title: Padomes Direktīva 96/43/EK, (1996. gada 26. jūnijs), kas labo un konsolidē Direktīvu 85/73/EEK, lai nodrošinātu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, un labo Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK

text: 212 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. 31996L0043 1. 7. 1996. EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS L 162/1 PADOMES DIREKTĪVA 96/43/EK, (1996. gada 26. jūnijs), kas labo un konsolidē Direktīvu 85/73/EEK, lai nodrošinātu dzīvu dzīvnieku un atsevišķu dzīv- nieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, un labo Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomiskās Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzi- numu (3), tā kā dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku produkti ir iekļauti līguma II pielikuma produktu sarakstā; tā kā šādi dzīvnieki un dzīv- nieku produkti ir ienākumu avots daļai lauksaimniecībā nodar- bināto iedzīvotāju; tā kā Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīva 85/73/EEK par to dzīvnieku produktu veterinārās pārbaudes un kontroles finansēšanu, kas ietverti Direktīvas 89/662/EEK A pielikumā un Direktīvā 90/675/EEK (4), noteica principus maksas iekasēšanai par šādām kontrolēm; kā 26. jūnija Padomes tā Direktīva 1990. gada 90/425/EEK par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar dažiem izveidotu dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku produktiem, iekšējo tirgu (5), īpaši nosaka prasības dzīvu dzīvnieku un atse- višķu dzīvnieku produktu veterinārajām pārbaudēm nosūtīšanas dalībvalstī; lai kā Padomes tā 10. decembra Direktīva 90/675/EEK, kas nosaka no trešām valstīm Kopienā ievesto produktu veterināro pārbaužu organizācijas principus (6), un 1990. gada (1) OV C 219, 3. 8. 1993. , 15. lpp. (2) OV C 315, 22. 11. 1993. , 630. (3) OV C 34, 2. 4. 1994. , 23. lpp. (4) OV L 32, 5. 2. 1985. , 14. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti lpp. ar Direktīvu 96/17/EK (OV L 78, 28. 3. 1996. , 30. lpp. ). (5) OV L 224, 18. 8. 1990. 29. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izda- rīti ar Direktīvu 92/118/EEK (OV L 62, 15. 3. 1993. , 49. lpp. ). Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/496/EEK, kas nosaka no trešām valstīm Kopienā ievesto dzīvnieku veterinārās labo Direktīvas pārbaudes 89/662/EEK, 90/425/EEK un 90/675/EEK (7), īpaši nosaka prasības dokumentu, identitātes un fiziskajām pārbaudēm, kas jāveic dzīvniekiem no trešām valstīm; organizācijas principus un tā kā šādu veterināro un veselības pārbaužu finansēšana iekasējot dažādās dalībvalstīs atšķiras un pamatā notiek, maksas, kas var atšķirties; tā kā šādas atšķirības var ietekmēt konkurences apstākļus starp produktiem, uz kuriem pa lielākai daļai attiecas tirgus kopīgā organizācija; tā kā dzīvu dzīvnieku ievešanas gadījumā no trešām valstīm Kopienā, fakts, ka no dažādiem uzņēmējiem tiek iekasētas atšķi- rīgas maksas, var novest pie tirgus novirzēm; lai labotu šo situāciju, tā kā, šādas kontroles un pārbaužu finansēšanas harmonizētiem noteiku- miem; jāizstrādā noteikumi tā kā valsts iestādes ir atbildīgas par šādas kontroles un pārbaužu veikšanu; tā kā tomēr jāizstrādā noteikumi maksas iekasēšanai no uzņēmējiem šādas kontroles un pārbaužu finan- sēšanai; tā kā Direktīvas 90/675/EEK un 91/496/EEK ir jāpiemēro šiem principiem; (6) OV L 373, 31. 12. 1990. , 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izda- (7) OV L 268, 24. 9. 1991. , 56. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izda- rīti ar Direktīvu 95/52/EK (OV L 265, 8. 11. 1995. , 16. lpp. ). rīti ar Lēmumu 92/438/EEK (OV L 243, 25. 8. 1992. , 27. lpp. ). 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 213 tā kā ir nepieciešams nodrošināt Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 96/23/EK par atsevišķu vielu un to atlieku dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku produktos uzraudzības pasāku- miem izstrādāto pārbaužu finansēšanu, kā arī atcelt Direktīvas 85/358/EEK un 86/496/EEK, un Lēmumus 89/187/EEK un 91/664/EEK (1); tā kā jāveic tehniskās korekcijas Direktīvas 85/73/EEK esoša- jiem pielikumiem, lai ņemtu vērā gūto pieredzi; tā kā dzīvnieku izcelsmes produktiem, izņemot gaļu, kas minēti Direktīvās 64/433/EEK (2) 71/118/EEK (3) un 72/462/EEK (4), joprojām nepieciešams noteikt detalizētus noteikumus veteri- nāro pārbaužu finansēšanai; tā kā, lai nodrošinātu zvejniecības produktu pārbaudes sistēmas efektīvu funkcionēšanu un izvairītos no konkurences izkropļo- jumiem šajā sektorā, šādi detalizēti noteikumi jāizstrādā attie- cībā uz Padomes 1991. gada 22. jūlija Direktīvā 91/493/EEK, kas nosaka zvej- niecības produktu veselības un tirgū laišanas nosacījumus (5); zvejniecības produktiem, kas minēti 2. pants 1. Direktīvas 90/675/EEK 3. panta ii) daļā frāze “kas paredzēts Direktīvā 96/23/EEK (*)” ir jāievieto pirmajā rindiņā pēc “ii) ka veterinārās pārbaudes” un pirms. “ir apmaksāts, un tas. ” (*) OV L 125, 23. 5. 1996. , 10. lpp. 2. Direktīvas 91/496/EEK 15. pantu izteikt sekojoši: “15. pants Dalībvalstis iekasē maksu par veterinārajām un veselības pārbaudēm, tiek importēti saskaņā ar Direktīvu 96/23/EK (*). ja šajā direktīvā norādītie dzīvnieki, (*) OV L 125, 23. 5. 1996. , 10. lpp. ” tā kā ierosinātie detalizētie noteikumi ņem vērā zvejniecības produktu specifisko dabu, ar Direktīvu 91/493/EEK noteikto pārbaužu dabu un Kopienas maksu noteikšanas nozīmi saistībā ar konkurences noteikumiem; tā kā šiem pasākumiem nav jāietver zvejniecības produkti, uz kuru laišanu tirgū neattiecas Direktīvas 91/493/EEK noteikumi; 3. pants tā kā attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktiem no trešām valstīm ir jānosaka saikne ar datumu, sākot no kura jānoslēdz nolīgumi par veterināro garantiju ekvivalenci, Pirms 1999. gada 1. janvāra Padome pārskata šo direktīvu, balstoties uz Komisijas atskaiti, un, kur iespējams, ņemot vērā arī priekšlikumus. IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Direktīvas 85/73/EEK nosaukums, panti un pielikumi ir jāaiz- vieto ar šīs direktīvas pielikumā doto tekstu. (1) OV L 125, 23. 5. 1996. , 10. lpp. (2) OV 121, 29. 7. 1964. , 2012. /64. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/5/EEK (OV L 57, 2. 3. 1992. , 1. lpp. ). (3) OV L 55, 8. 3. 1971. , 23. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 92/116/EEK (OV L 62, 15. 3. 1993. , 1. lpp. ). (4) OV L 302, 31. 12. 1972. , 28. rīti ar Regulu (EEK) No 1601/92 (OV L 173, 27. 6. 1992. , 13. lpp. (5) OV L 268, 24. 9. 1991. , 15. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izda- lpp. ). 4. pants Dalībvalstīs stājas spēkā likumi, normatīvi un administra- 1. tīvi akti, kas nepieciešami, lai izpildītu: i) 7. panta un A pielikuma I nodaļas 1. e daļas noteikumus līdz 1996. gada 1. jūlijam; ii) A pielikuma II nodaļas, III nodaļas II daļas noteikumus un līdz 1997. gada II nodaļas noteikumus C pielikuma janvārim; 1. 214 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. iii) citu labojumu prasības līdz 1997. gada 1. jūlijam. 6. pants Dalībvalstu rīcībā būs papildus laika periods, kas var ilgt līdz jūlijam, kura ietvaros panākt atbilstību A pieli- 1999. gada 1. kuma III nodaļas I daļai. Kad dalībvalstis paredz šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikā- cijai. Dalībvalstis nosaka metodes, kā veikt šādas atsauces. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos 2. aktus, ko tās pieņem jomā, kuru regulē šī direktīva. tiesību 5. pants Šī direktīva stājas spēkā tās publicēšanas dienā Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Luksemburgā, 1996. gada 26. jūnijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs M. PINTO 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 215 PIELIKUMS PADOMES DIREKTĪVA 85/73/EEK (1985. gada 29. janvāris) par Direktīvās 89/662/EEK, 90/425/EEK, 90/675/EEK un 91/496/EEK minēto veterināro pārbaudēm un kontroli (labota un konsolidēta) 1. pants Saskaņā ar A pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, kas nosegtu šajā pielikumā uzskaitīto produktu pārbaudes un kontroles radītās izmaksas, rodas, nodrošinot dzīvnieku produktu ražošanu kautuvēs saskaņā ar Direktīvas 93/119/EEK prasībām. tās, kas ieskaitot — administratīvajām izmaksām sakarā kontroles un pārbaudes veikšanu, kas var ietvert inspektoru kvalifikācijas celšanas izdevumus, 1. , 2. un 3. pantos minēto kontroli un pārbaudi. ar Nav atļauta ne tieša, ne netieša šajā direktīvā noteikto 2. individuālus gadī- maksu kompensēšana. Tomēr, pārskatot jumus, par netiešu kompensāciju netiek uzskatīts dalībvalsts varbūtējais iesniegums par vidējo maksas standartu, kas noteikts A, B un C pielikumos. 2. pants Saskaņā ar B pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, lai segtu ar Direk- tīvā 96/23/EK (1) noteiktajām pārbaudēm un kontrolēm saistītās izmaksas. Dalībvalstīm jābūt tiesīgām iekasēt maksu, kas augstāka ja katras dalībvalsts kopējais iekasētais 3. par Kopienā noteikto, maksas lielums nepārsniedz pārbaudes faktiskās izmaksas. 3. pants Saskaņā ar C pielikumā noteiktajiem pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka tiek iekasēta Kopienas maksa, lai segtu šajā pieli- kumā uzskaitīto dzīvu dzīvnieku pārbaudes un kontroles izmaksas. Neietekmējot iestādes izvēli, kura ir pilnvarota iekasēt 4. Kopienas maksas, Kopienas maksas aizvieto visus citus veselības pārbaudes maksājumus vai maksas, ko uzlikušas dalībvalstu valsts, reģionālās vai vietējās pārbaužu un kontroļu iestādes, kas minētas 1. , 2. un 3. pantos un to sertifikāciju. 4. pants Šī direktīva neattur dalībvalstis no maksas ieksēšanas par cīņu pret epizootiskajām un enzootiskajām slimībām. 1. Līdz Kopienas maksu regulējošo noteikumu pieņemšanai, dalībvalstis nodrošina to pārbaužu un kontroļu finansēšanu, uz kurām neattiecas 1. , 2. un 3. pantu noteikumi. 1. punkta nolūkā dalībvalstis var iekasēt valsts maksu 2. saskaņā ar Kopienas maksu regulējošiem principiem. 6. pants 5. pants 1. Dalībvalstis regulāri dara zināmu Komisijai: Kopienas maksas 1. kompetentās iestādes izmaksas attiecībā uz: jānosaka tādā līmenī, kas nosedz — Kopienas maksu sadalījumu un izlietojumu; tām ir jāspēj pamatot savas aprēķinu metodes, — algām un sociālās nodrošināšanas izdevumiem pārbaudes dienestiem, (1) OV L 125, 23. 5. 1996. , 10. lpp. likmes, — saskaņā ar 7. pantu katru gadu pieņemtās konversijas 216 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. — vietu vai vietas, kur Kopienas maksas tiek iekasētas, nepie- ciešamības gadījumā sniedzot jebkādus paskaidrojumus. Sadarbībā ar kompetentām valsts iestādēm Komisija var, 2. kā daļu no pārbaudēm uz vietām pārbaudīt šis direktīvas notei- kumu izpildi. 3. Ja kāda dalībvalsts uzskata, ka citā dalībvalstī kontroles netiek veiktas apmierinoši, un ka šajā direktīvā noteiktās maksas nesedz kontroles izmaksas, vai arī nesedz tās pietie- kami, ir iespēja atsaukties uz attiecīgiem Direktīvas 89/608/EEK noteikumiem un, jo īpaši tās 10. un 11. pantu. tad tai 7. pants 1. Šajā direktīvā paredzēto summu ekijos konversijas likme nacionālajā valūtā ir katru gadu jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā septembra pirmajā darbadienā. Attiecīgā likme tiek piemērota no nākamā gada 1. janvāra. 2. Atkāpjoties no 1. punkta: — 1994. gadā dalībvalstis lieto 1992. gada 1. septembrī noteikto konversijas likmi, — no 1995 līdz 1998. gadam dalībvalstis lieto vidējo konver- sijas likmi, kas saskaņā ar 1. punktu publicēta iepriekšējiem trim gadiem. 8. pants Pēc Komisijas priekšlikuma Padome ar kvalificētu balsu vairā- kumu var labot šīs direktīvas A, B un C pielikumus, sevišķi ar mērķi iedibināt Kopienas maksu standarta līmeņus, nosakot detalizētus normatīvus to īstenošanai un izņēmumu pastā- vēšanai. 9. pants 1. Grieķijas Republika ir tiesīga izņēmuma kārtā novirzīties no šajā direktīvā noteiktajiem principiem gadījumos, kad ģeogrāfisku īpatnību dēļ attālākos rajonos maksas iekasēšanas izmaksas ir augstākas par iekasēto maksu kopējo vērtību. Grieķijas iestādes informē Komisiju par piešķirto izņēmuma statusu teritoriālo skaitu. Šai informācijai līdzi tiek sūtīti jebkādi nepieciešamie paskaidro- jumi. Attiecībā uz citiem visattālākajiem reģioniem, citām dalīb- tiesīgām saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK tādu pašu izņēmuma 2. valstīm jābūt 18. pantā noteikto kārtību piešķirt stāvokli. 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 217 A pielikums I NODAĻA Direktīvās 64/433/EEK, 71/118/EEK, 91/495/EEK un 92/45/EEK minētajai gaļai piemērojamās maksas 1. pantā minētā maksa tiek noteikta saskaņā ar 5. panta 1. punktu šādā veidā: 1. Neietekmējot 4. un 5. punktus, dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudi attiecībā uz kaušanu šādos standarta apmēros: a) liellopu un teļa gaļai: — par pieaugušām govīm: 4,5 ECU par dzīvnieku, — par jaunlopiem: 2,5 ECU par dzīvnieku; b) nepārnadžiem/zirgu dzimtas dzīvniekiem: 4,4 ECU par dzīvnieku; c) cūkgaļai: par dzīvniekiem kautsvarā: — vieglākiem par 25 kg: 0,5 ECU par dzīvnieku, — 25 kg smagiem un smagākiem: 1,30 ECU par dzīvnieku; d) aitu un kazu gaļai: par dzīvniekiem kautsvarā: — vieglākiem par 12 kg: 0, 175 ECU par dzīvnieku, — svarā starp 12 un 18 kg: 0,35 ECU par dzīvnieku, — smagākiem par 18 kg: 0,5 ECU par dzīvnieku; e) putnu gaļai: i) vai nu pēc šādas standarta likmes: — broileriem, citiem nobarojamiem jaunputniem, svarā vieglākiem par 2 kg, un brāķētajām vistām: 0,01 ECU par putnu, — citiem nobarojamiem jaunputniem, 2 kg kautsvarā vai smagākiem: 0,02 ECU par putnu, — citiem smagajiem pieaugušajiem putniem, 5 kg smagiem un smagākiem: 0,04 ECU par putnu; ii) vai, ja dalībvalsts nolemj nešķirot mājputnus kategorijās, kā i) daļā, tad 0,03 ECU par putnu; f) trušu un mazo medījamo putnu, vai medījamo dzīvnieku gaļai: — trušiem un mazajiem medījamajiem putniem, un medījamajiem dzīvniekiem, e) apakšpunktā noteiktās stan- darta likmes, — šādiem sauszemes zīdītājdzīvniekiem: — mežacūkām: c) apakšpunktā noteiktās likmes, kas palielinās, ja līmenis ir nepietiekams, lai nosegtu šīs izmaksas, ar Direktīvu 92/45/EEK noteiktās trihinoskopiskās analīzes izdevumus, — atgremotājiem: d) apakšpunktā noteiktās likmes. 2. Kontroļu un pārbaužu, saistītu ar izciršanas darbībām, kas, cita starpā, minētas Direktīvas 64/433/EEK 3. panta 1. B punktā un Direktīvas 71/118/EEK 3. panta 1. B punktā, izmaksas ir jāsedz šādā veidā: a) vai nu, piemērojot standarta likmi, kam pievieno standarta apjomu 3 ECU par tonnu izciršanas uzņēmumā ievestās gaļas. Šis apjoms tiek pieskaitīts iepriekš 1. punktā minētajiem apjomiem; b) vai arī, iekasējot reālās pārbaudes izmaksas par 1 stundas darbu. Ja izciršanas darbības veic uzņēmumā, kas iegādājas gaļu, pirmajā apakšpunktā noteiktie apjomi tiek samazināti pat par 55 %. Dalībvalstij, kas izvēlas uzlikt maksu atkarībā no darba stundām, ir jāspēj parādīt Komisijai, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar a) apakšpunktu. 218 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. 3. Dalībvalstīm ir jāiekasē summas, kas atbilst reālajiem glabājamās gaļas pārbaužu un kontroļu izdevumiem saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK 3. panta 1). D punktu un Direktīvas 71/118/EEK 3. panta 1. C punktu. Detalizēti noteikumi šī punkta pielietošanai var tikt pieņemti saskaņā ar Direktīvas 64/433/EEK 16. pantā vai Direk- tīvas 71/118/EEK 21. pantā noteikto kārtību, jo sevišķi ar mērķi noregulēt gadījumus ar intervences gaļu un gaļu, kas pakļauta īstermiņa uzglabāšanai virknē saldētavu. 4. Lai nosegtu palielinātās izmaksas, dalībvalstis drīkst: a) vai nu palielināt maksu standarta lielumus, kā noteikts 1. un 2. a punktos individuālajiem uzņēmumiem. Papildus 5. a punktā noteiktajiem, varētu būt saskare ar šādiem apstākļiem: — augstākas pārbaudes izmaksas, daļēji sakarā ar kaujamo dzīvnieku dažādību vecuma, izmēru, svara un veselības stāvokļa ziņā, — ilgāka dīkstāve un citādi pārbaudes personālam neproduktīvi periodi, sakarā ar neatbilstošu uzņēmuma dzīv- nieku piegādes plānošanu, vai tehniskajām neatbilstībām, vai avārijām, piemēram, vecos uzņēmumos, — bieža kaušanas procesa novilcināšana, piem. , nepietiekama kāvēju skaita rezultātā, un, tādējādi, pārbaudes personāla nepietiekama nodarbinātība, — augstākas izmaksas, saistībā ar specifiskiem transportēšanas laikiem, — ilgāks pārbaudes laiks, saistībā ar kaušanas periodu biežām izmaiņām, ko pārbaudes personāls nevar ietekmēt, — bieži pārtraukumi kaušanas procesā, lai izpildītu higiēnas un dezinfekcijas prasības, — tādu dzīvnieku pārbaude, kas pēc īpašnieka lūguma tiek nokauti ārpus normālā kaušanas laika. Maksas centrālās standarta likmes palielinājums ir atkarīgs no sedzamajām izmaksām; b) vai arī iekasēt speciālu maksu, kas atbilst faktiskajām izmaksām. 5. Dalībvalstis, kur algu izmaksas, uzņēmumu struktūra un attiecības starp veterinārārstiem un inspektoriem atšķiras no kopienas vidējā rādītāja, kas ņemts par pamatu 1. un 2. a punktos fiksēto standarta apjomu aprēķiniem, var tos izņēmuma kārtā samazināt, lai nosegtu reālās pārbaudes izmaksas: a) kopumā tur, kur pastāv ievērojamas iztikas minimuma un algu izmaksu atšķirības; b) individuālos uzņēmumos, kur tiek nodrošināti šādi priekšnoteikumi: — minimālais dienā nokautais daudzums, kas dod iespēju attiecīgi plānot pārbaudes personāla izvietošanu, — nokauto dzīvnieku skaits ir konstants, tā kā dzīvnieku piegādes var tikt plānotas iepriekš, tādējādi ļaujot racio- nāli izmantot pārbaudes personālu, — uzņēmumā pastāv stingra organizācijas un plānošanas sistēma vienlaicīgi ar ātru kaušanas tempu, kas ļauj optimāli izmantot pārbaudes personālu, — nav dīkstāvju vai citādi neproduktīvu periodu pārbaudes personāla darbā, — kaujamie dzīvnieki ir, cik vien iespējams, vienveidīgi vecuma, izmēru, svara un veselības stāvokļa ziņā. Šo izņēmumu piemērošana nekādā gadījumā nedrīkst novest pie 1. un 2. a punktā noteikto līmeņu samazināju- miem par vairāk nekā 55 %. 6) a) Maksa, kas minēta 1. , 2. un 3. punktos, ir jāiekasē attiecīgi lopkautuvē, izciršanas uzņēmumā vai saldētavā. To maksā uzņēmējs vai īpašnieks, kas veic iepriekšminētās darbības, kurš tomēr drīkst šo maksājumu par attiecīgo darbību tālāk uzticēt tai fiziskajai vai juridiskajai personai, kuras vārdā šī operācija tiek veikta. Ja saskaņā ar Direk- tīvu 71/118/EEK izcelsmes saimniecībā uz vietas tiek veikta veselības pārbaude dzīviem mājputniem, izcelsmes saimniecībā var tikt iekasēta maksa līdz 20 % no 1. e punktā noteiktās standarta likmes. 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 219 b) Atkāpjoties no koncepcijas par maksas uzlikšanas vietu, kas minēta a) apakšpunkta pirmajā teikumā, gadījumā, ja uzņēmumi veic vairāk kā vienu darbību, kā arī, ja ražošanas ķēdes veic vairāk kā vienu operāciju, dalībvalstis var iekasēt no dažādiem maksājumiem sastāvošu kopējo maksu un vienā un tai pašā vietā. c) Ja kautuvē iekasētā maksa sedz visas a) apakšpunktā norādītās pārbaudes izmaksas, tad dalībvalsts neiekasē maksu ne izciršanas uzņēmumā, ne saldētavā. II NODAĻA Direktīvā 72/462/EEK, Direktīvas 71/188/EEK III nodaļā, Direktīvas 92/45/EEK III nodaļā un Direktīvas 92/118/EEK I pielikuma 11. nodaļā noteiktās gaļai piemērojamās maksas 1. 1. pantā minētā maksa tiek noteikta minimālajā standarta līmenī 5 ECU par tonnu (neatkaulotas) gaļas, ar minimālo summu 30 ECU par kravu. Izņēmuma kārtā dalībvalstis var šo summu palielināt, lai segtu reālās izmaksas. 2. Tomēr, attiecībā uz ievedumiem no valstīm, kas līdz 1995. gada 20. februārim ir sākušas sarunas ar Eiropas Savie- nību, ar mērķi noslēgt daudzpusīgu veterināro garantiju ekvivalences nolīgumu (dzīvnieku un cilvēku veselība), kas balstītos uz savstarpējības principu, kā arī attiecībā uz valstīm, ar kurām šādi nolīgumi ir noslēgti pirms 1996. gada 31. decembra, dalībvalstis līdz 1997. gada 30. jūnijam var saglabāt šo pazemināto maksu līmeni. Maksas lielums, kas jāuzliek ievedumiem no jebkuras pirmajā apakšpunktā minētās valsts, ir jānosaka pēc daudzpu- sīgā ekvivalences nolīguma noslēgšanas ar minēto trešo valsti saskaņā ar 3. punktā minēto kārtību, ievērojot šādus principus: — pārbaužu biežumu, — maksas līmeni, ko trešā valsts piemēro ievedumiem ar Eiropas Savienības izcelsmi, — visu citu, trešās valsts uzliktu maksājumu, kā piemēram, obligātā dzīvnieku veselības nodrošinājuma, atcelšanu. 3. Kad Direktīvas 90/675/EEK 8. panta 3 punktā noteiktie lēmumi ir pieņemti, un saskaņā ar to pašu procedūru 1. punktā minētie daudzumi tiek koriģēti, ņemot vērā noteikto pārbaužu samazināto biežumu. Pieņemot šos lēmumus, Komisija īpaši ņem vērā trešās valsts dotās garantijas attiecībā uz reģionalizācijas principu un Kopienas principiem. 4. 1. punktā minēto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežposteni atbildīgajā muitas iestādē vai tieši robežpostenī. 5. Daļu no līdzekļiem, kas iekasēti saskaņā ar šo nodaļu, dalībvalstis drīkst piešķirt veselības solidaritātes fondam, kas izveidots, veterināro nostiprināšanai, lai ļautu tiem efektīvāk reaģēt uz retu slimību parādīšanos. III NODAĻA Direktīvā 91/493/EEK minētajiem zvejniecības produktiem piemērojamās maksas I d a ļ a Zvejniecības produkti, uz kuriem attiecas Direktīvas 91/493/EEK I. nodaļa 1. pantā minētā maksa ir jānosaka saskaņā ar 5. panta 1. punktu šādā veidā: 1) a) Dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudēm attiecībā uz Direktīvas 91/493/EEK V pielikuma II) nodaļā noteiktajām pārbaudēm; 220 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. b) maksa, kas minēta a) apakšpunktā, tiek noteikta līmenī 1 ECU par tonnu zvejniecības produktu pirmajām 50 tonnām un 0,5 ECU par tonnu tālākajiem daudzumiem. To iekasē, pirmo reizi laižot produktus tirdzniecībā, ja vien tā nav jau iekasēta pie piegādes krastā, un, jebkurā gadījumā, no pirmā pircēja. Dalībvalstis drīkst izveidot sistēmu, kas ļautu zvejniecības produktu daudzumu uzkrāšanu zināmā laika periodā un pasākumus maksas centra- lizētai iekasēšanai pirmās pārdošanas laikā; c) atkāpjoties no b) apakšpunkta, iekasētā maksa par Komisijas Regulas (EEK) Nr. 3703/85 II pielikumā minētajām sugām nedrīkst pārsniegt 50 ECU par izkrautu kravu, ja reālās izmaksas nepārsniedz šo lielumu; d) a) apakšpunktā noteiktās maksas iekasēšana neietekmē 2. punktā noteiktās maksas iekasēšanu zvejniecības produktu tālākas pārstrādes gadījumā, neietekmējot 7. b punktu. 2) a) Dalībvalstis iekasē maksu par pārbaudi, sevišķi attiecībā uz oficiālajām pārbaudēm, kuras veic saskaņā ar Direk- tīvas 91/493/EEK pielikuma V nodaļas I punktu, un attiecībā uz oficiālajām pārbaudēm, kuras veic atbilstoši minētās V nodaļas II punktam. b) Maksa, kas minēta a) apakšpunktā, ir jānosaka 1 ECU līmenī un jāiekasē par katru tonnu zivju produktu, kas tiek ievesta sagatavošanas un/vai pārstrādes uzņēmumā, vai arī tiek izkrauta no rūpnīcas kuģa. Tālāk, veicot pārbaudi uz rūpnīcas kuģa, dalībvalstis iekasē minētās pārbaudes reālās izmaksas. c) Pēc dalībvalsts pieprasījuma, ar kuru kopā tiek iesniegti nepieciešamie pavaddokumenti, 1. c punktā minētajām sugām var noteikt pazeminātu maksas līmeni saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto procedūru. 3) a) Ja pēc detalizētas 1. a punktā minēto pārbaužu izmaksu novērtēšanas dalībvalsts uzskata, ka maksas iekasēšana saskaņā ar 1. b punktu nevar nosegt attiecīgo produktu pārbaužu izmaksas tās teritorijā, dalībvalstij var atļaut veikt pasākumus maksas noteikšanai pēc stundu darba, kas veltīts attiecīgajam produktam. b) Ja pēc detalizētas 2. a punktā minēto pārbaužu izmaksu novērtēšanas attiecīgajam produktam tās teritorijā dalīb- valsts uzskata, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar 2. b punktu attiecīgajā uzņēmumā, dalībvalstij var atļaut veikt pasākumus maksas noteikšanai pēc stundu darba uzņēmumos, kas strādā ar šo produktu. Dalībvalstij, kas izvēlas uzlikt maksu atkarībā no stundu darba, ir jāvar pierādīt komisijai, ka reālās izmaksas nevar nosegt, iekasējot maksu saskaņā ar ar 1. a un 2. b punktiem. 4) a) Dalībvalstīm ir atļauts samazināt 1. b punktā noteikto maksu, ja 1. punktā noteiktās pārbaudes atvieglo šādi fakti: — zivis ir sašķirotas pēc svaiguma un/vai izmēriem saskaņā ar Regulām (EEK) Nr. 103/76 un Nr. 104/76, vai atzītas saskaņā ar nacionālajiem noteikumiem, un/vai — pirmās pārdošanas darījumi ir sagrupēti kopā, sevišķi zivju izsolē vai vairumtirdzniecības tirgū. Augšminēto noteikumu piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie samazinājumiem, kas lielāki par 55 %. Tomēr pēc dalībvalsts pieprasījuma, ar kuru kopā tiek iesniegti nepieciešamie pavaddokumenti, Direktīvas 89/662/EEK 18. panta kārtībā var tikt pieņemts lēmums par papildus samazinājumu. b) Dalībvalstīm ir atļauts samazināt 2. punktā noteiktās maksas lielumu, ja: — sagatavošana un pārstrāde notiek tai pašā vietā kā pirmā pārdošana vai pārstrāde, un/vai — darbības apstākļi attiecīgajā uzņēmumā un uzņēmuma iekšējo pārbaužu garantijas ir tādas, ka prasības pret pārbaudes personālu var samazināt. 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 221 Augšminēto noteikumu piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie samazinājumiem, kas lielāki par 55 %. Tomēr pēc dalībvalsts pieprasījuma, kas iesniegts kopā ar atbilstošiem pavaddokumentiem, Direktīvas 89/662/EEK 18. panta kārtībā var tikt pieņemts lēmums par papildus samazinājumu. 5. Dalībvalstis iekasē maksu, kas atbilst zvejniecības produktu pārbaužu reālajām izmaksām, uzņēmumos, kas tikai atdzesē, saldē, iepako vai uzglabā. Tomēr, ja saskaņā ar 1. un 2. punktiem iekasētā maksa sedz visus pārbaudes izde- vumus saistībā ar Direktīvas 91/493/EEK pielikuma V nodaļā noteiktajām pārbaudēm, dalībvalsts neiekasē šajā punktā noteikto maksu. 6) a) Maksu, kas noteikta 2. un 5. punktos, darbības, kurš tomēr drīkst tālāk uzticēt šo maksājumu par attiecīgo operāciju tai fiziskajai vai personai, kuras vārdā šī operācija tiek veikta. iekasē no uzņēmēja vai uzņēmuma īpašnieka, kas veic augšminētās juridiskajai b) Gadījumā ar zvejniecības produktiem, kas paredzēti tālākai sagatavošanai un/vai pārstrādei to teritorijā, dalībvalstis var iekasēt no dažādiem maksājumiem sastāvošu kopējo maksu un vienā un tai pašā vietā. Dalībvalstīm, kas vēlas izmantot šo iespēju, ir vispirms jāinformē komisija. 7. Dalībvalstis izveido attiecīgas sistēmas, lai pārbaudītu, vai attiecīgie uzņēmēji samaksā šajā nodaļā noteikto maksu. Ar savas valsts noteikumiem dalībvalstis īpaši garantē to, ka uzņēmēji saņem rakstiskus apliecinājumus vai citus pierā- dījumus par šīs nodaļas 1. a punktā noteiktās individuālās vai vispārējās maksas veikšanu vai šīs maksas veikšanas pieprasījumu, ja vien attiecīgie zvejniecības produkti nav paredzēti sagatavošanai vai pārstrādei tās pašas dalībvalsts teritorijā, kur tie tika piegādāti krastā, un ja maksa pilnā apjomā tiek samaksāta pārstrādes vai sagatavošanas uzņē- mumā. Ja nepieciešams, saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. punktā noteikto kārtību tiek pieņemti detalizēti izpildes notei- kumi. Dalībvalstis par to informē komisiju. 8. Ņemot vērā Somijai un Zviedrijai piešķirto strukturālo izņēmuma statusu attiecībā uz tirgu kopīgo organizāciju Lēmuma (EEK) Nr. 3759/92 kontekstā un, neietekmējot šajā nodaļā noteiktos maksas līmeņus, Somijai un Zviedrijai saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto kārtību, balstoties uz atbilstošu pavaddokumentāciju, var atļaut pielietot maksas iekasēšanas alternatīvus līdzekļus līdz Direktīvas 96/43/EK 3. pantā noteiktā pārskata iznākumam. I I d a ļ a Zvejniecības produkti, uz kuriem attiecas Direktīvas 91/493/EEK II nodaļa 1. Gadījumā ar zvejniecības produktiem, kas minēti Direktīvas 91/493/EEK 10. panta otrajā daļā, tiek piemēroti šī pieli- kuma I daļas 1. punkta noteikumi. Dalībvalstis iekasē arī papildus summas, lai segtu šiem kuģiem un izkraušanai raksturīgās izmaksas, ar minimālo summu 1 ECU par izkrauto tonnu. 2. Zvejniecības produktiem, kas nav minēti 1. punktā, tas ir, visiem zvejniecības produktiem, ko jāved caur robežkon- troles punktiem, 1. pantā minētā maksa saskaņā ar 5. panta 1. punktu ir jānosaka minimālajā standarta līmenī 5 ECU par tonnu, ar minimālo maksu 30 ECU par kravu, kaut gan, virs 100 tonnām, minimālo standarta līmeni 5 ECU var samazināt līdz: — 1,5 ECU par katru papildus tonnu zvejniecības produktu, kas nav sagatavoti citādi kā izķidājot, — 2,5 ECU par katru papildus tonnu citu zvejniecības produktu. 222 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. 3. Kad Direktīvas 90/675/EEK 8. panta 3. punktā noteiktie lēmumi ir pieņemti tādā pašā kārtībā, 2. punktā minētie lielumi tiek koriģēti, saistībā ar noteikto pārbaužu biežuma samazināšanu. Pēc šo lēmumu pieņemšanas komisija īpaši ņem vērā trešo valstu sniegtās garantijas attiecībā uz reģionalizācijas, ekvi- valences, savstarpējības un citu Kopienas principu pieņemšanu, sevišķi ja šīs trešās valstis ir noslēgušas daudzpusīgu nolīgumu ar Kopienu par veterināro garantiju (dzīvnieku un cilvēku veselība) ekvivalenci. Šīs variācijas piemērošana nekādā gadījumā nevar novest pie zemākas maksas iekasēšanas par apjomiem, ko saskaņā ar I daļas 1. b un 2. b daļām iekasē par krastā piegādātajiem produktiem no kuģiem ar Kopienas karogiem. Šīs maksas iekasēšana neietekmē I nodaļas 2. b punktā noteiktās maksas iekasēšanu tālākas pārstrādes gadījumā. Šīs nodaļas izpildes nolūkā dalībvalstis piemēro I daļā noteikto maksu krastā piegādātajiem importētajiem produk- tiem no kuģiem ar Grenlandes karogu. 4. Atkāpjoties no 2. punkta, dalībvalstis drīkst palielināt maksu līdz reālo izmaksu līmenim. 5. 2. punktā noteikto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežkontroles punktu atbildīgajā muitas iestādē vai arī tieši robežkontroles punktā. 6. Līdz 1999. gada 31. decembrim dalībvalstis drīkst piemērot I daļā noteikto maksu importētajiem produktiem, kas piegādāti krastā no saskaņā ar atbilstošiem Kopienas noteikumiem reģistrētiem kopuzņēmumiem piederošajiem kuģiem. 03/19. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 223 B pielikums DIREKTĪVĀ 96/23/EEK NOTEIKTO DZĪVO DZĪVNIEKU UN DZĪVNIEKU PRODUKTU KONTROLI GARANTĒJOŠĀ MAKSA 1. Maksa, kas noteikta 2. pantā, tiek noteikta šādi: a) gaļas un kaujamiem dzīviem dzīvniekiem, kas minēti A pielikuma I nodaļā, - 1,35 ECU par tonnu gaļas; b) A pielikuma III nodaļai atbilstošajiem produktiem - 0,1 ECU par tonnu pārdotās produkcijas; c) pienam un piena produktiem - 0,02 ECU par 1 000 litriem nepasterizēta piena; d) olu produktiem - atkarībā no kontroles reālajām izmaksām; e) medum - dalībvalstis drīkst iekasēt tāda apjoma maksu, kas atbilst reālajām pārbaudes vai kontroles izmaksām. 2. Atbilstoši 1. punktā noteiktajiem līmeņiem, dalībvalstis var izvēlēties vienu no šādām shēmām: a) 1. punktā minētā maksa tiek iekasēta pilnā apjomā kādā no uzņēmumiem, kas veido ražošanas ķēdi: — kautuvē, gadījumos ar 1. a punktā noteikto maksu, — uzņēmumā, kas veic sagatavošanu un/vai pārstrādi, gadījumos ar 1. b punktā noteikto maksu, — nepasterizētā piena savāktuvē, gadījumos ar 1. c punktā noteikto maksu; b) zināma daļa no 1. punktā minētās maksas tiek iekasēta katrā ražošanas ķēdes stadijā, ieskaitot audzēšanas stadiju, saskaņā ar kritērijiem, kuri jādefinē dalībvalstīm. 3. 1. punktā minēto maksu iekasē no uzņēmēja, vai attiecīgā uzņēmuma vai uzņēmumu īpašnieka, kurš tomēr drīkst maksāšanu uzticēt tai fiziskajai vai juridiskajai personai, kuras vārdā tiek veiktas attiecīgās darbības. 224 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 03/19. sēj. C pielikums PAR DZĪVIEM DZĪVNIEKIEM IEKASĒJAMĀ MAKSA I NODAĻA Dzīvi dzīvnieki un dzīvnieku izcelsmes produkti, uz kuriem attiecas Direktīva 90/425/EEK 1. Jāiekasē maksa, lai finansētu kontroli izcelsmes vietā. 2. Saskaņā ar 8. pantā noteikto kārtību jānosaka maksas apjoms un līmenis, jāizstrādā detalizēti noteikumi tās piemē- rošanai, īpaši, ieskaitot maksātāju definēšanu un jebkuru izņēmumu noformulēšanu. II NODAĻA Importam paredzētie dzīvie dzīvnieki, uz kuriem attiecas Direktīva 91/496/EEK 1. Maksa, kas minēta. 3. pantā, tiek noteikta šādi: a) A pielikuma I nodaļā minētajām dzīvnieku sugām - pēc standarta likmes 5 ECU par tonnu dzīvsvarā, kur mini- mālā summa par kravu ir 30 ECU; b) citu sugu dzīvniekiem - reālo pārbaudes izmaksu līmenī, kas izteikts vai nu uz importēto dzīvnieku, vai arī uz importēto tonnu, kur minimālā summa par kravu ir 30 ECU, ņemot vērā, ka šis minimums neattiecas uz Komi- sijas lēmumā 92/432/EEK minēto sugu importu. Tomēr dalībvalstis izņēmuma kārtā var palielināt maksu līdz faktisko izmaksu līmenim. 2. Attiecībā uz ievedumiem no valstīm, kas līdz 1995. gada 20. februārim ir sākušas sarunas ar Eiropas Savienību ar mērķi noslēgt daudzpusīgu veterināro garantiju ekvivalences nolīgumu (dzīvnieku un cilvēku veselība), kas balstītos uz savstarpējības principa, un ar kurām šādi nolīgumi ir noslēgti pirms 1996. gada 31. decembra, dalībvalstis līdz 1997. gada 30. jūnijam var saglabāt šo pazemināto maksu līmeni. Iekasējamās maksas apjomu ievedumiem no ikvienas trešās valsts, kas minēta pirmajā apakšpunktā, nosaka daudzpu- sīgajā ekvivalences nolīgumā ar šo trešo valsti, ņemot vērā šādus principus: — pārbaužu biežumu, — attiecīgajā trešā valstī piemēroto maksas līmeni ievedumiem ar Eiropas Savienības izcelsmi, — jebkuras citas attiecīgajā tršā valstī iekasētās maksas, piemēram, obligātās dzīvnieku veselības nodrošinājuma, atcelšanu. 3. 1. punktā minēto maksu iekasē no importētāja vai viņa muitas aģenta par robežkontroles punktu atbildīgajā muitas iestādē vai arī tieši robežkontroles punktā. 4. Pēc dalībvalsts pieprasījuma, kas tiek iesniegts kopā ar atbilstošiem pavaddokumentiem, un saskaņā ar Direktīvas 89/662/EEK 18. pantā noteikto kārtību ievedumiem no atsevišķām tršām valstīm var piemērot zemāku maksu. 5. Daļu no līdzekļiem, kas iekasēti saskaņā ar šo nodaļu, dalībvalstis drīkst piešķirt veselības solidaritātes fondam, kas izveidots veterināro dienestu nostiprināšanai, lai ļautu tiem efektīvāk reaģēt uz retu slimību parādīšanos


title: Komisjoni määrus (EÜ) nr 1158/96, 26. juuni 1996, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1372/95, millega kehtestatakse ekspordilitsentside süsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad kodulinnulihasektoris

eurovoc_concepts:
export (EU)
export licence
poultry
poultrymeat

formats: html pdf print

text: 206 ET Euroopa Liidu Teataja 03/19. kd 31996R1158 27. 6. 1996 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA L 153/25 KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 1158/96, 26. juuni 1996, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1372/95, millega kehtestatakse ekspordilitsentside süsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad kodulinnulihasektoris EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kodu- linnuliha- ja munaturu korralduskomitee arvamusega, nr 2777/75 võttes arvesse nõukogu 29. oktoobri 1975. aasta määrust korralduse (EMÜ) kohta, (1) (EÜ) nr 2916/95, (2) eriti selle artikli 3 lõiget 2, artikli 8 lõiget 12 ja artiklit 25, komisjoni määrusega viimati muudetud kodulinnulihaturu ühise ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: ning arvestades, et: Artikkel 1 komisjoni määrusega (EÜ) nr 1372/95 (3) (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 180/96 (4)) kehtestatakse ekspordilitsentside süsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad kodulinnulihasek- toris; Määrust (EÜ) nr 1372/95 muudetakse järgmiselt: 1. Artiklit 3 muudetakse järgmiselt: a) lõige 1 asendatakse järgmisega: saadud kogemusi arvesse võttes on asjakohane parandada taot- luste esitamist ja litsentside väljaandmist käsitlevat kava, piken- dades taotluste esitamise tähtaega ja muutes litsentside väljaand- mise kuupäeva; kõnealused muudatused tuleb inkorporeerida määruse (EÜ) nr 1372/95 mitmetesse sätetesse; komisjonile tuleb anda võimalus määrata ekspordilitsentside väljaandmiseks muu päev, kui halduslikel põhjustel ei sobi selleks kolmapäev; tühistades on vaja lihtsustada artiklis 4 osutatud viivitamata väljaantud litsentse käsitlevat korda, taotluste kvantitatiivse piirangu ja võimaldades kõnealuste litsentside automaatset kinnitamist juhul, kui komisjon ei ole võtnud erimeetmeid; haldusraskuste vältimiseks on õigustatud välistada kõnealuste litsentside puhul võimalus võtta taotlus tagasi ühtse heakskiidu- protsendi määramise ajal; viivitamata väljaantavate litsentside puhul on vaja kehtestada toetuse andmiseks ooteaeg, mille jooksul võib litsentse vajaduse korral muuta vastavalt komisjoni võetud erimeetmetele; I lisas loetletud tagatiste määrasid tuleb kohandada vastavalt viimati muudetud toetuste määradele; väikeettevõtjate töö hõlbustamiseks tuleks veidi pikendada tibusid käsitlevate tagantjärele väljastatavate ekspordilitsentside taotluste esitamise tähtaega; (1) EÜT L 282, 1. 11. 1975, lk 77. (2) EÜT L 305, 19. 12. 1995, lk 49. (3) EÜT L 133, 17. 6. 1995, lk 26. (4) EÜT L 25, 1. 2. 1996, lk 27. Ekspordilitsentsi “1. asutustele igal nädalal esmaspäevast reedeni. ” taotlusi võib esitada pädevatele b) lõikes 3 asendatakse sõna “esmaspäeval” sõnaga “kolma- päeval”; c) lõike 6 teine taane asendatakse järgmisega: “— või taotleda litsentsi kohest väljaandmist, millisel juhul annab pädev asutus selle välja viivitamata, kuid mitte enne asjaomase nädala tavapärast väljaandmis- kuupäeva. ” d) lisatakse järgmine lõige: Komisjon võib erandina lõikest 3 määrata ekspor- “7. dilitsentside väljaandmiseks muu päeva, kui kolmapäev selleks ei sobi. ” 2. Artikkel 4 asendatakse järgmisega: “Artikkel 4 1. Taotluse esitamise ajal edastatava ettevõtja kirjaliku taotluse korral annab pädev asutus taotletava litsentsi välja viivitamata, tehes lahtrisse 22 vähemalt ühe järgmistest märgetest: — Certificado de exportación expedido sin perjuicio de medidas especiales de conformidad con el apartado 4 del artículo 3 del Reglamento (CE) n° 1372/95; la restitución deberá concederse al menos quince días laborables después de la fecha de su expedición — Eksportlicens udstedt med forbehold af særforanstalt- ninger i henhold til artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1372/95; restitution ydes tidligst 15 dage efter udste- delsesdagen 03/19. kd ET Euroopa Liidu Teataja 207 — Ausfuhrlizenz, erteilt unter Vorbehalt der besonderen Maßnahmen gemäß Artikel 3 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1372/95; Erstattung frühestens fünfzehn Arbeitstage nach dem Tag der Erteilung zu gewähren Selleks tühistab pädev asutus lõikes 1 osutatud märke ja teeb lahtrisse 22 vähemalt ühe järgmistest märgetest: a) kui on määratud ühtne heakskiiduprotsent: — Πιστοποιητικό εξαγωγής που εκδίδεται µε την επιφύλαξη των ειδικών µέτρων σύµφωνα µε το άρθρο 3 παράγραφος 4 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1372/95, η επιστροφή που πρέπει να χορηγηθεί το ενωρίτερο δεκαπέντε εργάσιµες ηµέρες µετά από την ηµεροµηνία εκδόσεώς του — Export licence issued subject to any particular measures taken under Article 3 (4) of Regulation (EC) nr 1372/ 95; refund to be granted at the earliest fifteen working days after the date of issuing — Certificat d’exportation délivré sous réserve de mesures particulières en vertu de l’article 3 paragraphe 4 du règlement (CE) n° 1372/95; restitution à octroyer au plus tôt quinze jours ouvrables après la date de sa déliv- rance — Titolo d’esportazione rilasciato sotto riserva d’adozione di misure specifiche a norma dell’articolo 3, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1372/95; restituzione da conce- dere non prima che siano trascorsi quindici giorni lavo- rativi dalla data di rilascio del titolo — Uitvoercertificaat afgegeven onder voorbehoud van bijzondere maatregelen als bedoeld in artikel 3, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1372/95; de restitutie wordt niet vroeger dan 15 werkdagen na de datum van afgifte van het certificaat toegekend — Certificado de exportação emitido sem prejuízo de medidas especiais em conformidade com o n 4° do artigo 3° do Regulamento (CE) n° 1372/95; restituição a conceder nunca antes de quinze dias úteis após a data da sua emissão — Vientitodistus annettu, (EY) N:o jollei 1372/95 3 artiklan 4 kohdan mukaisista erityistoimen- piteistä muuta johdu; tuki myönnetään aikaisintaan viidentoista työpäivan kuluttua antamispäivästä asetuksen — Exportlicens utfärdad med förbehåll särskilda åtgärder enligt artikel 3. 4 i förordning (EG) nr 1372/ 95. Bidrag skall beviljas tidigast femton arbetsdagar efter dagen för utfärdandet. för 2. Kui komisjon ei ole võtnud asjaomasel nädalal artik- li 3 lõike 4 alusel erimeetmeid, kinnitatakse litsents muude formaalsusteta alates asjaomasele nädalale järgneva nädala kolmapäevast. — Certificado de exportación con fijación anticipada de la restitución por una cantidad de […] toneladas de los productos que se indican en las casillas 17 y 18 — Eksportlicens med forudfastsættelse af eksportrestitu- tion for en mængde på […] tons af de i rubrik 17 og 18 anførte produkter — Ausfuhrlizenz mit Vorausfestsetzung der Erstattung für eine Menge von […] Tonnen der in Feld 17 und 18 genannten Erzeugnisse — Πιστοποιητικό εξαγωγής που περιλαµβάνει τον προκαθο- ρισµό της επιστροφής για µία ποσότητα [. ] τόνων προϊόντων που εµφαίνονται στα τετραγωνίδια 17 και 18 — Export licence with advance fixing of the refund for a quantity of […] tonnes of the products shown in sections 17 and 18 — Certificat d’exportation à l’avance de la restitution pour une quantité de […] tonnes de produits figurant aux cases 17 et 18 comportant fixation — Titolo d’esportazione recante fissazione anticipata della restituzione per un quantitativo di […] t di prodotti indicati nelle caselle 17 e 18 — Uitvoercertificaat met vaststelling vooraf van de resti- tutie voor. ton produkt vermeld in de vakken 17 en 18 — Certificado de exportação com prefixação da resti- tuição para uma quantidade de […] toneladas de produtos constantes das casas 17 e 18 — Vientitodistus, johon sisältyy tuen ennakkovahvistus […] tonnille kohdassa 17 ja 18 mainittuja tuotteita — Exportlicens med förutfastställelse av exportbidrag för en kvantitet av […] ton av de produkter som nämns i fält 17 och 18; b) kui litsentsitaotlus on tagasi lükatud: — Certificado de exportación sin derecho a restitución — Eksportlicens, der ikke giver ret til eksportrestitution — Ausfuhrlizenz ohne Anspruch auf Erstattung — Πιστοποιητικό εξαγωγής χωρίς δικαίωµα για οποιαδή- ποτε επιστροφή — Export licence without entitlement to any refund Kui komisjon on võtnud asjaomasel nädalal artikli 3 3. erimeetmeid, nõuab pädev asutus viie lõike 4 alusel tööpäeva jooksul alates kõnealuste meetmete avaldamisest, et ettevõtja tagastaks litsentsi selle muutmiseks vastavalt kõnealustele meetmetele. — Certificat d’exportation ne donnant droit à aucune restitution — Titolo d’esportazione che non dą diritto ad alcuna restituzione 208 ET Euroopa Liidu Teataja 03/19. kd — Uitvoercertificaat dat geen recht op een restitutie b) kogused, mille kohta on ekspordilitsentsid välja antud geeft eelmisel kolmapäeval; — Certificado de exportação que não dį direito a qual- quer restituição — Vientitodistus ei oikeuta tukeen — Exportlicens som inte ger rätt till exportbidrag. Artikli 3 lõike 6 sätteid ei kohaldata käesoleva artikli 4. sätete kohaselt väljaantavate litsentside suhtes. 5. Käesoleva artikli kohaselt väljaantud litsentside puhul võib toetust anda kõige varem 15 tööpäeva pärast kõne- aluste litsentside väljaandmist. ” c) kogused, mille puhul on ekspordilitsentsi taotlused eelmise nädala jooksul vastavalt artikli 3 lõikele 6 tagasi võetud. ” 4. Artiklit 9 muudetakse järgmiselt: a) lõike 2 esimeses lauses asendatakse sõnad “üks tööpäev” sõnadega “kaks tööpäeva”; b) lõikes 3 asendatakse viide III lisale viitega II lisale. 5. Lisad asendatakse käesoleva määruse lisadega. 3. Artikli 7 lõige 1 asendatakse järgmisega: Artikkel 2 Liikmesriigid teatavad komisjonile igal reedel alates “1. kella 13. 00 faksi teel eelmise ajavahemiku kohta: a) artiklis 1 osutatud toetuse sisaldavatest ekspordilitsentside taotlustest, mis on esitatud jooksva nädala esmaspäevast reedeni; eelkinnitust Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avalda- mist Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. vate ekspordilitsentside suhtes. juulist 1996 taotleta- Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 26. juuni 1996 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz FISCHLER 03/19. kd ET Euroopa Liidu Teataja 209 I LISA “I LISA Põllumajandustoodete eksporditoetuse nomenklatuuri tootekood (1) Liik Tagatise määr eküüdes 100 kg netomassi kohta 0105 11 11 000 0105 11 19 000 0105 11 91 000 0105 11 99 000 0105 12 00 000 0105 19 20 000 0207 12 10 900 0207 12 90 190 0207 25 10 000 0207 25 90 000 0207 14 20 900 0207 14 60 900 0207 14 70 190 0207 14 70 290 0207 27 10 990 0207 27 60 000 0207 27 70 000 1 2 3 4 5 6 7 8 – – 12 (2) 3 (3) 12 (2) 3 (3) 3 3 3 3 (1) Komisjoni määruse (EMÜ) nr 3846/87 (EÜT L 366, 24. 12. 1987, lk 1) 7. osa. (2) (3) Muud sihtkohad. ” III lisas esitatud sihtkohad. 210 ET Euroopa Liidu Teataja 03/19. kd II LISA “II LISA 03/19. kd ET Euroopa Liidu Teataja 211 III LISA “III LISA Angola Saudi Araabia Vabariik Kuveit Bahrein Katar Omaan Araabia Ühendemiraadid Jordaania Jeemeni Vabariik Liibanon Iraan”