title: KOMMISSIONENS MEDDELELSE UNDER FN' s RAMMEKONVENTION OM KLIMAÆNDRINGER

eurovoc_concepts:
UN convention
climate change
environmental protection
greenhouse gas
pollution control measures

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Tir it * it Bruxelles, den 11. 06 1996 KOM(%) 217 endelig udg. KOMMISSIONENS MEDDELELSE UNDER FN's RAMMEKONVENTION OM KLIMAÆN DRINGER Artikel 4. 2 (b) (c) (d) og artikel 12 •m:r, « ass* mi':* i ft ?11% P» H IH ift; •Æ1 M1 i-J'r -V * INDHOLDSFORTEGNELSE RESUME 1. 2. 3. 4. 5. 6. INDLEDNING SÆRLIGE FORHOLD I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 2. 1 2. 2 2. 3 2. 4 2. 5 2. 6. Indledning Det Europæiske Fællesskabs geografiske baggrund Klimaprofil Social profil Økonomisk profil Energiprofil EU's EMISSIONSOPGØRELSE 3. 1 3. 2 3. 3 3. 4 3. 5 Indledning Opgørelsesmetode Feedstocks Bunkers Usikkerheder PROGRAMMER, POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER 4. 1 4. 2 Indledning Fællesskabsstrategi til begrænsning af C02-emission og effektiv energiudnyttelse Fællesskabsprogrammer og -initiatiativer Forslaget om en energi-/kulskat Overvågningsmekanismen Sektormæssige politikker Kommissionens arbejdspapir om EU's klimaændringsstrategi: et sæt valgmuligheder Sammendrag 4. 3 4. 4 4. 5. 4. 6 4. 7 4. 8 NATIONALE RAPPORTER FRA MEDLEMSSTATERNE 5. 1 5. 2 Indledning Medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af emissio- n af drivhusgasser Sammendrag 5. 3. PROGNOSER OVER C02-EMISSION I ÅR 2000 6. 1 6. 2 6. 3. Indledning Modelteknikker og scenarier Tendenser i C02-emissioner 2 -3 7. 8. 9. SÅRBARHEDSVURDERING OG TILPASNINGSFORANSTALTNIN GER 7. 1 7. 2 Indledning Klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fæl lesskab Tilpasningsaktiviteter 7. 3 FINANSIERING OG INTERNATIONALT SAMARBEJDE 8. 1 8. 2 8. 3 8. 4 Indledning Samarbejde med tredjelande Samarbejde med udviklingslande Samarbejde med landene i Central- og Østeuropa samt det tid ligere Sovjetunionen Sammendrag 8. 5 FORSKNING OG UDVIKLING 9. 1 9. 2 9. 3 9. 4 9. 5 Indledning Det andet rammeprogram for forskning og udvikling Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling Resumé 10. Almen uddannelse, eiiivervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed 10. 1 10. 2 10. 3 10. 4 Indledning Information og uddannelsesprogrammer Spredning af forskningsresultater Forskningsaktiviteter inden for uddannelse og offentlighedens bevidsthed LITTERATURLISTE LISTE OVER FORKORTELSER BILAG 1. Opgørelser over nationale drivhusgasudledninger BILAG 2. Scenarier RESUME 1. Indledning 1. 1. 1. 2. 1. 3. Det Europæiske Fællesskab1 underskrev FN's rammekonvention om klimaændringer (UN FCCC) på FN's miljø- og udviklings-konference (UNCED) i Rio de Janeiro i 1992 og ratificerede den den 21. december 1993. i konventionen har Det Europæiske Fællesskab accepteret en Som deltager forpligtelse til at indføre politikker og træffe tilsvarende foranstaltninger med det formål at reducere emissionerne af drivhusgasser i år 2000 til niveauet for 1990, individuelt eller i fællesskab. Med hensyn til C02 satte Det Europæiske Fællesskab sig selv det mål at stabilisere emissionerne i år 2000 på niveauet for 1990, i henhold til de betingelser, der blev vedtaget på det fælles Ministerrådsmøde (energi- og miljøministrene) i oktober 1990. I nærværende rapport fra medlemsstaterne, der er udarbejdet i henhold til UN FCCC, gives der en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger i forbindelse med klimaæn dringer, som er eller vil blive truffet på fællesskabsniveau i perioden 1990 - august 1995. Relevante oplysninger fra Finland, Sverige og Østrig, der tiltrådte Det Europæiske Fællesskab den 1. januar 1995, er medtaget. Det Europæiske Fællesskabs forpligtelser skal opfyldes gennem supplerende fælles og nationale programmer. Eftersom de nationale programmer er blevet detaljeret beskrevet i medlemsstaternes nationale rapporter i henhold til UN FCCC, er disse programmer kun refereret i denne meddelelse. 2. Særlige forhold i Det Europæiske Fællesskab 2. 1. 2. 2. Medlemsstaterne i Det Europæiske Fællesskab varierer enormt med hensyn til størrelse, befolkning, og i geografisk og økonomisk henseende. Indtil januar 1995 bestod Det Europæiske Fællesskab af følgende medlemsstater. Belgien, Danmark, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Luxembourg, Neder landene, Portugal, Spanien og Tyskland. Siden den 1. januar 1995 har også Finland, Sverige og Østrig været medlem af Det Europæiske Fællesskab. Det Europæiske Fællesskab er relativt beskedent i størrelse (3. 240. 153 km2). Det samlede antal indbyggere i Det Europæiske Fællesskab udgør 370 millioner indbyggere, dvs. at den gennemsnitlige befolkningstæthed er på 114 indbyggere pr. km2. Det Europæiske Fællesskabs område består af meget forskellige jordtyper af Udtrykket "Det Europæiske Fællesskab" bruges i hele teksten, eftersom dette er det juridiske navn, der blev registreret hos De Forenede Nationer i 1994. "Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber" er det formelle navn for Europa-Kommissionen. varierende kvalitet, hvoraf næsten en fjerdedel er agerjord (28%), cirka en trediedel er skov (35%) og en væsentlig del er græsjord (18%). 2. 3. Udviklingsgraden i nationaløkonomierne i Det Europæiske Fællesskab varierer betydeligt medlemsstaterne imellem. BNP per indbygger for flertallet af medlemssta terne ligger mellem 11. 500 ECU og 16. 500 ECU (tal for 1992 i 1985-priser og valutakurser). Servicesektorerne er de vigtigste økonomiske sektorer i Det Europæiske Fællesskab, og fremstillingsindustrier er de næstvigtigste sektorer. Transportsektoren i EU har udvist en vækst i emissionerne af C02, der ligger over gennemsnittet i de senere år, og den er en af de væsentlige kilder til C02-emission. EU er afhængig af import til dækning af det meste af energiforsyningen. 3. EU's opgørelse over emissioner 3. 1. 3. 2. 3. 3. EU's opgørelse for 1990 er blevet sammensat på grundlag af opgørelserne for de 15 medlemsstater. I tabel E. l gives en oversigt over de skønnede emissioner af drivhusgasser i 1990. For at få et skøn over de samlede emissioner af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab blev de samlede udledninger af drivhusgasser i hver af medlemsstaterne lagt sammen. Skønnene over emissioner kom primært fra nationale rapporter, som medlemsstaterne har udarbejdet i henhold til UN FCCC. Hvis disse ikke var tilgængelige, er de nationale programmer i henhold til EU's afgørelse om en overvågningsordning for C02 og andre drivhusgasser anvendt. Generelt fulgte op gørelserne fra de nationale rapporter IPCC's retningslinier for de nationale opgørelser over drivhusgasser. Hvis ingen nationalt indberettede skøn var tilgængelige, er der anvendt data fra CORINAIR og/eller EUROSTAT. De nationalt indberettede opgørelser var ikke tilgængelige for alle EU-medlemsstater, og CORINAIR indeholder ikke fjernelse af C02. Derfor er omfanget af emission og/eller fjernelse af C02 fra ændringer i arealanvendelse ikke beregnet i EF's opgørelse for 1990. De skønnede emissioner i tabel E. l er struktureret i henhold til indberetningsfor- skrifterae i IPCC's retningslinier for opgørelser over drivhusgasser. For at opnå konsekvens er EUROSTAT's skøn blevet anvendt for hver medlemsstat i udregningen af feedstockemissioner. Disse er blevet indberettet separat i kategorien Endeligt Ikke- Energi-Forbrug (EIEF). Tabel E. l. EF's opgørelse over emission af drivhusgasser. 1990. (Gg). sammenfattende tabel. Foreløbige skøn1. Skøn over drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab (EUR-15) - 1990 (Gg). c o2 CI14 N20 N Ox CO N M V OC 1 1 a Ib 2 3 4 5 6 Al energi Brændstofforbræn. Flygtigt brændstof Indus, processer Brug af opløs. midler Landbrug Ændr. i arealanv. Affald 3153200 5587 3145700 793 7700 4795 148300 42 0 10349 300 500 IA2 25850 157 157 1 353 6 385 13332 13243 88 154 0 50 46184 46092 92 2811 0 2763 8422 7697 726 1077 4043 738 8681 20 71 327 93 Samlede emissioner3 3328350 24660 922 13606 52085 14374 I lavbunkers Luftfartsbunkcrs EIEF 113600 56500 243600 (EIEF = Endeligt Ikke-Energi-Forbrug) IA = Ikke angivet 3. 4. 3. 5. Ifølge de beslutninger, der blev taget ved det niende møde i Den Mellemstatslige Forhandlingskomite for Klimakonventionen (INC-9), er emissionerne fra bunkers ikke inkluderet i de samlede emissioner i den sammenfattende tabel E. 1. Eftersom kun få medlemsstater opgav skøn over bunkersemissioner, er skøn over emissioner fra havbunkers baseret på tal fra EUROSTAT. Emissionerne fra bunkers til luftfart er skønnet ved at sammenholde tal for transport ad anden vej end fra EUROSTAT og skøn, der er indberettet til CORINAIR og/eller fra landerapporterne. Omfanget af usikkerheden i skønnene over emissionerne er ikke blevet opgjort, eftersom kvantitative skøn over usikkerheder ville være højst upålidelige. Skøn over emissioner af C02 fra brændstofforbrænding (baseret på tal fra energibalancen) er temmelig pålidelige og efter al sandsynlighed de mindst usikre (inden for cirka +/- Skøn over udledninger af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab er baseret på skøn over udledninger i medlemsstater ne, opdateret frem til juni 1995. 2 Udledning og/eller fjernelse af C02 fra ændring i arealanvendelse er for mange lande ikke kendt og derfor ikke medtaget i denne tabel. Der er heller ingen skøn over udledning af ikke-C02 drivhusgasser fra ændring af arealanvendelse. Udledninger fra Endeligt Ikke-Energi Forbrug (inklusive feedstock) er ikke inkluderet i de samlede udledninger. Derfor er de samlede udledninger undervurderede sammenholdt med IPCC's metodologi. Udledninger fra Endeligt Ikke-Energi Forbrug (EIEF) er baseret på den samlede mængde kulstof i tilsvarende produkter. En sammenlægning af energi-udledningerne og udledningerne fra EIEF ville derfor give en overvurdering i sammenligning med IPCC's metoder. 3%). Usikkerheden i skøn over emissioner af ikke-C02-gasser er stigende i følgende rækkefølge: CO < N0X < CH4 < NMVOC < N20, med usikkerheden stigende helt op til flere hundrede procent. 4. Programmer, politikker og foranstaltninger 4. 1. I oktober 1991 fremlagde Kommissionen en overordnet strategi til begrænsning af C02-emissioner og forbedring af energieffektiviteten med det mål at stabilisere emiss ionerne af C02 i Fællesskabet i år 2000 på 1990-niveau. Fællesskabets strategi bygger på fire grundpiller: - EU's programmer for energibevaring og energiteknologi THERMIE I-programmet (1990-1994) sigtede mod demonstration og spredning af renere og mere effektive energiteknikker. JOULE Il-programmet ( 1991 -1995) vedrører F&U inden for dette område; det omhandler også uddybelse af FTU-strategien og behandler energi-økonomi-miljø-dimensionerne inden for klimaændringer. SAVE (1991-1995) er et program for lovgivning inden for energieffektivitet og økonomisk støtte til oprettelse af en energieffektiv i medlemsstaterne. Under ALTENER (1993-1997) ydes der økonomisk støtte til aktiviteter, der bidrager til an vendelsen af vedvarende energiteknologi, og der vil blive truffet standardiseringsfor- anstaltninger inden for vedvarende energiudstyr. infrastruktur - Skattemæssige foranstaltninger I juni 1992 fremlagde Kommissionen et udkast til rådsdirektiv om afgifter på fossile brændstoffer, hvor afgiftsgrundlaget skulle være på 50% af energiindholdet og på 50% af kul stof indholdet i energiproduktet. I december 1994 enedes Rådet om, at der er et behov for at indføre en fællesskabsramme for medlemsstaterne med henblik på indførelse af nationale C02- og/eller energiafgifter. Forslaget blev vedtaget med ændringer af Kommissionen den 10. maj 1995. Den største ændring i forslaget er, at der forud for indførelsen af harmoniserede afgifter skal gå en overgangsperiode, hvor medlemsstaterne frit kan sætte afgiftssatserne for hvert enkelt produkt, idet de dog stadig skal respektere harmoniserede afgiftsstrukturer, forudsat at Fællesskabets mål med hensyn til en begrænsning af C02-emissionerne gennem forbedret energieffektivi tet og skift til brændsel med lavt eller intet indhold af kulstoffer til fulde afspejles i de anvendte satsers struktur. - En overvågningsmekanisme Mekanismen skal overvåge de af Fællesskabets og medlemsstaternes handlinger, der er rettet mod at nå Fællesskabets stabiliseringsmål for C02 i år 2000. Kommissionen evaluerer disse programmer for at skønne, om fremskridtene i Fællesskabet som helhed er tilstrækkelige til at sikre stabiliseringen af C02-emissionerne i år 2000 på 1990-niveau. Resultaterne indberettes til Europa-Parlamentet og Rådet. - Nationale programmer Fællesskabets strategi forudsætter programmer, der begrænser emissionerne af drivhusgasser på medlemsstatsniveau, og som supplerer de initiativer, der tages på fællesskabsniveau Siden 1. januar 1995 er THERMIE fortsat som det nye ikke-nukleare energiprogram, bedre kendt som JOULE-THERMIE. Dette nye program (1995-1998) samler for første gang JOULE's forsknings- og udviklingsaspekter og THERMIE's demonstra- tionsinitiativer. Den 31. oktober 1995 vedtog Kommissionen et forslag til et nyt SAVE-program (SAVE-II). To andre programmer med lignende mål og aktiviteter, PACE-programmet for elektricitetseffektivitet og det årlige støtteprogram for regionale og bymæssige aktiviteter, bliver samlet under SAVE-II. Efter planen skal det iværksættes den 1. januar 1996 og løbe indtil den 31. december 2000. Det foreslåede budget er på 150 mio. ECU 4. 2. Sideløbende med de politikker og foranstaltninger, der er vedtaget inden for rammerne af Fællesskabets strategi, medvirker visse sektorspecifikke politikker også til begrænsning af emissioner af drivhusgasser: landbrugspolitik i 1992 af den fælles Omstruktureringen indeholder foranstaltninger som nedbringelse af støttepriser til landbruget og indførelse af et braklægningsprogram for landbrugsjord, der har en begrænsende virkning på emissionen af drivhusgasser. Ydermere medvirker de landbrugs- miljømæssige foranstaltninger, der er blevet vedtaget som ledsageforan staltninger til landbrugsreformen, til en begrænsning i emissionerne af drivhusgasser. EU's skovpolitikker, såsom finansiel støtte til skovplantning og fremme af skoves miljømæssige produktivitet ved hjælp af regulering, bidrager til at j nv v V/J i i u ij K / i i i m J j i gu p iu ootage CO. -emissionerne. optage C02-emissionerne Inden for Fællesskabet er transport en væsentlig og hastigt voksende kilde til emission af drivhusgasser. Fra 1991 til 1994 er en række rådsdirektiver blevet vedtaget, der omfatter normer for emission af CO, kulbrinter og NOx fra forskellige typer køretøjer. Ved hjælp af skatte- og afgiftspolitikker, der omfatter toldafgifter på transportbrændstoffer, harmoniseres minimumssatser ne, og der sigtes mod en gradvis stigning i afgifterne. Hvad angår affald, blev direktivet om emballager og emballageaffald og direktivet om deponering af affald vedtaget den 20. december 1994 (94/62/EØF). 4. 3. Før den første konference mellem deltagerne i UN FCCC og som svar på en forespørgsel fra Rådet, udarbejdede og vedtog Kommissionen den 1. marts 1995 et arbejdsdokument om EU's strategi i forbindelse med klimaændringer: en række valgmuligheder (SEK 95/288/endelig udgave). I dokumentet gives en foreløbig analyse af de mulige politikker for C02-begrænsning i perioden 2005-2010. Det fremgår af dokumentet, at der blandt andet er en teknisk mulighed for at begrænse C02-emissionerne i 2010 op til 10%, uden eller med kun lave omkostninger, sammenlignet med 1990-niveauet, forudsat at de positive synergier mellem politikker for klimaændringer og adskillige andre af Fællesskabets politiske områder udnyttes. Kommissionen vil på et senere tidspunkt foretage en mere detaljeret analyse. 4. 4. Der gives en oversigt over de politikker og foranstaltninger, der er vedtaget af Rådet, i tabel E. 2. 10 Tabel E. 2 Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet. Navn Periode Budget Beskrivelse THERMIE I 1990 - 1994 700 mio. ECU Økonomisk støtte til rene energiteknologier SAVE-program 1991 - 1995 35 mio. ECU Økonomisk støtte til energieffektiviseringsprojekter SAVE-lovgivning Energistyring på regionalt og bymæssigt plan 1992 -. 1992 -. 1994 -. Normer for energieffektivitet, nye varmtvandskedler Energimærkning af større husholdningsapparater, rammedirektiv Energimærkning af køleskabe og frysere 1990 - 1995 20 mio. ECU Støtte til energiplaner på regionalt og bymæssigt plan ALTENER-program 1993 - 1997 40 mio. ECU Økonomisk støtte til vedvarende energi Frivillige aftaler Overvågn. mekanisme 1993 - 2000 Landbrugsreform, prisnedsættelse 1992 Landbrugsreform, braklægningsordning 1992 Landbrugsreform, ekstensivering af oksekødsproduktion 1992 11 CEN/CENELEC udarbejder normer for solopvarmninganlæg. Det samme gælder for fotovoltaik og vindmøller Procedurer til overvågning af bevægelsen henimod C02-stabili- seringsmålet En nedsættelse af landbrugspriserne reducerer brug af gødning og dermed N20-emissionen Tvungen braklægningsordning fremmer fremstilling af biobrændstof Bonusbetaling er knyttet til maksimalt kreaturhold, emissionen fra drøvtyggerne herved reduceres idet CH4- Tabel E. 2. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet (fortsat). Navn Periode Budget Beskrivelse Agromiljø foranstaltninger 1993 - 1997 3670 mio. ECU Økonomisk støtte staltninger til zoneprogrammer, herunder miljøforan Skovplantning 1993 - 1997 1260 mio. ECU Økonomisk støtte til skovplantning Beskyttelse af skove mod forurening Beskyttelse af skove mod brand Emissionsnormer for tunge erhvervs køretøjer Emissionsnormer for lette erhvervs køretøjer Emissionsnormer for passagerbiler Afgiftsmæssige foranstaltninger for transport brændstoffer Direktivet om lossepladser 1992 - 1996 29,4 mio. ECU Foranstaltninger øger træers nettoprimærproduktivitet og dermed den potentielle C02-optagelse 1992 - 1996 70 mio. ECU Foranstaltninger bidrager til C02-optagelsen 1993 1993 1997 1992 1994 -. 12 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NOx Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, Min. forbrugsafgifter på benzin og diesel Miljønormer for affald på lossepladser bidrager til at begrænse CH4-emissionen 5. Medlemsstaternes nationale programmer 5. 1. 5. 2. 5. 3. En af grundpillerne i Det Europæiske Fællesskabs strategi til begrænsning af emissioner af drivhusgasser er de nationale programmer, der er vedtaget af medlemsstaterne. Alle medlemsstater undtagen Belgien har allerede foretaget indberetninger i henhold til UN FCCC. Belgien har tilstillet UN FCCC sine nationale programmer i henhold til EU's overvågningsmekanisme for C02 og andre drivhus gasser. Alle nationale rapporter indeholder en oversigt for emissioner fra 1990, en fortegnelse over programmer, politikker og foranstaltninger, der er vedtaget for at begrænse emissionen af drivhusgasser, samt et skøn over emissionerne af drivhusgasser i 2000. Eftersom skønnene i de nationale rapporter er indsamlet ved hjælp af forskellige modeller og grundlæggende formodninger, kan de ikke lægges sammen og give et skøn for hele Det Europæiske Fællesskab. Otte medlemsstater forventer en øget emission af C02 i 2000 sammenlignet med 1990: Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Portugal, Spanien og Østrig. En enkelt medlemsstat forventer at opnå en stabilisering af C02-emissionerne i 2000, nemlig Sverige2. Fem medlemsstater forventer et fald i C02-emissionerne i 2000: Belgien, Danmark3, Det Forenede Kongerige, Luxembourg og Nederlandene4. Tyskland giver et skøn over C02-emissioner i 2005 og forventer en reduktion i C02- emissioner på det tidspunkt. Elleve medlemsstater angav skøn over CH4- og N20-emissioner i 2000. To medlemsstater forventer en forøgelse af CH4-emissioner: Irland og Luxembourg; to andre forventer en stabilisering: Frankrig og Østrig; og de resterende syv medlemsstater forventer en reduktion af CH4-emissioner: Danmark, Finland, Det Forenede Kongerige, Grækenland, Italien, Nederlandene og Sverige. Seks medlemsstater forventer en forøgelse af N20-emissioner: Danmark, Finland, Grækenland, Irland, Luxembourg og Nederlandene; to medlemsstater forventer en stabilisering: Italien og Østrig; og tre andre medlemsstater forventer en reduktion i N20-emissioner: Det Forenede Kongerige, Frankrig og Sverige. Tyskland angav et skøn for 2005 og forventer en reduktion af både CH4- og N20-emissioner. 6. Skøn over C02-emissioner i år 2000 6. 1. Som et første forsøg på at foretage et skøn over energiforbundne C02-emissioner i EU blev MIDAS-modellen (model, der integrerer udbud og efterspørgsel) anvendt - en model, der benyttes til energiplanlægning og prognoser i stor målestok. Modellen omfatter en top down økonometrisk og en mikroøkonomisk indgangsvinkel. Der er anvendt adskillige scenarier i modellen. MIDAS-modellen og de anvendte scenarier adskiller sig, både hvad angår struktur og formodninger med hensyn til udefra Hvis dette er baseret på de temperaturkorrigerede C02-udledninger i 1990. Hvis tallene sammeholdes med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en forøgelse i C02-udledningerne på 4%. 3 Hvis dette baseres på C02-udledningeme i 1990, korrigeret for variationer i elektricitetsimport. Hvis tallene sammenholdes med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en forøgelse i C02-ud- ledningerne på 3%. Hvis dette er baseret på de temperaturkorrigerede C02-udledninger i 1990. Hvis tallene sammenholdes med de faktiske C02-udledninger i 1990, forventes der en stabilisering af C02-udledningerne. 13 kommende variabler, fra de modeller og scenarier, som medlemsstaterne anvender til at foretage prognoser over deres C02-emissioner. Resultaterne kan derfor ikke sammenlignes. Det skal dog understreges, at de simulationer, der er beskrevet i denne rapport, ikke er officielle simulationer, som har til formål at bedømme effekten af klimaændrings-politikker i EU. Resultaterne af simulationerne bringes som en første indikation af den fremtidige emission af drivhusgasser i EU. Der arbejdes stadig på at udvikle mere nøjagtige modeller og scenarier. 6. 2. I tabel E. 3. vises udviklingen i energiforbundne emissioner af C02 i EUR 15. Tabel E. 3. Udviklingen i energiforbundne emissioner af C02 i EU (15 medlemsstater). (1000 Gg). Foreløbige resultater 1990 2000 2010 2020 Traditionel viden Slagmark Forum Hypermarked 3. 155 3. 155 3. 155 3. 155 3. 326 3. 357 3. 089 3. 325 3. 557 3. 428 2. 986 3. 597 3. 648 3. 368 2. 855 3. 686 6. 3. 7. 7. 1 7. 2. Ifølge traditionel viden-scenariet, der beskriver en verden med uændrede tilstande, og hvor man anlægger et traditionelt syn på den mest sandsynlige vurdering af begiven hederne, forventes en stigning i C02-emissionerne i EU på 5% i år 2000, 13% i år 2010 og 16% i 2020 (sammenlignet med niveauet i 1990). Resultatet af Hypermar- ked-scenariet, der giver en dominerende rolle til markedskræfterne, liberalisme og det frie marked, viser en tilsvarende stigning: en forventet stigning på 5%, 14% og 17% for henholdsvis år 2000, 2010 og 2020. Med Slagmark-scenariet, der blandt andet går ud fra, at verden vender tilbage til isolation, magtblokke og protektionisme, opnås en aftagende stigning i C02-emissionerne: en stigning på 6% i 2000, 9% i 2010 og 7% i 2020. Ifølge Forum-scenariet, hvor man blandt andet går ud fra, at verden går i retning af større konsensus og samarbejde i internationale strukturer, og hvor den offentlige administration spiller en stor rolle, forventes en reduktion i C02- emissionerne: 2% i 2000, 5% i 2010 og 10% i 2020. Tilpasning og sårbarhed Eftersom Det Europæiske Fællesskab består af rigt varierede landskaber, og klimaet ligeledes varierer betragteligt mellem Fællesskabets forskellige dele, kan de mulige effekter af klimaændringer variere enormt, afhængigt af lokale eller regionale omstændigheder. Hvis der sker en fordobling af C02-koncentrationerne i atmosfæren, forventes de gennemsnitlige vintertemperaturer i Nordeuropa at stige med 2-5*C, mens vintrene i den centrale og sydlige del skulle blive 1-3*C varmere. De gennemsnitlige sommer temperaturer forventes at stige med 1-4"C i hele Europa. Ændringer i temperaturer og nedbør har enorme følgevirkninger for landbruget, og afhængigt af regionen kan disse indvirkninger være både positive og negative. På trods af delvis positive indvirkninger 14 vil de negative indvirkninger være fremherskende for landbruget under et. Stigninger i havniveauet er en potentiel trussel mod Det Europæiske Fællesskabs store kystområde (cirka 89. 000 km kystlinie, og deri er ikke medregnet de små øers kyster), og i særdeleshed mod lavtliggende områder. Kraftige stormes betydning vil blive større, når havoverfladen stiger. Stormenes indvirkning vækker særlig bekymring i Nordsøen og Middelhavet. Af analyser af de økonomiske følgevirkninger fremgår det, at det overordnede resultat af den globale varmestigning efter al sandsyn lighed vil være økonomiske udgifter for EU, selvom nogle sektorer og regioner måske vil drage nytte deraf. 7. 3. Et af hovedmålene i EU's femte handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" er en integreret forvaltning af kystområder. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde en meddelelse om integreret forvaltning af kystområder. Ganske vist fandtes redskaberne, men de skulle anvendes bedre, hvilket kan ske gennem en bedre koordinering. Der foreslås et treårigt demonstrationsprogram, der skal have til formål at undersøge og påvise koordinationens betingelser, horisontalt mellem de mange aktivitetssektorer (integration) og vertikalt mellem de forskellige kompetenceniveauer (subsidiaritet). Forsknings- og udviklingsaktiviteter giver et videnskabeligt grundlag for fornuftig økologisk forvaltning af kystområderne. 7. 4. I juni 1994 underskrev Det Europæiske Fællesskab en afgørelse om strategier for europæiske skoves tilpasning til klimaændringer på langt sigt. Samtidig styrkes i sammenhængen mellem klimaændringer og skovenes europæisk økosystemer. forskning 8. Finansiering og internationalt samarbejde 8. 1. 8. 2. Siden vedtagelsen af det femte handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" er der gjort fremskridt i retning af at integrere miljøkrav i samarbejdet med udviklingslande og lande med overgangsøkonomier. Miljømæssige forhold er nu en del af de fleste bilaterale samarbejdskontrakter mellem Fællesskabet og dets samarbejdspartnere. Samarbejdet med lande uden for Fællesskabet, de såkaldte "tredjelande", i forbindelse med blandt andet klimaændringer, foregår inden for rammerne af SYNERGY - initiativet og Det Europæiske Energicharter (KOM(95)440). Kommissionen har fore slået at ændre dette initiativ i et program. Formålet med SYNERGY-initiativet er at forbedre verdens energisituation på langt sigt, og dermed også Fællesskabets energisikkerhed, ved at hjælpe andre lande til at træffe effektive energipolitiske beslutninger. Ved at tilskynde til energiplanlægning, rationelt energiforbrug, samt ved at tilbyde rådgivning og uddannelse bidrager SYNERGY til en reduktion i emiss ionerne af drivhusgasser. Programmet skal løbe over fem år, og det har et budget på 50 milioner ECU. Det Europæiske Energicharter blev underskrevet i december 1994. Charteret indeholder en politisk erklæring, der forpligter underskriverne til at samarbejde inden for handels-, investerings- og andre politikker inden for alle energisektorer. Denne indsats skulle føre til skabelsen af et reelt energimarked i hele Europa. Miljøbeskyttelse og mere effektiv energianvendelse, der er resultater af traktater og protokoller inden for charterets rammer, får en positiv indvirkning på begrænsningen af emissionerne af C02 og andre drivhusgasser, især ved at øge markedspriserne og dermed sikre en mere effektiv energianvendelse. 15 8. 3. Samarbejde med udviklingslande foregår inden for rammerne af generelle og mere specifikke samarbej dsprogrammer. De særprogrammer omfatter forskningssamarbej de, energi- og skovbrugsrelaterede emner. Der kræves til alle samarbejdsprojekter, der kan få indvirkning på miljøet, en såkalt miljøindvirkningsundersøgelse. Forsk ningssamarbejdet sigter gennem "Biovidenskaber og bioteknologier for udviklings landene" mod relevante områder inden for globale ændringer, og i særdeleshed områder, der vedrører brug og forvaltning af økosystemer. Samarbejdet om energi- og skovbrugsrelaterede emner har muliggjort finansiering af projekter inden for ved varende energi i asiatiske og latinamerikanske lande og inden for bevaring og bæredygtig forvaltning af tropiske og subtropiske skove i landene i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS). De mest omfattende af alle generelle aftaler med udviklingslande er de, der er indgået med AVS-Iandene, de såkaldte Lomé-konventioner. Under Lomé IV (1990-1995) er miljøet blevet et af hovedsamarbejdsområderne. Inden for rammerne af den indsats, der gøres for at beskytte miljøet og genoprette de naturlige balancer, søges det gennem samarbejde at fremme specifikke initiativer i forbindelse med bevaring af naturlige ressourcer, vedvarende og ikke-vedvarende, beskyttelse af økosystemer og kontrol med tørke, ørkendannelse og skovdød. Et andet hovedsamarbejdsområde er energiudvikling, i særdeleshed energieffektivitet og fremme af nye og vedvarende energikilder. Siden 1976 har Fællesskabet ført en politik, der indebærer finansielt, teknisk og i nyere tid også økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinameri ka. Ifølge de nye retningslinier for fællesskabssamarbejde med disse lande er de langsigtede prioriteter beskyttelse af miljøet og de naturlige ressourcer, samt en bæredygtig udvikling. 10% af det samlede budget for perioden 1991-1995 er øremærket til projekter, der specifikt er rettet mod beskyttelse af miljøet, i særdeleshed tropiske skove. 8. 4. EU's samarbejde med de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sov jetunionen bygger hovedsagelig på PHARE-programmet (støtte til Polen og Ungarn til genopbygning af økonomien) og TACIS-programmet (teknisk bistand til Stats samfundet af Uafhængige Stater (SNG)). PHARE-programmet er et EU-initiativ, der støtter den politiske og økonomiske udvikling i landene i Central- og Østeuropa. Det er her især energirelaterede aktiviteter, der har betydning for spørgsmålet om klimaændringer. TACIS-programmets overordnede mål er at bidrage til overgangen til en markeds økonomi i de uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen. Siden 1993 har TACIS- programmet omfattet en specifik henvisning til miljøet. Energiområdet er specificeret som en af de sektorer, der skal prioriteres under TACIS-programmet. Det er vigtigt at bemærke, at hvert projekt inden for energisektoren indeholder et element af energibesparelse. 16 9. Forskning, demonstration og udvikling 9. 1. 9. 2. 9. 3. 9. 4. 9. 5. 9. 6. 9. 7. Forskning i klimaændringer er en del af EU's rammeprogrammer for forskning og udvikling. Inden for disse rammeprogrammer er de specifikke forskningsprogrammer inden for miljøspørgsmål, ikke-nuklear energi og havforskning særligt vigtige for klimaændringer. Forskningsbudgetterne er på alle tre områder øget væsentligt i løbet af de seneste år. I løbet af det andet rammeprogram for forskning og udvikling (1987-1991) havde det europæiske program for klimatologi og naturkatastrofer (EPOCH) den tætteste forbindelse til klimaændringsspørgsmålet. Forskningen blev især koncentreret om tidligere klimaer og klimaændringer, klimaprocesser og -modeller, klimatiske påvirkninger og klima-relaterede farer, samt seismiske farer. Der blev lagt øget vægt på miljøforskningen i det tredje rammeprogram for forskning og udvikling (1990-1994). Miljøprogrammet bestod af følgende forskningsområder: deltagelse i programmer for globale ændringer, miljøteknologier og -ingeniørarbejde, forskning i økonomiske og sociale aspekter af miljøspørgsmål samt teknologiske og naturlige risici. •J Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) indeholder et særprogram for miljø og klima. Programmet dækker fire temaer: det naturlige miljø, miljøkvalitet og globale ændringer; miljøteknologier; rumfartsteknologi anvendt til miljøovervågning og -forskning, og de menneskelige dimensioner af miljøforandring. Det Fælles Forskningscenter (FFC) vil også gennem egne aktivitetsprogrammer bidrage til at gennemføre Fællesskabets mål på de områder, der er dækket af miljø- og klimaprogrammet. To på hinanden følgende programmer inden for nye energiteknologier, JOULE I (1989-1992) og JOULE II (1990-1994), er iværksat af Fællesskabet. Begge programmer var rettet mod udviklingen af rene og effektive energiteknologier inden for de tre følgende områder: rationel energianvendelse (inden for industri, transport og byggeri), avancerede teknologier for fossile brændstoffer og vedvarende energier; der pågår også en væsentlig aktivitet i forbindelse med energi-økonomi-miljø modeller, hvor man navnlig har fokuseret på C02-strategien. Miljødimensionen, der allerede var en integrerende del af JOULE I, er blevet styrket under JOULE II. Et særprogram med navnet JOULE-THERMIE videreføres inden for ikke-nuklear energi under det fjerde rammeprogram. Dette program vil for første gang integrere F&U og demonstrationsaktiviteter. Inden for F&U vil der bliver lagt mere vægt på den vedvarende energi og transport, hvorimod demonstrationsaktiviteterne støtter en mere rationel anvendelse af energi, fossil brændstofteknologi og -spredning. FTU- strategien sikres væsentlig støtte, og denne vil blive fokuseret på en teknologistrategi for klimaændringer, samt på en internalisering af miljømæssige energiomkostninger. Med Det Europæiske Fællesskabs programmer for havforskning og -teknologi (MAST) søges den nødvendige fællesskabsdimension indført i forskellige igang værende forskningsaktiviteter i medlemsstaterne. Hensigten med MAST er at bidrage til at skabe et videnskabeligt og teknologisk grundlag for undersøgelse, udnyttelse, forvaltning og beskyttelse af Europas kystfarvande og havene omkring EU's medlemsstater, og derigennem opnå en bedre balance i det havforskningsmæssige potentiale i de forskellige områder i EU. 17 10. Almen uddannelse, erhvervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed 10. 1 10. 2 10. 3 10 4 Hvor vellykkede politikker og foranstaltninger vedrørende klimaændringer bliver, afhænger i høj grad af den brede offentligheds beslutninger og handlinger På Eli- niveau foregår informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddanne! sesprogram- mer vedrørende klimaændringer og energianvendelse primært inden for (sektorspeci fikke) politikker og programmer såsom energiforsyning, transport, byudvikling og landbrug. Information til den brede offentlighed er et hovedelement i SAVE-, ALTENER- og i forbindelse med THERMIE-programmerne, og i de aktiviteter, der foregår energistyring på regionalt og bymæssigt niveau. THERMIE's spredningsaktiviteter omfatter et netværk på cirka fyrre organisationer til fremme af energiteknologi (OPET), der fokuserer på distribution og fremme af nyskabende energiteknologier i Europa, herunder de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen. EU støtter lokale myndigheders pan-europæiske miljøkampagner, der er rettet mod lokal bæredygtighed, eller væsentlige lokale bidrag til omfattende bæredygtighed såsom, Bæredygtige byer, Klubben af bilfri byer og Byer for klimabeskyttelse. Almen uddannelse og erhvervsuddannelse hører li I følgcforanslaltningerne under EU's forskningsprogrammer. Et eksempel på disse aktiviteter er de kurser, der arrangeres af Den Europæiske Skole for Klimatologi og Naturkatastrofer. 18 1. INDLEDNING Traktaten til oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF) trådte i kraft i 1958. Den er siden blevet ændret adskillige gange for at gøre det muligt for nye stater at tiltræde Fællesskabet og for at styrke og udbygge deres mål. De to vigtigste tekster til ændring af den oprindelige traktat er Den Europæiske Fællesakt, som trådte i kraft i 1987, og Traktaten om Den Europæiske Union, også kendt som Maastricht-Traktaten. Sidstnævnte trådte i kraft den 1. november 1993. Indtil 1. januar 1995 bestod Det Europæiske Fællesskab af følgende Italien, medlemsstater: Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Luxembourg, Nederlandene, Portugal, Spanien og Det Forenede Kongerige. Den 1. januar 1995 blev også Østrig, Finland og Sverige medlemmer af Fællesskabet. Skønt denne meddelelse hovedsagelig omhandler perioden fra 1990 til 1994, er der også medtaget relevante oplysninger om de tre nye medlemsstater. Desuden gives der en beskrivelse af den udvikling, som har fundet sted på såvel det fællesskabsmæssige som nationale plan siden 1. januar 1995. Irland, Det Europæiske Fællesskabs hovedformål er fastlagt i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union: "at fremme en harmonisk og afbalanceret udvikling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet som helhed, en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, som respekterer miljøet, en høj grad af konvergens med hensyn til de økonomiske resultater, et højt beskæftigelses niveau, et højt socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten, økonomisk og social samhørighed samt solidaritet mellem medlemsstaterne"5. Et af de vigtigste mål med traktaten om Den Europæiske Union er at fremme en bæredygtig og ikke-in flationær vækst, som tager hensyn til miljøet. Det erkendes i traktaten, at krav om mil jøbeskyttelse skal integreres i fastlæggelsen og gennemførelsen af andre fællesskabspolitikker. Et af målene i Fællesskabets miljøpolitik er at fremme foranstaltninger på internationalt plan med henblik på at løse regionale eller verdensomspændende miljøproblemer. Det femte handlingsprogram på miljøområdet: "Mod en bæredygtig udvikling", som blev vedtaget af Kommissionen i 1992, samt programmets brede strategi, som rådet vedtog i 1993 (EFT C 138/5 af 17. maj 1993), er det grundlag, som Fællesskabets miljøpolitik hviler på. Den af programmet omfattede strategi sigter mod at forene økonomisk udvikling og beskyttelse af miljøet (bæredygtighed). For første gang anerkendes behovet for en omfattende og målrettet indfaldsvinkel til miljøemner på fællesskabsplan. Som udgangspunkt tages der fat i behovet for at inddrage alle relevante samfunds-"aktører" i en atmosfære af fælles ansvar, hvor målet er bæredygtig udvikling. Der fokuseres på fem hovedområder, nemlig industri, landbrug, energi, transport og turisme, hvor de miljømæssige problemer er størst, og hvor en indsats kan sikre de største fordele for miljøet som helhed. Det erkendes i programmet, at den lovgivnings mæssige fremgangsmåde ikke er tilstrækkelig, og det anbefales at øge omfanget af instrumen ter, så det også omfatter økonomiske/afgiftsmæssige instrumenter, økonomiske støttemekanis mer samt horisontale instrumenter som f. eks. oplysning, uddannelse, forskning, udvikling og dataindsamling. De opgaver, som er pålagt Det Europæiske Fællesskab, udføres af følgende institutioner: et valgt Europa-Parlament, et Råd bestående af en repræsentant fra hver medlemsstat på mini sterplan, en Kommission bestående af uafhængige medlemmer samt en Domstol til at fortolke traktaten og sikre, at den finder anvendelse. Artikel 2. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (med senere ændringer) ved art. G, stk. 1 og 2 i Traktaten om Den Europæiske Union. 19 Med henblik på at udføre opgaverne kan Kommissionen og Rådet, der handler i fællesskab eller i samarbejde med Europa-Parlamentet, vedtage forordninger, udstede direktiver, træffe beslutninger, give henstillinger eller fremsætte udtalelser. Forordninger er gældende generelt. De er bindende i deres helhed og finder direkte anvendelse i alle medlemsstater. Direktiver er bindende i henhold til det resultat, som skal nås, men overlader valg af form og metode til medlemsstaterne. Det betyder, at direktiver skal omsættes til national lovgivning inden for en vis tidsgrænse, som er fastsat i direktivet. Beslutninger er i deres helhed bindende for dem, de er rettet mod. Endelig har henstillinger og udtalelser ingen bindende virkning. Vedtagelse af lovgivning inden for Fællesskabets rammer forudsætter under normale forhold, at Kommissionen fremsætter et forslag. De lovgivende organer i henhold til traktaten (Rådet og i nogen udstrækning Parlamentet) bistået af visse rådgivende organer handler derefter på grundlag af et sådant forslag og vedtager den endelige tekst. Handling fra Fællesskabets side i miljøspørgsmål skal bl. a. ske i overensstemmelse med sub sidiaritetsprincippet. Dette princip betyder, at Fællesskabet kun bør skride til handling, hvis og i den udstrækning målene i de foreslåede aktioner ikke i tilstrækkelig grad kan nås af medlemsstaterne, og som på grund af den foreslåede aktions omfang eller virkninger bedre kan nås på fællesskabsplan. Det Europæiske Fællesskab6 underskrev FN's rammekonvention om klimaændringer på FN's Konference om Miljø og Udvikling (UNCED-konferencen) i Rio de Janeiro i 1992. Som opfølgning fremsatte Kommissionen et forslag til Rådets beslutning om konklusionen fra FN's rammekonvention om klimaændringer i december 1992. Dette forslag var bl. a. baseret på artikel 22 i konventionen, som godkender staters og regionale økonomiske integrations- organisationers ratificering, anerkendelse eller godkendelse. I det fremsatte forlag til Rådets beslutning hed det, at "da Fællesskabet og dets medlemsstater har fælles kompetence på de af konventionen omfattede områder, er det i henhold til Fællesskabet og dets medlemmer nødvendigt at blive kontraherende parter, således at alle forpligtelser i konventionen kan blive opfyldt på korrekt vis". Mere specifikt blev det betragtet som nødvendigt, at Fællesskabet blev kontraherende part, således at man kunne påtage sig det relevante ansvar med henblik på at opfylde emissionsstabiliseringsmålet i konventionen, selvom ikke alle medlemsstater var parate til på et individuelt grundlag at opfylde dette mål. I december 1993 besluttede Rådet at vedtage Kommissionens forslag til Rådets beslutning, idet "man anerkender betydningen for Fællesskabet af en ratificering af konventionen, inden den træder i kraft og på linie med medlemsstaterne, således at det bliver muligt at opfylde forpligtelsen til en begrænsning af C02-emissionen i Fællesskabet som helhed gennem handling fra Fællesskabets og medlemsstaternes side inden for disses respektive kompeten ceområder". Som et resultat heraf ratificerede Det Europæiske Fællesskab FN's rammekon vention om klimaændringer den 21. december 1993. Samme dag blev tærsklen på 50 ratifikationer nået, hvorved konventionen kunne træde i kraft den 21. marts 1994. Som underskriver af konventionen forpligtede blandt andre Det Europæiske Fællesskab sig til at vedtage politikker og indføre tilsvarende foranstaltninger rettet mod at få emissionen af Termen "Det Europæiske Fællesskab" anvendes igennem hele teksten, da "Det Europæiske Økonomiske Fællesskab" i henhold til Traktaten er blevet til "Det Europæiske Fællesksab". I nærværende meddelelse henviser termen "Det Europæiske Fællesskab" enten enten De 12 (EUR 12) eller De 15 (EUR 15) medlemsstater. "Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber" er det formelle navn for Europa-Kommissionen. 20 drivhusgasser ned på 1990-niveauet i år 2000, individuelt eller i fællesskab. Med hensyn til C02 har Det Europæiske Fællesskab selv opstillet det mål at sikre en stabilisering af emissionen på 1990-niveauet i år 2000 inden for de rammer, som blev vedtaget af Mini sterrådet den 29. oktober 1990. Denne meddelelse fra Det Europæiske Fællesskab i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer beskriver udtrykkeligt de klimaændringspolitikker og -foranstaltninger, som forfølges eller vil blive forfulgt på fællesskabsplan. Det Europæiske Fællesskabs forpligtelser skal imidlertid opfyldes gennem supplerende fællesskabsmæssige og nationale programmer. Der er kun medtaget et kort sammendrag af de nationale rapporter/programmer med henblik på at give en komplet oversigt over de aktiviteter, som finder sted inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskab. 21 2. SÆRLIGE FORHOLD I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 2. 1 Indledning Medlemsstaterne i Det Europæiske Fællesskab er yderst forskellige med hensyn til såvel størrelses- og befolkningsprofil som geografisk og økonomisk profil. Dette kapitel indeholder en oversigt over de baggrundsoplysninger, som er relevante for denne rapport. Grundlæggende data og karakteristikker af medlemsstaterne, herunder data vedrørende geografi, klima, samfund, økonomi og energi, er ligeledes medtaget. 2. 2 Det Europæiske Fællesskabs geografiske baggrund Det Europæiske Fællesskab er som geografisk enhed ikke specielt stort, men på grund af det begrænsede område, dets situation og fordelagtige naturforhold er det en tætbefolket del af verden. Det europæiske kontinent har på et forholdsvist lille område mange forskellige landskaber. Der kan sondres mellem fire store morfologiske zoner: typer den nordeuropæiske slette med mange storbyer og frugtbare landområder det central- og sydeuropæiske højland, omfattende Sierra Nevada, Pyrenæerne og Alperne det gamle finlandsskandinaviske skjold og den caledoniske bjergkæde, omfattende det skandinaviske højland, den nordlige og vestlige del af Irland og Det Forenede Kongerige kystbæltet ved Middelhavet Det Europæiske Fællesskabs kystområder er en enestående miljømæssig arv med omfattende økologiske, kulturelle og økonomiske ressourcer. For at give et indtryk af omfanget kan det nævnes, at kystlinien i Det Europæiske Fællesskab er ca. 89. 000 km lang, når man ser bort fra småøer og indsøer (KOM, 1993). Det Europæiske Fællesskabs territorium dækker mange forskellige arealtyper af varierende kvalitet, hvoraf næsten en fjerdedel er agerjord (27%), ca. en tredjedel skov (35%) og en væsentlig del græsarealer (18%). I tabel 2. 1 gives en oversigt over anvendelsen af arealerne i medlemsstaterne, og fig. 2. 1 viser den relative fordeling af arealanvendelsen i Det Europæiske Fællesskab. Skovarealet er ikke ligeligt fordelt, og andelen af det territorium, som det udgør, varierer fra land til land. Finland (69%) og Sverige (62%) har de største skovarealer, mens Irland (5%) og Nederlandene (8%) ligger godt under gennemsnittet i Fællesskabet (20%). Irland har det største landbrugsareal, nemlig 80% af landets samlede areal. 22 Tabel 2. 1. Landbrugsareal, skovbevokset areal og andre arealer (km2) 1991). i medlemsstaterne (tal fra Landbrugsareal Dyrkede arealer1 Engarcaler2 Skovbevokset areal Andre area 1er Snmlcl iircjil Belgien Danmark Finland Frankrig Det Forenede Kongerige 8. 270 2 5. 4 80 25. 130 5. 280 2. 080 1. 200 192. 500 111. 040 65. 910 111. 090 Grækenland 39. 050 52. 550 9. 230 4 6. 9 00 6. 170 4. 450 2 3 2. 2 20 148. 720 24. 250 26. 200 3. 200 10. 798 11. 083 7 9. 6 00 96. 826 4 2. 8 80 14. 157 10. 955 Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige Tyskland Østrig Det Europæi ske Fælles skab 119. 700 48. 750 67. 680 65. 181 560 9. 220 31. 730 696 10. 640 8. 380 890 3. 500 33. 000 446 18. 120 18. 876 199. 460 102. 600 159. 150 43. 585 27. 680 5. 520 2 8 0. 2 00 136. 560 119. 100 52. 430 104. 120 81. 297 15. 060 19. 860 32. 100 16. 700 888. 080 5 7 9. 0 10 1. 125. 930 6 4 7. 1 33 3. 240. 153 30. 518 4 3. 0 93 3 3 8. 1 50 5 4 9. 0 96 2 4 4. 1 38 131. 957 70. 285 301. 311 2. 586 4 1. 4 80 9 1. 9 86 5 0 4. 7 59 4 4 9. 9 60 356. 947 8 3. 8 60 1 Agerjord og varige kulturer. 2 Permanente engarealer og græsgange. Kilde: E U R O S T A T. 23 L e g e n da ^ Il Arable land and permanent crops Permanent meadows and pastures Wooded area Other land Fig. 2. 1. Arealanvendelse i Det Europæiske Fællesskab. Kilde: EUROSTAT 2. 3 Klimaprofil Dette afsnit handler om EUR 12, da det endnu ikke har været muligt at få data fra de tre nye medlemsstater. Der findes fire forskellige klimahovedtyper i Det Europæiske Fællesskab: - kystklima med milde vintre, kølige somre og konstant fugtighed. Denne klimatype - dominerer den vestlige del af det europæiske kontinent. semi-fastlandsklima med kolde, tørre vintre og varme, stormfulde somre. Denne type klima er dominerende i yderområderne mod øst. - middelhavsklima med milde, våde vintre, varme, tørre somre og sjældne, men kraftige regnbyger. Dette klima findes langs middelhavskysten. - klimaet i bjergområderne er afhængig af højde, solskin, vind og regn. 24 Gennemsnitstemperatur og -nedbør svinger betydeligt fra land til land. Se oversigten i tabel 2. 2. Det koldeste land er Belgien med en gennemsnitstemperatur på 7,2°C (minimum) og 0,7 °C (maksimum). Det varmeste laud er Grækenland med en gennemsnitstemperatur på I4,!°C (minimum) og 18,2°C (maksimum). Spanien udviser den største forskel med hensyn til regnmængde: minimumsregnmængden er 218 mm om året og maksimumsmængden 1702 mm. Tabel 2. 2. Gennemsnitlig temperatur og nedbør (min. og maks. ) i EUR 12. Langsigtede gennemsnit. Gennemsnitstemperatur Nedbør (mm H20) i løbet af året (°C) Min. Maks. Min. Maks. Belgien Danmark Det Forenede Kongerige Frankrig Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Tyskland Kilde: E U R O S T A T: EUR 12 7,2 7,5 8,4 9,5 14,1 9,0 11. 5 8,4 8,5 13,2 11,0 7,8 9,7 8,1 10,9 14,9 18,2 10,6 18,4 9,7 17,2 18,5 10,6 824 551 496 493 422 781 424 856 562 527 218 560 1191 874 967 1236 1044 1502 1142 777 1064 1702 979 En indikator for behovet for rumopvarmning er antallet af grad-dage, et mål for, hvor koldt det er over et fastlagt tidsrum. Antallet af grad-dage er lig med (18°C - Tm) x d, hvis Tm er mindre end eller lig med 15°C (opvarmningstærsklen), og nul, hvis Tm er højere end 15°C. Tm er middeltemperaturen og d er antallet af dage. I fig. 2. 2 gives en oversigt over antallet at grad-dage i medlemsstaterne. Tallet viser, at størstedelen af medlemsstaterne har et relativt stort behov for rumopvarmning. Der findes ingen lignende data over behovet for air- conditioning i medlemsstaterne. 25 2 S OO 1 £ 5 00 De cg r e e ~ d a. ys , ~— \ — Fig. 2. 2. Antal grad-dage1 i EUR 15 (1991-tal). Kilde: Eurostat 1 Antallet af grad-dage er lig med: (18°C - Tm) x d, hvis Tm er mindre end eller lig med 15°C (opvarmningstærsklen), og nul, hvis Tm er højere end 15°C. Tm er middeltemperaturen og d er antal dage. 2. 4 Social profil I 1993 var der i alt 370 mio. indbyggere i Det Europæiske Fællesskabs 15 medlemsstater. Det er 6,5% af verdens samlede befolkning. I 1960 var tallet 9,8%. Det forventede tal for år 2020 er 4,2%. Dette fald i andelen af verdens befolkning skyldes den relativt lave befolkningstil vækst sammenlignet med tilvæksten i verdens samlede befolkningstal. Den gennemsnitlige befolkningstæthed i Det Europæiske Fællesskab er 114 indbyggere pr. km2. I de tættere befolkede regioner når tallet op på 350 pr. km2. Zonerne med en høj befolkningstæthed er koncentreret langs en diagonal linie, som går fra den nordvestlige del af Det Forenede Kongerige til den nordlige del af Italien. Linien går gennem Belgien, Nederlandene og industriområderne i Ruhr, Tyskland. Den samlede befolkning, befolkningstætheden og stigningen i befolkningsstørrelsen svinger betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Tabel 2. 3 indeholder en befolkningsstatistisk oversigt. Det tættest befolkede land i Det Europæiske Fællesskab er Nederlandene (401 indbyggere pr. km2), som også har oplevet den største stigning i befolkningstallet (en stigning på 33% mellem 1960 og 1990). Den gennemsnitlige stigning i befolkningstallet i Det Europæiske Fællesskab i perioden fra 1960 - 1990 var 17%. I 1990 var der i alt 137 mio. husstande i Det Europæiske Fællesskab. Den gennemsnitlige husstand bestod af 2,7 personer. 26 Tabel 2. 3. Befolkningsprofil i medlemsstaterne. Medlemsstat Samlet areal (km2) Befolkning (1000) 1993 Befolknings tæthed 1993 Befolknings tilvæksten i % 1960-1993 Østrig Belgien Danmark Finland Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige Det Forenede Kongerige 83. 860 30. 518 43. 093 338. 150 549. 086 356. 947 131. 957 70. 285 301. 311 2. 586 41. 480 91. 986 504. 795 449. 960 244. 138 7. 991 10. 084 5. 189 5. 066 57. 655 81. 179 10. 380 3. 563 57. 049 398 15. 290 9. 876 39. 083 8. 719 58. 191 95 330 120 15 105 227 79 51 189 154 369 107 77 19 238 13 11 13 14 26 12 25 26 14 26 33 11 28 16 11 EUR 15 3. 240. 153 369. 715 114 17 Kilde: EUROSTAT 2. 5 Økonomisk profil I 1993 var Det Europæiske Fællesskabs bruttonationalprodukt (BNP) (udtrykt i faste 1985- priser) på ca. 4. 400 mia. ECU. Det Europæiske Fællesskabs økonomi er en temmelig uensartet størrelse, som består af et begrænset antal store økonomier samt nogle mellemstore og små økonomier. Tabel 2. 4 viser bruttonationalproduktet og den årlige vækstrate i de enkelte medlemsstater. Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige, de fire medlemsstater med det højeste bruttonationalprodukt, tegner sig for 75% af det samlede bruttonationalprodukt i Det Europæiske Fællesskab og er derfor drivkraften i Det Europæiske Fællesskabs økonomiske aktiviteter. Udviklingsniveauet for de nationale økonomier i Det Europæiske Fællesskab svinger betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Fig. 2. 3 viser bruttonationalproduktet pr. indbygger i medlemsstaterne i 1993. Bruttonationalproduktet pr. indbygger i hovedparten af medlems staterne ligger på mellem 11. 500 ECU og 16. 500 ECU (tal i 1985-priser og vekselkurser). Fire medlemsstater har et bruttonationalprodukt pr. indbygger, som er betydeligt lavere end det gennemsnitlige bruttonationalprodukt pr. indbygger i Det Europæiske Fællesskab, idet bruttonationalproduktet her ligger på mellem 4. 200 ECU og 10. 500 ECU. Tendensen med hensyn til væksten i bruttonationalproduktet viser imidlertid, at disse lande har den højeste årlige vækstrate i bruttonationalproduktet. De er således ved at indhente de andre lande i Det Europæiske Fællesskab. 27 Tabel 2. 4. BNP i markedspriser i Det Europæiske Fællesskab (i 1985-priser og 1985- vekselkurser). Medlemsstat BNP 1993 (nlia. ECU) Årlig ændring i % 1970-1993 Belgien Danmark Finland Det Forenede Kongerige Frankrig Grækenland Irland Italien Luxembourg Nederlandene Portugal Spanien Sverige Tyskland Østrig EUR 15 Kilde: EUROSTAT 125,3 85,1 73,3 708,7 808,0 59,3 37,2 658,5 7,7 204,7 41,2 276,9 141,3 1049,6 104,6 4381,2 2,3% 2,0% 2,3% 2,0% 2,4% 2,8% 4,4% 2,6% 4,0% 2,3% 3,5% 2,9% 1,5% 2,5% 2,7% 2,4% 28 2 0 0 00 -i s o oo -i o o oo ^ o oo o Wa DK I I I I II II II III 111 II I F* I Fig. 2. 3. BNP pr. indbygger i Det Europæiske Fællesskab i 1993 (i ECU i 1985-priser og 1985-vekselkurser). Kilde: EUROSTAT Servicesektorerne (markedsmæssige såvel som ikke-markedsmæssige tjenesteydelser) er de vigtigste økonomiske sektorer i Det Europæiske Fællesskab. Deres relative andel af de økonomiske aktiviteter stiger stadig. Fremstillingsindustrierne udgør den næststørste sektor. Landbrugssektorens betydning er i øjeblikket faldende. Tabel 2. 5 viser bruttoværditilvæksten efter økonomisk sektor. 29 Tabel 2. 5. Bruttoværditilvækstens (BVT) relative bidrag efter sektor i Det Europæiske Fællesskab (i løbende priser og vekselkurser (EUR12)). Sektor BVT 1992 (mio. ECU) BVT 1992 (% af samlet BVT) BVT, 1980-1992 Årlig ændring i Landbrug/skovbrug Energi Fremstilling Bygge & anlæg Markedsmæssige tjenesteydelser Ikke-markedsmæssige tjenesteydelser Sektorer i alt Kilde: EUROSTAT 131. 832 241. 028 1. 139. 325 312. 820 2,6% 4,7% 22,3% 6 , 1% 2. 520. 722 49,4% 753. 758 5. 099. 491 14,8% 100% i%l 3,8% 6 , 1% 5,9% 6,0% 8,8% 7,4% 7,4% Transport Transport har ydet et stort bidrag til den økonomiske vækst i Det Europæiske Fællesskab. Den har muliggjort betydelige stordriftsfordele inden for produktion og ført til øget konkurrence. I EU tegner transportsektoren sig for ca. 7-8% af bruttonationalproduktet og for 4-5% af den samlede arbejdsstyrke af ansatte (hvidbogen om den fælles transportpolitik, KOM(92) 494, endelig udgave, 2. 12. 1992). Transportsektoren i EU er karakteriseret ved en stærk vækst. Siden 1970 har den overordnede årlige vækst i den indenlandske transport ligget på 3,1 % for passagerer og 2,3% for varer (hvidbogen om den fælles transportpolitik, KOM(92) 494, endelig udgave, 2. 12. 1992). Siden 1980 har væksten ligget på gennemsnitligt 6,2% om året (KOM, 1993). i flypassagertrafikken I Fællesskabet er transport er en væsentlig kilde til emission af drivhusgasser. Vejtransporten tegner sig for 85% af C02-emissionen og 90% af CH4-transportemissionen. Personbiler er ansvarlige for 45% og erhvervskøretøjer for 32% (Grønbog om transportog miljø, KOM (92) 46 endelig udgave 20. 02. 92). 1 1993 var det gennemsnitlige antal biler i Det Europæiske Fællesskab pr. 1000 indbyggere 420 (EUROSTAT). Flytransport er den næstvigtigste kilde til C02-emissionen med en andel på 1 1 %. Jernbanetransport og sejlads i indenrigsfarvand tegner sig for henholdsvis 1 og 3% (EUROSTAT). 2. 6. Energiprofil Som følge af udviklingen i den endelige energiefterspørgsel og i forsyningen til el-produktion var E U 's indenlandske bruttoforbrug af energi i 1990 (1. 239 mio. toe) 17,7% højere end i 1974. Dette tal skjuler dog store udsving i midten af 70'erne og begyndelsen af 80'erne, der skyldtes de daværende oliekriser. 30 Tabel 2. 6. Indenlandsk bruttoforbrug af energi i EU (mio. toe). 1974 1986 1990 1993 Fast brændsel Olie Naturgas Andet I alt 235 626 137 56 1053 243 515 193 219 1169 245 532 216 247 1239 247 561 252 271 1331 Kilde: EUROSTAT * Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. Gennemsnitlig årlig. 2*l'JL!ll»iS 0,3% 0,6% 3,3% 8,6% 1,2% ikke-fossile brændsler, navnlig nuklear energi. Endvidere var Stigningen skyldes alene forbruget i 1990 af fossile brændstoffer på samme niveau som i 1974 (kilde: EUROSTAT). Med hensyn til energiforsyning er EU afhængig af importerede produkter. Selvforsynings indenlandske graden, dvs. den bruttoforbrug af energi, steg med 37% i 1974 til 57% i 1986, hvorefter den igen faldt til 52% i 1992. indenlandske produktion divideret med det samlede Tabel 2. 7 viser sammensætningen af egen energiproduktion. Tabel 2. 7. Primærproduktion i EU (mio. toe). 1974 1986 1990 1993* Fast brændsel Olie Naturgas Atomkraft Vand og vind Geotermisk energi Andet I alt 189 15 130 22 21 2 10 389 176 150 126 155 23 2 42 675 155 115 131 180 23 2 42 647 156 125 158 198 25 3 46 709 Kilde: li-A og IUJROSTAT * Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. Gennemsnitlig årlig stigning -1,0% 11,9% 1,1% 12,3% 0,8% 1,6% 8,3% 3,2% Tabel 2. 8 viser udviklingen i energiintensiteten, målt som kvotienten mellem det indenlandske bruttoforbrug af energi (IBE) og bruttonationalproduktet (BNP). Desuden vises udviklingen i det indenlandske bruttoforbrug af energi pr. indbygger. 31 Tabel 2. 8. Indikatorer. IBE/BNP (toe/1985 mio. ECU) IBE/indbygger (kgoe/indhygger) 1974 358 3027 1986 312 3253 1990 294 3401 1993' 304 3600 Kilde: IEA og EUROSTAT • Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. Fra 1974 til 1993 steg det samlede bruttonationalprodukt i EU's medlemsstater med gennemsnitligt 2,1% om året. Energiintensiteten faldt med gennemsnitligt 0,9% om året. Det indenlandske bruttoforbrug af energi pr. indbygger steg hvert år med 0,9% i gennemsnit. Udviklingen fra 1974 til 1993 i det endelige energiforbrug efter økonomisk sektor fremgår af tabel 2. 9. Tabel 2. 9. Endeligt energiforbrug efter økonomisk sektor (mio. toe). Industri Transport Husholdninger og tertiær I alt 1974 304 150 281 736 1986 233 208 332 773 1990 251 247 320 817 1993* 253 271 367 890 Kilde: IEA og EUROSTAT * Data for 1993 omfatter de nye delstater fra det tidligere Østtyskland. På industriområdet skete der en forbedring i energiintensiteten (endeligt energiforbrug/pro duktion) på 40% i perioden fra 1974 til 1993. Industriproduktionen steg med 28%, mens det endelige energiforbrug faldt. På transportområdeter energiefterspørgslen steget hurtigere end den overordnede økonomiske aktivitet. 32 3. E U 's EMISSIONSOPGØRELSE 3. 1 Indledning i EU. Følgende gasser behandles: C 02, CH4, N70, CO, NOx og N M V O C ' e r. Dette kapitel indeholder en sammenfattende oversigt over emissionsopgørelser for drivhus gasser Emissionsskøn er udregnet på grundlag al nationale opgørelser Ira de 15 medlemsstater og så meget som muligt ved hjælp af IPCC's retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser. En mere detaljeret beskrivelse af den anvendte fremgangsmåde ved udarbejdelsen af EU- opgørelsen gives i afsnit 3. 2. Emissionsopgørelser for hver enkelt af de 15 stater er medtaget i bilag 1. Nærmere oplysninger om aktivitetsdata og emissionsfaktorer er ikke medtaget i denne meddelelse, da de alle er indeholdt i de nationale rapporter eller i EUROSTAT og/eller CORINAIR-databaser. I bilag 1 er en oversigt over informationskilder. 3. 2 Opgørelsesmetode Emissionen af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab i 1990 fremgår af tabel 3. 1. E U 's opgørelse^ for 1990 er udarbejdet på grundlag af opgørelser fra hver af de 15 medlemsstater. Følgende kilder er anvendt ved udarbejdelsen af emissionsopgørelserne for de enkelte medlemsstater: i henhold Nationale rapporter udarbejdet af medlemsstaterne i henhold til F N 's rammekon vention om klimaændringer og/eller nationale programmer til E U 's beslutning om overvågningsmekanismer for C 02 og andre drivhusgasser. Opgørelser indeholdt i disse nationale rapporter fulgte generelt IPCC's retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser. CORINAIR's opgørelsesprogram. Der er anvendt 1990-databaser, som medlems staterne har videregivet til Det Europæiske Miljøagentur. EUROSTAT. Skøn over C02-emissioner er blevet udarbejdet på grundlag af energiopgørelser fra EUROSTAT og harmoniserede emissionsfaktorer, udledt af EUROSTAT på grundlag af en analyse af de emissionsfaktorer, som medlemsstaterne anvendte omkring 1990. Den samlede emission af drivhusgasser for hver medlemsstat er lagt sammen, således at der udarbejdes et skøn over den samlede emission af drivhusgasser. 7 Skøn over emissionen i medlemsstaterne er primært hentet fra de nationale rapporter. I mangel af nationalt rappor terede emissionsskøn anvendes tal fra CORINAIR. C02-emissionen rapporteret i nationale rapporter og/eller CORINAIR fra brændselsforbrænding er sammenlignet med C02-tal fra EUROSTAT. Nationalt rapporterede (ikke-CORONAIR) emissionsskøn er anvendt, hvor de har været til rådighed og i overensstemmelse med tal Ira EUROSTAT. Hvis det nationalt rapporterede lavere end EUROSTATS skøn, anvendes sidstnævntes skøn, da det antages, at den nationalt rapporterede værdi sandsynligvis er ufuldstændig. Hvor nationalt rapporterede skøn ikke var til rådighed, blev CORINAIR-tal på samme måde sammenholdt med tal fra EUROSTAT. imidlertid er betydeligt skøn Det skal bemærkes, at de nationale rapporter fra medlemsstaterne og/eller CORINAIR- databaser ikke er fuldstændige. Derfor dækker emissionsopgørelserne for de enkelte med lemslande ikke altid alle kildekategorierne i henhold til IPCC's retningslinier for nationale 7 De æstimeringer, som fremgår af tabel 3. 1, er foreløbige tal opdateret til juni 1995. 33 drivhusgasopgørelser. Følgelig er subtotalerne for de i tabel 3. 1 indeholdte kategorier ikke i overensstemmelse med kategoritotalerne i samme tabel. Denne åbenbare uoverensstemmelse kan kun løses, når subtotalerne for alle medlemsstater bliver tilgængelige. Da ikke alle nationalt rapporterede opgørelser fra medlemsstaterne indeholdt kategorien "ændring af arealanvendelse", og CORINAIR ikke indeholder fjernelse af C02, er C02- emissionen og/eller C02-fjernelse i forbindelse med nævnte kategori ikke kvantificeret i HU \s opgørelse. 34 T a b el 3. 1. E U 's o p g ø r e l se o v er emissionen af d r i v h u s g a s s e r. 1990. ( G g ). Foreløbige skøn. S k øn o v er d r i v h u s g a s s er i Det E u r o p æ i s ke Fællesskab (EUR 15) - 1990 ( G g ). Al e n e r gi F o r b r æ n d i ng af b r æ n d s el 1 la l al Energi & o m d a n n e l se Industri l a2 l a3 T r a n s p o rt l al l ' i l i v i i v / i n s l i l u l i o i ui la. S Moligcr Flygtig b r æ n d s el l a6 L a n d b r u g / s k o v b r ug la7 Andet l a8 Biomasse Ib I b! Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c 2d O r g a n i s ke kemikalier 2e 2f I n d u s t r i e l le p r o c e s s er Jern og stål lkkc-jernholdige metaller U o r g a n i s ke kemikalier Ikke-metalliske m i n e r a l er A n d et A n v e n d e l se af o p l ø s n i n g s m i d l er 3 3a Maling 3b Affedtning og kemisk rensning 3c Fremstilling/forarbejdnig af kemiske p r o d u k t er L a n d b r u g s j o rd 3d A n d et L a n d b r ug 4 T a r m g æ r i ng 4a 4b Animalsk affald 4c D y r k n i ng af ris 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 6a 6b 6c A n d et S a v a n n e a f b r æ n d i ng Affald L o s s e p l a d s er Spildevand C 02 3 1 4 2 8 40 3 1 3 4 7 40 1173200 6 0 6 6 00 7 0 4 9 00. »25000 2 6 5 9 00 34500 25400 13200 8100 7800 0 130730 4300 4 8 00 8700 2600 102400 20000 3 00 100 50 50 100 500 500 0 0 0 0 0 11050 5400 0 5650 C H4 5599 794 49 60 206 84 286 27 6 87 4806 1485 2817 40 9 0 6 5 2 3 0 0 0 0 0 10361 6267 2571 98 299 141 0 8669 7912 2 33 90 NjO 156 156 66 29 36 12 12 0 0 2 1 0 0 351 0 2 90 234 0 0 6 0 0 0 6 393 0 15 1 277 64 0 20 0 9 11 N O. 13290 13202 2947 1412 7 8 83 2. » I 2 63 268 191 29 88 88 0 151 12 1 60 0 14 14 0 0 o o o 50 0 o o o 43 0 48 5 0 21 CO N M V OC 4 6 2 29 4 6 1 37 1215 3191 »3718 2 I 64 4 0 37 1048 227 1711 92 59 0 2 8 11 1563 398 6 14 0 224 0 0 o o o 2763 0 0 o o 2 3 62 0 125 58 0 51 8422 7697 105 9<> 652'» M. ' 464 155 61 111 849 792 0 1060 21 0 31 584 0 260 4 0 45 1399 352 470 1327 739 0 381 0 178 131 0 109 67 0 13 S a m l et emission I l a v b u n k e rs Luftfartsbunkers Endelig i k k e - e n e r g i m æ s s i gt forbrug B e m æ r k n i n g e r: 3 2 8 5 6 20 2 4 6 71 9 28 13546 5 2 0 06 14397 113600 56500 243600 Skøn o v er emission af d r i v h u s g a s s er Sidstnævnte s k øn er opdateret til juni 1 9 9 5. i Det E u r o p æ i s ke Fællesskab er b a s e r et på skøn over emissionen i de 15 m e d l e m s s t a t e r. Subtotalerne af kategorierne ( f. e k s. I bl og l b 2) er ikke altid lig med den samlede emission pr. kategori ( f. e k s. I b ). Det skyldes, at for e m i s s i o n s o p g ø r e l s er for h v er enkelt medlemsstat ikke altid d æ k k er alle de kategorier, som er fastlagt i I P C C 's retningslinier d r i v h u s g a s o p g ø r e l s c r. Emission fra "endeligt i k k e - e n e r g i m æ s s i gt forbrug" ( h e r u n d er feedstocks) er ikke medtaget i den samlede e m i s s i o n. D en samlede e m i s s i o n er derfor skønnet for lavt, hvis m an s a m m e n l i g n er med I P C C 's m e t o d e. E m i s s i o n er fra "endeligt i k k e - e n e r g i m æ s s i gt f o r b r u g" er baseret på den samlede kulstofmængde indeholdt i p r o d u k t e r n e. Hvis man lægger d en samlede emission til e m i s s i o n en fra "endeligt i k k e - e n e r g i m æ s s i gt f o r b r u g ", får m an derfor et for højt skøn i forhold til I P C C 's m e t o d e. C 02- e m i s s i o n en og/eller fjernelse ved "ændring af a r e a l a n v e n d e l s e" er ikke kendt for m a n ge landes v e d k o m m e n de og derfor ikke medtaget i d e n ne tabel. D er er heller ikke foretaget noget skøn over emissionen af i k k e - C 02- d r i v h u s g a s s er i forbindelse med "ændring af a r e a l a n v e n d e l s e ". 35 3. 3 Feedstocks De emissionsskøn, som fremgår al tabel 3. 1, er opbygget i overensstemmelse med rappoi teringsvejledningen i IPCC 's retningslinier for drivhusgasopgørelser. M en kategorien "endeligt ikke-energimæssigt forbrug" blev føjet til tabellen på grund af manglende overensstemmelse mellem IPCC's detaljerede fremgangsmåde til beregning af energirelateret CO. -cinission og IPCC's rapporteringsvejledning. De nationale rapporter fra medlemsstaterne beskriver ikke i tydelige vendinger fremgangsmåden til beregning af emission fra feedstocks. For at sikre overensstemmelse har de enkelte medlemsstater anvendt skøn fra EUROSTAT til beregning af feedstock-emissionen. Denne emission er rapporteret separat under kategorien "endeligt ikke-energimæssigt forbrug". Det skal bemærkes, at denne fremgangsmåde medfører en lavere samlet C02-emission, end hvis IPCC's retningslinier følges. Sidstnævnte omfatter kulstof afgivet ved udnyttelse af feed stocks i de samlede skøn over C02-emission fra energikilder, mens den her anvendte fremgangsmåde ikke medtager emissionen fra feedstocks i den samlede emission. Den under kategorien "endeligt ikke-energimæssigt forbrug" rapporterede emission bør betragtes som potentiel emission fra feedstocks og andre ikke-energianvendelser. Denne kategori omfatter også det kulstof, som rent faktisk er oplagret i produkter, men som ikke afgives til atmos færen. Derfor er den samlede C()2-emission i tabel 3. 1 skønnet for lavt i forhold til IPCC's metode. Hvis man derimod lægger den samlede C02-emission sammen med den "endelige ikke-energiemission", bliver skønnet for højt. 3. 4 Bunkers I henhold til de på INC-9 trufne beslutninger er emission fra bunkers ikke medtaget i den samlede emission i oversigtstabellen 3. 1. Den samlede C02-emission fra havbunkers i Det Europæiske Fællesskab var i 1990 på 113. 600 Gg, mens den samlede C02-emission fra luftfartsbunkers var på 59. 100 Gg. Da kun nogle få medlemsstater har rapporteret deres skøn fra over emission EUROSTAT. Skøn over luftfartsbunkers er foretaget ved at afstemme ikke-vejtransporttal fra EUROSTAT med skøn fra CORINAIR og/eller landerapporter. Bilag 1 viser emissions- skønnene for hver af medlemsstaterne. fra bunkers, er skøn over emission fra havbunkers baseret på tal 3. 5 Usikkerheder i emissionsskønnene er ikke kvantificerede, da kvantitative skøn over Usikkerhederne usikkerheden vil være særdeles upålidelige. En statistisk fremgangsmåde til kvantificering af usikkerhederne tal af nedenstående årsager. i emissionsskøn giver på nuværende ikke pålidelige tidspunkt Skøn over C02-emissionen fra brændselsforbrænding (baseret på energibalancetal) er ganske pålidelige og sandsynligvis forbundet med mindst usikkerhed (inden for ca. + / - 3 % ). Usikkerheden i skøn over emissionen af ikke-C02-drivhuseasser er betydeligt større på grund af manglende viden om eller forståelse af nogle af kilderne og de hensigtsmæssige emissionsfaktorer for disse gasser. Da der stadig kan eksistere ukendte kilder for sådanne gasser, vil skøn overen sådan emission formodentlig blive for lave. Usikkerheden i emissions skøn øges i følgende orden: CO < NOx < CH4 < NMVOC < N20. Størrelsen af usikkerheden stiger gradvist med op til flere hundrede procent. 36 4. PROGRAMMER, POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER 4. 1 Indledning Dette kapitel ser på de politikker og foranstaltninger, som er blevet vedtaget af Det Europæiske Fællesskab med det formål at begrænse emissionen af drivhusgasser. De politikker, som utvetydigt og primært sigter mod en begrænsning af emissionen af drivhus gasserne, er beskrevet i afsnit 4. 2 til 4. 5. Sektormæssige politikker, som omfatter særlige miljøforanstaltninger, og/eller som har en sideeffekt i forhold til emission af drivhusgasser, er beskrevet i afsnit 4. 6, nemlig EU's politikker på landbrugs-, skovbrugs-, transport- og affaldsområdet. Hvis der foreligger vurderinger af politikkernes indvirkning på emissionen af drivhusgasser, er de medtaget i denne meddelelse. Afsnit 4. 7 giver en sammenfattende oversigt over de i dette kapitel beskrevne politikker og foranstaltninger, idet der sondres mellem politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet, foreslået af Kommissionen og under udarbejdelse i Kommissionen. 4. 2 Fællesskabsstrategi til begrænsning af C02-emission og effektiv energiudnyttelse I oktober 1991 fremlagde Kommissionen en overordnet strategi til begrænsning af C02- emissionen og til effektiv energiudnyttelse med det formål at stabilisere Fællesskabets emission af C02 i år 2000 på 1990-niveauet (SEK(91) 1744, endelig udgave). Denne såkaldte "ingen fortrydelsesrets"-strategi består i at lukke op for de nul- eller lavomkostningsmuligheder for en begrænsning af C02-emissionen, som i øjeblikket findes inden for alle økonomiens sektorer, og som er gavnlige for såvel luftforurenings- og energisikkerhedsområdet som for konkurrenceevnen og beskæftigelsen. I juni 1992 blev der fremlagt forslag om en gensidigt forstærkende pakke af foranstaltninger og programmer for Rådet (KOM(92) 246 endelig udgave). Den bygger på fire grundpiller: - EU's energiteknologiske programmer og transeuropæiske net. De nuværende fællesskabsprogrammer, THERMIE og SAVE, er blevet styrket. Siden 1990 er et nyt program, ALTENER, og en aktion, som sigter mod at rationalisere energiudnyttelsen på regionalt såvel som bymæssigt plan, blevet vedtaget. THERM IE- programmet er et energiteknologisk spredningsprogram. SAVE og ALTENER yder økonomisk støtte til forskellige aktioner inden for energieffektivitet og vedvarende energikilder, men beskæftiger sig også med udarbejdelse af lovforanstaltninger på EU- plan. Derudover bidrager "energistyring på regionalt og bymæssigt plan" samt udviklingen af transeuropæiske net til målet, som er en C02-emissionsbegrænsning (afsnit 4. 3). - Afgiftsmæssige foranstaltninger. I juni 1992 fremlagde Kommissionen et forslag til Rådets direktiv om harmonisering af afgift på kuldioxidemission og energiudnyttelse pålagt på medlemsstatsplan. Rådet har dog endnu ikke vedtaget dette (afsnit 4. 4). - Supplerende nationale programmer. Fællesskabsstrategien forudsætter strategiprogrammer, som begrænser emissionen af fællesskabsplan. drivhusgasser på medlemsstatsplan og supplerer aktionerne på Medlemsstaternes nationale programmer er beskrevet i kapitel 5. - EU-beslutning om en overvågningsmekanisme for C02 og andre drivhusgasser. En del af fællesskabsstrategien består i en overvågningsmekanisme, som skal anvendes til at kontrollere, om C02-stabiliseringsmålet for Fællesskabet kan nås. Medlemsstaterne skal inden for rammerne af overvågningsmekanismen fremlægge deres nationale program for Kommissionen til evaluering. I juni 1993 blev beslutningen om at etablere 37 overvågningsmekanismen vedtaget (afsnit 4. 5). Medlemsstaterne har fremlagt deres nationale program og/eller fremsendt deres rapport i henhold til konventionen. Den første evaluering blev gennemført på grundlag af de nationale programmer, som Kommissionen modtog i 1993. Den næste evaluering af de opdaterede nationale programmer/rapporter i henhold til konventionen forventes at finde sted i løbet af efteråret 1995. De fire grundpiller er det første skridt henimod målet, som består i en nedbringelse af emission af kuldioxid. Med udarbejdelsen af strategien er der iværksat en proces til vurdering af vedtagne foranstaltninger og udarbejdelse af nye politikker og foranstaltninger med henblik på at nå de kuldioxidmål, som Fællesskabet har forpligtet sig til. 4. 3 Fællesskabsprogrammer og -initiativer I dette afsnit beskrives fællesskabsprogrammerne til støtte for energiteknologi (THERMIE), energieffektivitet (SAVE), udnyttelse af vedvarende energikilder (ALTENER) samt initiativet "energistyring på regionalt og bymæssigt plan". Desuden er der medtaget en kort beskrivelse af frivillige ordninger og af det seneste initiativ vedrørende transeuropæiske net. THERMIE (energiteknologisk støtteprogram) Bekæmpelsen af indvirkningerne på miljøet gennem energieffektivitet og indførelse af vedvarende energikilder eller renere måder til at udnytte fossile brændsler på er i sidste instans afhængig af gennemførelsen af bedre energiteknologier. THERMIE-programmet, Rådets forordning 2008/90/EØF, vedrørte demonstration og spredning af renere og mere effektive energiteknikker med henblik på at fremme en omfattende markedsindtrængning. THERMIE fokuserede også på andre fællesskabsmål, nemlig energiforsyningssikkerhed, økonomisk og social samhørighed, forbedring af konkurrenceevnen og beskæftigelsen, det indre marked og samarbejde med Central- og Østeuropa samt SNG-landene (statssamfundet af uafhængige stater). Det oprindelige THERMIE-program blev afsluttet i 1994, selvom de projekter, som blev støttet i perioden fra 1990 - 1994, stadig overvåges og fremmes. Det overordnede budget var på 700 mio. ECU eller 140 mio. ECU om året (0,2% af EU-budgettet). Hovedparten af THERMIE-budgettet (85%) blev anvendt til innovative teknologier og projekter, som allerede havde passeret forsknings- og udviklingsstadiet, men som ikke var gennemført i større målestok på grund af tekniske og økonomiske risici. Den resterende del af budgettet (ca. 15%) blev anvendt til en lang række forskellige støtteaktiviteter som f. eks. markedsundersøgelser, overvågning, dokumentation, databaser, workshops, konferencer og uddannelse. Med henblik på at gennemføre den lange række af foranstaltninger etablerede Kommissionen i 1991 et net af organisationer (OPET) til fremme af energiteknologier. Nettet består af 49 organisationer fra såvel den offentlige som den private sektor i EU-medlemsstater. Organisationerne bistår med fremme og spredning af nyskabende energiteknologier. Fra 1990 til 1994 blev der ydet støtte til 726 THERMIE-projekter. En cost/benefit-analyse af de i perioden fra 1990 - 1993 støttede THERMIE-projekter viste, at prognoserne for Fælles skabets vedkommende ville føre til en reduktion i C02-emissionen på 42 mio. tons (dette tal ville stige til mere end 625 mio. tons ved korrekt projicering af projektresultaterne) samt bidrage til at nedbringe emissionen af andre forurenende stoffer, herunder syreregnsgasser, flygtige organiske forbindelser og kulilte. Ifølge en vurdering foretaget af Kommissionens generaldirektorat for energi vil hver ECU, som anvendes i programmet, gennemsnitligt bidrage til, at man undgår, at 1. 617 kg C02 i 38 gennemsnit opsamles og udledes, hvis man sammenligner med en "normal" energiteknologi, som anvender fossile brændsler. Dette skøn er behæftet med følgende usikkerheder: - det er muligt, at de støttede projekter ikke er gennemført som planlagt - der er i vurderingen medtaget et skøn over spredningsvirkningen, dvs. den i andre projekter forventede brug af teknologier, som anvendes i de af THERMIE støttede pro jekter. Effekten af en sådan projicering blev anslået til ca. 15 gange den direkte effekt af de støttede projekter. Fra 1. januar 1995 fortsatte programmet som det nye ikke-nukleare energiprogram, bedre kendt som JOULE-THERMIE under Det Europæiske Fællesskabs fjerde rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, herunder demonstration. I dette nye program føres forsknings- og udviklingsaspekterne i JOULE for første gang sammen med demonstrations- og støtteinitiativerne i THERMIE. Programmet er en afgørende del af EU's strategi til at klare nutidens energimæssige udfordringer. JOULE-THERMIE vil på grundlag af tidligere successer bidrage til at reducere den negative, miljømæssige indvirkning, som er forbundet med produktion og udnyttelse af energi, sikre vedvarende og pålidelige energikilder til overkommelige priser samt styrke det teknologiske grundlag for den europæiske industri. SAVE (særlige aktioner til effektiv energiudnyttelse) SAVE-programmet blev vedtaget i oktober 1991 (Rådets direktiv 91/565/EØF). Det afsluttes ved udgangen af 1995. Målet er ved hjælp af lovgivning om tvungne normer for energieffekti vitet, kvalitetsmærkning, standardisering, etablering af infrastrukturer, forsøgsaktioner, uddannelse og spredning af informationer at øge energieffektiviteten og således reducere C02- emissionen. Ved at skabe en fællesskabsramme gør SAVE det muligt for medlemsstaterne at vedtage foranstaltninger til energieffektivisering på nationalt plan. Programmets budget er på 35 mio. ECU for perioden 1. 1. 1991 - 31. 12. 1995. SAVE består af tre elementer: 1. Et lovgivningsprogram for effektiv energiudnyttelse, som sigter mod at fjerne institutio nelle og administrative hindringer for investering i effektiv energiudnyttelse og etablere normer for energiudstyr. Følgende direktiver er blevet vedtaget: - Nye varmtvandkedlers effektivitet (Rådets direktiv 92/42/EØF) - Energimærkning af større husholdningsapparater (Rådets direktiv 92/75/EØF). Inden for rammerne af dette mærkningsdirektiv er der vedtaget et gennemførelsesdirektiv om energimærkning af husholdningskøleskabe og -frysere (Rådets direktiv 94/2/EØF) - Bygningscertificering, fakturering i henhold til reelt forbrug, tredjepartsfinansiering, isolering af nye bygninger, kedelinspektion og energistyring (Rådets direktiv 93/76/EØF) 2. Økonomisk støtte til oprettelse af infrastrukturer til effektiv energiudnyttelse i medlems staterne. integreret Programmet omfatter projekter inden for følgende områder: almen uddannelse og erhvervsuddannelse, tredjepartsfinansiering, kraftvarmeproduktion, overvågning og målretning, energieffektivisering inden for transport- og byggesektoren, og indførelse af fællesskabslovgivning i medlemsstater ne. Budgettet fra 1991 til 1995 for det økonomiske støtteprogram er på 35 mio. ECU. Støtten kan udgøre helt op til 50% af de samlede projektomkostninger. 204 projekter har modtaget støtte til en samlet budgetudgift på 21 mio. ECU. ressourceplanlægning, 39 3. Informationsudvekslingsnet. Nettet omfatter en database med foranstaltninger til effektiv energiudnyttelse og særlige støtteaktiviteter, såsom konferencer, symposier og workshops. Flere direktiver er under udarbejdelse inden for rammerne af lovgivningsprogrammet om effektiv energiudnyttelse: - Direktiver om apparatnormer for energieffektivitet. I henhold til Rådets afgørelse (EFT L 157) blev PACE etableret. Det er et EU- handlingsprogram til forbedring af el-udnyttelsen. Inden for rammerne af PACE ud arbejdes direktiver om effektivitetsnormer for køleskabe, el-motorer, kontorudstyr og erhvervsbelysning. - Direktiv om integreret ressourceplanlægning. Integreret ressourceplanlægning for elektricitet og gas fremmes aktivt inden for rammerne af gennemførelsen af det indre energimarked. Værkerne bør derfor foretage en lige undersøgelse af forvaltningsmuligheder på både udbudsside og efterspørgselsside (energieffektivitet og vedvarende energi på forbrugerplan). Det forudsætter, at værkerne kan få en indtjening, ikke alene fra salg af gas eller elektricitet, men også fra energitjenesteydelser, som de yder i form af blandt andet energieffektivitetsinvesteringer i slutbrugssektorer. - Mærkningsdirektiver for vaske- og opvaskemaskiner samt el-pærer. Der foreligger ingen vurdering af SAVE-programmets indvirkning med hensyn til undgået emission af C02 eller andre drivhusgasser. Det første SAVE-program afsluttes med udgangen af 1995, men energieffektivisering forbliver et centralt politisk område af hensyn til miljøet og forsyningssikkerheden, og også fordi SAVE-programmets fremme er forbundet med vigtige mål for Det Indre Marked/konkurren ceevnen samt hertil knyttede mål. Kommissionen har i sit forslag om et nyt SAVE-program, SAVE-II (KOM(95) 225), lagt op til en sammenlægning af PACE og det regionale og bymæssige energistyringsinitiativ. Alle disse aktioners mål supplerer hinanden, og SAVE-II- programmet udgør en omfattende ramme, inden for hvilken alle disse beslægtede aktioner kan gennemføres. Nedenstående ni kategorier for énergieffektiviseringsplanlægning foreslås finansieret under programmet: - undersøgelser og andre aktioner, som fører til iværksættelse og gennemførelse af - fællesskabslovgivning om effektiv energiudnyttelse og ydelsesnormer sektorspecifikke forsøgsaktioner, som sigter mod at fremme investeringerne inden for effektiv energiudnyttelse og/eller at forbedre forbrugerens energianvendelsesmønster, og som i al væsentlighed skal gennemføres af Fællesskabets omfattende net - - målrettede sektorspecifikke forsøgsaktioner, som sigter mod at fremme investeringerne inden for energieffektivitet og at forbedre forbrugerens energianvendelsesmønster, og som i al væsentlighed skal gennemføres af offentlige og private virksomheder forslag om foranstaltninger fremlagt af Kommissionen eller af tredjepart med henblik på at fremme udveksling af erfaringer, primært ved hjælp af informationsnet, for at sikre en bedre koordination mellem fællesskabsmæssige, internationale, nationale, regionale og lokale aktiviteter gennem etablering af hensigtsmæssige redskaber til infor mationsudveksling - en aktion, som er knyttet til en grundig sektorspecifik overvågning af fremskridt inden for effektiv energiudnyttelse i Fællesskabet og de enkelte medlemsstater, som også omfatter SAVE-programmet 40 - særlige aktioner til fremme af samhørigheden i medlemsstater og regioner inden for energieffektivitet gennem støtte til oprettelsen af infrastrukturer til effektiv energiudnyt telse i de medlemsstater og regioner, hvor politikker på dette område endnu ikke er tilstrækkeligt udviklede - særlige aktioner til fremme af energistyring på regionalt såvel som bymæssigt plan - undersøgelser og andre aktioner til fremme af initiativer på området for effektiv energiudnyttelse inden for andre programmer eller med det formål at gøre energief fektivitet til et kriterium i EU's strategiprogrammer - evaluering og overvågning af iværksatte aktioner. Det er planen, at SAVE-II skal iværksættes den 1. januar 1996 og løbe indtil den 31. december år 2000. Det foreslåede budget er på 150 mio. ECU. ALTENER (program til fremme af vedvarende energikilder) i september 1993 (Rådets afgørelse ALTENER-programmet blev vedtaget af Rådet 93/500/EØF). Det overordnede mål er at etablere en ramme for særlige aktioner, der skal sikre en bedre markedsindtrængning for vedvarende energikilder (små hydroelektriske anlæg, vindkraft, solenergi, biomasse, biobrændstof, biogas og geotermisk energi). Programmet løber fra 1993 til 1997 og har et budget på 40 mio. ECU. Indtil nu har 114 forsøgsprojekter modtaget støtte til en samlet værdi af 11 mio. ECU. De i ALTENER fastlagte særmål for udvikling af vedvarende energikilder i medlemsstaterne er som følger: - at øge de vedvarende energikilders markedsandel fra 4% i 1991 til 8% i år 2005 - at tredoble el-produktionen fra vedvarende energikilder - at opnå en markedsandel for biobrændstoffer på 5% af forbruget til motorkøretøjer I lighed med SAVE indeholder ALTENER følgende elementer: - Under forberedelse: lovgivnings- og standardiseringsforanstaltninger. Standardiseringsforanstaltninger er rettet mod at sikre fri spredning af udstyr til vedvarende energi. Der for vindgeneratorer og specifikationer for biodiesel som motorbrændstof. forventes en harmonisering af sikkerhedsnormer - Økonomiske støtteprogrammer til udvikling af tekniske normer og specifikationer, uddannelse og oplysningsaktiviteter, sektorspecifikke forsøgsprojekter, biobrændstof, integreret ressourceplanlægning og efterspørgselsstyring, tredjepartsfinansiering, garanti for økonomiske risici, lokale udviklingsplaner og forundersøgelser. I 1993 og 1994 er der ydet støtte til i alt 114 projekter. Informationsudvekslingsnet. Informations- og støtteaktiviteterne omfatter bl. a. koordination af nationale, fælles- skabsmæssige og internationale aktiviteter, symposier, konferencer, workshops og databaser. - Der foreligger ingen vurdering af ALTENER-programmets indvirkning med hensyn til reduktion i emission af C02 eller andre drivhusgasser. Energistyring på regionalt og bymæssigt plan Dette initiativ, som blev iværksat i 1990, har til formål at fremme undersøgelser af udarbejdelse og gennemførelse af energiplaner. Desuden sigter det på at udbrede og overføre ekspertise på dette område til alle dele af Unionen. Et grundlæggende mål i de lokale og regionale projekter iværksat inden for rammerne af initiativet består i at beskytte miljøet gennem udvikling af energistyring, effektiv energiudnyttelse og tilvejebringelse af alternative 41 energiproduktionsmuligheder. Initiativet, hvis budget er på 20 mio. ECU, vil blive medtaget i SAVE-II-programmet. Under forberedelse: transeuropæiske net At skifte til renere brændsel med et lavere kulstofindhold kan give energi- og miljømæssige fordele, især i de regioner, hvor brændsel, som f. eks. naturgas, ikke tidligere har været dis ponibelt på grund af begrænsninger i infrastrukturen. De transeuropæiske net spiller en afgørende rolle med hensyn til at bringe renere brændsel til yderregionerne og at forbedre fleksibiliteten i det europæiske gasforsyningssystem. Jo mere effektivt og fleksibelt disse net kan drives, jo mindre grund er der til at bekymre sig om forsyningssikkerheden i tilfælde af til naturgas. Det samme gælder for transeuropæiske el-net over hele et hurtigt skifte Fællesskabet, som fremmer udnyttelsen af elektricitet produceret på grundlag af kilder med et lavt eller intet kulstofindhold. Frivillige ordninger Begrænsninger i emissionen af C02 og andre drivhusgasser kræver aktiv deltagelse og engagement fra alle økonomiske og sociale sektorers side. Frivillige ordninger og selvregu lering skal spille en vigtig rolle i fremtiden. Kommissionen har for nylig givet CEN/- CENELEC (et internationalt standardardiseringsorgan på el-området) til opgave at udarbejde europæiske normer for solopvarmningsanlæg og komponenterne heri. På samme måde er normer for fotovoltaik og vindmøller under udarbejdelse. Spredning af omkostningseffektive minimumsnormer er fordelagtig set ud fra såvel et energi- som miljømæssigt synspunkt. Kommissionens tjenestegrene har ligeledes samarbejdet med den europæiske el-forsynings- industri med henblik på at finde frem til omkostningseffektive måder, hvorpå C02-emissionen kan begrænses gennem forsynings- og efterspørgselsmulighederne på el-området. i gang om et frivilligt mærkningsprogram vedrørende Der er desuden forhandlinger energieffektivitet i edb-udstyr og andet kontorudstyr. Dette frivillige system, evt. med deltagelse af producenter fra USA og Japan, vil kunne skabe grundlaget for et delvis verdensomspændende mærkningssystem. 4. 4 Forslaget om en energi-/kulafgift I juni 1992 fremlagde Europa-Kommissionen et forslag til direktiv (KOM(92) 226 endelig udgave) om indførelse af en afgift på alle energiprodukter, med undtagelse af vedvarende energi, baseret for 50% vedkommende på energiindholdet og for 50% vedkommende på kulstofindholdet i brændslet. Målet med det var at forbedre energieffektiviteten og begunstige erstatning af brændsel med produkter, hvorfra en mindre eller slet ingen C02-emission finder sted. Det blev foreslået at indføre afgiften trinvist, startende med en sats på 0,21 ECU/GJ og 2,81 ECU/t C02 det første år (lig med $ 3 pr. tønde olie). I hvert af de følgende syv år skulle satserne stige med en tredjedel af afgiftssatsen for det første år. Det sidste år ville satserne derfor være kommet op på 0,7 ECU/GJ og 9,4 ECU/t C02, lig med $ 10 pr. tønde. På el-området skulle el-værkernes forsyning beskattes i henhold til kulstofindholdet af det anvendte brændsel. I forbindelse med energidelen skulle afgiften fastsættes i ECU pr. MWh. Råmaterialer, dvs. energikilder anvendt som feedstocks skulle ikke beskattes. Gradvise reduktioner og betinget afgiftsfritagelse skulle anvendes i forbindelse med energi krævende virksomheder. Reduktionerne skulle være afhængige af den andel af energiom kostningerne i produkternes samlede værditilvækst, som kunne opnås ved at udnytte energien. 42 Kun de virksomheder, som anvender energikrævende produktionsprocesser, og som er meget afhængige af udenrigshandel, skulle kunne opnå fuld afgiftsfritagelse. Man anslog, at afgiftsforslaget emissionen i 1990. i år 2000 ville medføre en reduktion på 3,8% af C02- Forslagets nuværende status Vedtagelse af en afgiftsmæssig foranstaltning kræver enstemmighed i Rådet. På topmødet i Essen den 9. december 1994 tog Rådet Kommissionens hensigt om at fremlægge retningslinier om fælles parametre for de medlemsstater, som er villige til at gøre brug af en C02- afgift/energiafgift, til efterretning. Som opfølgning på disse konklusioner besluttede Kommis sionen den 10. maj 1995 at ændre sit oprindelige forslag og dermed tage hensyn til de indvendinger, der er fremsat under tidligere drøftelser i Rådet (KOM(95) 172). Den væsentligste foreslåede ændring er, at en overgangsperiode skal gå forud for gennem førelsen af en harmoniseret afgift. Medlemsstaterne skal i denne overgangsperiode være frit stillet - men skal dog stadig respektere harmoniseringsstrukturen - til at fastsætte afgiftssatsen for de enkelte produkter, forudsat at Fællesskabets mål med en begrænsning af C02- emissionen gennem effektiv energiudnyttelse og skift til udnyttelse af brændsel med et lavt eller ingen kulstofindhold fuldt ud afspejles i den anvendte satsstruktur. Desuden er de minimumssatser, som blev fastsat i det oprindelige forslag (US $ 3/tønde olie og US $ 10), blevet revideret, således at de bliver det mål, som medlemsstaternes egne satser skal søge at nå på mellemlangt sigt. Kommissionen foretrækker ligeledes at henføre så meget som muligt til de nuværende bestemmelser i forbrugsafgiftsdirektiverne for overskuelighedens skyld og for at skære ned fjerner behovet for visse på de administrative omkostninger. Denne fremgangsmåde beskyttelsesbestemmelser (betinget eller midlertidig fritagelse fra afgiften), som derfor opgives. Ønsket om at beskytte EU-virksomheders konkurrenceevne bør desuden tilskynde medlemsstaterne til at gøre brug af afgiftsindtægterne til at nedbringe andre diskriminerende omkostninger, især på arbejdskraft. 4. 5. Overvågningsmekanismen Med Rådets afgørelse af 24. juni 1993 (93/389/EØF) er der skabt en overvågningsmekanisme for medlemsstaternes antropogene emission af C02 og andre drivhusgasser, som ikke er omfattet af Montreal-protokollen. I henhold til Rådets afgørelse skal medlemsstaterne udarbejde, offentliggøre og gennemføre nationale programmer til begrænsning af deres antropogene emission af C02. Programmerne skal ajourføres med jævne mellemrum. Kommissionen evaluerer de nationale programmer hvert år med henblik på at finde ud af, om fremskridtet i Fællesskabet som helhed er tilstrækkeligt til at nå stabiliseringsmålet. Den anden evalueringsrapport, som dækker 1994- 1995, er i øjeblikket under udarbejdelse. Den vil blive tilstillet Rådet og Europa-Parlamentet. I Rådets afgørelse bestemmes det, hvilke oplysninger de nationale programmer skal indeholde: emission i basisåret 1990, opgørelser over forskellige kilders emission og reduktion af emissioner efter indførelse af dræn, nærmere oplysninger om nationale politikker og foranstaltninger, som bidrager til at begrænse og udskille C02-emissionen, tendenser for nationale emissioner mellem 1994 og år 2000, iværksatte eller forventede foranstaltninger til gennemførelse af relevant fællesskabslovgivning og relevante politikker samt en vurdering af ovennævnte foranstaltningers økonomiske indvirkning. Metoden til bestemmelse af emissioner og reduktion af emissioner efter indførelse af dræn skal være forenelige med den af IPCC 43 udarbejdede metode. Den skal tage hensyn til den inden for rammerne af FN's konvention om klimaændringer fastlagte udvikling. Med hensyn til andre drivhusgasser bør medlemsstaterne sende data, som vedrører emissionen af disse gasser, til Kommissionen, samt en beskrivelse af de trufne eller forventede foranstalt ninger til begrænsning af emissioner. Afgørelsen omfatter et udvalg sammensat af repræsentanter fra medlemsstaterne med Kommissionens repræsentant som formand. Overvågningsudvalget har indtil midten af 1995 afholdt fem møder. Det har godkendt to dokumenter (indhold og udformning af årlige opgørelser og metode til evaluering af fremskridt og til fastlæggelse af indholdet i nationale programmer). 4. 6 Sektorspecifikke politikker Dette afsnit omhandler politikker for de forskellige sektorer, som omfatter miljøforanstalt ninger, og/eller som bidrager til en begrænsning af drivhusgasserne. Der er med undtagelse af transportområdet ikke foretaget nogen vurdering af politikkernes kvantitative indvirkning på emissionen af drivhusgasser. Landbrugspolitik Gennemførelsen af den fælles landbrugspolitiske reform fra 1992 er en milepæl i EU's landbrugspolitik i 1990erne. Nogle af reformens foranstaltninger, som blev til primært som følge af økonomiske og sociale overvejelser, har indvirkning på emissionen af drivhusgasser. Foruden reformen blev der vedtaget en række agromiljøforanstaltninger som en del af de såkaldte ledsageforanstaltninger. Inden reformen blev direktivet om beskyttelse af have mod forurening forårsaget af nitrater fra landbrugskilder (676/91/EØF) og Fællesskabets drikkevandsdirektiv (778/80/EØF) vedtaget med det formål at reducere nitratkoncentrationen i drikkevand. Disse to direktiver har begge indvirkning på anvendelsen af nitratkunstgødning og kan derfor resultere i en reduktion i N20- emissionen. Gennemførelsen af drikkevandsdirektivet fandt imidlertid sted før 1990, så man har allerede generelt kunnet mærke virkningen af det. EUGFL (Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget) (Rådets forordning 2328/91/EØF) blev ligeledes etableret før reformen af den fælles landbrugspolitik. EUGFL tilvejebragte bl. a. midler til miljøbeskyttel sesforanstaltninger. En reduktion i landbrugspriserne er et af resultaterne af reformen. Denne prisreduktion gør brugen af mineralkunstgødning mindre rentabel og har ført til en nedgang i forbruget med ca. en tredjedel, hvorved der er sket et fald i den samlede emission af N20 fra nitrat- og ammonium kunstgødning. Desuden reducerer den tvungne braklægningsordning (1765 /92/EØF) hele vekseldriftsintensiteten8. Ydermere kan muligheden for at dyrke ikke-fødevareprodukter på braklagt jord spille en positiv rolle for nedbringelsen af emissionen af drivhusgasser, idet man bidrager til at erstatte fossile brændsler med biobrændstof. Forordning 2066/92/EØF sigter mod at ekstensivere oksekødsproduktionen ved at begrænse bonusbetalingen til maksimale kreaturhold. Tre er det maksimale antal kreaturer pr. hektar Intensiveret dyrkning af den resterende jord finder kun sted i tilfælde af en stigning i markeds prisen som følge af et fald i den samlede produktion. Denne prisvirkning kan næppe forventes, da landbrugsmarkedet stadig reguleres, hvorfor følsomheden er begrænset. 44 foderareal. Dette tal reduceres til to kreaturer i 1996. Herved reduceres CH4-emissionen fra drøvtyggere pr. ha. Medlemsstaterne er bemyndiget til at begrænse betalingen af oksekøds- bonus til de landmænd, som overholder bestemte miljøregler (3611/93/EØF). Som ledsageforanstaltninger til reformen af den fælles landbrugspolitik blev forordningerne for EUGFL vedrørende agromiljøforanstaltninger (2078/92/EØF) og fremme af skovplantning (2080/92/EØF) ændret. Agromiljøforanstaltningerne er etableret ved hjælp af zoneprogrammer udarbejdet på medlemsstatsplan. Programmerne omfatter fremme af: ekstensive og miljøvenlige produktionsmetoder omlægning af agerjord til græsarealer reduktion i kvægtæthed vedligeholdelse af landbrugsjord, der ikke dyrkes 20 års braklægning af økologiske hensyn offentlig adgang til landbrugsjord beskyttelse af genetisk forskelligartethed pilotprojekter og uddannelse af landmænd Agromiljøforanstaltningerne samfinansieres med EUGFL, som betaler 75% i de mindre udviklede regioner og 50% i de andre regioner. Budgettet for 1993-1997 er på 3. 670 mio. ECU. Kommissionens evaluering af i alt 214 zoneprogrammer pågår stadig. 59 programmer er indtil nu blevet godkendt. Skovbrugspolitik Flere EU-forordninger virker til fremme for skovplantning i medlemsstaterne samt til skoves bidrag til at forbedre miljøet. EU-forordning 1610/89 om udvikling af skove i landområder giver mulighed for fællesskabssamfinansiering, bl. a. i forbindelse med følgende foran staltninger: skovplantning og forbedring af skove oprettelse af planteskoler genoprettelse af brandhærgede skove bevidsthedsskabende kampagner om skove Disse foranstaltninger begrænser sig til mindre udviklede områder og skal gennemføres inden for rammerne af regionale udviklingsprogrammer fremlagt af medlemsstaterne og godkendt af Kommissionen. En af de foranstaltninger, som ledsagede reformen af den fælles landbrugspolitik, var skovplantningsfremmeforanstaltingen (2080/92/EØF), der bidrager til en forbedret miljøbalance gennem etablering af skove i landbrugsområder og en øget C02- optagelsesevne. Økonomisk bistand ydes på kontraktmæssig basis til dækning af omkostninger til: skovplantning på landbrugsjord tab af indkomst i forbindelse med landbrugsjord (20 år) vedligeholdelse af skovbeplantede arealer (5 år) investering i forbedring af skove (beskyttelse mod brand) Foranstaltningerne samfinansieres med EUGFL, som betaler 75% i de mindre udviklede områder og 50% i de andre regioner. Budgettet for 1993-1997 er på 1. 260 mio. ECU. Foranstaltninger, som er udarbejdet med henblik på at beskytte skove mod luftforurening, øger indirekte træernes nettoprimærproduktivitet og derfor også den potentielle optagelse af C02 45 (3528/86/EØF og 2157/92/EØF). Foranstaltningerne omfatter jævnlige undersøgelser af skovforhold og pilotprojekter med henblik på at øge vor viden om virkningen af luftforu reningen på skove. Desuden sigter forordning 2158/92/EØF mod at beskytte skove mod brand. Foranstaltningen omfatter: medlemsstaters udarbejdelse af planer til beskyttelse af skove mod brand et fællesskabsinformationssystem om skovbrande Fællesskabsstøtte til projekter med et brandforebyggende formål Transportpolitik Transport er en væsentlig kilde til drivhusgasemissionen i Fællesskabet. Den er den største sektor for emission af drivhusgasser efter el-produktion. Den kommer både før husholdnings- og tertiærsektoren og industrisektoren. Transport tegner sig i øjeblikket for ca. en fjerdedel af den samlede C02-emission. Hvis tingene fortsætter uforandret, forventes en betydelig stigning i C02-emissionen fra transport i perioden 1990-2000. Derfor er dette et centralt spørgsmål i enhver strategi til bekæmpelse af klimaændringer. Transportsektoren i EU er karakteriseret ved en stærk vækst: Der forventes en vækst i perioden 1990-2000 i kørte km på 17% for personbiler, 26% for lette erhvervskøretøjer og 13% for tohjulede køretøjer. Lufttrafikken i Europa (undtagen for nye uafhængige staters vedkommende) forventes at stige med 5,2% pr. år indtil år 2003 i henhold til ICAO (den internationale civile luftfartsorganisation). I forhold til emissionen af drivhusgasser fra transport har Fællesskabet grundlæggende to typer af instrumenter til rådighed: Lovgivningsmæssige instrumenter, dvs. fastsættelse af emissionsgrænser eller andre tekniske normer for køretøjer, fly osv. I Kommissionens direktiv, 92/226/EØF fastlægges en målemetode for C02- emission fra personbiler. Der er dog ikke fastsat nogen normer i denne henseende. Kommissionen har til hensigt at fremlægge en meddelelse i denne forbindelse i løbet af efteråret 1995. Fællesskabet har gjort væsentlige fremskridt med hensyn til at reducere andre transportrelaterede drivhus gasser. På grundlag af tidligere lovgivning -mellem 1990 og 1994 - er Fællesskabets normer blevet styrket med hensyn til NOx, CO og VOC fra køretøjer. Normerne er juridisk bindende for medlemsstater. Nedenstående datoer henviser til den tvungne anvendelse af normerne i forbindelse med nye biler i Fællesskabet: * Med hensyn reducerer Rådets direktiv 91/542/EØF af 1. oktober 1991 emissionsgrænserne for CO, kulbrinter og NOx i to trin fra 1. oktober 1993 og 1. oktober 1996. til tunge erhvervskøretøjer * Med hensyn reducerer Rådets direktiv 93/59/EØF af 28. juni 1993 emissionsværdierne for CO, kulbrinter og NOx fra 1994 og fremefter. lette erhvervskøretøjer til * Med hensyn til personbiler reducerer Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/12/EØF af 23. marts 1994 emissionsværdierne for CO, kul brinter og NOx fra 1997 og fremefter. * Det hedder i direktiv 92/6/EØF, at lastvogne (85 km/t), busser og lignende (100 km/t) skal udstyres med en fartbegrænser - til dels med tilbagevirkende kraft. Det anslås, at dette direktiv vil reducere energifor bruget og dermed C02-emissionen fra disse køretøjer med mindst 5%. 46 * Inden for rammerne af Fællesskabets lovgivning om teknisk kontrol af køretøjer fastsættes der i direktiv 92/55/EØF minimumsnormer og - kriterier for emissionstests af alle køretøjer. I betragtning af, at en stor del af emissionen skyldes dårligt vedligeholdte køretøjer, vil direktivet sandsynligvis få en betydelig indvirkning. foranstaltninger med henblik på at påvirke Afgiftsmæssige transport efterspørgsel, valg af transportmiddel og miljømæssige brændstofkarak teristikker. Erfaringerne i forbindelse med emission fra biler har vist de muligheder, som ligger i det afgiftsmæssige incitament til at fremme miljømål. Flere medlemsstater har gjort brug af afgiftsmæssige incitamenter til at fremme salg af biler, som opfylder nye fællesskabsnormer, inden disse er blevet påbudt. Og Rådets direktiv 92/458/EØF om emission fra små biler omfatter en ramme for sådanne afgiftsmæssige incitamenter. Opkrævning af for brugsafgifter på transportbrændstoffer øger transportpriserne. Dette kan således anvendes til at reducere forbruget af disse produkter og dermed bidrage til en begrænsning af emissionen af drivhusgasser. Rådets direktiv 92/82/EØF fastlægger minimumssatserne for forbrugsafgifterne på benzin og diesel som følger9: - ECU 337 pr. 1000 1 blyholdig benzin - ECU 287 pr. 1000 1 blyfri benzin - ECU 245 pr. 1000 1 dieselolie anvendt som drivmiddel - ECU 100 pr. 1000 kg for flydende naturgas og metan anvendt som drivmiddel - ECU 245 pr. 1000 1 petroleum anvendt som drivmiddel Indtil nu har dette instrument ikke været anvendt med det udtrykkelige formål at reducere C02-emissionen og andre giftige emissioner, da forbrugs afgifterne på fællesskabsniveau hovedsagelig er knyttet til medlemsstaternes nationale afgiftspolitikker samt interne markedskrav. I sin rapport over den halvårlige gennemgang af minimumsforbrugsafgifterne på mineralolier for 1993 og 1994 fremhævede Kommissionen miljøpolitikkken og C02-emissio- nen som emner, der skal overvejes i forbindelse med udarbejdelsen af en afgiftspolitik. Kommissionen behandler i øjeblikket problemet i forbindelse med de eksterne omkostninger ved transport, og hvordan disse kan internaliseres. Det er Kommissionens hensigt at fremlægge en grønbog over dette emne i den nærmeste fremtid. Med henblik på at fremme udnyttelsen af vedvarende energikilder i transportsektoren har Kommissionen fremlagt forslag til et direktiv om forbrugsafgifter på motorbrændstof fra landbrugbrugskilder (biobrændstof). I henhold til dette forslag skal biobrændstof ikke beskattes i samme udstrækning som de konventionelle brændstoffer (benzin og diesel). Forslaget om en energi-/kulafgift (se afsnit 4. 4) får, hvis det vedtages, indvirkning på emissionen af drivhusgasser fra transport. 9 Særlige (lavere) satser gælder for Luxembourg. 47 Hvis den nuværende situation fortsætter uændret, forventes en stigning på 24,5% i den samlede C02-emission fra vejtransport i perioden fra 1990 til år 2000 (GD XVII, (Energi): Følger af den foreslåede kul-/energiafgift, 23. 10. 1992). Med hensyn til andre drivhusgasser ser prognoserne ud som følger: Emission i år 2000 i forhold til 1990 CH4 N20 CO NOx NM VOC -41,3% + 237,6% -53,3% - 3 7 , 1% - 52,9% Affaldspolitik I forbindelse med emballageaffald vedtog Rådet og Europa-Parlamentet et direktiv (94/62/EØF), hvis mål er at harmonisere nationale foranstaltninger inden for styring af emballage og emballageaffald og sikre en høj grad af miljøbeskyttelse. Foranstaltningerne sigter i først omgang på at forhindre produktion af emballageaffald og dernæst som et yderligere grundlæggende princip på genbrug af emballage og andre former for genanvendelse af emballageaffald for derigennem at reducere den endelige bortskaffelse af sådant affald. Det vil således medføre en reduktion i emissioner af CO2 og CH4. Foranstaltningerne omfatter bl. a. en forpligtelse fra medlemsstaternes side til inden for fem år efter gennemførelsen af direktivet at sikre, at 50% af emballageaffaldet genanvendes10. Returprocenten skal ligge på mellem 25% og 45%. Rådet opstiller nye mål for yderligere en femårsperiode. Desuden indeholder direktivetbestemmelser om mærknings-og identifikationssystemer, standardisering, maksimalt tilladte koncentrationer af tungmetal, informationssystemer til harmonisering af data over emballageaffaldsstyring medlemsstaterne imellem, oplysninger til brugere af emballage samt rapporteringskrav for medlemsstaterne. Rådet nåede den 8. og 9. juni 1994 til enighed om en fælles holdning til et direktiv om lossepladser. Det ændrede direktiv indeholder krav om tilladelse, herunder krav om over vågnings- og kontrolprocedurer. Indholdet af tilladelsen skal kunne efterleve de såkaldte generelle krav for alle kategorier af lossepladser, herunder bl. a. indførelse af hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på at styre ophobning og vandring af gas fra lossepladser. Gas fra lossepladser skal opsamles, behandles og anvendes, medmindre andet besluttes af den kompetente myndighed efter en miljømæssig vurdering. Derved bliver der skabt en mere effektiv styring af lossepladser og en reduktion i emissionen af metan. 4. 7 Kommissionens arbejdspapir om EU's klimaændringsstrategi: et sæt valgmu ligheder Analyser har vist, at med de nuværende forventninger til energipriser og økonomisk vækst ville Fællesskabet mangle 5-8% i at opfylde sin C02-stabiliseringsforpligtelse. Man er derfor af den opfattelse, at der er brug for en en mere konsekvent gennemførelse af kravene i Fællesskabet og medlemsstaterne. På Rådets anmodning udarbejdede Kommissionen den 1. marts 1995 en foreløbig analyse af de politiske muligheder, som Rådet skal medtage i C02- begrænsningen for perioden år 2005 til år 2010 (KOM 95/288, endelig udgave). På grundlag af den foreløbige analyse kan man allerede nu se, at der vil være et væsentligt teknologisk potentiale til begrænsning og reduktion af C02-emissionen efter år 2000. Hvis dette potentiale Undtagen Grækenland, Irland og Portugal. 48 skal udnyttes, må der træffes betydelige foranstaltninger, herunder effektiv energiudnyttelse og spredning af vedvarende energikilder, gennemførelse af det interne energimarked, ændring i transportmåde, øgede energiafgifter, større fokus på forsknings- og udviklingspotentialet samt øget samarbejde med tredjelande. Derudover understregede Kommissionen, at mange af disse foranstaltninger også kan indføres med henblik på at opnå væsentlige fordele inden for andre områder såsom energi, forskning og udvikling, transport, vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, som det allerede er anført i Kommissionens hvidbog fra december 1993. I lyset af Rådets overvejelser over arbejdspapiret og beslutningen fra den første konference for parterne i FN's rammekonvention om klimaændringer er Kommissionen i øjeblikket i færd med at udarbejde en mere detaljeret analyse. 4. 8 Sammendrag Nedenstående tabeller giver en sammenfattende oversigt over de programmer, politikker og foranstaltninger, som er beskrevet i dette kapitel. Der sondres klart og tydeligt mellem de programmer, politikker og foranstaltninger, som Rådet har vedtaget (tabel 4. 1) og Kommissio nen foreslået (tabel 4. 2), og programmer, som er under udarbejdelse i Kommissionen (tabel 4. 3). 49 Tabel 4. 1. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet. Navn Periode Budget Beskrivelse THERMIE I 1990 - 1994 700 mio. ECU Økonomisk støtte til rene energiteknologier SAVE-program 1991 - 1995 35 mio. ECU Økonomisk støtte til energieffektiviseringsprojekter SAVE-lovgivning Energistyring på regionalt og bymæssigt plan 1992 -. 1992 -. 1994 -. Normer for energieffektivitet, nye varmtvandskedler Energimærkning af større husholdningsapparater, rammedirektiv Energimærkning af køleskabe og frysere 1990 - 1995 20 mio. ECU Støtte til energiplaner på regionalt og bymæssigt plan ALTENER-program 1993 - 1997 40 mio. ECU Økonomisk støtte til vedvarende energi Frivillige aftaler Overvågn. mekanisme 1993 - 2000 Landbrugseform, prisnedsættelse 1992 Landbrugsreform, braklægningsordning 1992 -. Landbrugsreform, ekstensivering af oksekødsproduktion 1992 -. 50 CEN/CENELEC udarbejder normer for solopvarmninganlæg med CEN/CENELEC-systemer. Det samme gælder for fotovoltaik og vindmøller Procedurer til overvågning af bevægelsen henimod C02-stabili- seringsmålet En nedsættelse af landbrugspriserne reducerer brug af gødning og dermed N20-emissionen Tvungen braklægningsordning fremmer fremstilling af biobrændstof Bonusbetaling er knyttet til maksimalt kreaturhold, emissionen fra drøvtyggerne herved reduceres idet CH4- Tabel 4. 1. Programmer, politikker og foranstaltninger vedtaget af Rådet (fortsat). Navn Periode Budget Beskrivelse Agromiljø foranstaltninger 1993 - 1997 3670 mio. ECU Økonomisk støtte til zoneprogrammer, herunder miljøforan staltninger Skovplantning 1993 - 1997 1260 mio. ECU Økonomisk støtte til skovplantning Beskyttelse af skove mod forurening 1992 - 1996 29,5 mio. ECU Beskyttelse af skove Foranstaltninger øger træers nettoprimærproduktivitet og dermed den potentielle C02-optagelse mod brand 1992 - 1996 70 mio. ECU Foranstaltninger bidrager til C02-optagelsen Emissionsnormer for tunge erhvervs køretøjer 1993 Emissionsnormer for lette erhvervs køretøjer 1993 Emissionsnormer for personbiler 1997 Afgiftsmæssige foranstaltninger for transport brændstoffer 1992 Direktivet om lossepladser 1994 Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO: Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, Emissionsnormer for CO, kulbrinter og NO, Min. forbrugsafgifter på benzin og diesel Miljønormer for affald på lossepladser bidrager til at begrænse CH. -emissionen 51 Tabel 4. 2. Programmer, politikker og foranstaltninger foreslået af Kommissionen. Navn Beskrivelse Periode THERMIE II 1994 - 1998 Økonomisk støtte til renere energiteknologier Energi-/kulafgift Skat på fossile brændsler, 50% på energiindhold og 50% på kulstof indhold Direktiv om emballageaffald Harmonisering af nationale vendelsesprocent på 50% og en returprocent på mellem 25 og 45% foreskrives foranstaltninger vedrørende emballageaffald. En genan- Tabel 4. 3. Programmer, politikker og foranstaltninger under udarbejdelse i Kommissionen. Navn Beskrivelse SAVE-lovgivning Energieffektivitetsnormer for køleskabe, el-motorer, kontorudstyr og erhvervsbelysning Direktiv om integreret ressourceplanlægning Direktiver om mærkning af vaskemaskiner, opvaskemaskiner og el-pærer ALTENER-lovgivning Harmonisering af sikkerhedsnormer for vindgeneratorer og specifikationer for biodiesel Transeur. net Etablering af infrastrukturer til transport af gas og elektricitet Frivillig aftale Frivillig energieffektivitetsmærkning af edb-udstyr og andet udstyr C02-emissionsnormer for personbiler Afgiftsmæssige transport- foranstaltninger Nye emissionsnormer for personbiler skal omfatte C02-emissionsnormer En stigning i min. forbrugsafgiftssatserne for brændstof, ligestilling mellem min. forbrugsafgifssatserne for benzin og diesel, målsatser for en gradvis stigning i forbrugsafgifterne på mineralolier 52 5. NATIONALE RAPPORTER FRA MEDLEMSSTATERNE 5. 1 Indledning De nationale programmer, som medlemsstaterne har vedtaget, er en af grundpillerne i Det Europæiske Fællesskabs strategi til begrænsning af emissionen af drivhusgasser. I dette kapitel gives et kort resumé af medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af deres emission af drivhusgasser. Alle medlemsstater med undtagelse af Belgien har fremsendt deres rapport til FN's rammekonvention om klimaændringer. De oplysninger, som er medtaget i disse nationale rapporter, opsummeres i dette kapitel. Da Belgien ikke ratificerede FN's rammekonvention om klimaændringer, gives der en kort beskrivelse af landets nationale program under EU's overvågningsmekanisme for emissionen af C02 og andre drivhusgasser. Hvert enkelt sammendrag af medlemsstaternes nationale rapporter indeholder en oversigt over skøn over drivhusgasemissionen, som de optræder i de nationale rapporter. Skøn over C02- emissionen svarer til den samlede C02-emission. Fjernelse af C02 gennem udskillelse af kulstof i dræn er ikke fratrukket den samlede emission. Dette kapitels skøn over drivhus gasemissionen svarer ikke nødvendigvis til tallene i bilaget til kapitel 3 "EU's emissions opgørelse". Sidstnævntes tal er tilpasset IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser af sammenligningshensyn. Ud over skøn over drivhusgasemissionen i 1990 findes der prognoser for emissionen i år 2000. Desuden gives der for hver enkelt medlemsstat en kort beskrivelse af de politikker og foranstaltninger, som er medtaget i de nationale rapporter. 5. 2 Medlemsstaternes nationale rapporter om begrænsning af emissionen af drivhus gasser Østrig Østrig fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer den 21. september 199411. Østrig vedtog som sit nationale mål en reduktion inden år 2005 på 20% af C02-emissionen i 1988. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 1 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Østrig i 1990 og år 2000. I henhold til en prognose fra 1991 ("referencescenario") forventes C02-emissionen at stige med 10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Dette scenario repræsenterer imidlertid ikke alle politikker og foranstaltninger, som man har gennemført eller forpligtet sig til. Disse er ikke fuldt ud kvantificerede og kan derfor bevirke, at Østrig evt. kan stabilisere sin C02-emission mellem år 2000 og år 2005. Emissionen af CH4 og N20 forventes at ville ligge på nogenlunde samme niveau som i 1990. Den østrigske forbundsregerings nationale klimarapport i overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til artikel 4. 2 og artikel 12 i FN's rammekonventionen om klimaændringer (Lovtidende nr. 414/1994). Forbundsministeriet for miljø, ungdom og familie, august 1994. 53 Tabel 5. 1. Emission af C02, CH4 og N20 i Østrig i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 Î99Ô 59. 200' 602,8 4,1 2ÔÔÔ 63. 7002 600 4,2 1 Inklusive procesrelateret emission (2. 100 Gg) 2 Eksklusive procesrelateret emission Politikker og foranstaltninger Østrig nedsatte to udvalg med henblik på at få udarbejdet en effektiv klimabeskyttelsesstrategi: den østrigske C02-kommission og det tværministerielle udvalg til koordination af foran staltninger til beskyttelse af det globale klima. Med den sidste perioderapport fra sidstnævnte udvalg vedtog Østrig en omfattende række foranstaltninger. Strategien omfatter følgende hovedpunkter: C02 El-produktion/-forsyningsindustri: - Udskiftning af brændsel på varmekraftværker (f. eks. til gas). Rumopvarmning og vandvarmere: - Forskellige foranstaltninger til skærpelse af byggeregulativer og -normer, indførelse af en energikoefficient, stramning af tilskudsmuligheder ved boligbyggeri, koordination af udvidelsen af ledningsfremført energi, udnyttelse af fjernvarme prioriteres. Vedvarende energi: - Fuld udnyttelse af mulighederne ved vedvarende energi (vind, biogas, slamgas, gas fra lossepladser, biomasse, sol osv. ). Kraftvarmeværker: - Storstilet udskiftning af varmekraftværker uden varmeudnyttelse med kraftvarmeværker. Trafik: En omfattende række foranstaltninger (udvidelse af infrastruktur til kombineret transport, trafikorganisation, forskning og udvikling, vognparkens brændstofforbrug, regler osv. ). Økonomiske instrumenter: - Indførelse af en omfattende energi- og C02-afgift med skyldigt hensyn til den internationa le konkurrenceevne. CH4 Et forslag til forordning om lossepladser er udarbejdet med henblik på at fremme udnyttelsen af energi fra gas på lossepladser. Forskning og udvikling gennemføres for at sikre udnyttelse af biogas på den økonomisk bedst mulige måde. 54 N20 Fremme af økologiske landbrug. Der er krav om målrettet anvendelse af gødning, som fører til en yderligere reduktion i N20-emissionen. Belgien Belgien ratificerede ikke FN's rammekonvention om klimaændringer. Belgien forpligtede sig på sit ministerrådsmøde (6. juni 1991) til inden år 2000 at reducere sin C02-emission med 5% i forhold til 1990-niveauet. I juni 1994 fremsendte Belgien sit nationale program i henhold til EU's overvågningsmekanisme12. Emission i 1990 og år 2000 I 1990 var C02-emission i Belgien på 114. 410 Gg. Opgørelsen blev foretaget i henhold til CORINAIR-metoden, som er tilpasset IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhus gasopgørelser. Hvis den samlede pakke af (foreslåede) politikker og foranstaltninger gennemføres, forventer Belgien inden år 2000 at kunne reducere sin C02-emission med 8-9% i forhold til 1990-niveauet. Dette skøn forudsætter anvendelsen af en europæisk kul-/energiaf- gift og er baseret på en temperaturstandardisering i år 2000 i forhold til 1990. Politikker og foranstaltninger Det belgiske nationale program omfatter forskellige foranstaltninger og politikker til behandling af klimaændringsspørgsmålet. Det indeholder regeringsvedtagne såvel som fore slåede foranstaltninger. På energiområdet omfatter disse foranstaltninger etablering af samarbejde mellem myndigheder, erhvervsliv og energidistributører, en mere effektiv el-pro duktion, fremme af udnyttelsen af vedvarende energi, øget udnyttelse af naturgas samt investeringer til reduktion af efterspørgslen efter energi i form af elektricitet. Strukturelle ændringer foretages inden for jern- og stålsektoren med henblik på at reducere energifor bruget. Der tages afgiftsmæssige initiativer for at fremme energivenlig adfærd. Den 1. august indførte den belgiske regering en energiafgift baseret på det europæiske forslag om energi- /C02-afgift. Af andre foranstaltninger kan nævnes fartgrænser på veje og motorveje, transport transport, oplysnings- og planer for ansatte i virksomheder, fremme af den offentlige bevidsthedsforøgende aktiviteter og fremme af forskning. Belgien deltager også i THERMIE, SAVE, PACE og ALTENER. Danmark Danmarks nationale rapport13 blev fremsendt til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer i august 1994. Det nationale C02-mål i Danmark er at reducere emissionen fra energiudnyttelse med 20% i år 2005 i forhold til 1988-niveauet. C02-mål for den enkelte sektor er opstillet for såvel energi- som transportsektoren. Bortset fra de nationale mål har Danmark inden for rammerne af klimakonventionen forpligtet sig til at stabilisere emissionen på 1990-niveauet i år 2000, samt til at reducere C02-emissionen med 5% som et bidrag til at stabilisere C02-emissionen i Fællesskabet som helhed inden år 2000. 12 Det belgiske nationale reduktionsprogram for COz-udslip. I henhold til Rådets afgørelse om en mekanisme til overvågning af udslippet af C 02 og andre drivhusgasser i Fællesskabet. Juni 1994. Klimabeskyttelse i Danmark. Miljøministeriet. Miljøstyrelsen. Danmark 1994. 55 Emission i 1990, år 2000 og år 2005 Tabel 5. 2 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Danmark i 1990, år 2000 og år 2005. Ifølge danske prognoser er der stor sandsynlighed for, at målet for år 2000 nås. Det forventes, at C02-emissionen reduceres med ca. 8% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Dette skøn er baseret på en situation med ingen nettoimport af elektricitet i såvel mål- som basisåret. Den forventede reduktion i C02-emissionen er således baseret på korrigerede 1990- tal for svingende import af elektricitet. Hvis importen er nul eller ændres til eksport (som det er tilfældet i tørre år i Skandinavien), kan emissionen overstige 1990-niveauet med op til 3% eller mere. Det forventes, at CH4-emissionen falder med ca. 13% i år 2000, mens det forventes, at N20-emissionen stiger med 10%. Tabel 5. 2. Emission af C02, CH4 og N20 i Danmark i 1990, år 2000 og år 2005 (Gg). Ï99Ô 2000 2005 C02 CH4 N20 58. 3531 406,32 10,53 53. 753 354,2 11,5 52. 051 353,5 12,1 1 C02-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 52. 053 Gg. 2 CH4-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 406,2 Gg. 3 N20-emissionen er korrigeret for el-import. Den faktiske emission er 10,3 Gg. Politikker og foranstaltninger Begrænsninger i emission af drivhusgasser, især C02, blev præsenteret som eksplicitte mål i "energihandlingsplanen" og "transporthandlingsplanen", som blev vedtaget i 1990. En pakke af foranstaltninger til yderligere reduktion af emission af drivhusgasser blev lanceret i handlingsplanen "Energi 2000: Opfølgningen", som blev offentliggjort i november 1993. Den danske affaldspolitiks mål er beskrevet i den danske regerings handlingsplan for affald og genanvendelse 1993-1997 (1992). Energi I energihandlingsplanen er der lagt vægt på effektivitetsforbedringer i såvel endelig anvendelse (især elektricitet) og energiforsyning (især øget udnyttelse af kraftvarme), skift til renere brændsel (bl. a. biomasse og vind) samt øget energiforskning og -udvikling. Af mere omfattende initiativer kan nævnes: - sikring af en fortsat stigning i fjernvarmens og naturgassens markedsandel - omlægning af lokale fjernvarmeværkers produktion til kraftvarmeproduktion baseret på naturgas eller biomasse - øget udnyttelse af vedvarende energi - ændring af beskatning af elektricitet og brændsel, således at man får et ensartet system med energi- og C02-afgift - gennemførelse af effektivitetsnormer - tilskudsordninger til energibesparelser i industrien og til installation af individuelle målere. 56 Transport Transporthandlingsplanen fremmer et effektivt transportsystem. Eksperimenter understøttes af alternative offentlige transporttjenester. Affald Den danske affaldspolitik sigter mod genbrug af ca. 50% af den samlede mængde affald i år 2000. Resten skal primært brændes og deponering på lossepladser minimeres. Energiindholdet i det affald, som brændes, skal anvendes til at erstatte fossile brændsler. Affaldsmålet skal nås ved hjælp af en række instrumenter som f. eks. aftaler med erhvervsliv og lokale myndigheder, øgede og differentierede affaldsafgifter samt lovgivning. Skovbrug Med hensyn til skovbrugssektoren har Folketinget besluttet, at skovområder i løbet af en omdriftsperiode på f. eks. 80-100 år skal fordobles og således føre til, at ca. 5% af den højest mulige årlige C02-emission optages. Finland Finland fremsendte sin nationale rapport14 til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer i januar 1995. I sin energirapport til parlamentet vedtog den finske regering det nationale mål at standse stigningen i C02-emissionen fra produktion og udnyttelse af energi inden udgangen af 1990'erne. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 3 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Finland i 1990 og år 2000. Det forventes, at C02-emissionen stiger med 30% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Dette skøn er baseret på den forudsætning, at al elektricitet, som forbruges i år 2000, produceres i Finland. Finland importerede imidlertid 17% af sin elektricitet i 1990. Dette svarer til en C02- emission på 11. 000 Gg. Det forventes, at CH4-emissionen reduceres med ca. 10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, mens der forventes en stigning på ca. 20% i N20-emissionen. Tabel 5. 3. Emission af C02, CH4 og N20 i Finland i 1990 og år 2000 (Gg). C02' CH4 N20 1990 54. 200 252 23 2000 70. 2002 204 28 1 C02-emission fra fossile brændsler, tørv og industriprocesser. 2 I prognoserne for C02-emissionen i år 2000 forudsættes det, at al elektricitet, som forbruges i Finland, også produceres i landet. Af hensyn til en sammenligning med emissionen i 1990 bør det nævnes, at Finland importerede 17% af sin elektricitet i 1990, hvilket svarer til en C02-emission på 11. 000 Gg. Finlands nationale rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeri et, januar 1995. 57 Politikker og foranstaltninger Hovedsigtet i Finlands klimastrategi er at forstærke de allerede eksisterende programmer med henblik på at reducere emissionen af drivhusgasser. Det drejer sig bl. a. om effektivisering af energiproduktion og udnyttelsessystem, samt om en energi- og kulafgift. Det finske handlingsprogram indeholder også foranstaltninger til styrkelse af kulstofreservoirer og -dræn. Energi Finland indførte en C02-afgifti 1990. Denne afgift begunstiger energikilder med lav emission, fremmer energibesparelser og tilskynder til udnyttelse af vedvarende energi, herunder biomasse som erstatning for fossile brændsler. I 1992 godkendte den finske regering et energispareprogram, som sigter mod en rationalisering af den endelige anvendelse af energi inden for individuelle sektorer. Følgende energisparemål er vedtaget for en reduktion af forbruget (sammenlignet med 1990-niveauet): rumopvarmning 10%, husholdninger 15%, service 15% og industri 10%. Der er truffet foranstaltninger til fremme af udnyttelse af biobrændstof. Målet er at sikre, at udnyttelsen af biobrændstof øges med 25 % i år 2005. Forskning i energibesparelser fortsætter, og der er iværksat nye energiteknologiske udviklingsprogrammer. Transport Afgiftslempelse på biler med katalysator er indført. En relativt høj afgift på nye biler har dæmpet væksten i bilparken. Andre foranstaltninger omfatter støtte til offentlig transport, investeringer i jernbanenettet, en beskæring i retten til at fratrække omkostninger ved forretningsrejser og en reduktion i transportstøtten til industrier i udviklingsområder. Skovbrug Skov- og træressourcerne i Finland vokser stadig betydeligt. Ifølge miljøprogrammet for skovbrug forventes en årlig stigning på 5-10 mio. km3, som ikke udnyttes erhvervsmæssigt som følge af miljøbeskyttelsesmål, herunder bevarelse af biodiversiteten. Skovens C02-dræn i 1990 var på ca. 31. 000 Gg C02. Andre sektorer Miljøprogrammet for landområder, som blev vedtaget i 1992, og agromiljøstøtteprogrammet omfatter begge aktiviteter til reduktion af drivhusgasemission fra landbrug og drivhusdyrkning. Udviklingsprogrammet for affaldsstyring kræver en væsentlig reduktion i antallet af lossepladser, hvilket vil resultere i en mere effektiv styring og dermed en reduktion af emissionen af metan. Frankrig Frankrig offentliggjorde sin nationale rapport i februar 199513. Parallelt med de udviklede landes forpligtelser i forhold til FN's rammekonvention for klimaændringer og den europæiske strategi til stabilisering af C02-emissionen på 1990-niveauet i år 2000 har Frankrig bekendtgjort sin forpligtelse til at holde en årlig C02-emission pr. indbygger på under 2 t kulstof (7,33 î C02). 15 Programme national de prévention du changement de climat (det nationale program til fore byggelse af klimaændringer), Frankrig, februar 1995. 58 i 1990 og år 2000 Emission Tabel 5. 4 viser tallene for emissionen af C 02, CH4 og N20 i Frankrig i 1990 og år 2000. Det forventes, at den energirelaterede C02-emission stiger med 9% i år 2000 i forhold til 1990- niveauet. Den samlede C02-emission pr. indbygger forventes ikke at overstige 2 t kulstof. Det forventes, at C02-emissionen netto stiger med 7,5% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Denne relative stigning er 4 , 4 %, hvis skønnene korrigeres for klimasvingninger. CH4- emissionen i år 2000 forventes at ligge på omtrent samme niveau som i 1990. For N20- emissionen forventes en reduktion på 47% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Tabel 5. 4. Emission af C 02, CH4 og N20 i Frankrig i 1990 og år 2000 (Gg). 1990 2000 C 02 CH4 N20 367. 000 2. 900 177 382. 0001 2. 900 93 1 Energirelateret C02-emission. Den energirelaterede C02-emission var i 1990 på 350. 000 Gg. foranstaltninger Politikker og Det franske nationale program lægger vægt på transportsektoren, da der forventes en stor stigning i emissionen inden for denne sektor. Desuden er muligheden for at reducere C 02- emissionen inden for andre sektorer begrænset, da en væsentlig reduktion i emissionen, 2 6 , 5 %, allerede blev gennemført i 1980'erne. Reduktionen blev i høj grad sikret gennem atomkraftprogrammet i el-sektoren. For nærværende tegner el-sektoren sig kun for ca. 10% af den samlede emission, hvilket er meget mindre end i andre EU-medlemsstater. C 02 - energi Takstpolitikker, som ændrer el-efterspørgselsmønstret, skal øge udnyttelsen af kerneenergi. Generelt tilskyndes der til udnyttelse af (atomkraftproduceret) energi på bekostning af fossile brændsler. I isolerede områder lægges der i stigende grad vægt på udnyttelse af vedvarende energi som et alternativ til en dyr tilslutning til et net. I boligsektoren tilskyndes der til en effektiv endelig energianvendelse gennem et program for normer, mærkning og informations spredning. Biobrændstof er fritaget for skat, og gennem kreditter tilskyndes til teknologisk udvikling på dette område. C 02 - transport Transportpolitikkerne er rettet mod effektiv energiudnyttelse, stimulering af transportformer med en gunstig indvirkning på miljøet (offentlig transport, kombineret transport på fragt- kørselsområdet, el-biler), en forbedring af transportstrukturens effektivitet (nye teknologier til nedbringelse af tæt trafik, bedre koordination af vej-, jernbane- og skibstransporten), politikker for fragttransport (hastighedsbegrænsere, bedre håndhævelse af køretidsregler osv. ) og tekniske foranstaltninger, som vedrører køretøjernes effektivitet. C 02 - industri Frivillige aftaler inden for de mest energikrævende industrigrene. En række støtteforanstaltninger er allerede iværksat, nemlig ("contrats de branche") drøftes med virksomheder 59 tvunget energitilsyn for industrivirksomheder, økonomisk støtte, herunder forsknings- og ud viklingsstøtte samt afgiftsmæssige incitamenter. Skovbrug Målet på skovbrugsområdet er at sikre en skovtilplantning på 30. 000 ha pr. år. CH4 Den franske affaldspolitik fremmer forbrænding, kompostering og genanvendelse af affald med henblik på en begrænsning af CH4-emissionen. Afgiften på husholdsningsaffald øges. Tekniske foranstaltninger mod udslip fra gasnet er iværksat. N20 Lovgivningsinitiativer og industriel standardisering ved hjælp af de bedste teknologier skal reducere N20-emissionen fra produktionen af adipin-, salpeter- og glyoxylsyre. En strategi til begrænsning af N20-emissionen fra landbruget er ved at blive undersøgt. Tyskland Tyskland fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer i september 199516. Den tyske forbundsregering vedtog at tilstræbe en reduktion i C02-emissionen på 25%-30% i år 2005 i forhold til 1987-niveauet. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 5 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Tyskland i 1990 og år 2005. Tysklands nationale rapport indeholder ikke prognoser for år 2000. Det forventes, at CH4- emissionen falder med 48% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet og N20-emissionen med 25%. For C02-emissionen forventes et fald på 30% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. Tysklands nationale rapport angiver imidlertid ikke, hvilke foranstaltninger prognosen omfatter. Politikker og foranstaltninger Tysklands nationale rapport indeholder en omfattende liste over foranstaltninger. Der sondres mellem foranstaltninger, som er godkendt og under gennemførelse/er blevet gennemført, og foranstaltninger, som stadig befinder sig i godkendelsesfasen. Nedenstående giver en sammenfattende oversigt over nogle af de vigtigste og allerede godkendte foranstaltninger. Tabel 5. 5. Emission af C02, CH4 og N20 i Tyskland i 1990 og år 20051 (Gg). C02 CH4 N20 1990 1. 012. 000 6. 218 223 2005 —2 3. 2333 1674 16 Miljøpolitik. Klimabe skytteise i Tyskland. Første rapport fra den tyske forbundssregering i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Et informationsdokument fra Forbundsstatens Miljøministerium. September 1994. 60 1 Tysklands nationale rapport indeholder ikke prognoser over emission af drivhusgasser i år 2000. 2 Det anslås i Tysklands nationale rapport, at C02-emissionen vil ligge på 980. 000 Gg i år 2005 (tabel 6. 15, side 144), men ikke, hvilke foranstaltninger prognosen omfatter. 3 Dette tal er ikke angivet i Tysklands nationale rapport, men det anføres, at det forventes, at CH4-emissionen falder med 48% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. 4 Dette tal angives ikke i Tysklands nationale rapport, men det anføres, at det forventes, at N20-emissionen falder med 25% i år 2005 i forhold til 1990-niveauet. Energiforsyning - energispareprogrammer og incitamenter til el-besparelser - incitamenter til øget udnyttelse af vedvarende energikilder - et støtteprogram til øget kraftvarmeproduktionen (herunder skattefordele) og moderni sering af fjernvarmenettet i det tidligere DDR Trafik og transport - forhøjelse af mineralolieafgiften - investeringer i den nationale transportinfrastruktur, herunder motorveje over lange strækninger, jernbanenet og de nationale sejlbare farvande - information om energibesparende og miljøvenlige kørevaner Boliger og bygninger - ændring af forordninger om varmeisolering og varmeanlæg - afgiftsfordele i forbindelse med udnyttelse af vedvarende energi - tilskud til modernisering af varmeanlæg og varmeisolering i det tidligere DDR Nye teknologier - forskellige forskningsprogrammer vedrørende miljøvenlige teknologier, især på energiområdet Landbrug og skovbrug - forbedring af kreaturers effektive fordøjelse - fredning af eksisterende skove og støtte til skovplantning Affaldsstyring - love og forordninger til nedbringelse af den samlede mængde affald, forøget genan vendelse af materialer og sikring af en bedre affaldsstyring. Grækenland Grækenland offentliggjorde sin nationale rapport i februar 199517. Det græske ministerråd accepterede Det Europæiske Fællesskabs stabiliseringsmål på grundlag af en rimelig fordeling af ansvarsområder og byrder. Den græske regering mener, at et realistisk mål for landet består i at sikre, at den samlede stigning i C02-emissionen begrænses til 15% i år 2000 (eller 12. 400 Gg) i forhold til 1990-niveauet. 1 7 Klimaændring. Den græske handlingsplan til bekæmpelse af emission af C02 og andre drivhus gasser. Februar 1995. 61 Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 6 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Grækenland i 1990 og emissionsprognoserne for år 2000. Grækenland forventer, at en heldig gennemførelse af handlingsprogrammet kan reducere stigningen i C02-emissionen i år 2000 til 9. 800 Gg eller 12% i forhold til 1990-niveauet. Den samlede emission af metan forventes at være lavere i år 2000 end i 1990, mens der forventes en stigning i N20-emissionen. Den nationale græske rapport kvantificerer ikke den fremtidige CH4- og N20-emission. Tabel 5. 6. Emission af C02, CH4 og N20 i Grækenland i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 1990 82. 000 343 13,7 2000 91. 800 IKKE ANGIVET IKKE ANGIVET Politikker og foranstaltninger Hovedelementerne i det nationale, græske program er omlægningen af energisektoren samt politikkerne inden for transport-, affalds- og skovbrugssektoren. C02 Foranstaltningerne inden for energisektoren sigter mod energibesparelser og udskiftning af fossile brændsler. Foranstaltninger inden for energiforsyningssektoren omfatter øget udnyttelse af naturgas og vedvarende energikilder (f. eks. vind-, sol-, biomasse- og vandenergi samt geotermisk energi), en forbedring af de nuværende kraftværkers effektivitet, fremme af kraftvarmeproduktion og udnyttelse af renere teknologier til brunkulforbrænding. Foran staltninger på efterspørgselssiden omfatter en vurdering af gældende byggenormer, fremme af naturgas, vedvarende energikilder og kraftvarme i eksisterende bygninger samt indgreb i belysningssektoren. Foranstaltningerne inden for transportsektoren består i en udskiftning af gamle køretøjer, udvikling af offentlige transporttjenester og etablering af kontrol og normer. Skovfor- nyelsesprogrammer er på vej inden for skovbrugssektoren. CH4og N20 Grækenland vedtog følgende foranstaltninger med henblik på at reducere emissionen af CH4 og N20: - fremme af udnyttelsen af biogas på kontrollerede lossepladser - reduktion af produktionen af fast affald ved hjælp af genanvendelsesprogrammer - forbedring af naturgasforsyningssystemet, så utætheder undgås - vedtagelse af et "regelsæt for god landbrugsskik til beskyttelse afvand", hvori der bl. a. tages fat på bortskaffelse af gylle og rationel udnyttelse af gødning - tilskud til økologisk landbrug. 62 Irland Irland fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer i oktober 199418. Som medlem af EU skal Irland medvirke til at nå stabiliseringsmålet i år 2000 på 1990-niveau for Unionen som helhed. Irlands nationale mål er at begrænse C02-emissionen, således at 36. 988 Gg C02 ikke overskrides i år 2000. Dette udgør en stigning på 20% i forhold til 1990-niveauet eller en stigning på 11%, hvis der tages højde for en stigende kulstofdrænkapacitet. Ifølge Irlands nationale rapport er det nationale mål baseret på EU's politik i anerkendelse af, at visse medlemsstater, herunder Irland, har behov for mål og foranstaltninger, som er tilpasset den nødvendige økonomiske vækst. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 7 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Irland i 1990 og år 2000. Det forventes, at C02-emissionen i Irland stiger med 20% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Der forventes en mindre stigning i CH4-emissionen i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, mens der forventes en stigning for N20-emissionens vedkommende på 3%. Tabel 5. 7. Emission af C02, CH4 og N20 i Irland i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 1990 30. 719 795,9 42,3 2000 36. 988 798,6 43,7 Politikker og foranstaltninger Irlands nationale program omfatter politikker og foranstaltninger på energi-, transport-, affalds- og skovbrugsområdet. Energi Der er flere programmer undervejs inden for energisektoren, herunder: - fremme af en mere effektiv energiudnyttelse blandt forbrugerne i husholdnings-, industri- og erhvervssektoren, herunder vedligeholdelse og driftnormer - isoleringsnormer for nybyggeri - etablering af et nyt energiorgan, Irish Energy Centre (det irske energicenter), til forvaltning af et udbygget energispareprogram - initiativer under EU-programmerne SAVE og ALTENER - fremme af udnyttelsen af naturgas og vedvarende energi. Transport Inden for transportsektoren foretages i henhold til den nationale udviklingsplan 1994-1999 og transportdriftsprogrammet store investeringer i en forbedring af den offentlige transport og trafikstyring. Irland. Rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Udarbejdet til parternes konference i overensstemmelse med artikel 12 i rammekonventionen om klimaændringer. Miljøministeriet, Irland. Oktober 1994. 63 Affald Der er allerede offentliggjort en affaldsstrategi. Mulighederne for udvinding af CH4 fra lossepladser undersøges. Skovbrug Irlands årlige plautiiingsniål (skovplantning og skovfornyelse) er 30. 000 ha. Italien Italien fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer den 16. januar 199519. Italien lever op til de beslutninger, som EU traf den 29. oktober 1990 om at stabilisere C02-emissionen i år 2000 på 1990-niveauet. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 8 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Italien i 1990 og emissionspro gnoserne for år 2000. C02-emissionen forventes i forhold til den faktiske emission i 1990 at stige med 11% i år 2000. Der forventes en reduktion i CH4-emissionen på 15% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, og N20-emissionen forventes at ligge på nogenlunde samme niveau i år 2000 som i 1990. Tabel 5. 8. Emission af C02, CH4 og N20 i Italien i 1990 og år 2000 (Gg). __ 2000' C02 CH4 N20 392. 213 3. 901 120 435. 710 3. 300 119,4 1 Baseret på "uændrede tilstande "-scenariet. Politikker og foranstaltninger Italiens strategi til reduktion af emissionen af drivhusgasser omfatter politikker og foran staltninger inden for energi-, transport-, affalds-, skovbrugs- og landbrugssektoren. Energi Det nationale program består af pakkeforanstaltninger, som er rettet mod den el-producerende industri samt privat produktion. Der er udarbejdet programmer for varmekraftværker med henblik på øget udnyttelse af naturgas. Effektiv energiudnyttelse fremmes ved at øge kraftvarmen i den private el-industriproduktion. Italien har indført forskellige systemer for reduktion af energiefterspørgslen i bolig-/erhvervssektoren og boligsektoren. Et frivilligt system er etableret til forbedring af miljøforvaltningen inden for industrier. Den første italienske rapport i forbindelse med rammekonventionen om klimaændringer. Mil jøministeriet, januar 1995. 64 Transport Der er gennemført en investeringsplan til udvidelse af jernbanenettet og undergrundsnettet i byerne. Et pilotprogram er iværksat, som er rettet mod udnyttelsen af alternative brændstoffer i de bymæssige transportsystemer. Der er indført afgiftslempelser for alternative brændstoffer. Affaldsstyring Der indføres økonomiske incitamenter for at fremme differentieret indsamling af affald og sikre etablering af renovationsanlæg. Udnyttelse af biogas fra renovationsanlæg støttes. Skovbrug og landbrug Italien vedtog en national skovbrugsplan i 1987. Denne plan omfatter bl. a. incitamenter til fremme af skovfornyelse, forbedring af skovbrugsforvaltning samt forsknings- og støtteaktivi teter for træindustrien. Flere EU-forordninger er blevet gennemført, hvilket har ført til et fald i anvendelsen af kvælstofholdig gødning. Luxembourg Luxembourg fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer i marts 199520. Luxembourg vedtog som sit nationale mål at opnå en reduktion på 20% af C02-emissionen i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 9 viser tallene for emissionen af C02, CH4 og N20 i Luxembourg i 1990 og år 2000. Det forventes, at C02-emissionen i Luxembourg falder med 20% i år 2000 i forhold til 1990- niveauet. Det forventes, at CH4-emissionen stiger med 5% og N20-emissionen med 3% i år 2000. Tabel 5. 9. Emission af C02, CH4 og N20 i Luxembourg i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 _ __ 11. 2441 24,62 0,6913 2000 7. 556 26,1 0,693 1 Inklusive 105 Gg "natur"-emission. 2 Inklusive 0,802 Gg "natur"-emission. 3 Inklusive 0,091 Gg "natur"-emission. Politikker og foranstaltninger Energibesparelser og fremme af vedvarende energikilder er vigtige elementer i Luxembourgs nationale program. I 1993 vedtog man en lov om rationel udnyttelse af energi. Denne lov sigter mod at fremme energibesparelser og rationel udnyttelse af energi inden for alle økonomiske sektorer og at fremme udnyttelsen af alternative energikilder. Indtil nu er der 20 Luxembourgs nationale rapport fremlagt på den første konference afholdt mellem parterne i FN's rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeriet, marts 1995. 65 indført regler om udnyttelse af vedvarende energikilder og kraftvarme til energiproduktion. I 1991 oprettede man energikontoret til fremme af nyskabende projekter og pilotprojekter inden for vedvarende energikilder og rationel udnyttelse af energi. Strukturændringer i jern- og stålindustrien med et skift fra konventionelle anlæg til elektroovne skal i væsentligt omfang bidrage til en begrænsning af C02-emissionen. Luxembourgs nationale program indeholder bl. a. følgende foranstaltninger, som er vedtaget og/eller gennemført: Energi - oprettelse af kraftvarmeværker - tilskud til fremme af investeringer i energispareforanstaltninger Transport - forbedring af den offentlige transport og jernbaneforbindelser - udvikling af kombinerede transporttjenester til fragt - udvikling af skibstransport gennem anlæggelsen af en kanal i samarbejde med Frankrig og Tyskland - fremme af renere teknologier til busser Industrisektor - licens til nye virksomheder, herunder forpligtelse til anvendelse af "bedst tilgængelige teknologier". De eksisterende virksomheder skal anvende de bedst tilgængelige teknologier i fremtiden Husholdningssektor - indførelse af tilskud til isolering af huse - undersøgelser gennemføres med hensyn til energibesparelser og udnyttelse af vedvarende energikilder. Nederlandene Nederlandene fremsendte den nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændringer den 21 september 199421. Det nationale C02-mål i Nederlandene er at stabili sere emissionen i 1994-1995 og at opnå en reduktion i emissionen på 3-5% i år 2000 i forhold til 1989-1990. Reduktionsmålet i CH4-emissionen er 10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet, og N20-målet er at stabilisere emissionen i år 2000 på 1990-niveauet. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 10 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Nederlandene i 1990 og år 2000 i henhold til IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser. Det nationale C02-mål er baseret på en anden opgørelsesmetode. Derfor kan prognoserne for C02-emission i år 2000, beregnet i henhold til IPCC-metoden, ikke sammenlignes med det nationale C02- mål. Ifølge Nederlandenes prognoser (baseret på IPCC-metoden) er det sandsynligt, at de nationale C02 og CH4-mål nås. Der forventes en reduktion i C02-emission på ca. 4% i forhold til 1990-niveauet i år 2000. Dette skøn er baseret på temperaturkorrigerede tal for C02- emissionen i 1990. I forhold til den faktiske C02-emission i 1990 forventes der en stabilisering 21 Nederlandenes nationale rapport om klimaændringspolitikker. Udarbejdet til konferencen mellem parterne under FN's rammekonvention om klimaændringer. Nederlandene, august 1994. 66 af C02-emissionen i år 2000. CH4-emissionen forventes at falde med ca. 25% i år 2000. Det er ikke sandsynligt, at stabiliseringsmålet for N20-emissionen nås, idet emissionen forventes at stige med 5% i år 2000. Tabel 5. 10. Emission af C02, CH4 og N20 i Nederlandene i 1990 og år 2000 (Gg). 1990 2000 C02 CH4 N20 174. 0001 1. 067 59,6 167. 600 786 62,2 1 C02-emission korrigeretfor temperaturindflydelse. Den faktiske emission i 1990 var 167. 600 Gg. Politikker og foranstaltninger Nederlandenes politiske pakke til løsning af klimaændringsspørgsmålet er udformet i en række memoranda og planer (som f. eks. den nationale miljøpolitikplan 2 og det andet memorandum om energibesparelser) og godkendt af det nationale parlament. Den omfatter en bred vifte af politikker og foranstaltninger inden for forskellige sektorer, herunder især energi, transport og affald. C02 Den politiske pakke til reduktion af C02-emissionen er i høj grad rettet mod energibesparelser. Pakken består af frivillige aftaler (især med industrien, herunder energi- og forarbejdnings sektoren samt energiforsyningssektoren), normer (især boliger og bygninger), investering i transportinfrastruktur, økonomisk støtte til vedvarende energi og energibesparelser samt et fald i affaldsdeponeringen på lossepladser sammen med genindvinding af energi. Ved valget af hensigtsmæssige instrumenter foretrækkes det at støtte "selvregulering", dvs. frivillige aftaler. Det drejer sig som oftest om langsigtede aftaler mellem regeringen og formidlende organisationer, f. eks. brancheorganisationer. Hovedårsagen til, at man lægger vægt på frivillige aftaler, er, at alle relevante deltagere så kan acceptere foranstaltningerne. CH4 Direkte foranstaltninger til reducering af emissionen af metan omfatter regler for affaldsstyring og forbedring af gasforsyningsnet. Agromiljøpolitikker og Det Europæiske Fællesskabs fælles landbrugspolitik medfører et fald i antal kreaturer og gylleproduktion. N20 Særlige politikker, som er rettet mod en reduktion i N20-emissionen, undersøges. Enhver reduktion i N20-emissionen er resultatet af andre politikker end på nærværende område, hovedsagelig forsuringsbekæmpelsespolitikken. 67 Portugal Portugal fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for i slutningen af 199422. Portugals strategi til at modvirke følgerne af klimaændringer klimaændringerne er "i overensstemmelse med landets forpligtelser som medlem af Den Europæiske Union, ifølge princippet om fælles, men forskellige ansvarsområder. " Portugal har vedtaget sit nationale mål for begrænsning af stigningen i C02-emissionen: 40% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 11 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Portugal i 1990 og prognoserne for emissionen i år 2000. C02-emissionen fra fossile brændsler forventes at stige med 29% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet. Portugals nationale rapport indeholder ingen prognoser over den fremtidige emission af CH4 og N20. Tabel 5. 11. Emission af C02, CH4 og N20 i Portugal i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 F99Ô 42. 148 227 10,6 2000 54. 2741 INTET SKØN INTET SKØN 1 Relateret til C02-emission fra forbrænding af fossile brændsler. C02-emissionen i 1990 fra forbrænding af fossile brændsler var 38. 686 Gg. Politikker og foranstaltninger Portugals strategi til modvirkning af følgerne af emission af drivhusgasser omfatter politikker og foranstaltninger inden for energi-, industri-, transport- og landbrugssektoren. Energi De væsentligste politikker, som Portugal har vedtaget inden for energisektoren, er i overensstemmelse med miljøbeskyttelsesmål forbedret energieffektivitet, udnyttelse af rene teknologier og fremme af vedvarende energikilder. Politikker og foranstaltninger omfatter: rettet mod øget diversifikation, - udnyttelse af naturgas til el-produktion og endeligt brug (med start i 1997) - fremme af kraftvarme inden for forskellige industrisektorer - fremme af vedvarende energikilder til energiproduktion - forbedring af effektiviteten i varmekraftværker - fremme af rationel energiudnyttelse inden for alle endelige brugersektorer. Industri Inden for industrisektoren har man taget økonomiske instrumenter, lovforanstaltninger og informationskampagner i brug til støtte for miljøbeskyttelsen. 22 Portugals rapport i overensstemmelse med artikel 12 i FN's rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for miljø og naturressourcer, Lissabon, 1994. 68 Transport Politiske foranstaltninger inden for transportsektoren er rettet mod en styrkelse af konkurren ceevnen på jernbanetransportområdet. Der er foretaget store investeringer i såvel vej- som jernbaneinfrastrukturen. Landbrug og skovbrug Politikker og foranstaltninger inden for landbrugssektoren er knyttet til reformen af EU's fælles landbrugspolitik, som sigter mod at reducere landbrugsproduktionsincitamenterne. Støtteforanstaltninger indført inden for rammerne af reformen har ført til en reduktion i anvendelse af gødning og i antal kreaturer og således også til en nedgang i emissionen af CH4 og N20. Foranstaltninger inden for skovbrugssektoren tilskynder til vedligeholdelse, udvidelse og beskyttelse af skove. Spanien Spanien fremsendte sin nationale rapport til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaændring i september 199423. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 12 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Spanien i 1990 og år 2000. Den forventede C02-emission i år 2000 er udelukkende energirelateret. C02-emission som følge af brændselsforbrænding forventes at stige med 24% i år 2000 i forhold til 1990. Spaniens nationale rapport indeholder ingen prognoser over emissionen af CH4 og N20. Tabel 5. 12. Emission af C02, CH4 og N20 i Spanien i 1990 og år 2000 (Gg). _- —- C02 CH4 N20 260. 6551 2. 129,8 86,5 276. 5042 1 Samlet C02-emission. I den nationale rapport har Spanien medtaget et skøn over den samlede nettoemission, herunder fjernelse af C02 gennem ændring af arealanvendelse og skovbrug, på 256. 476 Gg. 2 Energirelateret C02-emission. Den energirelaterede C02-emission i 1990 var på 222. 908 Gg. Politikker og foranstaltninger Hovedelementet i Spaniens nationale program til reduktion af emission af drivhusgasser er den nationale energiplan fra 1991. Foranstaltninger er også iværksat inden for industri-, transport-, landbrugs-, og skovbrugssektoren. Spaniens rapport om FN's rammekonvention om klimaændringer. Foreløbig udgave. Det nationale klimaudvalg. Spanien. 69 Energi Hovedinstrumentet i den nationale energiplan fra 1991 til modvirkning af drivhuseffekten er energispare- og energieffektiviseringsplanen. Denne plan består af fire sæt af foranstaltninger: - energispareprogrammet til reduktion af det endelige energiforbrug uden at hindre den økonomiske aktivitet - energierstatningsprogrammet til øget udnyttelse af naturgas som alternativ til olie- og kulprodukter inden for industrien samt i bolig- og erhvervssektoren - kraftvarmeprogrammet til tilskyndelse af kraftvarmeproduktion. Projekter er specielt rettet mod energikrævende industrier (såsom raffinering og kemikalier), hoteller og andre overnatningssteder - program om vedvarende energi til øget udnyttelse af vedvarende energikilder til el produktion og endelig anvendelse. Den nationale energiplan fra 1991 omfatter også foranstaltninger inden for energiproduktions- og energiforsyningssektoren. De vigtigste foranstaltninger på dette område er skift til naturgas som brændsel og fremme af rene kulteknologier. Industri Det industrielle og teknologiske miljøprogram tilskynder industrien til at leve op til stadig skrappere miljønormer. Transport Statsstøtte ydes til fremme af den offentlige transport. Planen om transport i storbyer, 1990- 1993, sigter mod en modernisering af det offentlige transportsystem. Der tilskyndes til jern banefragttransport. Landbrug Landbrugspolitikken på dette område omfatter energispareforanstaltninger, udnyttelse af biomasse som energikilde, information om god landbrugspraksis med hensyn til opbevaring af gylle og anvendelse af gødning. Skovbrug Samarbejdsaftaler mellem den spanske regering og de selvstyrende samfund, som allerede mellem 1990 og 1993 førte til skovfornyelse på et 63. 700 ha stort område. Yderligere gøres der en indsats for at forhindre skovbrande og for at beskytte økosystemet mod skadedyr og luftforurening. Sverige Den svenske regering vedtog sin nationale rapport den 15. september 199424. Siden 1970 er C02-emissionen reduceret med ca. 40%. Det vedtagne nationale mål i Sverige er i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer at stabilisere C02-emissionen fra fossile brændsler i år 2000 på 1990-niveauet og derefter at reducere emissionen. Desuden skal CH4- emissionen fra lossepladser reduceres med 30% mellem 1990 og år 2000. Sveriges nationale rapport i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for miljø og naturressourcer, september 1994. 70 Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 13 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Sverige i 1990 og år 2000. Sverige lægger vægt på, at skøn over C02-emissionen i 1990 er baseret på den faktiske emission, og at disse skøn ikke er korrigeret for temperaturindflydelse. Hvis tallene er korrigeret for gennemsnitlige klimaforhold, forventes C02-emissionen at ligge på samme niveau i år 2000 som i 1990. Sammenlignet med den faktiske emission i 1990 forventes C02- emissionen at stige med 4% i år 2000. CH4-emissionen forventes at falde med 10% i år 2000 i forhold til 1990-niveauet og N20-emissionen med 15%. Tabel 5. 13. Emission af C02, CH4 og N20 i Sverige i 1990 og år 2000 (Gg). C02 CH4 N20 1990 61. 2561 329 15,2 2000 63. 800 300 13 1 Faktisk C02-emission. C02-emissionen ligger ved korrigering for temperaturindflydelse på 64. 000 Gg. Politikker og foranstaltninger En konkret strategi for Sveriges klimapolitik er udarbejdet i regeringens lovforslag fra 1993 om aktioner til modvirkning af klimaændringer. Det væsentligste element i Sveriges strategi består i at begrænse efterspørgslen på fossile brændsler og at forøge de vedvarende energikilders bidrag sammen med en forbedret energistyring og energiudnyttelse. Beskatning af fossile brændsler er det centrale politiske instrument til begrænsning af C02-emissionen. Energi og transport Foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten omfatter tilvejebringelse af teknologi og demonstration af energimæssigt effektive produkter, processer og systemer i boliger samt kontor- og erhvervsbyggeri. I 1991 indførte man en C02-afgift som en del af en større skattereform med det formål at nedbringe indkomst- og formueskatten og øge miljøafgifterne. Der er vedtaget flere programmer til fremme og stimulering af effektiv energiudnyttelse og udnyttelse af vedvarende energikilder. Af sådanne programmer kan bl. a. nævnes programmet for energistyring og fremme af biobrændstof, vindkraft og solenergi. Inden for trans portsektoren er der iværksat flere forsknings- og udviklingsprogrammer (vedrørende udnyttelse af alternative brændstoffer samt hybrid- og el-biler). Da kun 5% af el-produktionen i Sverige er baseret på fossile brændsler er mulighederne for en reduktion i emissionen af drivhusgasser meget begrænset. Skovbrug og landbrug Sverige har indført forskellige foranstaltninger til nedbringelse af kulstoffrigørelsen fra jord, bl. a. gennem restriktioner i forberedelsen af skovområder og afvanding. Nogle af de elementer, som er indeholdt i den nye landbrugspolitik fra 1990, har indirekte indvirkning på emissionen af drivhusgasser. Disse omfatter forbedrede metoder til kvælstoftilførsel, ændring af arealanvendelse fra agerjord til græsarealer og skove samt øget udnyttelse af jord med vinterafgrøder. 71 Det Forenede Kongerige Det Forenede Kongeriges nationale rapport blev offentliggjort i januar 1994 og fremlagt på INC's (Intergovernmental Negotiating Committee) niende samling23. Et resumé af kommen tarer og minimumstabeller over emissionen af drivhusgasser i henhold til retningslinierne for rapporter udarbejdet af bilag I-lande (beslutning 9/2, INC/FCCC, 1994) blev fremsendt i august 1994. Det Forenede Kongeriges C02-program er i øjeblikket ved at blive opdateret i lyset af de nye energiprognoser, som blev offentliggjort i marts 1995, og anden udvikling, som har fundet sted, siden programmet første gang blev offentliggjort. Denne opdatering vil være tilgængelig i løbet af efteråret 1995. Tallene i dette dokument for C02-emissionen er baseret på den kommende opdatering. Det Forenede Kongerige accepterer forpligtelserne i FN's rammekonvention om klimaæn dringer om at træffe foranstaltninger til at bringe emissionen af drivhusgasser ned på 1990- niveauet i år 2000. Emission i 1990 og år 2000 Tabel 5. 14 viser tallene for emission af C02, CH4 og N20 i Det Forenede Kongerige i 1990 og prognoserne for emissionen i år 2000, idet der tages hensyn til politikkerne og foranstalt ningerne i det nationale program. Programmet forventes at skabe en mindre reduktion i C02- emissionen, en reduktion på 10% i CH4-emissionen og 75% i N20-emissionen. Tabel 5. 14. Emission af C02, CH4 og N20 i Det Forenede Kongerige i 1990 og år 2000 (Gg). __ 2000 C02 CH4 N20 580. 268 4. 844 109 551. 283 4. 400 30 Politikker og foranstaltninger the UK Programme" Det Forenede Kongeriges nationale rapport "Climate Change: (Klimaændringer. Det Forenede Kongeriges program) beskriver de foranstaltninger, som sigter mod at få bragt emissionen af hver af de vigtigste drivhusgasser ned på 1990-niveauet i år 2000. C02 C02-programmet er baseret på indgåelse af nationale partnerskaber. Programmet blev udarbejdet efter en omfattende offentlig høring med deltagelse af erhvervsliv, frivillige grupper samt miljø- og andre interessegrupper. Foranstaltningerne fordeler sig på alle sektorer: 25 Klimaændringer. Det Forenede Kongeriges rapport. Det Forenede Kongeriges rapport i henhold til rammekonventionen om klimaændringer. Januar 1994. 72 - husholdningernes energiforbrug. Bl. a. indførelse af afgift på brændsel og elektricitet til husholdningerne samt en energisparefond - erhvervslivets energiforbrug, herunder energispareråd og -oplysninger - den offentlige sektors energiforbrug. Mål for centralregeringen samt lokale myndigheder og offentlige organer - transport. Forøgelse af afgifterne på brændstof til køretøjer og en forpligtelse til faktiske stigninger på gennemsnitligt mindst 5% i fremtidige budgetter. CH4 Initiativer er ved at blive iværksat med henblik på at fremme udnyttelsen af CH4 til energiproduktion og nedbringe emissionen til begrænsning af emission fra flere industrisektorer er ligeledes under udarbejdelse. fra kulproduktion. Nye retningslinier N20 En reduktion på 75% forventes i år 2000 i forhold 1990-niveauet, hovedsagelig som følge af en reduktion i emissionen af dinitrogenoxid fra nylonfremstilling. 5. 3. Sammendrag Alle medlemsstaterne, med undtagelse af Belgien, har ratificeret FN's rammekonvention og fremsendt deres nationale rapporter til sekretariatet for FN's rammekonvention for klimaæn dringer. Ud over FN's forpligtelser har de fleste medlemsstater vedtaget nationale mål for nedbringelse af emissionen af drivhusgasser. Disse mål er forskellige både med hensyn til metoder og tidsrammer. Alle medlemsstater med undtagelse af Belgien har udarbejdet opgørelser over emissionen af C02, CH4og N20 i 1990. Belgien har udarbejdet et skøn over emissionen i 1990. De skøn over 1990-emissionen, som er indeholdt i de nationale rapporter, kan ikke altid sammenlignes. Generelt har man anvendt IPCC's udkast til retningslinier for nationale drivhusgasopgørelser, mens flere lande baserer deres skøn på CORINAIR. Nogle lande anvender korrigeringsfaktorer, således at man tager højde for temperaturindflydelse eller import/eksport af elektricitet. i de nationale rapporter, Hovedparten af medlemsstaterne udarbejder prognoser over emission af C02, CH4og N20 i år 2000. Det er vigtigt at bemærke, at prognoserne for emission af drivhusgasser, som er medtaget ikke kan sammenlignes og ikke lægges sammen. Prognoserne i de nationale rapporter er udarbejdet ved hjælp af forskellige modelværktøjer, nøgleinputfaktorer, forventede kilder samt foranstaltninger og politikker. Nogle medlemsstater har kun udarbejdet skøn over den brændselsrelaterede C02-emission, og en medlemsstat har udarbejdet prognoser over emissionen i år 2005 i stedet for år 2000. Desuden tages der i prognoserne ikke altid udelukkende hensyn til indførte foranstaltninger, også foreslåede foranstaltninger medtages. 8 medlemsstater forventer, at emissionen stiger i år 2000 i forhold til 1990. Det drejer sig om Østrig, Finland, Frankrig, Grækenland, Irland, Italien, Portugal og Spanien. 1 medlemsstat forventer at opnå en stabilisering af C02-emissionen på 1990-niveauet, nemlig Sverige26. Og Hvis baseret på temperaturkorrigerede C02-emissioner i 1990. Sammenlignes de forventede tal med de faktiske C02-emissioner i 1990, anslås stigningen i C02-emissionen til 4%. 73 5 medlemsstater forventer et fald i C02-emissionen i år 2000, nemlig Belgien, Danmark1, Luxembourg, Nederlandene2 og Det Forenede Kongerige. Tyskland har udarbejdet en prognose for C02-emissionen i år 2005 og forventer en reduktion i C02-emissionen i det år. 11 medlemsstater har udarbejdet prognoser over emission af CH4 og N20 i år 2000. 2 af dem forventer en stigning i CH4-emissionen, nemlig Irland og Luxembourg. 2 andre forventer en stabilisering, nemlig Østrig og Frankrig. De resterende 7 medlemsstater forventer en reduktion i CH4-emissionen, nemlig Danmark, Finland, Grækenland, Italien, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige. 6 medlemsstater forventer en stigning i N20-emissionen, nemlig Danmark, Finland, Grækenland, Irland, Luxembourg og Nederlandene, mens 2 medlemsstater forventer en stabilisering, nemlig Østrig og Italien. 3 andre medlemsstater forventer en reduktion i N20- emissionen, nemlig Frankrig, Sverige og Det Forende Kongerige. Tyskland har udarbejdet prognoser for år 2005 og forventer en reduktion i både CH4- og N20-emissionen. 1 Hvis baseret på C02-emissioner i 1990 korrigeret for elektricitetsimportsvingninger. Sammenlignes de forventede tal med de faktiske emissioner i 1990, anslås stigningen i C02-emissionen til 3%. Hvis baseret på temperaturkorrigeret C02-emission i 1990. Sammenlignes de forventede tal med de faktiske C02-emissioner i 1990, fås en stabilisering af C02-cmissioncn. 74 PROGNOSER OVER COMMISSION I ÅR 2000 6. 1 Indledning Dette kapitel indeholder det første skøn over prognoser for fremtidig emission af drivhusgasser i Det Europæiske Fællesskab. Som et første forsøg på at nå frem til en prognose over emission af drivhusgasser anvendtes flere forskellige scenarier. Disse beskrives sammen med anvendte modelteknikker i afsnit 6. 2. Afsnit 6. 3 indeholder skøn over C02-emissionen i 1990, år 2000 og år 2020. 1990-tallene i dette afsnit er forskellige fra tallene i EU's emissionsopgørelse for 1990 i kapitel 3, da de er beregnet ved hjælp af den samme metode, som er anvendt for tallene for år 2000, 2010 og 2020. 1990-tallene er kun taget med for at vise tendensen i C02-emissionen i Det Europæiske Fællesskab. Det skal understreges, at de i dette kapitel beskrevne simuleringer ikke er officielle simuleringer til bedømmelse af virkningen af klimaændringspolitikkerne i EU. Resultaterne af simuleringerne er medtaget som en første indikation af EU's fremtidige emission af drivhusgasser. Yderligere arbejde udføres med henblik på at udvikle mere nøjagtige model værktøjer og scenarier. De modeller og scenarier, som er anvendt til at udarbejde prognoserne over EU's emissioner, er med hensyn til såvel opbygning som forudsætninger i forhold til eksogene variabler forskellige fra de modeller og scenarier, som anvendes af medlemsstater til at prognosticere deres C02-emissioner (se kapitel 5). Resultaterne kan derfor ikke sammenlignes. Kapitel 4 indeholder de til disposition værende skøn over virkningerne af politikker og foranstaltninger på emissionen af drivhusgasser. 6. 2 Modelteknikker og scenarier Prognoser i dette kapitel over den fremtidige emission af drivhusgasser i EU er baseret på EU- modellen MIDAS (Model Integrating Demand and Supply) og forskellige scenarier, som varierer med hensyn til forudsætninger vedrørende eksogene variabler. Herunder følger en kort beskrivelse af MIDAS og de forskellige scenarier. Bilag 2 indeholder en mere detaljeret beskrivelse af de anvendte scenarier. MIDAS På grundlag af midler fra EU's JOULE-program har det været muligt at udvikle en omfattende model for energiplanlægning og prognoseudarbejdelse. MIDAS udfører en dynamisk simulering af det repræsenterede energisystem ved at kombinere en teknisk procesanalyse med økonometriske formuleringer. Modellen anvendes til analyse og prognosticering af scenarier. En økonometrisk "top-down"-fremgangsmåde er kombineret med en mikroøkonomisk frem gangsmåde. MIDAS dækker hele energisystemet, herunder energiefterspørgsel afhængig af sektor og brændsel, el-produktion, olieraffinaderier, naturgas, produktion af fast brændsel, import samt energimarkedspriser. Modellen giver på årsbasis en ensartet og samtidig prognose over energi- 75 indikatorer og ressourcetilgængelighed efterspørgsel, -forsyning, -prissætning og -omkostningsopgørelse, således at systemet er i balance med hensyn til kvantitet og prisafhængighed. På grundlag af de eksogene prognoser over importpriser, makroøkonomiske forudsiger MIDAS energiefterspørgslen og beregner den nødvendige kapacitetsudvidelse og drift af for syningssektorerne med henblik på at imødekomme efterspørgslen og den fælles energiudveks ling. Modellen vurderer energiproduktionsomkostningerne efter sektor og brændsel og fastsætter forbrugerpriserne ved også at tage hensyn til internationale energipriser, den nationale prisfastsættelsespolitik og regeringens skattepolitik. Forbrugerpriserne anvendes igen tilpasser efterspørgselsprognoserne og således også i efterspørgsels-delmodellen, forsyningsaktiviteterne. Der dannes hermed en lukket sløjfe, som løber sammen hvert år for at sikre en ensartet simulering af energiefterspørgsel, -forsyning og -priser. Emissionsfaktorer pr. anlæg og brændsel er indbygget i modellen til beregning af emissioner. som "Traditionel viden "-scenariet "Traditionel viden"-scenariet er betegnelsen for "uændrede forhold" med et "traditionelt" synspunkt på den mest sandsynlige udvikling. Den økonomiske vækst svækkes i det lange løb. BNP-vækstraten i EU forventes at falde fra 2,9% i perioden mellem 1995 og år 2000 til 1,8% i perioden mellem år 2015 og 2020. Energipolitikkerne vil fortsat være usammenhængende som et resultat af uløste, modstridende mål i forbindelse med konkurrenceevne, miljø, forsyningssikkerhed og forskellige nationale mål. Enkelte nye og mere effektive efterspørgsels- og forsyningsteknologier forventes at slå igennem på markedet. Med hensyn til energi- efterspørgselsemner forventes der en fortsættelse af nuværende aktioner med nogen vægt lagt på øget effektivitet. Energipriser stiger uden problemer. Gaspriser er relativt lave i forhold til oliepriser på grund af deregulering og voksende net. Udviklingen i energipriser vises i tabel 6. 1. Tabel 6. 1. Primærenergipriser (i faste 1993-priser og vekselkurser). "Traditionel viden"-scenario. Råolie (ECU/toe) Naturgas Nordeuropa (ECU/toe) Naturgas Sydeuropa (ECU/toe) Dampkul (ECU/toe) 1990 1995 2000 2005 2010 2015 2020 188,1 128,5 153,3 182,5 211,7 219,0 226,3 101,5 91,5 123,6 139,9 158,3 161,8 167,2 111,6 100,6 133,5 148,2 164,6 164,9 167,2 65,0 54,8 60,0 63,0 64,0 68,0 75,0 "Slagmark"-scenariet I "slagmark"-scenariet vender verden tilbage til isolation, magtblokke og protektionisme. Modsigelser og ustabilitet i det overordnede system vanskeliggør økonomisk integration. Globalisering opfattes som for ambitiøst. Det geopolistiske system opdeles i blokke med 76 spændinger og gnidninger såvel mellem som internt i blokkene. BNP-vækstraten i EU forventes at falde fra 3,1% i perioden 1995-2000 til 1,3% i perioden 2015-2020. Energipoli tikker sigter mod at reducere importafhængigheden. Foranstaltninger på forsyningssiden vil sandsynligvis være mere heldige end foranstaltninger på efterspørgselssiden. På trods af forsøg på at indføre alternativt brændsel forhindrer spænding og konflikt effektivitetsfordele. Den stigende afhængighed af færre, større leverandører fører til et olieprischok. En vis gennem slagskraft forventes fra nye, mere effektive efterspørgsels- og forsyningsteknologier, dels på grund af statslige normer, dels som følge af erhvervsmæssig konkurrenceevne. "Forum "-scenariet Ved "forum"-scenariet bevæger verden sig mere henimod konsensus og internationale samarbejdsstrukturer, hvor offentlig styring og indgreb spiller en stor rolle. Den overordnede integrationsproces skaber en ny nødvendighed for en kollektiv offentlig indsats. Nationale, europæiske og internationale institutioner omdannes gradvist for på en mere effektiv måde at kunne tackle bredere og mere komplekse fælles problemer og interesser. BNP-vækstraten i EU stiger fra 2,3% i perioden 1995-2000 til 2,6% i perioden år 2010-2015. Derefter falder den noget. Energipolitikker berøres i høj grad af miljøspørgsmålet. Der forventes større politiske ændringer på grund af øget optagethed af miljøet. Herved begrænses stigningen i energiefterspørgslen. Energipriserne forventes at være stabile. Der vil opstå stor interessse for mere effektive efterspørgsels- og forsyningsstrategier samtidig med, at der vil ske betydelige teknologioverførsler. temaer markedskræfter, "H y permarked "-scenariet liberalisme og I "hypermarked"-scenariet er de dominerende frihandel. Der finder kun et minimum af indblanding sted fra regeringens og den offentlige forvaltnings side. Den globale, økonomiske integration er selvforstærkende og fortsætter løbende. Drivkraften bag dette scenario er fortsat brug af markedsmekanismen, som anses for at være den bedste måde til skabelse af velstand og behandling af komplekse spørgsmål og usikkerheder. Liberalisering og privatisering giver resultater og skaber nye konkurrenter på markedet, som kræver mere af det samme. BNP-vækstraten i EU forventes at falde fra 3,2% mellem 1995 og år 2000 til 1,9% mellem år 2015 og år 2020. Energipolitikken styres af ønsket om at minimere statsstyringen og maksimere det frie markeds effektivitet, idet de ønskede normer ikke desto mindre opnås. Der forventes en stærk vækst i energiefterspørgslen. Nye og mere effektive efterspørgsels- og forsyningsteknologiers indtrængning på markedet afhænger af markedskræfterne og den internationale konkurrence. Energipriserne stiger uden problemer. 6. 3. Tendenser i C02-emissionen Tabel 6. 2 viser prognoserne over den energirelaterede C02-emission i år 2000, 2010 og 2020. Det skal nævnes, at disse resultater er de første skøn over den fremtidige emission af drivhus gasser i EU. Af sammenligningshensyn er der også skøn over C02-emissionen for år 1990, hvor den samme beregningsmetode er anvendt. På grund af forskellige beregningsmetoder kan skønnet i dette afsnit over 1990-emissionen ikke sammenlignes med EU's emissionsopgørelse i kapitel 3. Ifølge "traditionel viden"-scenariet forventes C02-emissionen i EU at stige med 5 % i år 2000, 13% i år 2010 og 16% i år 2020 (i forhold til 1990-niveauet). Resultaterne af "hypermarked"- 77 scenariet viser en lignende stigning. Her forventes nemlig stigninger for år 2000, 2010 og 2020 på henholdsvis 5, 14 og 17%. "Slagmark"-scenariet medfører et fald i forøgelsen af C02-emissionen, hvorved stigningen i år 2000 bliver på 6%, i år 2010 på 9% og i år 2020 på 7%. I henhold til "forum"-scenariet forventes følgende reduktion i C02-emissionen: 2% i år 2000, 5% i år 2010 og 10% i år 2020. Tabel 6. 2. Tendenser i den energirelaterede C02-emission i EUR 15. (1000 Gg). 1990 2000 2010 2020 Traditionel viden Slagmark Forum Hypemarked 3. 155(0) 3. 155(0) 3. 155(0) 3. 155(0) 3. 326( + 5%) 3. 357( + 6%) 3. 089(-2%) 3. 325( + 5%) 3. 557(+13%) 3. 428( + 9%) 2. 986(-5%) 3. 597(+14%) 3. 6 4 8 ( + 1 6%) 3. 368( + 7%) 2. 855(-10%) 3. 686(+17%) 78 7. SÅRBARHEDSVURDERING OG TILPASNINGSFORANSTALTNINGER 7. 1 Indledning indvirkning på for forskning og udvikling (landbrug og skovbrug). Forskningsprogrammerne omfatter I dette kapitel beskrives klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fællesskab tredje og samt de iværksatte tilpasningsaktiviteter på fællesskabsplan. Det andet, fjerde rammeprogram til vurdering af indeholder særprogrammer klimaændringers mulige forskellige miljøsektorer. Programmerne om klimaændringer omfatter forskning i havoverfladestigning og efterfølgende indvirkning på de europæiske kystressourcer, samt klimaændringers indvirkning på de europæiske arealressour cer i "ørkendannelsen i Middelhavsområdet" og undersøgelser i forbindelse med de socioøkonomi ske virkninger af og politiske svar på ekstreme begivenheder fremkaldt af klimaændringer. Afsnit 7. 2 giver en kort oversigt over klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fællesskab. Nærmere detaljer om forskningsprogrammer vedrørende klimaæn dringer behandles ikke i dette afsnit, men er indeholdt i kapitel 9 "Forskning og udvikling". Afsnit 7. 3 giver en kort oversigt over de iværksat på fællesskabsplan. tilpasningsaktiviteter, forskning ligeledes som er 7. 2 Klimaændringernes mulige indvirkning på Det Europæiske Fællesskab Tern peraturstigninger Der er stor usikkerhed omkring tidspunktet for og omfanget af en eventuel stigning i tempera turen som følge af den forstærkede drivhuseffekt, især på lokalt eller regionalt plan. Selvom resultater fra modeller, som forudsiger temperaturstigningen, kun bør opfattes som løselige skøn, står det klart, at temperaturstigningerne bliver større på de høje breddegrader end på de lave. Det forventes derfor, at temperaturstigningen i Nordeuropa bliver større end i Middelhavsregionen. Ved en fordobling af C02-koncentrationen i temperaturstigningen atmosfæren har scenarioundersøgelser vist, at gennemsnitstemperaturen om vinteren i landene langt mod nord vil kunne stige med op til 2-5°C, mens vintrene i den centrale og sydlige region kan blive op til 1-3°C varmere. For sommerens vedkommende bliver gennem snitstemperaturen 3-4°C højere over hele Europa (Thimbal et al. , 1995 og Cabasch et al. , 1995). Aerosoler udledt i atmosfæren har netto negativ strålingsforcering. Enhver negativ forcering på grund af aerosoler kan imidlertid ikke betragtes som en simpel udligning af virkningen af drivhusgasserne, fordi det regionale mønster for forceringer er forskelligt (IPCC, 1994). Nedbør Der er stor usikkerhed omkring klimaændringernes indvirkning på nedbøren. Somrene bliver sandsynligvis mere tørre. Dette skyldes dels det forhold, at sne, som smelter tidligere, indvirker på jordfugtighedsreservernes årstidscyklus, dels, at højere temperaturer fører til øget fordampning og évapotranspiration (Warrick et al. , 1990). IPCC (Houghton et al. , 1992) skønner i henhold til deres "uændrede tilstande"-scenario, at drivhuseffekten kan føre for middel havslandenes vedkommende. Da disse lande allerede er særdeles afhængige af vanding, kan dette forhold få kolossal indvirkning på de landbrugsmæssige muligheder. Øget vandfattigdom til en alvorlig forringelse af jorden på grund af nedbrydning af organisk kan også føre til 15-20% mindre jordfugtighed om sommeren 79 materiale, saltoplagring og skorpedannelse. Konsekvenserne for landbrugets muligheder kan derfor blive endnu alvorligere. Vandressourcer Klimaændringer har også en betydelig indvirkning på vandressourcer, deres fordeling med hensyn til såvel tid og sted, vandmassernes hydrologiske cyklus, vandkvalitet og vandfor syningssystemer samt forskellige regioners krav om vandressourcer. Dette kan få alvorlige følger for naturressourcerne og menneskelige aktiviteter, især med hensyn til vandoplagring og -distribution, landbrug samt produktion af elektricitet. Et af de mest sårbare områder i Det Europæiske Fællesskab med hensyn til konsekvenser for vandressourcer er Middelhavsom rådet. Havoverfladestigning og ekstreme begivenheder Havoverfladestigning er en af de alvorligste følger af den globale opvarmning på grund af den termiske udvidelse af havvandet, smeltning af bjerggletschere, indlandsis og ændringer i det antarktiske isdække. Konsekvenserne af en havoverfladestigning svinger fra vedvarende oversvømmelse af lavtliggende områder til øget oversvømmelseshyppighed, ændringer i erosion af strande, klinter eller klitter, saltholdighed og ændringer i flodhydrologi. En ændret havoverflade vil sandsynligvis også få indvirkning på tidevandet gennem en ændret havbassinresonans. Det seneste bedste skøn over en drivhusgasfremkaldt stigning på 45 cm i år 2100 af den globale havoverflade efter "uændrede tilstande "-scenariet giver kun en generel oversigt over mulige ændringer i den relative havoverflade langs den europæiske kyst. Klimaændringer er i høj grad medvirkende til, at ekstreme begivenheder opstår og påvirker alvoren af dem. Konsekvenserne af en oversvømmelse som følge af et kraftigt stormvejr er sandsynligvis større end en havoverfladestigning efter en menneskelig tidsskala. Imidlertid er vor viden om mønstret og hyppigheden af storme ved europæiske kyster begrænset til nogle få områder i det nordvestlige Europa og dele af Middelhavsområdet. Konsekvenserne af kraftige storme vil blive mere udbredte efterhånden som havoverfladen stiger. Især kan virkningen af storme i Nordsøen og Middelhavet give anledning til bekymring. I øjeblikket tildeler EU flere kon trakter til beregning af risikoen ved kystoversvømmelse ved udvalgte områder langs den europæiske kystlinie samt til at skabe grundlaget for overvågning og kortlægning af kystændringer i Europa og konsekvenser af ændringerne. Landbrug Selvom der hersker usikkerhed om forskningsresultaterne, har man konstateret, at højere temperaturer forkorter vækstperioden for de årlige afgrøder (Harrison og Parry, 1993). Dette vil føre til et fald i høstudbyttet, selvom den direkte gødningsvirkning af C02-koncentrationer kan udligne dette for nogle afgrøders vedkommende. I Sydeuropa vil der generelt blive varmere og sandsynligvis også mere tørt, hvilket vil få en negativ indvirkning på høstudbyttet. Dele af Vesteuropa (f. eks. Nordfrankrig og Tyskland) vil evt. kunne drage fordel heraf, hvis der sker en gennemsnitlig stigning i nedbøren. Det kan blive nødvendigt at ændre praksis inden for landbruget med hensyn til såtidspunkter, vanding og brugen af forædlede sorter på grund af højere temperaturer og mulig tørke. Græsarealerne forventes at vokse over hele Europa (Jones et al. , 1993). Dette vil ske som følge af en stimulering af C02's og den stigende temperaturs direkte gødningseffekt. Antager 80 vi, at der sker en tilsvarende fordobling af de præindustrielle C02-niveauer, vil græsarealpro- duktionen i det tempererede Europa blive ca. 10-15% større end for nærværende på grund af den direkte gødningseffekt og yderligere 18% større end for nærværende på grund af den forventede temperaturstigning. Skovbrug Temperaturændringer og regnvejrsmønstre vil sandsynligvis ændre skovenes sammensætning, fordeling og vækstmønstre. For at forhindre ubodelig skade og skovtab er forskningsprogram mer ved at blive gennemført med henblik på at kvantificere klimaændringernes indvirkning på skovbrugssektoren. Det kan på grundlag af disse undersøgelser konkluderes, at der er tale om forskellige reaktioner ikke blot arter imellem, men også mellem ungt og modent væv. Næring er ligeledes et vigtigt parameter i plantens reaktion på forhøjede C02-koncentrationer. Der findes kun vejledende skøn over klimaændringernes regionale indvirkning på vegeta- tionszoner. Modeller tyder imidlertid på en nord-nordøstlig bevægelse af vegetationszonerne for Europas vedkommende (Bengtsson, 1994). Undersøgelse af den økonomiske virkning Selvom usikkerheden er stor med hensyn til arten og omfanget af klimaændringernes virkning, erkender eksperter og politikere, at en global opvarmning vil finde sted i løbet af det næste århundrede. Klimaændringerne vil sandsynligvis påvirke alle økonomiske sektorer. En undersøgelse af de økonomiske virkninger på EUR 12 (ERM, 1992a) viser, at selvom den globale opvarmning sandsynligvis resulterer i en økonomisk nettoomkostning for EU som helhed, vil der være sektorvise og regionale forskelle. Det er f. eks. sandsynligt, at EU's landbrugssektor som helhed vil opleve en indtægtsstigning som følge afstigninger i Nordeu ropa, der udligner indtægtstabene i Sydeuropa. Inden for andre økonomiske sektorer vil der blive tale om økonomiske omkostninger, skønt økonomiske fordele også vil kunne optræde i nogle regioner, f. eks. i forbindelse med turisme i Belgien, fremstilling i Luxembourg og servicesektoren i Det Forenede Kongerige. 90% af de påløbne omkostninger indtræffer sandsynligvis i anden halvdel af det næste århundrede. Virkningernes pengemæssige værdi er blevet anslået efter virkningsindikator og land (ERM, 1992b). De årlige omkostninger anslås på grundlag af en global opvarmning på 1°C og 4°C. Hvis man forudsætter, at der ikke gøres en indsats for at kontrollere emissionerne, kan den globale opvarmning komme til at ligge på mellem ca. 0,5°C og 1°C i år 2020 og på mellem 1,75°C og 4°C i år 2100. Virkningernes pengemæssige værdi er knyttet til det globale opvarmningsniveau snarere end til særlige år ude i fremtiden. De år, hvor man kan forvente sådanne værdier, afhænger af det valgte scenario for emissionsstyring. Derfor præsenteres skønnene som årlige værdier, uden at der ses bort fra noget. Da virkningernes pengemæssige værdi ikke er tidsrelateret, er der ikke medtaget nogen forventet økonomisk vækstrate i be regningerne. Det forudsættes, at den nationale indkomst er konstant. Tabel 7. 1 viser virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12 ved 1°C og 4°C. Det ses, at de økonomiske skadesomkostninger sandsynligvis kommer til at udgøre en væsentlig del af BNP. Skønt indikatorerne, landbrugsudbytte, komforttærskel og varme- og kuldegrad-dage er positive, er totalen negativ. Dette skyldes de høje økonomiske omkostninger ved en havoverfladestigning. 81 Tabel 7. 1 Virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12 efter virkningsindikation pr. år (mia. ECU, 19891) og som % af nationalindkomsten i 1989. Mia. ECU, 19891 % af nationalindkomst Global temperaturstigning Havoverfladestigning Run-off Komforttærskel2 Varme- og kuldegrad-dage Landbrugsudbytte Kilde: ERM, 1992b. 1,0 -67,6 -5,7 4,7 13,4 3,2 4,0 -272,2 -18,4 27,1 35,5 12,2 1,0 -1,9 -0,2 0,1 0,4 0,1 4,0 -7,6 -0,5 0,8 1,0 0,3 Mia. ECU, 1989-niveau. Indikator baseret på temperatur, nedbør og solskin. Angiver turistattraktiviteten. Tabel 7. 2 viser virkningernes pengemæssige værdi for EUR 12-medlemsstaterne. Det ses, at der er store forskelle fra land til land. For de sydlige EU-lande er den pengemæssige værdi oftest negativ, idet kølekravene øges og turistattraktiviteten falder på grund af de negative virkninger af havoverfladestigningen og manglen på vand. Landbrugsudbytteindikatoren er en undtagelse. Den er enten positiv eller nul for alle medlemsstaterne. Det skal nævnes, at en positiv indikator for landbrugsudbytte ikke indebærer, at landbrugssektoren som helhed vil drage økonomisk fordel af forholdene. Andre faktorer som f. eks. de samlede landbrugs arealmuligheder spiller også en vigtig rolle. 82 Tabel 7. 2 Virkningernes pengemæssige værdi for medlemsstater efter virkningsindikator (mia. ECU, 1989-niveau)1. Havoverfla- Run- Komfort- tærskel2 off de signing Belgien Danmark Frankrig Tyskland Grækenland Irland Italien Luxem bourg Nederlande ne Portugal Spanien UK -2,1 -37,1 -78,2 -43,9 -3,4 -13,0 -37,2 0,0 -0,3 0,0 -1,7 -3,7 -0,6 0,0 -5,4 0,0 4,0 1,0 6,0 15,4 -2,1 0,0 -2,9 0,2 -10,7 0,0 1,4 -1,5 -18,4 -26,6 -1,5 -5,4 0,0 0,7 2,8 0,6 Kilde: ERM,1992b. Varme- og kuldegrad dage 2,4 1,1 4,1 11,0 -0,5 0,7 0,6 2,3 2,9 -0,1 -0,4 11,4 Land-bru- gsudbytte I alt 0,8 1,1 2,2 3,0 0,0 0,5 0,8 0,0 1,8 0,1 0,9 1,1 4,8 -33,9 -67,6 -18,2 -6,6 -11,8 -44,1 2,5 -4,6 -2,3 -20,5 -13,5 1 Mia. ECU, 1989-niveau. 2 Indikator baseret på temperatur, nedbør og solskin. Angiver turistattraktiviteten. 7. 3 Tilpasningsaktiviteter Kystzoner Et af hovedmålene med det femte handlingsprogram i EU's "mod en bæredygtig udvikling" (KOM , 1993) er integreret forvaltning af kystområderne. På Ministerrådets (miljø) anmodning i en resolution vedtaget den 25. februar 1992 er Kommissionen i øjeblikket i gang med at udarbejde en meddelelse om integreret forvaltning af kystzoner med henblik på at skabe en sammenhængende miljømæssig ramme for integrerede og bæredygtige udviklingsformer. Meddelelsen skal omhandle alle EU's kystzoner, herunder forstrande, kystfarvand og flodmundinger samt kystområder op til hav- eller kystindflydelsesgrænsen. Forsknings- og udviklingsaktiviteter som f. eks. programmerne "miljø og klima" samt "MAST" (se kapitel 8) giver et videnskabeligt grundlag for en sund økologisk forvaltning af disse zoner. Økonomisk støtte i hensigtsmæssige tilfælde vil kunne ydes fra eksisterende instrumenter, hvor regler og kriterier gør det muligt for eventuelle interesserede parter at fremlægge projekter i tråd med meddelelsen. 83 Kommissionen forventer i oktober 1995 at godkende en meddelelse, som indeholder forslag om et treårigt demonstrationsprogram med henblik på at undersøge og demonstrere koordinationsbetingelserne horisontalt mellem de mange aktivitetssektorer (integrations- princippet) og vertikalt mellem niveauerne for territorial kompetence (subsidiaritetsprincippet). Dette skulle med hensyn til kystområdeeksemplet kunne vise, hvordan de styrende principper i det femte handlingsprogram på miljøområdet bedre kan føres ud i livet. De interesserede parter på de forskellige planer (lokalt, regionalt, nationalt, europæisk) skal udføre nedenstående opgaver: Beskrivelse miljøets tilstand nuværende miljøforanstaltninger - planlagt udvikling Analyse årsag til nuværende miljøproblemer mulige virkninger af planlagt udvikling mulige virkninger af evalueringen af det globale miljø fastlæggelse af forvaltningsmuligheder Fælles handling etablering af koordinationsmekanismer eller tilpasning af eksisterende - - evaluering af forvaltningsmuligheder - enighed om planer/programmer: strategier til bæredygtig udvikling af kystom råder. Kommissionen skal sikre, at programmet bliver oprettet, og at resultaterne drøftes og udbredes med henblik på at skabe praktiske resultater om, hvordan man hurtigere når frem til en bæredygtig udvikling i kystområder. Programmet skal også fastlægge behovene for yderligere handling på såvel europæisk som på andre niveauer. Skove På ministerkonferencen i Helsingfors i juni 1993 om beskyttelse af skove i Europa underskrev Det Europæiske Fællesskab resolutionen om strategier for en langsigtet tilpasning af skove i Europa til klimaændringer. Det Europæiske Fællesskab deltager aktivt i opfølgningen på denne konference og dens resolutioner. Et af målene i resolutionen om klimaændringer er at intensivere europæisk forskning og internationalt samarbejde med henblik på at øge forståelsen af forbindelserne mellem klimaændringer og skovens økosystemer, herunder tilbagemeldinger fra økosystemet til klimasystemet. Dette kunne hjælpe med til at tilpasse de europæiske skovforvaltningssystemer, således attilpasningen af skove til klimaændringer optimeres. Endnu et af målene i resolutionen består i at tilpasse nuværende overvågningsordninger for skove med henblik på at kunne vurdere eventuelle ændringer i skovene som følge af klimaændringer. 84 8. FINANSIERING OG INTERNATIONALT SAMARBEJDE 8. 1 Indledning Som part - hvilket fremgår af bilag II til FN's rammekonvention om klimaændringer - er EU forpligtet til at aflægge rapport om foranstaltninger truffet i henhold til artikel 4 stk. 3, 4 og 5. I dette kapitel beskrives det multilaterale og bilaterale samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og udviklingslande samt mellem Det Europæiske Fællesskab og de lande, hvis økonomier er inde i en overgangsfase. Som et resultat af det femte handlingsprogram er der gjort fremskridt med hensyn til at integrere miljøkrav i samarbejdet med lande uden for Fællesskabet, de såkaldte "tredjelande". Miljøspørgsmål afspejles nu ide fleste af de bilaterale samarbejdsaftaler, der indgås mellem Fællesskabet og partnerlandene (KOM, 1994d). Hovedparten af de i dette kapitel nævnte samarbejdsprogrammer og -strukturer indeholder elementer, som berører klimaændringer, men som ikke er rettet specifikt mod disse. Nogle af disse programmer og strukturer er ikke kun rettet mod udviklingslande eller mod lande, hvis økonomier er inde i en overgangsfase, men mod alle "tredjelande". På den første konference afholdt mellem parterne under FN's rammekonvention om klimaæn dringer, blev det bl. a. besluttet at videreføre den omstrukturerede globale miljøfacilitet - fore løbig i interimperioden - som international enhed for driften af konventionens finansielle mekanisme. Det blev ligeledes besluttet at gennemgå den finansielle mekanisme inden for fire år og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger, herunder at fastlægge den globale miljøfacilitets endelige status inden for rammerne af konventionen (beslutning 9/CP. l). Europa-Parlamentet har i beslutningen om den globale miljøfacilitet (Europa-Parlamentets beslutning, betænkning A3-0378/93, 18. 01. 1994) erklæret, at man er for Det Europæiske Fællesskabs deltagelse i den globale miljøfacilitet, da dette kan fremme dens koordinerende rolle i internationale miljøspørgsmål. Den globale miljøfacilitet er den 15. juni 1995 blevet anmodet om at invitere Det Europæiske Fællesskab til at optræde som observatør på fremtidige rådsmøder i den globale miljøfacilitet. Drøftelser pågår i øjeblikket med Europa- Parlamentet om, hvordan man skal fordele de forventede 3 mio. ECU i forbindelse med EU's deltagelse i den globale miljøfacilitet. 8. 2 Samarbejde med tredjelande Samarbejde med tredjelande på klimaændringsområdet har fundet sted inden for rammerne af det såkaldte SYNERGI-initiativ siden 1980, LIFE-instrumentet siden 1992 og det europæiske energicharter siden 1994. SYNERGI Kommissionen fremsatte den 23. maj 1995 forslag om, at Rådet skulle forlænge og ændre SYNERGI-initiativet til et program (KOM(95) 197, endelig udgave). Det er SYNERGI-initiativets mål at forbedre verdens langsigtede energisituation og dermed Fællesskabets energisikkerhed ved at bistå andre lande med at træffe effektive energipolitiske tilskyndelse til energiplanlægning, rationel udnyttelse af energi, beslutninger. Gennem 85 rådgivning og uddannelse bidrager SYNERGl-initiativet til en reduktionen i emissionen af drivhusgasser. Finansieringen af initiativet har hvert år udgjort 8 mio. ECU. Energisamarbejdet i henhold til dette program er rettet mod alle tredjelande. Dette er en fordel i forhold til de andre EU-samarbejdsprogrammer, som alle opererer inden for et begrænset geografisk område. EU har inden for rammerne af SYNERGl-initiativet bidraget til regionale planlægnings- undersøgelser ved at stille midler og eksperter til rådighed. Virkningen af energiforbruget på klimaændringerne tages ligeledes i betragtning i disse undersøgelser. EU har bidraget til følgende planlægningsstudier: energiplan for staten Rio Grande do Sul, Brasilien undersøgelse af forbedring af værktøjer til udarbejdelse af efterspørgsels prognoser for Brasilien energiundersøgelse for Buenos Aires-provinsen, Argentina energimuligheder for Sydamerika byenergiplan for Bydgoszcz og Gliwice, Polen byenergiplan for Miskolc, Ungarn energipolitiske undersøgelser for Kina energiplanlægning i Maghreb-lande byenergiplan for Ankara, Tyrkiet national energiplan for Cypern. til rationel energiudnyttelse er SYNERGI-initiativets vigtigste Med hensyn redskaber overførsel af teknologi og metoder til rationel energiudnyttelse, evaluering af mulige energibesparelser inden for flere økonomiske sektorer eller i lande samt fremme af kraftvar meproduktion på energiområdet. EU har støttet følgende projekter: optimering af energiudnyttelse i byggeri i Brasilien energieffektivisering på vejtransport- og industriområdet i Brasilien metode til kraftvarmeproduktion i Brasilien fremme af kraftvarmeproduktion i Chile, Peru og Mexico energieffektivisering inden for kornbehandlingsindustrien i Argentina seminar om energisyn i Tunesien plan til rationel energiudnyttelse inden for industri, transport og byggeri i Marokko fremme af rationel energiudnyttelse i Israel energibesparelser i byggeri i Middelhavslande energieffektivitetssyn på industriområdet i Ungarn. Institutionsopbygning er ligeledes et vigtigt element i SYNERGl-initiativet. Dette mål forfølges gennem etableringen af energicentre i de østeuropæiske lande og udviklingslandene. Målet med disse centre er at tilskynde til effektive energiteknologiers indtrængning på markedet, sikring af en permanent repræsentation af europæiske industrifolk og eksperter på energiom rådet og at bistå med at etablere en effektiv infrastruktur (KOM, 1994c). Der er etableret energicentre i Slovenien, Ungarn, Albanien og Rumænien. Det er hensigten i den nærmeste fremtid at etablere energicentre i Kina, Indonesien, Senegal og Argentina. Kommissionen har foreslået, at programmet skal løbe over fem år med et samlet budget på 50 mio. ECU. 86 LIFE Den 21. maj 1992 nåede Fællesskabet til enighed om LIFE-forordningen(miljølåneinstrument) (1992/72/EØF), hvorved der blev skabt mulighed for EU-samfinansiering af demonstrations aktioner, bevidsthedsforøgende kampagner og tekniske bistandsprojekter på miljøbeskyttelses området. Finansieringen er delt op i forskellige afdelinger. Hovedparten vedrører naturfred ning og den mindste del miljøkvalitet. Det europæiske energicharter Traktaten om det europæiske energicharter og energicharterprotokollen om energieffektivitet blev underskrevet i Lissabon den 17. december 1994 efter den vellykkede afslutning på for handlingerne mellem ca. 50 lande i juni 1994. Det europæiske energicharter (KOM(95)440) er en politisk erklæring, som forpligter underskriverne til at samarbejde om handels- og inve steringspolitikker og andre politikker inden for alle energisektorer. Disse bestræbelser skal føre til oprettelsen af et reelt energimarked for hele Europa. Miljøbeskyttelse og energieffekti vitet sikret ved hjælp af traktater og protokoller inden for rammerne af charteret vil få en positiv indvirkning på begrænsningen af emissionen af C02 og andre drivhusgasser, især gennem markedspristilskyndelse og dermed en mere effektiv energiudnyttelse. 8. 3 Samarbejde med udviklingslande Samarbejde med udviklingslande finder sted inden for rammerne af generelle og mere specifikke samarbejdsprogrammer. De særprogrammeromfatter forskningssamarbejde, energi- og skovbrugsemner. Forskningssamarbejde Det Europæiske Fællesskab har siden 1982 finansieret videnskabeligt samarbejde med udviklingslande. Biovidenskab og -teknologi med henblik på udviklingslandene var et særprogram på dette område rettet mod forskningssamarbejde med udviklingslande. Programmet løb under det tredje rammeprogram for forskning og udvikling (1990-1994). Det tjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) dækker aktiviteter, som specielt sigter mod at fremme det internationale videnskabelige samarbejde. Dette område har et budget på 540 mio. ECU (dvs. ca. 5% af det samlede budget for det fjerde rammepro gram). Hovedparten af budgettet vil blive anvendt til samarbejde med landene i Central- og Østeuropa, de uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen og udviklingslande. Det kommende forskningssamarbejde med udviklingslande dækker emner, som anses for at være fælles for alle udviklingslande og af største betydning for deres økonomiske og sociale udvikling. Det nye program giver adgang til nye områder, understreger begrebet bæredygtig udvikling og styrker den tværfaglige indfaldsvinkel. Programmet rettes mod tre sektorer: bæredygtig forvaltning af vedvarende energikilder forbedring af landbrugsproduktionen og den agroindustrielle produktion sundhedsforskning for udvikling. Områder af relevans for processerne bag en overordnet miljømæssig ændring er forskning i udnyttelse og forvaltning af økosystemer (f. eks. skove, kystzoner, vådområder, tørre områder, have, bjergområder og højland). De menneskelige drivkræfter bag ændringerne i udnyttelsen og forvaltningen af økosystemer vil også være omfattet. Det gælder f. eks. virkningen af de 87 forskellige politikker på arealanvendelsessystenierne. Mens landbrug og den agroindustrielle produktion er sektorer af stor betydning for udviklingslande, er der et behov for forskning i bæredygtige produktionssystemer, hvor der både tages socioøkonomiske og miljømæssige hensyn. Et eksempel herpå er forbedringen af systemer til bearbejdning og udnyttelse af afgrøder samt animalsk produktion. Yderligere videnskabelige områder af gensidig interesse kan evnetuelt også dækkes. Samarbejdet med udviklingslande skal ske i tæt tilknytning til andre former for samarbejde, for eksempel Lomé-konventionen, den nye middelhavspolitik og forordningen om økonomisk og teknisk bistand til og samarbejde med udviklingslande i Asien og Latinamerika. Samarbejde om energispørgsmål Energiprojekter i lande i Asien og Latinamerika finansieres inden for den økonomiske samarbejdsramme under budgetkonto B7-3013. Otte projekter er blevet etableret siden 1990 inden for rammerne af denne budgetkonto, som direkte vedrører klimaændringsemner. Udgifterne i forbindelse med disse projekter løber op i ca. 15 mio. ECU. Siden 1992 har der ikke været nogen speciel budgetkonto for energiprojekter. Disse finansieres i henhold til "økonomisk samarbejde" eller "finansielt og teknisk samarbejde". I midten af 1995 var der f. eks. 16 energiprojekter igang i Asien til en samlet udgift af 56 mio. ECU. Samarbejde om skovbrugsemner I forbindelse med skovbrug er det værd at nævne Fællesskabets budgetkonto "aktiviteter vedrørende tropiske skove" (budgetkonto B7-5. 041). Denne budgetkonto skal finansiere projekter, som vedrører fredning og bæredygtig forvaltning af tropiske og subtropiske skove. Budgetkontoen blev etableret i 1990, og der blev ydet 2 mio. ECU til tropiske skovprojekter i 1991. Dette beløb forøgedes til 50 mio. ECU i de efterfølgende år. Ca. en tredjedel af budgetkontoen er afsat til projekter i Afrika, Vestindien og Stillehavslande og to tredjedele til projekter i Asien og Latinamerika. Forslag til en forordning om etablering af lovgrundlaget for budgetkontoen er fremsat for Rådet. Flere af de mere omfattende aktioner, som indtil dato er blevet finansieret, eller som er under udarbejdelse i henhold til budgetkontoen for de tropiske skove, omfatter: Pilotprogrammet til fredning af tropiske skove i Brasilien: Et første EU-bidrag på 11,9 mio. ECU blev ydet til regnskovsfonden (Rain Forest trust Fund) i 1992, og samfinansierede aktioner indledtes i 1993 med et bidrag til den direkte forskningskoinponent. 4 mio. ECU samfinansieredes til komponenten for projektdemonstrationer til støtte for lokalsamfund og NGO-aktiviteter på skovfrednings- og bæredygtighedsområdet. Yderligere forpligtede man sig i 1994 til at yde 5 mio. ECU til udvindingsreservater beregnet som hjælp til gummitapperne og andre traditionelle skovbrugere. Der er i 1995 foreslået indgåelse af en forpligtelse på 16,7 mio. ECU til projektet "Natural Resources Policy" (naturressourceplanlægning). I Colombia har man ved hjælp af finansiering allerede fået etableret en amazon-fond for bæredygtig udvikling. Den har til formål at kanalisere ressourcer ud til mindre lokale initiati ver, som arbejder for en bæredygtig udnyttelse af skovressourcer. Der ydes ligeledes støtte til gennemførelsen af Alto Orinoco-biosfærereservatet i Venezuela. En sådan økonomisk støtte behandles i øjeblikket i forbindelse med Manu-biosfærereservatet i Peru. I 1995 kan eventuelt yderligere nye projekter blive iværksat i Paraguay og Mexico. 88 Fællesskabet yder støtte til amazonpagt-landene gennem deres Pro Tempore-sekretariat i Lima. Et program til institutionel styrkelse af pagten sammen med regionale projekter til planlægning og forvaltning af fredede områder på tværs af regionen og til konsolidering af naturområder er allerede iværksat. Et andet stort regionalt projekt, der skal tage fat på de grundlæggende til skovrydningen, vedrører kontrollen med udvidelsen af landbrugsgrænsen i årsager Centralamerika. Flere initiativer er iværksat inden for rammerne af Fællesskabets skovsektorstøtteprogram for Indonesien, og i 1994 forpligtede man sig til et forvaltningsprojekt for bæredygtige skove i den østlige del af Kalimantan. Enighed er opnået med Malaysia om et geografisk infor mationssystemprojekt og med Filippinerne om et nationalt parkprogram. Specielt i ét land, nemlig Indonesien, har aktioner i perioden mellem 1993 og 1995 til fordel for tropiske skove udgjort rygraden i EU's udviklingssamarbejde med fire store etablerede projekter og yderligere to planlagte (100 mio. ECU). Andre lande, hvortil der ydes EU- bistand inden for skovbrugssektoren (i henhold til budgetkonto B7-3000), omfatter bl. a. Bangladesh, Indien, Bhutan, Laos, Vietnam, Malaysia og Filippinerne. Af store projekter i Centralafrika (3,5 mio. ECU), Korup nationalpark i Cameroun (7,3 mio. ECU) og omfattende programmer i Nigeria, Tanzania, Elfenbenskysten, Guinea og Papua-Ny Guinea. i AVS-landene kan nævnes et regionalt skovovervågningsprojekt Talrige mindre projekter gennemført af europæiske, internationale eller lokale NGO'er og samfundsgrupper samt organisationer af indfødte har modtaget støtte. Der er lagt stor vægt på de menneskelige aspekter ved skovfredningen og i forbindelse med inddragelsen i aktivite ter for bæredygtig udvikling på lokalt plan. Biosfærereservater har dannet en nyttig ramme for kombinering af en bæredygtig udnyttelse af ressourcerne med skovfredning. Ca. 10 reservater er blevet tilgodeset eller behandles med henblik på at modtage støtte. Flere ikke-landespecifikke eller horisontale aktioner er blevet finansieret, og finansieringen af andre behandles stadig, især inden for området fremme af etablering af tømmercertifi- ceringssystemer, bæredygtig papirproduktion, overvågning af skove, tropiske skove og informationressourcer vedrørende biodiversitet samt partnerskabsaftaler mellem føderationen af europæiske parker og fredede områder i Latinamerika og Asien. Andet bilateralt samarbejde Lande i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS-landene) De mest omfattende af alle Fællesskabets aftaler med udviklingslande er med landene i Afrika, Vestindien og stillehavsområdet (AVS-landene), de såkaldte Lomé-konventioner. Den fjerde konvention blev underskrevet i Lomé den 15. december 1989 (Lomé IV) og gælder fra 1990 til 1995. Hovedformålet med konventionen er at sikre samarbejdet mellem AVS-landene og EU-medlemsstaterne med henblik på at fremme den økonomiske, kulturelle og sociale udvikling i AVS-landene og at konsolidere og udvide forbindelserne i en atmosfære af solidaritet og gensidig interesse (artikel 1 i konventionen). Miljøet er et af de vigtigste samarbejdsområder under Lomé IV. Inden for rammerne af en indsats til beskyttelse af miljøet og genoprettelse af naturens balance sigter samarbejdet mod 89 at frem me særlige tiltag til fredning afsåvel vedvarende som ikke-vedvarende naturressourcer, beskyttelse af økosystemer og kontrol med tørke, ørkendannelse og skovrydning. Tiltag på andre områder er ligeledes iværksat. Det drejer sig her især om græshoppekontrol, beskyttelse og udnyttelse af vandressourcer, fredning af tropiske skove og biodiversitet, fremme af en bedre balance mellem by- og landområder samt bymiljøet (artikel 14 i konventionen). Et andet hovedsamarbejdsområde er energiudvikling. AVS-landene og Fællesskabet er enige om at samarbejde i lyset af den alvorlige energisituation i hovedparten af AVS-landene, som dels skyldes mange af landenes afhængighed af importerede olieprodukter og den stigende mangel på brændselstræ, dels den virkning, som udnyttelsen af fossile brændsler har på klimaet (artikel 105 i konventionen). I samarbejdet mellem AVS-landene og EU skal der lægges særlig vægt på udarbejdelse af energiprogrammer, energisparetiltag og energieffektivi sering, undersøgelse af energimuligheder samt hensigtsmæssig økonomisk og teknisk fremme af nye og vedvarende energikilder. Udviklingslande i Asien og Latinamerika (ALA-landene) Siden 1976 har Fællesskabet samarbejdet med asiatiske og latinamerikanske udviklingslande (ALA-landene) på det finansielle, tekniske og som det seneste på det økonomiske område. I henhold til de nye retningslinier for Fællesskabets samarbejde med asiatiske og latinameri kanske lande (forordning 443/92) er beskyttelse af miljø, naturressourcer og bæredygtig udvikling langsigtede prioriteter. 10% af det samlede budget på 2. 750 mio. ECU for perioden 1991-1995 er afsat til projekter, som især er rettet mod miljøbeskyttelse og især de tropiske skove (artikel 5 i forordningen). Vurderinger af indvirkningen på miljøet er fuldt ud integreret i EU's aktiviteter i ud viklingslandene. De finansielle ressourcer, som er bundet til samarbejde om bæredygtig udvikling, er generelt steget siden 1990. I 1993 var beløbet på 770 mio. ECU, som blev ydet til projekter i ALA-, AVS- og Middelhavslandene på områder forbundet med gennemførelsen af Agenda 21 og andre aftaler fra Rio-konferencen vedrørende f. eks. energi, biodiversitet, skove, landområder, ørkendannelse, vand- og bymiljø. Mens størstedelen af udgifterne kanaliseres gennem bilaterale (eller regionale) programmer, findes der også to budgetkonti, som er specielt møntet på miljøet i udviklingslande og tropiske skove. Den første (B7-5040), som er rettet mod miljøet i udviklingslande (13,2 mio. ECU i 1995), anvendes til mindre, konkrete aktiviteter, som er knyttet til forvaltningen af natur- og bymiljøet, herunder luftforurening. En væsentlig del af budgetkontoen afsættes bl. a. til udviklingslande, således at de kan øge deres institutionelle kapacitet til behandling af mil jøspørgsmål, uddannelse i miljøforvaltning og udarbejdelse af lokale planer og strategier for bæredygtig udvikling med stor deltagelse fra lokalsamfundets side. Den anden budgetkonto (B7-5041) vedrører beskyttelsen af skove, hvilket er omtalt i tidligere afsnit. 90 8. 4 Samarbejde med landene i Central- og Østeuropa samt det tidligere Sovjetunio nen Samarbejdet med de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen er hovedsageligt baseret på PHARE-programmet (bistand til Polen og Ungarn til omlægning af økonomien) og TACIS-programmet (teknisk bistand til statssamfundet af uafhængige stater). PHARE-programmet blev etableret i 1989. Dets hovedformål er at yde direkte bistand til Polen og Ungarn. Programmet er siden da blevet udvidet til at omfatte andre lande i Central- og Østeuropa. TACIS-programmet, som er rettet mod SNG-landene, blev formelt etableret ved en forordning vedtaget af Ministerrådet i juli 1991 (2157/91/EØF/Euratom). En ny og revideret forordning blev vedtaget i 1993 (2053/93/EØF/Euratom). De tætte forbindelser mellem PHARE- og TACIS-programmet styrkes. PHARE PHARE-programmet er et EU-initiativ, som støtter den politiske og økonomiske udvikling i de central- og østeuropæiske lande. I henhold til PHARE-programmet ydes finansiel støtte til den økonomiske omstillingsproces og til styrkelse af de nye demokratiske samfund. I henhold til programmet ydes der ligeledes økonomisk støtte til lande med Europaaftaler med henblik på at sikre deres integration i EU. Inden for PHARE-programmet arbejder man tæt sammen med partnerlande om, hvordan de økonomiske midler skal anvendes inden for en af EU accepteret ramme. Den oprindelige PHARE-støtte på miljøområdet dækkede presserende aktioner som f. eks. levering af udstyr til overvågning af luft- og vandforurening, undersøgelser af specifikke problemer og hjælp til etablering af normer og lovgivning. Senere blev hovedvægten lagt på udvikling af en mere strategisk fremgangsmåde, herunder udvikling af politikker og programmer for specifikke sektorer, f. eks. inden for affaldsbehandling. Hovedprioriteterne for PHARE-finansieringen er fælles for alle landene, selvom de befinder sig på forskellige omlægningsstadier. Nøgleområderne omfatter omlægning af statslige virk somheder, herunder landbrug, udvikling af den private sektor, reformering af institutioner og den offentlige administration samt af sociale tjenesteydelser, beskæftigelse, undervisning, sundhed, udvikling af energi, transport- og telekommunikationsinfrastruktur samt miljø- og kernekraftssikkerhed. Ved afslutningen af programmets første fem driftsår havde Det Europæiske Fællesskab gennem PHARE-programmet stillet 4. 284 mio. ECU til rådighed for 11 partnerlande (KOM, 1994b). Aktiviteterne på nøgleområderne "miljø- og kernekraftssikkerhed" og "udvikling af energi" er af relevans for klimaændringsspørgsmålet. Andre fællesskabsprogrammer supplerer bistanden inden for energisektoren, f. eks. THERMIE (afsnit 4. 3) og SYNERGY (afsnit 8. 2). For alle lande i Central- og Østeuropa samt EU afspejles de fælles interesser i energisektoren i det europæiske energicharter. Støtte på miljøområdet ydes enten i form af årlige nationale eller regionale miljøsektorpro grammer eller gennem miljøkomponenter under de generelle tekniske bistandsfaciliteter. I 1991 blev der iværksat tekniske bistandsprogrammer inden for energisektoren i Polen, Tjekkiet, Slovakiet, Ungarn og de baltiske stater. I 1992 og 1993 udvidede PHARE sine 91 aktiviteter inden for energisektoren til også at dække andre paitnerlande og "flerlande" aktiviteter. Målet med flerlandeencrgiprograinniet er at fremme samarbejdet mellem alle PHARE-partnerlandene. Disse regionale projekter dækker følgende områder: sammenkobling af energinet etablering af venskabsbyer og uddannelsesprogrammer energi og miljø. Et vigtigt program er under udarbejdelse i forbindelse med "energi og miljø", nemlig udvikling af en koordineret strategi inden for ren og rationel udnyttelse af kul i Central- og Østeuropa (KOM, 1994b). TACIS TACIS-programmets overordnede mål er at bidrage til overgangen til markedsøkonomi i de uafhængige stater i det tidligere Sovjetunionen. I slutningen af 1994 omfattede TACIS- programmet 13 partnerlande: Armenien, Aserbajdsjan, Hviderusland, Georgien, Kasakhstan, Kirgisistan, Moldavien, Mongoliet, Rusland, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraine og Usbe kistan. TACIS-programmet yder støtte i form at tilskud til fremme af udveksling af viden og ekspertise gennem partnerskaber, forbindelser og net på alle samfundsniveauer. TACIS startede i 1991 med et årligt budget på 400 mio. ECU. Det blev forøget til 510 mio. ECU i 1994 (KOM, 1994a). Det Europæiske Fællesskab og dets partnerlande arbejder tæt sammen om at vurdere reformmålene og behovene for TACIS-støtte på grundlag af den økonomiske situation og reformfremskridtet. De vigtigste områder, som for øjeblikket støttes af TACIS-programmet, er som følger: udvikling af menneskelige ressourcer omstrukturering og udvikling af virksomheder infrastrukturer energi, herunder kernekraftssikkerhed fødevareproduktion, forarbejdning og distribution. Selvom miljøet ikke nævnes som et centralt område i den første TACIS-forordning, har miljøspørgsmål spillet en vigtig rolle i alle TACIS-aktiviteterne lige fra programmets begyndelse. Kommissionen har valgt at integrere miljøet i alle sektorer snarere end at fokusere på rene "miljø"-projekter. Vurderinger af virkning på miljøet og miljørevisioner udgjorde en integreret del af alle større projekter eller en del af forundersøgelserne i forbindelse hermed. Den nye TACIS-forordning (1993-1995) indeholder imidlertid en særlig henvisning til miljøet. Artikel 4, stk. 3 i forordningen fastsætter, at "der skal tages passende hensyn til mil jøspørgsmål ved udformningen og gennemførelsen af programmer". I begyndelsen af 1995 forpligtede Det Europæiske Fællesskab sig yderligere i forhold til miljøet i det tidligere Sovjetunionen gennem miljøstøttefacilitets-projektet. Det er projektets hovedformål at etablere en ramme for en miljømæssigt sund økonomisk vækst i regionen og hjælpe med til at genoprette områder, som har været udsat for alvorlig miljøødelæggelse tidligere. Denne facilitet skal hjælpe industrien, regeringer og NGO'er med at planlægge og gennemføre miljøprojekter. 92 Energi angives som en af prioritetssektorerne i TACIS-programmet. Det er vigtigt at bemærke, at hvert projekt i energisektoren indeholder en energisparekomponent. Der ydes ligeledes rådgivning til vurdering af mulighederne i forbindelse med vedvarende energi, hovedsageligt vandkraft, men også sol- og vindenergi samt geotermisk energi. TACIS-programmet har bl. a. finansieret en række energicentre, som blev etableret under THERMIE-programmet (KOM, 1994a). Disse energicentre udvikler energisparestrategier, fremmer erhvervssamarbejde og skaber dialog mellem internationale energieksperter. Der udføres ligeledes en række energisyn i industrivirksomheder som et første trin i demon strationen af energispareteknologier. Denne tekniske bistand sigter mod at reducere energiin tensiteten i industri- og erhvervssektorerne og ydes direkte til specifikke energikrævende virksomheder gennem demonstrationsprojekter. Af nyere aktioner kan nævnes energisyn inden for aluminiums-, stål-, cement-, og papirindustrien (KOM, 1994d). I de næste år vil TACIS rådgive eksisterende institutioner på energidistributionsområdet om energibesparelser. 8. 5 Sammendrag Tabel 8. 1 giver en sammenfattende oversigt over de budgetmidler, som er anvendt eller afsat til programmer inden for internationalt samarbejde. Det skal imidlertid understreges, at internationale samarbejdsprogrammer sædvanligvis omfatter en lang række aktiviteter. Det er vanskeligt at isolere miljø- eller energikomponenten i de forskellige integrerede udviklings projekter. Tabellen skal ses i lyset heraf. Projekter, som er relateret til klimaændringer, dækker kun en lille del af det samlede budget. Tabel 8. 1 Oversigt over udgifter til EU's samarbejdsprogrammer med tredjelande, især udviklingslande og lande, hvis økonomi befinder sig i en overgangsfase. Samarbejdsprogram Tidshorisont Budget i alt (mio. ECU) Alle tredjelande: SYNERGY LIFE Udviklingslande: Forskningssamarbejde Energisamarbejde (B7-3013) Skovbrugssamarbejde (B7-5041) AVS-lande ALA-lande Lande, hvis økonomi befinder sig i en overgangsfase: PHARE TACIS 1990-1994 1991-1995 1990-1994 1990-1994 1990-1994 1990-1995 1991-1995 1990-1994 1990-1994 93 400 2. 750 4. 284 1. 870 9. FORSKNING OG UDVIKLING 9. 1. Indledning I overensstemmelse med artikel 4 stk. 1 litra g, artikel 5 og artikel 12 stk. 1 litra b i kon ventionen indeholder dette kapitel information om forskningsindsatsen inden for de fysiske og menneskelige aspekter af de globale klimaændringer med henblik på at støtte den politiske beslutningsproces. Denne forskningsindsats beskrives i lyset af det andet, tredje og fjerde af Fællesskabets rammeprogrammer for forskning og udvikling (afsnit 9. 2. til 9. 4. ). Inden for disse rammeprogrammer er særprogrammerne for forskning i miljø, energi og havforskning særligt vigtige for klimaændringen (endnu en aktivitet i forbindelse med FTU-samarbejde med tredjelande, der også er vigtig i spørgsmålet om klimaændringer og udviklingslande, beskrives i afsnit 8. 3. ). I rammeprogrammerne er der gennem tiden lagt vægt på integreringen af miljøhensyn i EU 's aktiviteter. M iljøbeskyttelse og forbedring af livskvaliteten var allerede vigtige mål i det tredje rammeprogram. Disse mål er blevet væsentligt styrket i det fjerde rammeprogram, både gennem den overordnede forpligtelse til at fremme en bæredygtig udvikling, og gennem den væsentlige forøgelse i de finansielle ressourcer, der er tildelt miljøet (E-K, 1994d). 9. 2. Det andet rammeprogram for forskning og udvikling Under det andet rammeprogram for forskning og udvikling (1987-1991) blev forskningspro jekter vedrørende klimaændringer medtaget i det europæiske program for klimatologi og naturkatastrofer (EPOCH), programmet for videnskab og teknologi til miljøbeskyttelse (STEP) og Det Fælles Forskningscenters fjernregistrerings-program. Af disse spørgsmålet. Programmet bestod af følgende forskningsområder: tre programmer havde EPOCH den stærkeste forbindelse til klimaændrings tidligere klimaer og klimaændring; klimaprocesser og -modeller; klimatiske påvirkninger og klima-relaterede farer; seismiske farer. I forskningsaktiviteterne inden for tidligere klimaer og klimaændringer fokuserede man på, hvordan klimasystemet fungerer (atmosfære, have, biosfære, kryosfære) ud over forandringer, der er forårsaget af menneskelige aktiviteter. Det overordnede mål med forskningen inden for forskellige klimaprocesser og komponenter i klimasystemet, og deres gensidige påvirkning, med det formål at forbedre den fysiske formulering og beskrivelsen af parametre for klimamodeller, og dermed evnen til at forudsige klimaændringer. -modeller var at forstå de mekanismer, der styrer de I forskningen inden for klimatiske påvirkninger og klimarelaterede farer sigtedes der mod at opnå indsigt i klimaændringers påvirkning på forskellige områder af det europæiske miljø, for 94 eksempel landbruget. Endelig var forskningen inden for seismiske farer rettet mod udvikling og forbedring af midlerne til at forudsige, forebygge og formindske de seismiske risici i Europa. EPOCH-programmetomfattede også en stor del af forskningsemnerne under det internationale geosfære-biosfære-program (IGBP), programmet for forskning i verdensklimaet (VVCRP) og programmet for påvirkning af verdensklimaet (WCIP). 9. 3. Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling Det tredje rammeprogram for forskning og udvikling (1990-1994) består af 15 særprogram mer. Tre af disse programmer er relevante for klimaændringer, nemlig miljø, energiteknologi samt havforskning og -teknologi. Miljø I det tredje rammeprogram er der lagt øget vægt på miljø-forskning: 261 mio. ECU er bevilget til miljøprogrammet. Det Fælles Forskningscenter (FFC) bidrog over sit eget program med 257 mio. ECU til miljøprogrammet. I dette program blev opmærksomheden miljøforskning. Miljøprogrammet omfattede fire forskningsområder: for første gang rettet mod socioøkonomisk deltagelse i programmer for globale ændringer; miljøteknologier og -ingeniørarbejde; forskning inden for økonomiske og sociale aspekter af miljøspørgsmål, og teknologiske og naturlige risici. En væsentlig del af miljøprogrammet er tilegnet forskning med direkte relevans for globale klimaændringer. Den del af programmet, der omhandler klimatologi og naturkatastrofer, består af følgende forskningsområder: naturlige klimaændringer; antropogeniske klimaændringer; klimaændringers følgevirkninger; ørkendannelse i Middelhavsområdet; naturlige risici. I forskningen i naturskabte klimaændringer fokuserede man navnlig på at rekonstruere tidligere klimaer og miljøbetingelser. De to hovedformål med forskningen var at erhverve mere indsigt i det globale klimasystem, ved at analysere og lave modeller over tidligere klimaer og klimaændringer, og at hjælpe til med at validere og forbedre klimamodeller gennem rekon struktioner af høj kvalitet til sammenligning og afprøvning. Hovedemnerne inden for antropogeniske klimaændringer var forståelse af detnuværende klima og forudsigelse af klimaændring. Der fokuseredes her primært på udvikling og anvendelse af komplette klimamodeller til forudsigelse af fremtidens klima. 95 inden for klimaændringers påvirkninger fokuserede på forudsigelse og Forskningen kvantificering af klimaændringers følgevirkninger, herunder primære fysiske påvirkninger og sekundære følgevirkninger på vigtige socioøkonomiske områder. Størstedelen af forskningen blev koncentreret om konsekvenserne af forandringer i havniveauet og klimatiske påvirkninger af vandressourcer, skove og landbrug i Europa. For eksempel var ECOCRAFT-projektet en del af miljøprogrammet; det blev oprindeligt iværksat i 1991 under EPOCH-programmet. Akronymet ECOCRAFT kommer fra europæisk til beskyttelse af skove og træer. Projektet samarbejde om C02-afværgeforanstaltninger omhandlede effekten af stigende kultveilte og træers vækstprocesser, anvendelsen af modeller til at projicere processernes reaktion op til skovstørrelse over flere tiår, og anvendelsen af variable målinger for at afprøve modellerne samt direkte at måle de europæiske skoves optagelse af kulstof. temperatur på Forskning i ørkendannelse i Middelhavsområdet har til formål at skabe en dybtgående forståelse af ørkendannelsesfænomenet, dets oprindelse og udvikling og udarbejde retnings linier, både for forvaltning af områder, der har tilbøjelighed til ørkendannelse, og for beskyttelse og rehabilitering af sådanne områder. Forskningen inden for naturlige risici var opdelt i meteorologisk og tellurisk forskning på den ene side, og forskning i skovbrande o. l. på den anden. Meteorologisk og tellurisk forskning var rettet mod fysiske årsager, hyppighed, alvorsgrad og midler til at forudsige og reducere farer ved naturkatastrofer såsom storme, oversvømmelser, jordskred, jordskælv og vulkanud brud. Et hovedmål var at foretage et skøn over Europas sårbarhed over for disse naturkata strofer og forbedre det videnskabelige grundlag for at mindske følgerne af disse katastrofer. Forskning i skovbrande var rettet mod at forstå de faktorer, både naturlige og menneske skabte, der fremmer eller hindrer opståeisen heraf med det formål at udvikle hensigtsmæssige metoder til forudsigelse, forebyggelse og risikostyring. For at fremme og lette en koordineret forskning og for at kunne anvende denne forskning i forbindelse med Det Europæiske Fællesskabs forskellige politikker, har Kommissionen oprettet det europæiske netværk for forskning i globale ændringer (ENRICH). ENRICH's vigtigste rolle er at støtte målene for politikkerne ved at fungere som central for informationsudveksling og ved at fremme samarbejdet inden for forskning og opbygning af kapacitet. Ud over at fremme samarbejde i Vesteuropa bidrager ENRICH også til at udvikle de eksisterende forskningskapaciteter i Afrika og Middelhavsområdet, og til at støtte relevant forskning i landene i Central- og Østeuropa og det tidligere Sovjetunionen. Der er oprettet et ENRICH-råd, -kontor, et forbindelseskontor og et afdelingskontor, der skal sikre udførelsen af netværkets funktioner. ikke udelukkende udviklingslande i primært, men Energiteknologi To programmer inden for ny energiteknologi, JOULE I (1989-1992) og JOULE II (1990- 1994), er iværksat af Fællesskabet. Begge programmer var rettet mod udviklingen af rene og effektive energiteknologier inden for følgende tre områder: rationel energianvendelse (inden for industri, transport og byggeri), avancerede teknologier for fossile brændstoffer og vedvarende energier. Yderligere en aktivitet, der var relateret til udarbejdelsen af energi-miljø modeller og analyse af FTU-strategier, udgjorde også en del af disse programmer; en sådan 96 aktivitet har givet baggrundsoplysninger til Fællesskabets C02-strategi i forbindelse med en større undersøgelse med titlen "C02 Crash Programme", hvor man undersøgte de forskellige muligheders effektivitet til omkostningerne, samt beskatningens økonomiske indvirkning. Generelt er miljødimensionen, der allerede var en integrerende del af JOULE I, blevet styrket i JOULE II. Der er yderligere blevet gennemført en ledsageaktivitet, der består i at tilknytte hold fra østeuropæiske lande til visse forskningsprojekter under JOULE II. Budgettet for de to programmer var henholdsvis 122 mio. ECU og 258 mio. ECU. i forhold SESAME er en dokumentar-database, der indeholder oplysninger om mere end 6000 af Fællesskabets energiprojekter, samt 7000 energiprojekter, der forvaltes af medlemsstaterne og Norge. SESAM E-databasen indeholder administrative og tekniske informationer om FTU- projekter inden for følgende områder: energibesparelse i bygninger, industri, transport og energiindustrien; fast brændsel; biomasse og energi fra affald; geotermisk energi; hydroelektricitet i lille målestok; solenergi (fotoelementer og termisk); vindkraft; kulbrinteteknologi (olie og gas). Havforskning og -teknologi Med Det Europæiske Fællesskabs programmer for havforskning og -teknologi (MAST) søges den nødvendige Fællesskabsdimension indført i forskellige igangværende forsknings aktiviteter i medlemsstaterne. Hensigten med MAST er at bidrage til at skabe et videnskabeligt og teknologisk grundlag for at undersøge, udnytte, forvalte og beskytte Europas kystfarvande og havene omkring EU's medlemsstater og derigennem opnå en bedre balance i det hav- forskningsmæssige potentiale i de forskellige områder i EU. MAST II (1991-1994) har afløst det første pilotprogram MAST (1989-1992). Det geografiske dækningsområde for MAST II er udvidet og omfatter også Nordatlanten og polarhavet omkring Nordpolen. Budgettet for MAST II beløb sig til omtrent 100 mio. ECU til støtte til samarbejdsforskningsprojekter og forbedring af havforskningen i Europa. Det grundlæggende mål med MAST II er at bidrage til kendskabet til havmiljøet og dets foranderlighed, for dermed at kunne forbedre forudsige forandringer deri. forvaltningen og beskyttelsen af havmiljøet og MAST li-programmet var inddelt i fem områder: havforskning; videnskab og ingeniørarbejde i forbindelse med kystområder; havteknologi; støtteinitiativer; større målrettede projekter. 97 9. 4. Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling Det fjerde rammeprogram for forskning og udvikling (1994-1998) er bygget op omkring nitten særprogrammer. Tre af disse programmer er direkte relevante med hensyn til klimaændringer, nemlig miljø og klima, rene og effektive energiteknologier samt havforskning og -teknologi. Særprogrammerne inden for landbrug og fiskeri, transport, Det Fælles Forskningscenter og samarbejdet med tredjelande og internationale organisationer er mere indirekte relateret til klimaændring. Miljø og klima Det fjerde rammeprogram indeholder et særprogram for forskning og teknologisk udvikling, herunder også demonstration, inden for miljø og klima (1994-1998). Til dette program er der bevilget et beløb på 532 mio. ECU. Programmet dækker fire emner: det naturlige miljø, miljøkvalitet og globale ændringer; miljøteknologier; rumfartsteknologi anvendt til miljømæssig overvågning og forskning; og menneskelige dimensioner i forbindelse med miljøforandring. Et første mål for programmet for miljø og klima er at forstå de grundlæggende processer for miljøforandring, i særdeleshed dem, der foregår i klimasystemet, herunder atmosfæren, havene, landoverfladerne, de kontinentale ismasser og biosfæren. Der vil blive udarbejdet detaljerede analyser af menneskelig og social adfærd og de mønstre inden for økonomisk udvikling, der har skadelige virkninger på miljøet, sideløbende med studiet af naturlige processer. Et andet mål er at forbedre skønnet over konsekvenserne af klimatiske og andre mil jøforandringer. Konsekvenserne for det naturlige miljø og samfundet vil blive overvejet, herunder også økosystemer, samfundsmæssige og økonomiske aktiviteter, energiefterspørgsel og -forbrug samt anvendelse og forvaltning af naturlige ressourcer, i særdeleshed vand, landbrug, skovbrug og kyst-ressourcer. Et tredje mål er at bidrage til den teknologiske udvikling, der er nødvendig for mil jøobservation, -overvågning og -forskning, herunder også metodologi og teknologier til overvågning, varsling af og kontrol med naturkatastrofer. Anvendt rumfartsteknologi vil i denne forbindelse blive viet særlig opmærksomhed. FFC vil også gennem egne programmer med direkte aktiviteter bidrage til at nå Fællesskabets FTU-mål inden for de områder, der er dækket af programmet for miljø og klima. Derudover vil FFC yde et betragteligt bidrag til oprettelsen af centeret for observation af jorden (CEO). EU påbegynder nu gennemførelsen af ENRICH i forbindelse med det fjerde rammeprogram. Med ENRICH vil man få en grundlæggende mekanisme til at lette koordineringen af forskningen i globale ændringer under EU's programmer, især programmerne for miljø- og klimaforskning, havforskning og -teknologi og særprogrammerne for samarbejde med tredjelande og internationale organisationer. Internationalt sigtes der med ENRICH mod et samarbejde mellem de forskellige internationale enheder, der er involveret i forskning i 98 globale ændringer. For at opnå en international forskningsindsats på dette område kræves der til gengæld en harmoniseret forpligtelse i forbindelse med finansielle ressourcer. Rene og effektive energiteknologier Et særprogram for ikke-nukleare energier bliver videreført under det fjerde rammeprogram. I dette program - rene og effektive energiteknologier (CEET) - samles for første gang både F&U og demonstration (det er grunden til, at programmet også kaldes JOULE-THERMIE, en henvisning til de tidligere programmer). Motivet for den FTU-strategi, der ligger til grund for det nye program, er ønsket om at sørge for energisikkerheden i bredeste forstand, dvs. at sikre pålidelige energiydelser til rimelige priser og på rimelige vilkår. Hoveddrivkraften bag teknologisk forandring er de miljømæssige virkninger af energiproduktion og -forbrug (i særdeleshed C02). Ydermere skal der i FTU-politikken integreres regionale dimensioner, og politikken skal bygge på overensstemmelse med andre Fællesskabs-politikker, herunder også internationalt samarbejde. CEET-programmets budget for perioden 1994-1998 er på 967 mio. ECU. Programmets hovedelement er teknologisk udvikling inden for de samme områder, som blev nævnt for JOULE og THERMIE; med F&U vil der blive lagt mere vægt på at indføre vedvarende energi (også i tredjelande), hvorimod demonstrationsaktiviteterne i højere grad skal støtte rationel energianvendelse og fossile brændstofteknologier. Der vil blive gennemført en lang række aktiviteter for få defineret FTU-strategien: global analyse, socioøkonomisk forskning, arbejde inden for energi-, miljø- og økonomimodeller; alle disse aktiviteter vil især blive kon teknologisk forandring og centreret om klimaændringer og disses sammenhæng med bæredygtig udvikling. Udveksling af information med tredjelande og spredning af redskaber og resultater vil udgøre en del af denne aktivitet. Havforskning og -teknologi I MAST Ill-programmet (1994-1998) udvides, udvikles og omrokeres de aktiviteter, der blev gennemført i forbindelse med de to første M AST-programmer, dvs. pilotprogrammet fra 1989- 1992 og MAST li-programmet fra 1990-1994. I den valgte periode er MAST III tænkt som et skridt i en langsigtet strategi, der skal gøre det muligt for Europa at yde et fuldgyldigt bidrag til den internationale viden om og forvaltning af havene. Det generelle mål er at fremme den videnskabelige viden og teknologiske udvikling, der er nødvendige for at forstå, hvordan havsystemer fungerer på havbassin-niveau, med henblik på at kunne forberede en bæredygtig udnyttelse af havene, der er i overensstemmelse med bevaringen af havmiljøets kvalitet, samt at bestemme disse systemers rolle inden for globale ændringer. Programmet omfatter fire aktivitetsområder: havforskning; strategisk havforskning; havteknologi; støtteinitiativer. 99 Forskningsaktiviteterne kan, hvor det er hensigtsmæssigt, indgå i samarbejde med andre internationale programmer såsom IGBP, WCRP og HDP, samt med visse aspekter af udviklingen af det globale system for havobservation (GOOS). EXTERNE 1 1991 indledte EU i samarbejde med det amerikanske Energiministerium et fælles forskningsprojekt, der havde til formål at danne et skøn over de eksterne omkostninger ved brændselskredsløb. På den europæiske side bliver projektet delvis finansieret over JOULE- programmet. Projektet er kendt som Externe-projektet. I den første fase udviklede holdene i fællesskab den begrebsmæssige indgangsvinkel og metodologi, og de udvekslede viden skabelige data med henblik på at sikre projektets anvendelse på en række brændselskredsløb. EU deltog med yderligere finansiering af projektets anden fase under JOULE II. Den blev påbegyndt i 1993 og afsluttet i 1995. Hovedmålene var at anvende metodologien på en lang række forskellige fossile, nukleare og vedvarende brændselskredsløb for at studere mulig hederne for kraftudvikling og energibevaring. Derudover blev den generelle metodologi og regnskabsrammerne udvidet til at omfatte en vurdering af ydre faktorer forbundet med energianvendelsen i transportsektoren og den hjemlige sektor. Projektets tredje fase er iværksat under EU's fjerde rammeprogram, og i denne fase rettes koncentrationen mod spredningen af resultaterne og anvendelsen af regnskabsrammerne til støtte for politikker og beslutningsprocesser. 9. 5. Sammendrag Tabel 9. 1 er en oversigt over budgetter, der er brugt på eller afsat til forskningsprogrammer inden for klimaændringer, ikke-nuklear energi og havforskning. Det fremgår af tabellen, at forskningsbudgetterne inden for alle tre områder er øget væsentligt igennem de seneste år. Udgifterne til forskningsprojekter, der primært er rettet mod klimaændringer, er inkluderet i de samlede budgetter i tabel 9. 1; der er ikke data til rådighed til særskilt specifikation af disse udgifter. 100 Tabel 9. 1. Sammendrag over udgifter til E U 's forskningsprogrammer, der er relevante for spørgsmålet om klimaændring. Forskningsprogram Tidsperiode Miljø og Klima: STEP EPOCH Miljø Miljø og klima Fælles Forskningscenter: Ikke-nuklear energi: JOULE I JOULE II CEET Havforskning: MAST I MAST II MAST III 1989-1992 1989-1992 1991-1994 1994-1998 1991-1994 1994-1998 1989-1992 1990-1994 1994-1998 1989-1992 1991-1994 1994-1998 Samlet budget (mio. ECU) 75 40 261 532 150 320 122 258 967 50 118 228 1 01 10. ALMEN UDDANNELSE, ERHVERVSUDDANNELSE OG OFFENTLIG HEDENS BEVIDSTHED 1 0. 1. Indledning til at skabe en ændring Hvor vellykkede politikker og foranstaltninger vedrørende klimaændringer bliver, afhænger i høj grad af den brede offentligheds beslutninger og handlinger. Almen uddannelse, erhvervs informationskampagner er uddannelse og højnelse af offentlighedens bevidsthed gennem femte vigtige midler handlingsprogram "Mod en Bæredygtig Udvikling" understreges det, at det er vigtigt at give den brede offentlighed tilstrækkelig information om forholdet mellem den enkeltes handlinger og miljøforurening (ved hjælp af f. eks. bevidstgørelseskampagner) samt at give den brede offentlighed alternativer, så det bliver muligt at reducere miljøforureningen. Endvidere er ikke-statslige organisationer (N GO er), fagforeninger og professionelle sammenslutninger aktivt involverede i det femte handlingsprogram. i forbrugerholdninger og -valg. I E U 's På grundlag af den eksisterende fællesskabsret om fri adgang til miljøinformation (90/313/E- ØF) kan lokale og regionale myndigheder gøre det lettere for offentligheden at få indflydelse på miljøbeskyttelsen. Målet med dette direktiv er at sikre fri adgang til og spredning af de offentlige myndigheders information om miljøet, og at udstikke de grundlæggende vilkår og betingelser, som disse informationer skal gøres tilgængelige på (artikel 1 i direktivet). Dette kapitel handler henholdsvis om informations-, uddannelsesprogrammer (afsnit 10. 2. ), spredning af forskningsresultater (afsnit 10. 3. ) og forskningsaktiviteter angående almen ud dannelse, erhvervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed (afsnit 10. 4. ). 10. 2. Informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer På EU-niveau foregår informations-, almene uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer angående klimaændringer og energianvendelse primært inden for (sektorspecifikke) politikker og programmer såsom energiforsyning, transport, byudvikling og landbrug. Energiforsyning til den brede offentlighed er et hovedelement i SAVE, ALTENER- og Information THERMIE/JOULE-programmerne. Disse programmer er udførligt beskrevet i kapitel 4. I dette afsnit beskrives kun forhold af relevans for tilvejebringelse af information. Under SAVE- programmet er der oprettet et netværk for udveksling af information om energieffektivitet, der er rettet mod alle EU-niveauer, og målet er, et alle EU-borgere til sidst vil blive klar over, at energieffektivitet ikke alene giver økonomiske fordele, men også gavner miljøet. Der er også oprettet et netværk for informationsudveksling under ALTENER, og i 1994 blev der iværksat et større informationsprogram, og her understreges fordelene ved en større grad af vedvarende energi i EU's energiforsyning og deraf følgende miljøfordele, især hvad angår emission af C 02. THERM IE's spredningsaktiviteter omfatter et netværk på cirka fyrre organisationer til fremme af energiteknologi (OPET), der har til formål at sprede og fremme nyskabende energiteknologier i Europa, herunder i de central- og østeuropæiske lande og det tidligere Sovjetunionen. 1 02 En væsentlig del af SYNERGY-initiativet vedrører uddannelsesaktiviteter (se også afsnit 8. 2. ), der er relateret til klimaændringer og emission af drivhusgasser. Følgende aktiviteter kan nævnes i denne sammenhæng: uddannelseskurser i Indien; uddannelseskurser i Kina, for eksempel om ren kulforbrændingsteknologi; seminar om energi og miljø i Shanghai; kurser om energiplanlægning og -besparelser i Latin- uddannelseskurser om energibesparelse i Estland. amerika; Transport Den seneste redegørelse for Det Europæiske Fællesskabs udviklingsstrategi for transport findes i hvidbogen om den fremtidige udvikling for den fælles transportpolitik. En omfattende strategi for "bæredygtig mobilitet". Strategien omfatter fremme af en miljømæssigt mere rationel anvendelse af privatbilen og ændringer i færdselsregler og -vaner. Byudvikling EU støtter lokale myndigheders pan-europæiske miljøkampagner, der er rettet mod lokal bæredygtighed, eller væsentlige lokale bidrag til omfattende bæredygtighed såsom Bæredygtige byer, Klubben af bilfri byer og Byer for klimabeskyttelse. Projektet om Bæredygtige byer blev iværksat af ekspertgruppen for bymiljø og løb fra 1993 til 1995. Ekspertgruppen blev oprettet af Europa-Kommissionen i 1991 efter udgivelsen af grønbogen om byudvikling. De vigtigste mål for dette projekt er at bidrage til udviklingen af tankegangen om bæredygtighed i europæiske byer, at skabe en bred udveksling af erfaringer, at udbrede praksis i forbindelse med bæredygtighed på lokalt niveau bedst muligt, og på langt sigt at formulere henstillinger, der skal påvirke den politiske beslutningsproces på fællesskabs- og medlemsstatsplan, samt også på regionalt og lokalt niveau, som påkrævet i Rådets resolution fra 1991 (Fudge & Mills, 1994). Det forventede resultat af bæredygtige byer-projektet er en rapport om politikker, en vejledning for god praksis og en database med relevant praksis. Udveksling af information og erfaringer fremmes yderligere gennem Den europæiske kampagne for bæredygtige byer, der blev iværksat i maj 1994 under den første europæiske konference om bæredygtige byer, som blev afholdt i Aalborg. Ved denne konference fik kampagnen tilslutning fra 80 europæiske lokalmyndigheder og 253 repræsentanter internationale organisationer, nationale regeringer, videnskabelige institutter, konsulenter og enkeltpersoner, der underskrev Aalborg charteret. Ifølge dokumentet påtager underskriverne sig ansvaret for det globale klima. Det fastslås, at den betydelige risiko, som global opvarmning udgør for de naturlige og menneske skabte miljøer og for fremtidige menneskegenerationer, kræver et modtræk, der er tilstrækkeligt til at stabilisere og efterfølgende reducere emissioner af drivhusgasser i atmosfæren hurtigst muligt. Vedvarende energikilder nævnes som det eneste bæredygtige alternativ til de nuværende energikilder. for Den anden europæiske konference om bæredygtige byer forventes at blive afholdt i 1996 i Lissabon, Portugal. Ved denne konference vil der blive foretaget et skøn over fremskridtet 103 inden for bæredygtighed, ekspertgruppen vil stille det andet udkast til en rapport om politikker til rådighed, og man vil sikre videreførelsen af kampagnen for bæredygtige byer (Fudge & Mills, 1994). I juni 1992 forslog kommissæren for miljøanliggender, at der oprettes et netværk af bilfri byer, og at der organiseres en konference om emnet. Hovedformålet med dette forslag var at indlede en debat om de daglige færdselsproblemer i byerne, at skabe et udgangspunkt for udveksling af erfaringer og at finde løsninger til forbedring af bymiljøet. Dette forslag blev vedtaget af Europa-Kommissionen. Konferencen om bilfri byer blev endelig afholdt den 24. og 25. marts 1994 i Amsterdam. Som resultat af konferencen formulerede man et udkast til et charter, der blev underskrevet af repræsentanter for 40 europæiske byer. Ifølge charteret er et af de udtrykkelige mål at stimulere en effektiv energianvendelse og at mindske emissio nerne fra trafikken, der bidrager til ozon-og drivhusproblemer (Klubben af bilfri byer, 1994). Det anses for nødvendigt at mindske brugen af private biler og at fremme anvendelsen af mindre skadelige transportmidler. I 1993 afholdt det europæiske sekretariat for International Council for Local Environmental Initiatives (ICLEI) en konvention om klimaændringer under Europa-Kommissionen og FN's miljøprogram (UNEP). Et af Konventionens resulter var kampagnen for europæiske byer for klimabeskyttelse. Målet med den fælles kampagne for energibesparelse og reduktion af C02- emissionerne er at hjælpe lande med at gennemføre de mål, der blev sat ved Rio-topmødet, så hurtigt som muligt, og at støtte kommunerne i kampen mod årsagerne til klimaændring. ICLEI, der er delvis finansieret af Europa-Kommissionen, organiserede også det andet lokale regeringsledertopmøde om klimaændringer, der blev afholdt i Berlin i umiddelbar efterfølgelse af den første konference for deltagerne i UN FCCC. På dette topmøde om klimaændringer blev der udvekslet informationer om nyskabende lokalpolitikker og -praksis, og man under søgte mulige fremtidige strategier. Fra topmødet, der havde deltagelse af 159 kommunalpo litikere, blev der den 29. marts 1995 udsendt en meddelelse, hvor de lokale myndigheder blandt andet blev opfordret til at udvikle lokale handlingsplaner til reduktion af C02-emiss- ionerne med 20% i år 2005. Inden for rammerne af "Energistyring i regioner og byer"-initiativet tilskyndede Kommissio nen til oprettelse af netværket ENERGY-CITIES, der har til formål at sikre gennemførelsen af en bæredygtig energianvendelse i byområder. Gennem oprettelsen af byenergiagenturer er det håbet, at de folkevalgte og borgerne bedre vil kunne forstå udfordringen og mulighederne i en god energistyring. Dette skulle bidrage til en reduktion i forbruget i byerne og fremme lokale og nye energier, hvilket burde have en virkning på det bymæssige og globale miljø, men også på livskvaliteten i by-områderne. Denne indgangsvinkel vil blive styrket i SAVE li-programmet. Landbrug Hvad angài landbrugsjord, er der siden 1992 gjort en indsats for at fremme "integreret kontrol", hvor der, især gennem uddannelsesaktiviteter, søges at opnå en ligevægt mellem tilførsel af næringsmidler og jordens og planternes optagelseskapacitet. Det vil i fremtiden føre til en reduktion af N20-emissioner fra gødningsmidler. 104 10. 3. Spredning af forskningsresultater Almen uddannelse og erhvervsuddannelse er også vigtige dele af ledsageforanstaltningerne til Det Europæiske Fællesskabs forskningsprogram m er. Aktiviteterunder EPOCH, miljøprogram met og miljø- og klimaprogrammet (se kapitel 9) foregår gennem: Den Europæiske Skole for Klimatologi og Naturkatastrofer, gennem kurser hvert eller hvert andet år om udvalgte relevante emner, der afholdes i samarbejde med forskellige europæiske forskningsinstitutioner; sektorspecifikke legater til europæiske kandidater og kandidater, der er under videre uddannelse, inden for områder, der er relevante for klimatologi og naturkatastrofer; udgivelse af en række bøger og monografier om vigtige emner af relevans for programmets forskningsområder, og som imødekommer forskellige berørte gruppers behov. Den Europæiske Skole for Klimatologi og naturkatastrofer er udformet som kurser, der omhandler aktuelle forskningsemner inden for områderne klima og naturkatastrofer. Kurserne, der er organiseret i samarbejde med førende europæiske institutioner, er tilgængelige for kandidater eller kandidater, der er under videreuddannelse inden for relevante forskningsom råder. Relevante kurser inden for klimaændringer, organiseret af Den Europæiske Skole for Klimatologi og Naturkatastrofer: Klimaændringer og virkninger: generel introduktion, 11. -18. september 1988; Klima og globale ændringer, 4. -12. april 1990; Risiko for og forvaltning af skovbrande, 27. maj - 4. juni 1992; Ørkendannelse i Europa. Fysiske og socioøkonomiske aspekter, 6. -13. oktober 1993; Statistisk analyse af klimaets foranderlighed, 30. oktober - 6. november 1993; Forventet i 1995: Klimaændringers virkning på landbrugs-, skov- og vandressourcer. 10. 4. Forskningsaktiviteter angående almen uddannelse, erhvervsuddannelse og offentlighedens bevidsthed Generaldirektoratet for Miljø, Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse (GD XI) under Europa- Kommissionen bestilte en undersøgelse af muligheden for forbedret almen uddannelse, erhvervsuddannelse og aktiviteter inden for offentlig bevidsthed i forbindelse med klimaændri nger (KOM, 1992). En opgørelse over aktiviteter, der pågår i de enkelte medlemsstater, fører til følgende konklusioner: 105 i deres programmer for C02-reduktion lægger mange EU-lande ikke til strækkelig vægt på uddannelses- og kampagneaktiviteter til støtte for lov givningsmæssige foranstaltninger; der er store forskelle i standarden af energiuddannelse mellem EU-landene; i alle EU-landene har man anerkendt behovet for energiuddannelser inden for industri, handel og uddannelsesinstitutioner. Undersøgelsen viste, at den mest effektive måde at behandle problemet på er en integreret pakke med regeringsstyret fremme af energibevaring, støttet af og forbundet med økonomiske incitamenter og lovgivning. 106 Litteraturliste Bengtsson, L. (1994). Climate of the 21st century. 1994. Agricultural and Forest Meteorology 72 (1994) 3-29. Car Free Cities Club (1994). Car Free Cities Charter. Brussels. Europa-Kommissionen (1992). Policy Measures in the Field of Education, Training, Public Information and Public Relations to contribute to the limitation of C02 emissions. GD XI, kontrakt nr. B91/B - 3046/9493. Bruxelles, marts 1992. Europa-Kommissionen (1993). Towards Sustainability: A European Community programme of policy and action in relation to the environment and sustainable development. Bruxelles, 1. februar 1993. Europa-Kommissionen (1994a). What is TACIS? Partnerships and Cooperation with the New Independent States. GD I, TACIS Informationskontor, Bruxelles, maj 1994. Europa-Kommissionen (1994b). What is PHARE? A European Union initiative for economic integration with central and eastern European countries. DG I, PHARE Informationskontor, Bruxelles, september 1994. Europa-Kommissionen (1994c). Evaluation of progress on integra tion of the environment into other areas of Commission policy and action. Detailed note. Bruxelles, 20. oktober 1994, XVII/A/2/MD. Europa-Kommissionen (1994d). Interim review of implementation of the European Community programme of policy and action in relation to the environment and sustainable development "Towards Sustainability". KOM (94) 453 endelig udgave, Bruxelles, 30. november 1994. Cubasch, U. , J. Waszkewitz, G. C. Hegerl, J. Perlwitz (1995). Regional climate changes as simulated in time-slice experiments. Max-Planck-Institut fur Météorologie. Hamburg. ERM (1992a). Development of a Framework for the Evaluation of Policy Options to deal with the Greenhouse Effect. Summary report: Assessment of strategic options. Rapport fra Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Miljø, Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse. Climate Research Unit and Environmental Resources Limited. ERM (1992b). Development of a Framework for the Evaluation of Policy Options to deal with the Greenhouse Effect. Economic valuation of impacts and adaptive measures in the European Community. Rapport fra Europa-Kommissio nen, Generaldirektoratet for Miljø, Nuklear Sikkerhed og Civilbeskyttelse. Climate Research Unit and Environmental Resources Limited. Fudge, C. og L. Mills (1994). European Sustainable Cities. First Report EU Expert Group on the Urban Environment. Sustainable Cities Project. XI/822/94-EN. Bruxelles, oktober 1994. Harrison, P. A. og M. L. Parry (1993). The effect of climate change on agricultural and horticultural potential in Europe. Environmental Change Unit. University of Oxford. Afhandling fremlagt ved EU's symposium om klimaændringer og følgerne af klimaændringer, København, 6. -10. september 1993. Houghton, J. T. , B. A. Callander, S. K. Varney (red. )(1992). Climate 107 Change 1992 - The IPCC Supplementary Report on the IPCC Scientific Assessment. Cambridge University Press, Cambridge. IPCC (1994). Radiative forcing of climate change. The 1994 Report of the Scientific Assessment Working Group of IPCC. Resume for beslutningstagere. Regeiingspanelet for klimaændring. Jones, M. B. , T. Ashenden, A. J. Parsons, H. Payer, A. Raschi, J. H. M. Thornley (1993). The effects of rising C02 and changing climate on grassland communities in Europe. Afhandling fremlagt ved EU's symposium om klimaændrin ger og følgerne af klimaændringer, København, 6. -10. september 1993. Thimbal, B. et al (1995). Sensitivity to prescribed changes in sea-surface temperature and sea-ice in doubled carbon dioxide experiments. Météo- France, no. 42. Warrick, R. A. , E. M. Barrow, T. M. L. Wigley (1990). The greenhouse effect and its implications for the European Community. Rapport fra Europa- Kommissionen. Kontrakt nr. : EV4C-0098-UK. Climatic Research Unit, University of East Anglia, Norwich. 108 FORKORTELSER ALTENER BNP CORINAIR EF EUGFL ECOCRAFT ECU EIEF ENRICH EPOCH EUROSTAT EØF F&U FTU HDP IGBP IPCC JOULE FFC OECD OPET PACE PERU PHARE SAVE STEP SYNERGY TACIS THERMIE UNCED UN FCCC UNO WCIP WCRP Program til fremme af vedvarende energikilder Bruttonationalprodukt CORINE AIR opgørelse over emissioner Det Europæiske Fællesskab Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget Project on European Collaboration on C02 Responses Applied to Forests and Trees European Currency Unit (Den fælleseuropæiske møntenhed) Endeligt ikke-energimæssigt forbrug European Network for Research in global Change European Programme on Climatology and Natural Hazards De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor Det Europæiske Økonomiske Fællesskab Forskning og udvikling Forskning og teknologisk udvikling Human Dimension of global environmental change Programme International Geosphere-Biosphere Programm Intergovernmental Panel on Climate Change Programme on Joint Opportunities for Unconventional or Longer-term Energies Det Fælles Forskningscenter Organisation for Economic Cooperation and Development v Network of Organisations for the Promotion of Energy Technologies Handlingsprogram for forbedring af effektiviteten af energianvendelse Planning of Energy at Regional and Urban level Programme on Poland and Hungary Assistance to the Restructuring of the Economy Programme on Specific Actions for Vigorous Energy efficiency Programme on Science and Technology for Environmental Protection Program for energisamarbejde med ikke-Fællesskabslande Programme on Technical Assistance to the Commonwealth of Independent States Støtteprogram for energiteknologi United Nations Conference on Environment and Development = De Forenede Nationers miljø- og udviklingskonference United Nations Framework Convention on Climate Change = De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer United Nations Organisations = De Forenede Nationers Organisationer World Climate Impact Programme = Program for påvirkning af verdenskli maet World Climate Research Programme = Program for forskning i verdenskli maet 109 Kemiske formler og henvisninger CO C02 CH4 NMVOC N20 NOx Gg toe Kulmonoxid, kulilte Kuldioxid, kultveilte Metan Non-Methane Volatile Organic Compounds = Organiske Forbindelser Kvælstofforilte, lattergas Kvælstof-forbindelser Gigagram (1 Gg = 1 kiloton) tonne of oil equivalent = svarende til 1 ton olie Ikke-Metaii Flygtige 110 BILAG 1 NATIONALE OPGØRELSER OVER Emission AF DRIVHUSGASSER 1 11 Skøn over emission af drivhusgasser i Belgien - 1 9 90 (Gg). BELGIEN CQ, CH4 N ,0 NO. CO N M V OC Industrielle processer Jern og stil Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Urændstofforbræiiding l al Energi & forarbejdning Ia2 Industri l a3 Transport la4 Erhverv/institutioner l a5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug l a7 Andet l a8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kern. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f Ikke-metalholdigc mineraler Brug af opløsningsmidler Savanneafbrænding Landbrug 6 Affald 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet 106400 106400 33800 2SS00 20600 26500 IA IA 71 # 25 < 1 5 14 6 IA IA 8 # ft 2 3 1 2 IA IA 330 (t 330 56 67 195 12 IA IA 1085 # 1085 2 110 918 55 IA IA 0 46 216 tt 203 < 1 6 291 7 IA IA 13 7200 14 108 54 270 2600 4600 0 0 900 900 90 16 Samlede emissioner 114500 359 22 338 1219 361 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 13300 * 2000 *#a 10200 * AA = Angivet andetsteds IA = Ikke ingivet * = Tal fra E U R O S T AT # = Tal fra CORINAIR Kilder: 112 Belgiens nationale program til nedbringelse af C02-emissioner. I henhold til Rådets beslutning om en overvågningsmekanisme for C02-emissioner og andre drivhusgasser i Fællesskabet. Juni 1994 EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) Skønnene over C02 er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Tal for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. Fodnoter: a. Afstemning af CORINAIR & EUROSTAT's skøn over transport-emissioner. 113 Skøn over emission af drivhusgasser i Danmark - 1990 (Gg). D A N M A RK CO, CH4 N,0 NO, CO NMVOC Industri 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger l a6 Landbrug/skovbrug l a7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kern. produkter 3d Andet Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Ikke-metalholdige minérale Brug af opløsningsmidler Landbrug 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald Savanneafbrænding 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Spildevand 23 12c 2 1 3 0 6 0 11 8 50900 50200a 25700 6000 11200 1500 5000 800 700 # b 700 3 1200 1200 0 262 137 125 122 120 2 2 2c 1 < 1 1 0 < 1 0 269 26 c 96 17 138 1 5 13 770 737c 39 6 547 1 139 5 129 119 2 1 106 0 8 2 33 10 34 26 0 0 Samlede emissioner 52100 406 11 270 770 165 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 3000 1900 1000 * 0 <1 0 < 1 5 66 1 17 < 1 3 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 14 Kilder: Klimabeskyttelse i Danmark. Miljøministeriet. Dansk Miljøbeskyttelsesagentur. Danmark, 1994. (National rapport i henhold til UN FCCC). EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) Skøn over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: a. b. c. Danmark har medtaget C02-emissioner fra olie/gas-udvinding (inklusive afbrænding) i skønnene. På grundlag af tallene fra CORINAIR er disse emissioner fratrukket. Danmark har korrigeret sine emissioner fra brændstofforbrænding for import/eksport af elektricitet. Denne korrektion (6300 Gg C02) er ikke medtaget af sammenlignings- årsager. Danmark inkluderede C02-emissioner fra olie/gas-udvinding (inklusive afbrænding) i kategori la. Derfor er skønnene fra CORINAIR anvendt. Korrektion for import/eksport af elektricitet er ikke medtaget af sammenlignings- årsager og for at sikre sammenhæng med andre medlemsstater. 115 Skøn over emission af drivhusgasser i Finlaud - 1990 (Gg). F I N L A ND C 02 C H4 N20 N O, CO N M V OC Industri Flygtigt b r æ n d s t of B r æ n d s t o f f o r b r æ n d i ng Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la l al Energi & transformering l a2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner l a5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Savanneafbrænding Affald Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler L a n d b r ug 156 142 0 0 79 IA 51 12 14 15 1 12 2 48 52600 52600 19500 13700 11500 IA 5800 2100 19 19 1 2 8 IA 6 2 7 7 1 1 5 IA 291 291 64 41 160 IA 8 18 484 484 9 32 368 IA 61 14 100 1200 100 1100 o 12 94 83 11 139 105 34 Samlede emissioner 53900 252 22 295 487 219 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 2800 1400' 6000' AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 116 Kilder: Finlands nationale rapport i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeriet, januar 1995. EUROSTAT CORINAIR Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: Skøn fra EUROSTAT og CORINAIR over transportemissioner sammenholdt. 117 Skøn over emission af drivhnsgaMer i Det Forenede Kongerige - 1990 (Gg). DET F O R E N E DE KONGERIGE CO, C H4 N,0 NO. CO NMVOC Industri Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering l a2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof Ibl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f Savanneafbrænding Affald 6 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler Landbrug 566000 560400 231300 96700 120600 30200 78900 2700 5700 5700 7400 7400 0 4800 b 2800 2200 c 1316 78 5 7 11 2 46 < 1 3 4 1238 482 756 5 1141 1004 125 12 2078 2007 71 2710 2628 823 180 1498 56 68 4 6317 6284 57 65 5884 8 269 1 1396 1306 13 2 115 1 37 82 82 33 33 90 90 93 21 220 455 12 0 220 0 13 80 11 4 7 417 38 674 237 61 72 304 0 19 19 Samlede emissioner 577000 4531 108 2740 6682 2540 f Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 7200 d 1400 e 36700 < A A = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 18 Kilder: Climate Change. The UK report. Det Forenede Kongeriges Rapport i henhold til FN's rammekonvention om klima- ænringer. Januar, 1994. Tallene er opdateret og dermed i overensstemmelse med de seneste emissionsdata fra Det Forenede Kongerige, fra det 17. uddrag af statistikker for miljøbeskyttelse og vand. EUROSTAT CORINAIR Medmindre andet er angivet, er skønnene for alle drivhusgasser taget fra Det Forenede Kongeriges nationale rapport, som er revideret af Det Forenede Kongeriges Miljøministerium for at opnå overensstemmelse med den opdaterede opgørelse over emissioner i det 17. uddrag af statistikker for miljøbeskyttelse og vand. Fodnoter: a. b. c. d. e. f. Ikke inkluderet i de samlede emissioner. Baseret på Det Forenede Kongeriges nationalt indberettede skøn på 2500 Gg for lossepladser og 6051 Gg for afbrænding. I Det Forenede Kongeriges rapport er sidstnævnte medtaget i kategori 2f. C02-emissionerne fra afbrænding. Det Forenede Kongeriges skøn over internationale emissioner fra havbunkers. Det Forenede Kongeriges skøn over internationale emissioner fra luftfartsbunkers. NMVOC-emissioner fra ændringer i arealanvendelse (80 Gg) er ikke medtaget i det samlede skøn. 119 (Gg). Skøn over emission af drivbnsgasser i Frankrig - 1990 FRANKRIG CO, C H4 N ,0 N O, CO NMVOC Industri 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug l a7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kern. produkter 3d Andel Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler L a n d b r ug 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald Savanneafbrænding 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Spildevand 349800 349700 60800 71100 128100 23700 58200 7800 200 16700 600 500 2500 12700 500 0 495 184 5 6 23 3 126 21 311 106 204 3 1640 1444 159 10 19 8 8000 1800 a 6200 748 716 15 18 2 12 2 2 4 1 3 0 1675 1671 163 154 1194 18 68 74 10047 10047 29 596 7062 18 1895 447 1667 1530 6 8 1199 1 250 67 137 137 86 3 18 27 39 640 253 72 74 240 18 10 8 13 5 23 3 20 103 47 55 668 623 43 2 61 223 61 1 1 4 223 20 9 20 Samlede emissioner 366500 2896 176 1722 10947 2424 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 8100 * b 9000 * c 39800 * AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra E U R O S T AT 1 20 # = Tal fra CORINAIR Kilder: Programme National de Prévention du Changement de Climat. Frankrig, februar, 1995. EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: a. b. c. Det antages, at skønnet på 1800 Gg for lossepladser gælder emissioner fra ikke- organiske/ikke-genanvendelige materialer. Den nationale rapport for Frankrig indeholder ikke skøn over emissioner fra bunkers. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 1 21 Skøn over emission af drivhusgasser i Grækenland • 1990 (Gg). G R Æ K E N L A ND CO, C H4 NjO N O. CO N M V OC Industri Flygtigt b r æ n d s t of 1 Al energi B r æ n d s t o f f o r b r æ n d i ng la l al Energi & transformering l a2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet l a8 Biomasse Ib I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler L a n d b r ug Landbrugsjord 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald Savanneafbrænding 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Spildevand 369 # 77400 6 77400 43800 a 1 9700 a 15600 • b 5 8300 * b < 1 IA IA IA IA < 1 8 # 8 7 < 1 1 < 1 IA IA 364 502 # 777 # 502 111 3 386 1 IA IA 777 6 < 1 770 1 IA IA 189 # 185 1 < 1 184 < 1 IA IA 8100 # 34 25 22 5900 0 82 363 13 341 32 600 # 202 600 Samlede emissioner 86100 936 24 543 1143 325 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 8200 2000 1800 A A = Angivet andetsteds IA = Ikke àii^ivet * = Tal fra E U R O S T AT # = Tal fra CORINAIR 1 22 Kilder: Klimaændringer. Den græske handlingsplan til nedbringelse af emissioner af C02 og andre drivhusgasser. Februar 1995. EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) Skønnene over C02 er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Tallene for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. Fodnoter: a. b. c. Taget fra tabellen for emission af C02; opdatering af den nationale rapport fra 1992. De opgivne skøn over C02-emissioner i den græske rapport er højere end EUROSTAT/CORINAIR's tal. I rapporten forklares det, at skønnene for energi & forarbejdning er højere på grund af en højere emissionsfaktor for brunkul. Det for klares dog ikke, hvorfor skønnene for de andre forbrændingskategorier er højere. Derfor er EUROSTAT's tal anvendt. Afstemning af EUROSTAT's og det nationale programs skøn over emissioner fra bunkers. 123 Skøn over emission af drivhusgasser i Irland - 1990 (Gg). IRLAND CO, C H, N ,0 NO, NMVOC Industri Flygtigt b r æ n d s t of Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 l a3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre. 1 Brug uf opløsningsmidler 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 L a n d b r ug 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Ikke-metalholdige mineraler Savanneafbrænding Landbrugsjord Spildevand 390 390 3 1 305 4 76 1 74 71 < 1 < 1 63 < 1 8 < 1 2 2 1 < 1 < 1 < 1 1 < 1 111 111 46 11 45 1 5 3 0 0 21 6 5 5 5 83 78 <1 38 40 40 1 38 0 15 5 0 < 1 1 < 1 3 < 1 10 10 < 1 o 644 551 52 39 2 136 136 29100 29100 10900 5400 4900 1400 5800 700 0 1600 0 0 50 50 Samlede emissioner 30720 796 42 114 429 179 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 0 * a 1100 1500 100 160 5345 2187 364 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 24 Kilder: Irland. Meddelelse i henhold til UN FCCC. Udarbejdet til deltagernes konference i overensstemmelse med artikel 12 i FN's rammekonvention om klimaændringer. Miljøministeriet, Irland. Oktober 1994. EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: a. Irlands nationale rapport omfatter ikke data fra emissioner fra havbunkers. Andre noter: Irland opgiver i den nationale meddelelse et skøn over NMVOC-emissioner fra ændringer i arealanvendelse og skovbrug. Da der imidlertid kun er få medlemsstater, som har angivet emissioner og/eller fjernelse fra ændringer i arealanvendelse og skovbrug, er denne kategori overhovedet ikke medtaget i EU's opgørelse over emissioner. 125 Skøn over emission af drivhusgasser i Italien - 1990 (Gg). ITALIEN CO, C H4 N ,0 NO, CO N M V OC Industri Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering l a2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald Savanneafbrænding 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler Landbrugsjord Spildevand Landbrug 401400 401400 138400 91300 95600 26300 41200 8100 500 0 27600 400 1500 2300 0 23000 400 0 7300 5100 2200 413 66 8 10 27 2 5 3 10 347 337 10 4 2 1860 654 887 64 158 97 1611 1526 34 51 42 42 20 10 4 3 5 < 1 15 15 1981 1981 462 377 967 22 34 109 8 2 0 <1 7155 7155 41 656 5645 27 55 535 3 193 0 371 173 182 2 14 20 0 ;59 32 1704 1 57 1 32 1704 <1 14 29 1276 1137 27 19 996 2 8 69 1 15 140 140 73 3 < 1 9 41 538 238 49 64 187 492 381 14 97 22 22 29 < 1 Samlede emissioner 436300 3889 116 2034 9258 2401 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 8600 * 4800 * a 30200 * AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 26 Kilder: italienske rapport til FN's rammekonvention om klimaændringer. Den første Miljøministeriet, januar 1995. EUROSTAT CORINAIR Italiens nationale program indeholder ikke skøn i henhold til IPCC's format. De nationalt indberettede tabeller opgives som brændstof- og slutforbrug. Derfor er EUROSTAT's og CORINAIR's tal anvendt for C02-emissionerne, og for ikke-C02-gasser er CORINAIR's skøn anvendt. Fodnoter: a. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 127 Skøn over emission af drivhusgasser i Luxembourg - 1990 (Gg). LUXEMBOURG CO, CH. N20 NO. CO NMVOC Industri Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 AI energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2c 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Ikke-metalholdigc mineraler Brug af opløsningsmidler Savanneafbrænding Landbrugsjord Spildevand Landbrug 12600 12600 1900 6600 2900 300 800 100 0 600 600 0 0 100 < 1 100 <1 14 12 < 1 11 23 23 < 1 11 11 0 1 154 154 < 1 98 48 1 5 1 0 0 17 1 1 17 4 1 < 1 1 2 <1 <1 <1 18 16 2 4 4 < 1 1 Samlede emissioner 13300 a 24 < 1 23 171 19 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 0 300 b 0 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 28 Kilder: Rapport national du Luxembourg en vue de la 1ère Conférence des Parties de la Convention-Cadres des Nations-Unies sur les Changements Climatiques. Mil jøministeriet, marts 1995. EUROSTAT CORINAIR (CORINAIR 1990 - Luxembourg, endelig rapport) Skønnene over C02 er taget fra Luxembourgs nationale rapport, medmindre andet er angivet. Tal for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. Fodnoter: a. b. Luxembourgs nationale rapport indeholder et skøn over emissioner fra "natur". Disse er ikke medtaget i de samlede C02-emissioner. Afstemning af EUROSTAT og CORINAIR's skøn over transport-emissioner. 129 Skøn over emission af drivhusgasser i Nederlandene - 1990 (Gg). NEDERLANDENE CO, CH4 NjO NO. CO NMVOC Industri Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2c 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 Landbrug 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b 6c Andet Ikkc-metalholdigc mineraler Brug af opløsningsmidler Savanneafbrænding Spildevand 14900 14900 a 51400 33400 26900 9500 19200 8600 0 1900 700 800 400 0 / 0 900 900 177 28 149 149 508 402 106 382 377 5 6 6 c < 1 < 1 5 < 1 IA IA 570 570 92 86 337 31 IA 24 800 800 6 10. 716 68 IA IA 231 231 19 1 195 16 IA IA 16 229 77 145 22 22 15 4 11 d Samlede emissioner 151800 1067 575 1029 459 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 35900 4500 28600 b AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 30 Kilder: rapport om klimaændringspolitikker. Udarbejdet Nederlandenes nationale til konferencen i henhold til FN's rammekonvention om klimaændringer. Nederlandene, august 1994. EUROSTAT CORINAIR Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: a. b. c. d. Nederlandenes nationale rapport omfatter skøn over reelle feedstockemissioner (14. 800 Gg) og statistiske forskelle (1000 Gg). For at opnå overensstemmelse med opgørelserne over emissioner fra andre lande er disse ikke medtaget. Desuden har Nederlandene anvendt en korrektion for temperaturpåvirkning. Denne korrektion er ikke medtaget af sammenligningsårsager. Nederlandene opgav i den nationale rapport et skøn over potentielle feedstockemis sioner på 28. 600 Gg C02-emissioner. For at opnå overensstemmelse med op gørelserne over emissioner fra andre lande er dette skøn anvendt i emissioner fra EIEF. Nederlandene opgav i den nationale rapport et skøn over emissioner fra forurenede indlands- og kystfarvande. Disse emissioner er ikke medtaget her, da denne kilde ikke er identificeret i IPCC's udkast til retningslinier for nationale opgørelser over drivhusgasser, og andre lande ikke har angivet skøn. N20-emissioner fra forurenede indre farvande og kystfarvande. 1 31 Skøn over emission af drivhusgasser i Portugal - 1990 (Gg). PORTUGAL C 02 CH4 N ,0 NO. CO NMVOC Industri Flygtigt b r æ n d s t of Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige" metaller 1 Al energi la B r æ n d s t o f f o r b r æ n d i ng l al Energi & transformering l a2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4c Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Savanneafbrænding Affald Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler Landbrugsjord L a n d b r ug 117 109 11 3 81 6 5 3 13 8 8 15 < 1 1 5 9 67 26 2 6 32 0 13 11 2 2 1 3 3 5 2 2 <1 38700 38700 19400 6100 9900 # a 1000 900 1300 IA 3400 < 100 < 100 300 3100 < 100 0 1072 1072 68 264 614 63 54 9 436 0 11 11 210 210 60 18 108 2 1 21 8 0 4 2 2 0 2 2 0 4 0 0 0 176 105 58 13 35 33 2 400 # 400 Samlede emissioner 42500 227 11 214 1083 199 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 2100 * 1800 b 6600 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 32 Kilder: Den portugisiske rapport i overensstemmelse med artikel 12 i De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for Miljø og Naturressourcer, Lissabon, 1994. EUROSTAT CORINAIR C02-skønnene er angivet af Portugal som svar på Ministerrådets forespørgsel, medmindre andet er angivet. Tal for ikke-C02-gasser er skøn fra CORINAIR. Fodnoter: a. b. Nationalt indberettede skøn over C02-emissioner fra transport udgør 8700 Gg, mens EUROSTAT's skøn udgør 10200 Gg og CORINAIR's skøn 9800 Gg. Sandsynligvis omfatter de nationalt indberettede skøn ikke alle transportkilder, og derfor er CORINAIR's skøn anvendt. Afstemning af EUROSTAT's og nationalt indberettede skøn. 133 Skøn over emission af drivhusgasser i Spanien - 1990 (Gg). SPANIEN CO, CH4 N ,0 NO. CO NMVOC Industri 1 Al energi la Brændstofforbræuding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler. Landbrug Landbrugsjord 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Savanneafbrænding 222900 222900 78400 52300 63300 28900 IA IA 758 74 11 6 14 44 IA IA 0 684 35300 900 600 15100 18600 0 0 4 3 < 1 < 1 0 0 < 1 0 875 346 426 11 70 22 2500 1800 a 494 470 700 23 21 21 11 5 2 3 IA IA 10 0 0 10 o o o o 1158 1158 270 144 723 21 IA IA 4032 4032 20 401 2721 890 IA IA 15 2 0 8 0 0 5 0 248 188 60 0 0 0 < 1 0 55 397 55 0 29 28 397 272 261 12 634 568 11 9 489 59 IA IA 66 70 4 < 1 3 16 0 48 302 87 38 38 138 95 74 22 10 2 < 1 7 Samlede emissioner 227300 4531 94 1189 4725 1120 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 12200 * b 4100 + c ' 18800 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 34 Kilder: i henhold Spaniens rapport klimaændringer. Foreløbig udgave. Det nationale klimaudvalg, Spanien. EUROSTAT (markeret med *) CORINAIR (markeret med #) til De Forenede Nationers rammekonvention om Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: a. b. c. Spanien opgav et skøn på 1800 Gg C02-emissioner. Det antages, at disse emissioner er fra ikke-organiske/ikke-genanvendelige materialer. Emissionen fra bunkers er ikke angivet i Spaniens nationale rapport. Afstemning af EUROSTAT's tal og tallene angivet i Spaniens nationale rapport. 135 Skøn over emission af drivhusgasser i Sverige - 1990 (Gg). SVERIGE CO, CH4 N ,0 NO, CO NMVOC Industri 1 Al energi la Brændstofforbrænding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler Landbrug 4 4a Tarmgæ. <ng 4b Animalsk affald 4c Risdyrkninj, 4d Landbr gsjor ? 4c Afbrænding af i. indbrugsaffald 4f Savanneaft xndh\g 6 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Affald 55200 55100 7000 13400 23100 11500 IA IA IA <100 < 100 o 5000 1600 700 2500 200 300 100 50 50 100 500 500 IA 33 33 1 4 17 10 IA IA IA 4 4 1 2 1 IA IA IA 1606 1606 8 6 1503 69 IA IA IA 362 362 20 39 285 19 IA IA IA 0 11 1 1 2 8 0 196 188 8 375 375 4 11 201 141 IA IA IA 18 18 67 2 59 98 40 15 7 36 0 300 300 100 100 0 0 Samlede emissioner 61300 329 15 373 1612 540 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 4200 AA 5700* AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 36 Kilder: Sveriges nationale rapport i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. Ministeriet for Miljø og Naturressourcer - september 1994. EUROSTAT CORINAIR Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, menmindre andet er angivet. 137 Skøn over emission af drivhusgasser i Tyskland - 1990 (Gg). TYSKLAND C 02 CH4 N ,0 NO. CO NMVOC Industri 1 Al «iiergi la Bræudstofforbræiiding l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas l b2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller Brug af opløsningsmidler Ikke-metalholdige mineraler Landbrug 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 Affald 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Savanneafbrænding Landbrugsjord 9N4000 983000 436000 169000 159000 65000 J 129000 5000 21000 1000 1000 29000 1000 3000 25000 0 0 1767 228 12 16 69 5 91 1 3 31 1539 317 1222 11 6 2043 1420 623 IA IA b 2397 2318 79 IA 33 33 15 4 9 2 3 0 0 0 0 o o 100 14 86 6 80 11 69 4 IA 2923 2921 672 217 1732 35 73 2 183 7 2 2 0 21 3 13 10104 10078 921 899 5990 183 1483 35 224 234 26 26 0 664 549 113 2 1679 1474 11 15 1252 10 96 2 60 28 205 205 0 129 9 59 61 1170 480 110 200 380 0 IA IA IA IA IA IA Samlede emissioner 1013000 6218 223 2944 10768 2978 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF 8000 11000 68400 * c 0 0 IA IA 155 50 37 58 16 9 AA = Angivet andetsteds IA = Ikke angivet * = Tal fra EUROSTAT # = Tal fra CORINAIR 1 38 Kilder: Miljøpolitik. Klimabeskyttelse i Tyskland. Første rapport fra Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer. September 1994. EUROSTAT (markeret med *) Skønnene er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: Angivet som "småforbrugere " i Tysklands rapport. Tyskland opgav i den nationale rapport, at C02-emissioner fra affaldsafbrænding er medtaget i energi-relaterede emissioner. EIEF-emissioner var ikke medtaget i Tysklands nationale rapport. Derfor er EUROSTAT's tal anvendt. 139 Skøn over emission af drivhusgasser i Østrig - 1990 (Gg). ØSTRIG CO, C H4 N,0 NO. CO NMVOC Industri Industrielle processer Jern og stål Ikke-jernholdige metaller 1 Al energi la Brændstofforbrændi l al Energi & transformering la2 la3 Transport la4 Erhverv/institutioner la5 Boliger la6 Landbrug/skovbrug la7 Andet la8 Biomasse Ib Flygtigt brændstof I bl Olie og gas lb2 Kulminedrift 2 2a 2b 2c Uorganiske kemikalier 2d Organiske kemikalier 2e 2f Andre 3 3a Maling 3b Affedtning & kemisk rensning 3c Fremst/forarb af kem. produkter 3d Andet 4 4a Tarmgæring 4b Animalsk affald 4c Risdyrkning 4d Landbrugsjord 4e Afbrænding af landbrugsaffald 4f 6 6a Lossepladser 6b Spildevand 6c Andet Savanneafbrænding Affald Ikke-metalholdige mineraler Brug af opløsningsmidler Landbrug 57100 57100 16500 12300 16200 12100 IA IA IA 116 24 < 1 1 15 8 IA IA IA 0 92 2100 1,4 1 < 1 1 < 1 < 1 IA IA IA 216 216 12 47 145 12 IA IA IA 269 253 < 1 24 130 99 IA IA IA 16 1391 1391 6 27 582 776 IA IA IA 241 0 0 130 20 0 60 12 259 230 28 228 0 0 <1 26 Samlede emissioner 59200 603 222 1692 445 Havbunkers Luftfartsbunkers EIEF Off 1200" 4600< IA = Inkluderet andetsteds IA = Ikke angivet + = Tal fra EUROSTAT ft = Tal fra CORINAIR 1 40 Kilder: Den østrigske forbundsregerings nationale klimarapport. I overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til artikel 4. 2 og artikel 12 i FN's rammekonvention om klimaændringer (Østrigs lovtidende nr. 414/1994). Wien, 1994. EUROSTAT CORINAIR Skønnene over alle drivhusgasser er taget fra den nationale rapport, medmindre andet er angivet. Fodnoter: EUROSTAT's og CORINAIR's skøn over transportemissioner sammenholdt. 1 41 BILAG 2. SCENARIER 1 42 Scenariet traditionel viden: energiindikatorer S C E N A R I UM T R A D I T I O N EL VIDEN Generel be- skrivelse: " U æ n d r e de forhold"-scenariet, der beskriver den almene opfattelse af begivenhedernes udvikling. Den økonomiske vækst aftager gradvist på lang sigt. Selvom der gøres visse fremskridt, resterer der stadig m a n ge s t r u k t u r e l l e, sociale og økonomiske p r o b l e m e r. Energipolitikken forbliver frag menteret, et resultat af uafklarede, modsatrettede målsætninger for konkurrenceevne, miljø og forsyningssikkerhed, såvel som forskellige nationale målsætninger. M a k r o ø k o n o m i: E U 's BNP vokser årligt med 2,9% fra 1995 til 2000; 2,4% til til 2020. Effek 2005; 2,2% til 2010; 1,9% til 2015; og 1,8% tiv rente 8 %. Beskatning: Miljø: E n e r g i p r i s e r: Råolie ($1993) Gas Kul Teknologi: Ingen reform: Med de i forvejen høje skatte-satser gives der ikke megen plads til yder-ligere forhøjelser for at begrænse de offentlige underskud; eksterne omkostninger inkluderes ikke. Selvom den miljømæssige indsats står højt på E U 's dags o r d e n, begrænses den af m o d s a t r e t t e de økonomiske m å l. Der gøres fremskridt inden for en række områder, især S02, NOx osv. Foranstaltninger til at modvirke global opvarmning gennemføres på et forebyggende grundlag. Stiger j æ v n t. Stiger i faste priser i takt med, at verdens efterspørgsel i sti gende grad imødekommes af Mellemøstens producenter. $17,6/tønde i 1995, $21/tønde i 2000, $29/tønde i 2010 og $31/tønde i 2020. Liberalisering og et voksende net betyder lavere priser i for- hold til olie efter 2000, forstærket af en øget konkurrence på gaspriser. Let stigning på internationalt plan, hvilket afspejler de for ventede langsigtede marginale produktionsomkostninger. Le- veringspriser uændrede, da billig import afløser dyrt nationalt udbud. Nogen udbredelse af nye og m e re effektive udbuds-og efter- spørgselsteknologier, delvis forårsaget af offentlighedens k r a v, og delvis af p r o d u c e n t e r, der sigter mod øget indu striel k o n k u r r e n c e e v n e. 1 43 BaBBaasaxaasaEcaa—BM Energiefterspørsel: I III IL pass3===ssa3EssasaacxsB3agC3BSSESE=x3asEBSs=sssB=s===sBB=x^ Olie Gas Kul Elektricitet Energiforsyning: Olie Gas Kul Elektricitet Vedvarende Den nuværende Indsats fortsættes med ekstra vægt på forøgelse af effektiviteten. Brutto-forbruget forventes at stige beskedent og stadig langsommere. Meget lille vækst forventet, i takt med at olie i højere grad begrænses til transport. Olie forbliver dog det generelt mest anvendte brændstof. Det hurtigst voksende af alle primære brænd-stoffer med en øget andel i alle slutanven-delsessektorer, især kraftudvikling. Indtjeningen kan aftage efter 2000, da kul bliver mere attraktivt for kraftsektoren. Andelen falder frem til 2000 som et resultat af konkurrence fra gas inden for elektri-citetsudvikling. Stadigt mere konkurrence dygtige priser kunne betyde senere gener-hvervelse af mar kedsandele i kraftsektoren. Elektricitet vil sandsynligvis vinde frem inden for boliger, erhvervs- og industri-sektoren på mellemlangt sigt, selvom markedsmætning og effektivitetsforbedringer kan bremse væk sten henimod 2000. Importafhængigheden øges og stiger potentielt fra de nu- værende 50% til to tredjedele eller mere i 2020. Hjemlig produktion forventes ikke at falde væsentligt før efter 2010. Importafhængig-heden forbliver forholdsvis tæt på det nuværende niveau. Selvom den hjemlige produktion sandsynligvis opretholdes, vil en stærk stigning i efter-spørgsel betyde en hastig importstig ning. Liberalisering og udvikling af infrastruktur er væsentlige for at øge udbredelsen af gas i Europa. Liberalisering og mindsket støtte vil resultere i en væsentlig nedgang i hjemlig EU-produktion af stenkul, samt stigende import. Ingen offentlig politik for nuklear energi eller forsyningssikker hed for fossil brændstofimport. Ingen begrænsninger for anven delsen af begge primærkilder. Forsyningen kan stige stærkt, men fra et meget lile grundlag. Vedvarende energis samlede bidrag formodes at forblive småt. 144 Slagmarkscenarium : energiindikatorer SCENARIUM SLAGMARK Generel beskrivelse: Modsætninger og ustabilitet i det globale system vanskelig gør økonomisk integration. Globalisering ses som værende for ambitiøst. Det geopolitiske system polariseres og bliver til blokke, med spændinger og gnidninger både mellem og inden for blokkene. Dette fører til et "Europa à la carte". Energipolitikker sigter mod at reducere importafhængigheden; udbudsforanstaltninger såsom protektionisme inden for natio nale energiproduktionsindustrier vil formodent-lig lykkes bedre end efterspørgselsforan-staltninger. Makroøkonomi: Beskatning: Miljø: Energipriser: Råolie ($1993) Gas Kul Teknologi: EU's BNP vokser årligt med 3,1% fra 1995 til 2000; 1,1% til 2005; -1,8% til 2010; 1,4% til 2015 og 1,3% til 2020. Effektiv rente 7%. Ingen skattereform: harmonisering af moms og toldsatser som de er i dag, uden lige behandling af brændstoffer; eks terne omkostninger inkluderes delvist (transport-sektoren); afgiftsniveauet bliver stadig sat, så det sigter mod regeringer nes indtægtsniveauer. Afventende holdning for C 02 til 2005, men det påvises, at C 02 medvirker til global opvarmning. Ikke desto mindre bliver miljøhensyn brugt som undskyldning for protektionis me, og effektiviteten bliver ofte tilsidesat. Øget afhængighed af færre større leverandører fører til et olieprischok. Stiger fra $16/tønde i 1995 til $24/tønde i 2004. Prischok til $40/tønde i 2005, der falder til $18/tønde i 2009, og derefter stiger igen $28/tønde i 2020. Forbliver knyttet til olie, og afspejler derfor prischokket, men med forsinket virkning. Internationale priser forbliver faste indtil prischokket i 2005, men falder dog derefter til niveauet fra før chokket. De europæiske priser følger de internationale, men er opskruede på grund af omkostningerne ved opretholdelsen af den hjem lige produk-tion. Som traditionel viden - nogen udbredelse af nye og mere effektive udbuds- og efterspørgselsteknologier, delvist forårsaget af offentlighedens krav og delvist af producen ter, der sigter mod øget industriel konkurrenceevne. 145 Energiefterspørgsel: Olie Gas Kul Elektricitet Energiforsyning: Olie Gas Kul Elektricitet Vedvarende På trods af forsøg på at indføre alterna-tive brændstoffer, hæmmer spændinger og konflikter udnyttelsen af effektivi tet. Energiefterspørgslen formodes at stige, og derefter falde som følge af energiprischokket og den efterfølgende økonomiske lavkonjunktur, før den derefter atter stiger. Prischokkets indvirkning forventes at være betragtelig, især inden for sektorer, der kan erstattes. Væksten i transport for ventes holdt nede, men den kunne stige igen senere, selvom den i stadig stigende grad vil være begrænset af sociale og miljømæs-sige hensyn. Underliggende stor vækst i efterspørgsel, men der forventes en afbrydelse på grund af prischokket. Kul betragtes i stigende grad som en mere stabil og sikker energikilde, og det gør det muligt for kul at vinde terræn over for gas efter 2000, særlig inden for kraft-udvikling. Nogen udbredelse af nye og mere effektive udbuds- og efter- spørgselsteknologier, delvist forårsaget af offentlighedens krav og delvist af producenter, der sigter mod øget industriel konkurrenceevne. Politikken domineret af uafklarede konflik-ter mellem konkurrenceevne, miljøhensyn og geopolitiske hensyn. Politikken rettet mod opretholdelse af den europæiske pro duktion på så højt niveau som muligt på grund af usikkerhed om forsyningssikkerheden, hjulpet på vej af stigende faste priser. Som med olie er politikker såsom lave afgifter i de tidlige produktionsled rettet mod forøgelse og udbredelse af den hjemlige produktion, så importen kan minimeres. Produktionen falder støt, men statsstøtte reducerer nedgangens hastighed. Indsats for at opretholde det nuværende niveau for nuklear kapacitet i Europa; grænser for anvendelse af alle primærkil- der (olie, kul, gas) af sikkerhedsårsager. Offentlige forsøg på at udvikle vedvarende energikilder får kun begrænset succes. 146 Forum-Scenarium : energiindikatorer SCENARIUM FORUM Generel Beskrivelse: Makroøkonomi: Beskatning: Miljø: Energipriser: Råolie ($1993) Gas Kul Teknologi: Den globale økonomiske integrationsproces skaber nye tilskyndelser til fælles offentlig handling. Nationale, euro pæiske og internationale institutioner omstruktu-reres gradvist, så de mere effektivt kan løse bredere, mere komplekse fælles problemer og varetage fælles interesser. Energipolitikkerne påvirkes mest mærkbart af miljøhensyn. Med global enighed om hensigter åbnes mulighed for positive indgreb over hele energispektret. EU's BNP vokser årligt med 2,3% fra 1995 til 2000; 2,5% til 2005; -2,5% til 2010; 2,6% til 2015 og 2,4% til 2020. Effektiv rente 5%. Generel skattereform: harmonisering af moms og toldsatser og ligelig behandling af brændstoffer på energigrundlag; eksterne omkostninger inkluderes - på et "forsig-tigheds- grundlag" til 2005 og under en efterfølgende C02-drevet verden, og det fører til generelle afgiftsstigninger for brænd stoffer i reelle tal. Det økologiske scenarium. Påvisning af C02's effekt fra 2005 medfører større miljøhensyn i hele samfundet, og dette resulterer i en større politisk holdningsændring. Stabile hele vejen igennem. Fast på $16/tønde til 2020, et gennemsnit, der omfatter en variation inden for $10 til $20/tønde. Svag efterspørgsel afholder producenterne fra at kontrollere markedet. Forbru gere/regeringer får økonomiske fordele. Stigende i forhold til olie i takt med, at miljømæssigt pres medfører øget brug af rene brændstoffer. Internationale priser konstante i faste tal på grund af miljø mæssigt pres og dermed mindre efterspørgsel. EU's gennem snitspriser falder væsentligt i takt med nedtrapningen af den dyre hjemlige produktion. Kraftig udbredelse af nye og mere effektive udbuds-og efterspørgselsteknologier, hovedsageligt forårsaget af offentlighedens krav på verdensniveau - høj grad af tekno logioverførsel. 147 Energiefterspørgsel: Olie Gas Kul Elektricitet Energiforsyning: Olie Gas Kul Elektricitet Vedvarende Radikale ændringer i politikker og voldsom teknologisk udvikling rettet mod en be-grænsning af væksten i energi efterspørgsel. Målsætningen er en hastig vækst, selvom dette er vanskeligt inden for transport. Målet er, at efterspørgslen på brændstof til transport skal stabiliseres frem til først i 2000-taIlet, og derefter falde med nogen vækst i den mere effektive diesel, nedgang i benzin og øget udbredelse af ikke-olie rene tekno logier mod 2020. Miljømæssige fordele forventes at sikre en væsentlig stigning i andelen, selvom gene-relt lavere energikrav kunne begrænse stig-ningen i mængden. Begrænset på grund af miljømæssige ulemper, men FTU udvikles m. h. p. at modvirke den miljømæssige udfordring. Under stærk indflydelse af offentlige beva-ringspolitikker og offentlige værkers efterspørgselsstyring. Grundlæggende skift i politikker og større indsats inden for FTU for at begrænse emissioner, især C 02. Med forbedrede indvindingsteknologier sikres mere end tilstrækkelige forsyninger til at dække den lavere efterspørg sel, men lave priser forhindrer produktionen i at tilvejebringe reserver til imødegåelse af højere omkostninger. Den hjemlige produktion er stærk, hjulpet på vej af teknolo- gien. Omdannelse til brint i forbindelse med nye energitekno logier indføres hen imod 2020. Den hjemlige produktion udfases hurtigt. Ingen nuklear udfasning, derimod geniværk-sættelse i visse lande (Frankrig, Japan, nyligt industrialiserede lande); bedre muligheder for nye teknologier. Stærk vækst i vedvarende energis andel, der accelererer mod slutningen af perioden, i takt med, at nye teknologier og radikale forandringer i landbrugspolitikken fremskyndes. 148 Hypermarked-Scenarium: energiindikatorer S C E N A R I UM H Y P E R M A R K ED Generel beskrivelse: Global økonomisk integration er selvfor-stærkende og fortsætter. Drivkraften bag dette scenarium er fortsat anvendelse af m a r k e d s m e k a n i s m e r n e, hvilket anses for at v æ re den bedste m å de at frembringe rigdom og h å n d t e re usikkerhedsskabende kompleksitet. Med liberalisering og privatisering frembringes resultater, og der skabes nye a k t ø r er på m a r k e d e t, der k r æ v er m e re af det s a m m e. En stærk tro på de frie markedsprincipper resulterer i en energi politik, der er drevet af ønsket om at mindske regeringernes kontrol og øge de frie markeders effektive virke, men ikke desto mindre opnås de ønskede standarder. M a k r o ø k o n o m i: E U 's BNP vokser årligt med 3,2% fra 1995 til 2000; 2,8% til 2005; 2,3% til 2010; 2 , 1% til 2015 og 1,9% Effektiv rente 1 0 %. til 2020. Beskatning: Miljø: E n e r g i p r i s e r: Råolie ($1993) Gas Kul Teknologi: Nogle skattereformer: Harmonisering af m o ms og toldsatser hen imod det nuværende niveau uden lige behandling af brændstoffer; eksterne omkostninger inkluderes ikke. Afventende holdning for C 02 indtil 2005, hvorefter C 02's effekt påvises. Regeringerne kan ikke ignorere miljøproble merne, men retter i første omgang blikket mod markedet for at finde løsninger, og først i anden omgang mod den offent lige politik. Den offentlige bekymring forstærker behovet for oprettelsen af markeder for miljøbeskyttelse. Stiger j æ v n t. Stiger i faste priser i takt med, at verdens efterspørgsel i stigende grad opfyldes af Mellemøstens producenter. $17,6/tønde i 1995, $21/tønde i 2000, $29/tønde i 2010 og $3l/tønde i 2020. Liberalisering og voksende net betyder lavere priser i forhold til olie, forstærket af en øget konkurrence på gaspriser. Internationale priser let stigende, hvilket afspejler forventede langsigtede marginale produktionsomkostninger. De hjemlige priser uændrede, efterhånden som billig import afløser dyre hjemlige forsyninger. Udbredelse af nyere, m e re effektive udbuds-og efterspørg- selsteknologier, der i væsent-lig grad er afhængige af m a r k e d s k r æ f t e r ne og international k o n k u r r e n c e; ringe grad af indblanding fra r e g e r i n g e r n e. 1 49 Energiefterspørgsel: Olie Gas Kul Elektricitet Energiforsyning: Olie Gas Kul Elektricitet Vedvarende Stærk økonomisk vækst og ingen indblanding fra offentlig side betyder, at udvikling i effektivitet kun sker af kon kurrencemæssige årsager; der formodes en stærk vækst i energiefterspørgslen. Olie møder stærk konkurrence fra billig gas fritaget for kon trol og fra importeret kul, selvom transportsektoren formo dentlig kun begrænses af mætningseffekten. Eksplosiv efterspørgsel på gas, selvom der er stigende kon kurrence fra billige, importerede kul efter 2000. Formodes at falde skarpt på kort sigt, men de konkurren- cedygtige priser giver et potentiale for efterfølgende fornyet Stærk stigning i kraftsektoren. Meget lille offentlig indflydelse, hvad angår bevaringspolitik ker. Ingen særlige bekymringer for leverings-sikkerhed. Den hjemlige energiproduktion udvikles kun, hvor den er internationalt konkurrencemæssigt levedygtig og modtager ingen særlig regeringsstøtte. Importen stiger, men produktionslandenes investeringer i de senere produktionsled mildner bekymringerne over leverings- sikker-heden. Den hjemlige produktion udvikles som reaktion på de stigende priser. Importafhængigheden stiger, men producen-ters og forbru geres gensidige kommercielle interesser nedsætter sikkerheds risici. Ophævelse af støtteordninger og liberalisering fører til en udfasning af det nationale udbud. Ingen offentlig atompolitik. Ingen begræns-ning for anvendel- se af alle primærkilder. Med kun begrænsede offentlige FTU-investeringer og til- skyndelser begrænses vedvarende energis vækst til konkurren cemæssigt levedygtige muligheder. 150 ISSN 0254-1459 KOM(96) 217 endelig udg. DOKUMENTER DA 14 Katalognummer : CB-CO-96-228-DA-C ISBN 92-78-04173-4 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg 1 S^[