USA ikke indeholder bestemmelser om udveksling af fortrolig information, vedtog den amerikanske kongres i 1994 en ny lovgivning, der gør det muligt for den at træffe gensidige arrangementer med henblik på udveksling af fortrolig information, også i sager, hvor de sanktioner, der måtte blive fastsat, afviger fra sanktionerne i henhold til amerikansk lov. 21 Det europæiske erhvervsliv skal naturligvis konsulteres og inddrages i arbejdet i takt med, at mulighederne for udveksling af fortrolig information og de dermed forbundne betingelser behandles. Som led i antidumping-undersøgelser har embedsmænd i øjeblikket mulighed for at indsamle ekstrajurisdiktionel information - de får normalt direkte adgang til arkiverne hos de virksomheder i tredjelande, som de underkaster en undersøgelse. Der kan som led i samarbejdet på konkurrenceområdet overvejes en tilsvarende foranstaltning i form af bemyndigelse af embedsmænd til at bistå deres kolleger i tredjelande i forbindelse med undersøgelser. De samarbejdsprocedurer, der anvendes i interne sager i Fællesskabet med deltagelse af GD IV og myndigheder i medlemsstaterne, er et eksempel på sådanne procedurer. En anden særdeles vigtig del af samarbejdet mellem myndighederne er det positive "comity"-instrument, som allerede er optaget i de seneste bilaterale konkurrenceaftaler29. Det skal undersøges, hvilke muligheder der findes for at videreudvikle dette begreb og indsætte bestemmelser, der fremmer den håndhævelse, som myndighederne i tredjelande står for, samtidig med at den gensidige autonomi respekteres. Det bør navnlig overvejes, om og på hvilke betingelser konkurrencemyndighederne inden for rimelige grænser kan forpligtes til at foretage undersøgelser på en anden parts vegne og inden for en aftalt frist meddele den part, der har anmodet om undersøgelsen, om der påtænkes nogen håndhævelsesforanstaltning30. En beslutning om ikke at gribe ind bør begrundes og ledsages af relevant konkret materiale. d) Bilæggelse af tvister De fordele, der knytter sig til det internationale samarbejde, er beskrevet tidligere i teksten. Det siger imidlertid sig selv, at fordelene er størst, hvis landene kan forpligtes til at underkaste sig fælles regler. Dette bør komme til udtryk i en forpligtelse til konkret håndhævelse. En ramme bør derfor have bindende karakter. Et centralt spørgsmål i forbindelse med udviklingen af en ordning til bilæggelse af tvister, som skal anvendes i forholdet mellem regeringerne, angår de undersøgelser, som et internationalt panel kan foretage. I første omgang kan et panels undersøgelser koncentreres om proceduremæssige aspekter: om et land har oprettet en indenlandsk konkurrencestruktur som aftalt, om et land er underkastet en forpligtelse til at udveksle information, om denne forpligtelse er efterlevet, og - dersom et land har forpligtelser på dette område - om kravene til det positive "comity"-instruments gennemsigtighed, begrundelse og frister er opfyldt i en given sag. Ordningen til bilæggelse af tvister kan 29 30 Der henvises til fodnote 16 ovenfor. Dette har betydning for tildelingen af ressourcer til konkurrencemyndighederne. Det kan i første omgang være nødvendigt at sætte en grænse for, hvor mange klager en myndighed kan forelægge en anden om året inden for en given ramme, eller at fastsætte en tærskelværdi (f. eks. omsætningen for den pågældende vare), under hvilken mekanismen ikke kan anvendes. 22 udvides til også at omfatte en undersøgelse af, hvorvidt begrundelsen for den nationale afgørelse er rimelig, om de faktiske forhold er beskrevet nøjagtigt, om der har været tale om "åbenlyse fejl i vurderingen" af de faktiske forhold, og om der har foreligget "magtmisbrug". Et vigtigt spørgsmål angår de frister, der skal gælde for bilæggelse af internationale tvister. Dette skyldes, at de virksomheder, som står over for de konkurrencemodvirkende fremgangsmåder, i mange tilfælde har mulighed for at anmode om, at der iværksættes beskyttelsesforanstaltninger i samhandelen. Disse kan aktiveres med ganske kort varsel. En ramme for bekæmpelse af konkurrencemodvirkende fremgangsmåder ved hjælp af konkurrenceinstrumenter skal naturligvis kunne tages i anvendelse med kort varsel, hvis den skal udgøre et troværdigt alternativ. Et andet centralt spørgsmål angår de afbødende foranstaltninger, der skal træffes, når et land dømmes af et uafhængigt panel. Hvis en udenlandsk myndighed ikke træffer korrigerende foranstaltninger, kan landene under bestemte forudsætninger bemyndiges til at træffe ekstrajurisdiktionelle foranstaltninger interne konkurrencelove. I sager, hvor dette ikke er muligt (hvis den pågældende virksomhed eller de pågældende virksomheder eksempelvis ikke har nogen datterselskaber på landets område), vil det antagelig være mere acceptabelt som næste trin at træffe de foranstaltninger, der normalt tages i anvendelse i en handelsmæssig sammenhæng, såsom tilbagetrækning af toldindrømmelser31 end at fastsætte konkurrencemæssige sanktioner, dvs. internationale bøder32. i henhold til deres egne For så vidt en aftale om konkurrence omfatter bindende elementer, er det muligt, at en form for undtagelsesklausul kan blive anset for nødvendig. Denne kan tages i anvendelse i sager, hvor en parts væsentlige interesser formodes at fortrænge den interesse for WTO-ordningen tager sigte på bilæggelse af tvister, og tilbagetrækning af handelsindrømmelser benyttes kun som sidste udvej. I WTO følger bilæggelsen af tvister en glidende skala begyndende med (1) enighed mellem parterne på ethvert trin af forhandlingerne via konsultationer; (2) efter at et panel har slået fast, at WTO-reglerne er krænket, fremsættes der en anmodning om at bringe den retsstridige foranstaltning eller fremgangsmåde i overensstemmelse med WTO; (3) hvis dette ikke er muligt, skal der tilbydes kompensation (ved hjælp af nye eller udvidede muligheder for markedsadgang, eksempelvis toldsænkning eller andre liberaliseringsforpligtelser); hvis hverken (1), (2) eller (3) er mulig, (4) gives der endelig bemyndigelse til at suspendere indrømmelser af tilsvarende omfang. Ud tilbagetrækning af handelsindrømmelser synes at stride mod målet i form af øget konkurrence, da den fører til ringere mulighed for adgang til et givet marked. I GATT/WTO's regi har mulighederne for at tilbagetrække handelsindrømmelser imidlertid rent faktisk landene til at bringe deres haft en fremgangsmåder i overensstemmelse med GATT-reglerne. Der er kun givet tilladelse til modforanstaltninger én gang. liberaliserende virkning og presset fra et konkurrencemæssigt synspunkt kan en 32 23 håndhævelse, som en handelspartner, der anmoder om foranstaltninger, kan fremvise, eksempelvis dersom sidstnævnte har påberåbt sig det positive "comity"-instrument. En sådan undtagelsessituation kan opstå, hvis en myndighed giver til omstruktureringsaftaler med restriktiv virkning. Sådanne spørgsmål er i sager vedrørende handelslovgivning blevet afklaret ved i undtagelsestilfælde at give medlemmer af træffe GATT/WTO tilladelse beskyttelsesforanstaltninger for at beskytte deres hjemlige industri. Det kan blive nødvendigt at overveje en lignende approach i konkurrencesager, forudsat at de foranstaltninger, der træffes, er tidsbegrænsede, velbegrundede, ikke-diskriminerende og gennemsigtige. til midlertidigt at fravige deres forpligtelser og tilladelse 24 ISSN 0254-1459 KOM(96) 284 endelig udg. DOKUMENTER DA 08 Katalognummcr : CB-CO-96-304-DA-C ISBN 92-78-05718-5 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: Règlement (CE) n° 1095/96 du Conseil du 18 juin 1996 concernant la mise en oeuvre des concessions figurant sur la liste CXL établie à la suite de la conclusion des négociations au titre de l'article XXIV:6 du GATT

eurovoc_concepts:
GATT
cereals
common organisation of markets
fruit
tariff preference
vegetable

text: L_1996146FR. 01000101. xml 20. 6. 1996    FR Journal officiel de l'Union européenne L 146/1 RÈGLEMENT (CE) NO 1095/96 DU CONSEIL du 18 juin 1996 concernant la mise en œuvre des concessions figurant sur la liste CXL établie à la suite de la conclusion des négociations au titre de l'article XXIV:6 du GATT LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE, vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 113, vu la proposition de la Commission, considérant que, à la suite de l'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède, la Communauté a conclu des accords avec certains pays tiers concernant la conclusion des négociations au titre de l'article XXIV:6 de l'accord général sur les tarifs douaniers et le commerce (GATT) (1); que ces accords prévoient, entre autres, certains engagements de la Communauté dans le domaine de l'agriculture; que, en application de ces accords, la Commission a établi une nouvelle liste «CXL — Communautés européennes», applicable au territoire douanier de la Communauté dans sa composition au 1er janvier 1995, qui remplace la liste «LXXX — Communautés européennes» figurant à l'annexe du protocole de Marrakech relatif au GATT 1994; que la liste CXL a été transmise à l'Organisation mondiale du commerce; que les engagements prévus sur cette liste, et notamment ceux qui sont applicables à partir du 1er janvier 1996, doivent être mis en œuvre dans les meilleurs délais; qu'il convient, en conséquence, que le Conseil autorise la Commission à prendre les mesures nécessaires selon la procédure du comité de gestion; que, par souci de simplification, il y a lieu également de prévoir le recours à la même procédure pour l'introduction des modifications de la liste CXL éventuellement autorisées par le Conseil, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier 1. La Commission prend, le plus tôt possible, les mesures nécessaires, avec effet au 1er janvier 1996, pour la mise en œuvre, dans le domaine de l'agriculture, des concessions figurant sur la liste «CXL — Communautés européennes» transmise à l'Organisation mondiale du commerce et applicable au territoire douanier de la Communauté dans sa composition au 1er janvier 1995. Ces mesures sont arrêtées selon la procédure prévue à l'article 23 du règlement (CEE) no 1766/92, du 30 juin 1992, portant organisation commune des marchés dans le secteur des céréales (2), dans les dispositions correspondantes des autres règlements portant organisation commune des marchés et, en ce qui concerne les produits relevant du code NC 0701 90 51, à l'article 33 du règlement (CEE) no 1035/72, du 18 mai 1972, portant organisation commune des marchés dans le secteur des fruits et légumes (3). 2. Dans le cas où le Conseil autorise une modification de la liste CXL, les mesures en découlant sont ensuite arrêtées selon la procédure visée au paragraphe 1. Article 2 Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Luxembourg, le 18 juin 1996. Par le Conseil Le président C. BURLANDO (1)  JO no L 334 du 30. 12. 1995, p. 25 et p. 38. (2)  JO no L 181 du 1. 7. 1992, p. 21. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1863/95 (JO no L 179 du 29. 7. 1995, p. 1). (3)  JO no L 118 du 20. 5. 1972, p. 1. Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1363/95 (JO no L 132 du 16. 6. 1995, p. 8)


title: Rozporządzenie Rady (WE) nr 1095/96 z dnia 18 czerwca 1996 r. w sprawie wprowadzania koncesji określonych na liście koncesyjnej CXL sporządzonej w wyniku zakończenia negocjacji GATT XXIV. 6

formats: html pdf print

text: 174 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 03/t. 19 31996R1095 20. 6. 1996 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH L 146/1 ROZPORZĄDZENIE RADY (WE) NR 1095/96 z dnia 18 czerwca 1996 r. w sprawie wprowadzania koncesji określonych na liście koncesyjnej CXL sporządzonej w wyniku zakończenia negocjacji GATT XXIV. 6 RADA UNII EUROPEJSKIEJ, PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE: uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, w szczególności jego art. 113, Artykuł 1 uwzględniając wniosek Komisji, a także mając na uwadze, co następuje: w wyniku przystąpienia Austrii, Finlandii i Szwecji Wspólnota zawarła umowy z niektórymi państwami trzecimi dotyczące zakończenia negocjacji w ramach art. XXIV. 6 GATT (1); umowy te zawierają między innymi niektóre zobowiązania Wspólnoty w dziedzinie rolnictwa; zgodnie z tymi umowami Komisja sporządziła nową listę koncesyjną CXL (Wspólnoty Europejskie), stosowaną dla obszaru celnego Wspólnoty, w składzie z dnia 1 stycznia 1995 r. , zastępującą Listę koncesyjną LXXX (Wspólnoty Europejskie) w Załączniku do Protokołu z Marakeszu dla GATT, 1994 r. ; lista koncesyjna CXL została przesłana Światowej Organizacji Handlu; zobowiązania okreś- lone w liście koncesyjnej CXL i, w szczególności, zobowiązania stosowane od dnia 1 stycznia 1996 r. , muszą zostać wykonane w możliwie najkrótszym czasie; w konsekwencji Rada powinna upoważnić Komisję do przyjęcia środków niezbędnych, zgodnie z procedurą komitetu zarządzającego; dla uproszczenia należy także ustanowić przepis umożliwiający zastosowanie tej samej procedury przy wprowadzaniu zmian do listy konce- syjnej CXL, na które zezwala Rada, (1) Dz. U. L 334 z 30. 12. 1995, str. 25 i 38. 1. W możliwie najkrótszym czasie Komisja przyjmuje niezbędne środki od dnia 1 stycznia 1996 r. w celu wprowa- dzenia w rolnictwie koncesji określonych na liście koncesyjnej CXL (Wspólnoty Europejskie), przesłanej Światowej Organizacji Handlu i stosowanej do obszaru celnego Wspólnoty, w składzie z dnia 1 stycznia 1995 r. Środki te przyjmuje się zgodnie z procedurą przewidzianą w art. 23 rozporządzenia Rady (EWG) nr 1766/92 z dnia 30 czerwca 1992 r. w sprawie wspólnej organizacji rynku zbóż (2), w odpowiednich przepisach innych rozporządzeń w sprawie wspólnej organizacji rynków oraz, w zakresie produktów objętych kodem CN 0701 90 51, w art. 33 rozporządzenia Rady (EWG) nr 1035/72 z dnia 18 maja 1972 r. w sprawie wspólnej organizacji rynku owoców i warzyw (3). 2. W przypadku zezwolenia przez Radę na jakiekolwiek zmiany w liście koncesyjnej CXL wynikające stąd środki są następnie przyjmowane zgodnie z procedurą określoną w ust. 1. Artykuł 2 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Wspólnot Europejskich. (2) Dz. U. L 181 z 1. 7. 1992, str. 21. Rozporządzenie ostatnio zmie- rozporządzeniem (WE) nr 1863/95 (Dz. U. L 179 z nione 29. 7. 1995, str. 1). (3) Dz. U. L 118 z 20. 5. 1972, str. 1. Rozporządzenie ostatnio zmie- rozporządzeniem (WE) nr 1363/95 (Dz. U. L 132 z nione 16. 6. 1995, str. 8). 03/t. 19 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 175 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości Państwach Członkowskich. i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Sporządzono w Luksemburgu, dnia 18 czerwca 1996 r. W imieniu Rady C. BURLANDO Przewodniczący


title: Förslag till rådets förordning (EG) om undantag från förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor när det gäller kravet på arealuttag för regleringsåret 1997/98

eurovoc_concepts:
aid per hectare
cereals
marketing year
regulation of agricultural production
set-aside

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION * * * -tr -tr it Bryssel den 18. 06. 1996 KOM(96) 285 slutlig 96/0162 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om undantag från förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor när det gäller kravet på arealuttag för regleringsåret 1997/98 (framlagt av Kommissionen) MOTIVERING För att vara berättigad till den kompensationsbetalning för jordbruksgrödor som införts inom ramen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, måste producenter som deltar i det allmänna systemet ta en viss procentandel av sin åkermark ur bruk för att det beräknade skall avsättningsmöjligheterna. Småproducenter får däremot välja ett förenklat system som inte omfattar arealuttag. Procentsatsen för arealuttag fastställdes för 1996 års skörd till 10% både för arealuttag baserat på växtföljd och andra former av arealuttag. gemenskapsproduktionen jämvikt mellan och bli de Som en del av prispaketet för 1996/1997 föreslog kommissionen att det inte längre skulle göras skillnad mellan arealuttag baserat på växtföljd och andra former av arealuttag och till 18%. att den grundläggande procentsatsen Kommissionen har dock redan meddelat att den har för avsikt att göra undantag från detta för de grödor som sås för skörden 1997. för arealuttag skulle fastställas För närvarande är världsmarknaden präglad av en ovanligt låg lagernivå vilket huvudsakligen beror på de ogynnsamma väderförhållanden som rådde för 1995 års spannmålsskörd i de viktigaste producentländerna. Inom gemenskapen har särskilt produktionen i de södra delarna drabbats av torka. Den nuvarande situationen för lagren på världsmarknaden och inom gemenskapen i kombination med ogynnsamma väderförhållanden i USA, som i stor utsträckning har påverkat USA:s produktionskapacitet när det gäller vete och därmed deras exportmöjligheter under hela regleringsåret 1996/97, leder till en mycket instabil prissituation med mycket höga priser, som förvärras genom spekulation. Denna situation ger återverkningar på marknadspriserna för andra spannmål vilket gör att gemenskapens innehavare av spannmål håller kvar en viss mängd spannmål i lager under hela regleringsåret 1995/96. I samband med detta och på begäran av rådet har kommissionen använt de medel den har till sitt förfogande för att styra marknaden, bl a försäljning av interventionslager och exportkontroller, för att säkra den inhemska försörjningen till priser som bättre stämmer överens med den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål och med reformens målsättning. Interventionslagren har därför minskat från ca 7 miljoner ton i början av regleringsåret 1995/96 till nuvarande 3,5 miljoner ton, varav nästan allt är korn och råg. Dessutom har de högre priserna på världsmarknaden i förhållande till i gemenskapen tvingat kommissionen att införa en exportavgift. Detta har kraftigt ökat priserna för spannmålsersättning i djurfoder, och har lett till att inhemska spannmål har använts i större utsträckning. För regleringsåret 1996/97 tyder en första mycket preliminär bedömning av gemenskapsskörden på en produktion i storleksordningen 187 miljoner ton på en spannmålsareal på ca 37 miljoner ha. / till det hänsyn världsmarknadsläge Med kommer spannmålskonsumtionen inom gemenskapen för regleringsåret 1996/97 troligtvis att ligga på över 162 miljoner ton. Krisen inom nötköttssektorn och det faktum att konsumenterna nu föredrar fjäderfäkött och griskött, sektorer som traditionellt sett förbrukar mer spannmål än nötköttssektorn, kan upprätthålla spannmålskonsumtionen. beskrivs ovan som Om kommissionen uppfyller sin roll som traditionell exportör, för att bidra till större stabilitet på världsmarknaden, kommer gemenskapen troligtvis att avsluta regleringsåret 1996/97 med ett minimalt lager att föra över. I samband med detta och som skydd mot riskerna för olika klimatförhållanden i samband med produktion av jordbruksgrödor bör produktionskapaciteten tillfälligt ökas. Målsättningen med produktionsbegränsningen får emellertid inte undermineras genom att alltför stora offentliga lager återupprättas. Sökandet efter alternativa avsättningsmöjligheter för jordbruksgrödor inom industrin bör heller inte försvåras. Följaktligen förefaller det lämpligt att fastställa procentsatsen för arealuttag till 5% för sådden för regleringsåret 1997/98. Genom att fastställa procentsatsen för arealuttag till 5% är det dessutom nödvändigt att anpassa den procentuella ökning av arealuttaget som skall göras vid överlåtelse genom att minska den till 1%. Vid framläggandet av detta förslag om en procentsats för arealuttag som ligger långt under de 18%, som föreslås som enhetlig procentsats för arealuttag, vill kommissionen understryka att den även fortsättningsvis kommer att hålla fast vid principen om 1992 års reform av ordningen för jordbruksgrödor. Kommissionen påminner om att det i artikel 15 i förordning (EEG) nr 1765/92, i vilken denna reform infördes, föreskrivs att den procentuella arealandel som skall tas ur bruk samt kompensationsbetalning och ersättning för uttag av mark får ändras mot bakgrund av produktions- produktivitets- och marknadsutvecklingen enligt det förfarande som fastställs i artikel 43. 2 i fördraget. Detta förslag gäller endast arealuttag, men kommissionen förbehåller sig rätten att vid ett lägligt tillfälle lägga fram lämpliga förslag när det gäller kompensationsbetalning och ersättning för uttag av mark. Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr /96 om undantag från förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor när det gäller kravet på arealuttag för regleringsåret 1997/98 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta, med beaktande av kommissionens förslag('), med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och med beaktande av följande: Enligt det stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor som infördes genom förordning (EEG) nr 1765/92(3) måste producenterna för att kvalificera sig för kompensationsbetalningar enligt det allmänna systemet ta en på förhand fastställd procentuell andel av sin åkermark ur produktion. Denna procentsats bör justeras med hänsyn till hur produktionen och marknaden utvecklas. Sedan systemet infördes har spannmålsmarknaden uppnått en bättre balans till följd av att produktionen minskat och konsumtionen ökat inom gemenskapen. Denna situation har i kombination med små lager och mycket stabila priser på världsmarknaden medfört att lagren minskat väsentligt. Det har också lett till en ökning av spannmålspriserna på gemenskapsmarknaden. Den nuvarande situationen på spannmålsmarknaden hotar att på kort sikt underminera gemenskapens ställning på världsmarknaden och äventyra några av de resultat som uppnåtts sedan reformen av jordbruksgrödesektorn inleddes, i synnerhet den tilltagande avsättningen av spannmål till djurfoder. Under dessa omständigheter bör procentsatsen för EGT nr C EGT nr C EGT nr L 181, 1. 7. 1992, s. 12. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr (EGT nr L. ). /96 de arealuttag som inleds senast den 15 januari 1997 för regleringsåret 1997/98 fastställas på en lägre nivå än den som följer av gällande bestämmelser. Vid överlåtelse av kravet pä areal uttag bör den grundläggande procentsatsen för arealuttag pä 18% ökas med 3%. Denna ökning bör anpassas för att upprätthålla en liknande balans mellan den grundläggande satsen och den procentuella ökning som följer av överlåtelsen till följd av en minskning av den grundläggande satsen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 För regleringsåret 1997/98 och trots artikel 7 i förordning (EEG) nr 1765/92 skall kravet på arealuttag enligt punkt 1 fastställas till 5%, och ökningen enligt punkt 7 andra strecksatsen fastställas till 1 procentenhet. Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Den gäller uteslutande för arealuttag för regleringsåret 1997/98. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar PIINANSIKKIN(;SOVI<:RSIKT Diiliiin: I 1. 6. 199f> BUDGETRUBRIK: BI-IO MEDEL: 17 185 milj. ecu 2. BETECKNING AV Å TGÄRDEN: förslag till rådels förordning om undantag beträffande arealuttag för regleringsärel 1997/1998 frän förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor. 3. RÄTTSLIG GRUND: Artikel 42 och 43 i fördraget 4. MÅLSÄTTNING: Alt fastställa arealuttaget till 5% 5. EKONOMISKA KONSEKVENSER: 5. 0 Utgifter som debiteras EG:s budget (exportbidrag/interventioner) medlemsstaternas budget andra 5. 1 Intäkter: EG:s egna medel (jordbruksavgifter/tullar) På nationell nivå 12 månaders- period 81,6 Pågående | budgetå (96) budgetåi (97) höljande milj. ecu milj. ecu 5. 0. 1 BERÄKNADE UTGIFTER 50,9 30,7 1998 milj. ecu 1999 milj ecu 2000 2001 milj. ecu 5. 1. 1 BERÄKNADE INTÄKTER 5. 2 BERÄKNINGSMETOD: ST: BILAGA 6. 0 Är finansiering möjlig genom de medel som anslagits under berörda ja/«et budgettitel i den löpande budgeten? 6. 1 Är finansiering möjlig genom iwcrföring mellan budgettitlar i den löpande ja/myt budgeten? 6. 2 Är en tilläggsbudget nödvändig? 6. 3 Skall medel anslås i kommande budgetar? ANMÄRKNINGAR: ja/nej ja/ngt h B I L A GA I I LE F I N A N S I K R I N G S O V K R S I KT Beräkningen är gjord i förhållande (ill den aktuella situationen (arealuttag 10%). 1. B E S P A R I NG PÅ A R E A L B I D R AG Sänkningen med 5 procentenheter av areal uttaget frigör en areal på uppskattningsvis 1,7 miljoner hektar. Den tidigare medelavkastningen utgörs av 4,84 lon/ha, bidragen är 68,83 ecu/ton för uttagen mark och 54,34 ecu/ton for areal som odlas med spannmål. Det förmodas att hela den frigjorda arealen kommer att odlas med spannmål. Besparing: 1,7 miljoner ha x (54,34 - 68,83) ecu/ton x 4,84 ton/ha - Denna besparing kan helt hänföras till budgetåret 1998. I 19,2 miljoner ecu. 2. U T G I F T ER FÖR A V S Ä T T N I NG AV S P A N N M ÅL Tordelningen av de 1,7 miljonerna ha kan uppskattas l i ll följande: Vete: Korn: Majs: 0,6 miljoner ha (avkastning 1,0 miljoner ha (avkastning 0,1 miljoner ha (avkastning 6,05 ton/ha) 4,12 ton/ha) 7,60 ton/ha) På grundval exportbidragsbeloppen som anges i preliminära budgetförslaget 1997 är kostnaden för avsättning av de producerade kvanliterna följande: Vete: K o m: Majs: 0,6 miljoner ha x 6,05 ton/ha x 4,25 ecu/ton = 1,0 miljoner ha x 4,12 ton/ha x 39,35 ecu/ton -= 0,1 miljoner ha x 7,60 ton/ha x 27,65 ecu/ton = 15,4 miljoner ecu 162,1 miljoner ecu 21,0 miljoner ecu S U M MA 198,5 miljoner ecu 85% av kostnaden (168,7 miljoner ecu) kan hänföras till budgetåret 1998. Salclot (29,8 miljoner ecu) kan hänföras till budgetåret 1999. 3. N E T T O K O S T N AD FÖR Å T G Ä R D EN I förhållande till budgelkoslnadcn lör regleringsåret 1996/97 leder fastställandet av ett arealuttag på 5% t i ll en tilläggskostnad: för 1998: lör 1999: (168,7 - I 19,2) x 1,029 (DT) 29,8 x 1,029 (DT) 50,9 miljoner ecu 30,7 miljoner ecu u ISSN 1024-4506 KOM(96) 285 slutlig DOKUMENT sv 03 Katalognummer : CB-CO-96-305-SV-C ISBN 92-78-05738-X Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg ^