title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta

eurovoc_concepts:
fishing area
fishing controls
fishing vessel
research project
satellite communications

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 28. 05. 1996 KOM(96) 232 lopuU. 96/0140(CNS) Ehdotus NEUVOSTQN ASETUKSEKSI (EY) yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta (komission esittämä) KOMISSION KFRTOMITS NFITVOSTOII F •TA EUROOPAN PARI A M F N T F I ÏF KERTOMUS YHTEISÖN KALASTUSALUSTEN SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN PERUSTAMISESTA PERUSTELUT Tämä ehdotus neuvoston asetukseksi muuttaa yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2847/93 (jäljempänä "valvonta-asetus"), jotta jäsenvaltiot perustaisivat kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmiä. Komission vuoden 1992 ehdotuksessa uudeksi valvonta-asetukseksi säädettiin satelliittiviestinnän avulla toimivan kalastusalusten jatkuvan paikantamisjärjestelmän perustamisesta kalastustoiminnan valvonnan tehokkuuden parantamiseksi. Neuvosto ei kuitenkaan hyväksynyt tällöin komission ehdotusta. Yleisen sovitteluratkaisun yhteydessä neuvostoja komissio hyväksyivät sen sijaan oikeudellisia säännöksiä, joissa edellytettiin, että: jäsenvaltiot toteuttavat koehankkeita kalastuksen valvonnassa tarvittavan teknologian arvioimiseksi, päätöstä siitä, olisiko perustettava ja milloin ja missä laajuudessa kalastusalusten jatkuva paikantamisjärjestelmä, lykätään ainakin 1 päivään heinäkuuta 1996. Kaikki kyseiset jäsenvaltiot ovat toteuttaneet joulukuusta 1994 heinäkuuhun 1995 satelliittivalvontaa koskevia koehankkeita, joissa oli mukana jopa 350 yhteisön alusta. Koehankkeiden toteuttaminen on osoittanut, että kalastusalusten satelliitin avulla tapahtuva jatkuva valvontajärjestelmä parantaa merkittävästi kalastustoiminnan valvonnan tehokkuutta. Johtopäätökset koehankkeiden toteuttamisesta on esitetty kertomuksessa "Yhteisön kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmän perustamisesta". Tämä kertomus perustuu jokaisen jäsenvaltion toimittamiin kertomuksiin. Saatu kokemus huomioon ottaen tässä ehdotuksessa neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta säädetään jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien kalastusalusten satelliitin avulla tapahtuvien jatkuvien paikantamisjärjestelmien perustamisesta, ja joiden avulla kalastusalukset voivat ilmoittaa jäsenvaltioille, joiden vesillä ne harjoittavat kalastustoimintaa, alustensa sijainnin. Edellytyksenä on, että tällaista seurantaa sovelletaan kaikkiin vähintään tietyn pituisiin kalastusaluksiin, jolloin tämä velvoite olisi pantava täytäntöön asteittain vuosina 1997 - 1999. Aluksi seurattaisiin herkillä kalastusalueilla toimivia aluksia ja lopulta seuranta kattaisi kaikki kalastusalukset. Lisäksi tähän ehdotukseen sisältyy säännöksiä, jotka varmistavat kyseisten jäsenvaltioiden välisen yhteistyön. Lopuksi asetuksen. (ETY) N:o 2847/93 3 artiklan mukaisesti neuvosto tekee päätöksen ennen 1 päivää heinäkuuta 1996. EHDOTUS: NEUVOSTON ASETUS ^ / o ^ C c^ yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen1, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, sekä katsoo, että kalakantoja on viime vuosina hyödynnetty liikaa ja sen vuoksi merkittävät kalastustoiminnan seuranta- ja valvontatoimet ovat tarpeen tilanteen parantamiseksi, on tarpeen käyttää kustannuksiin nähden tehokkaita hallintatoimenpiteitä ja parantaa pyyntiponnistuksia koskevien tietojen saatavuutta ja täsmällisyyttä, esimerkiksi ottamalla käyttöön alusten satelliittiseurantajärjestelmiä, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/934 3 artiklan mukaisesti neuvosto voi päättää yhteisön kalastusalusten jatkuvan paikantamisjärjestelmän perustamisesta; 4 EYVL N:o L 261, 20. 10. 1993, s. 1 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön kalastusalusten jatkuvaan paikantamisjärjestelmään liittyvien koehankkeiden osalta annetun komission asetuksen (ETY) N:o 897/945 mukaisesti jäsenvaltioiden toteuttamien koehankkeiden soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella on osoittautunut, että useita erilaisia satelliitin avulla toimivia alusten seurantajärjestelmiä voitaisiin käyttää kalastusalusten paikan määrittämisessä, ja tiettyjen yhteisön kalastusalusluokkien satelliitin avulla tapahtuva jatkuva seuranta parantaisi pyyntiponnistusten hallintaa, herkkien alueiden valvontaa, aluspäiväkirjojen tietojen vertailua sekä purkausten seurantaa, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1. Korvataan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 3 artikla seuraavasti: I_aHiklâ 1. Jokainen jäsenvaltio perustaa alusten satelliittiseurantajärjestelmän, jäljempänä "VMS", yhteisön kalastusalusten sijainnin seuraamiseksi. "3 artikla VMS-järjestelmää sovelletaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997 kaikkiin vähintään yhteen seuraavista luokista kuuluviin yhteisön kalastusaluksiin, alusten pituudesta riippumatta: avomerellä, Välimerta lukuun ottamatta, toimivat alukset, kolmansien maiden vesillä toimivat alukset, kalajauhon tai -öljyn valmistukseen tarkoitettuja kaloja pyytävät alukset, yli yhden kilometrin pituisia ajoverkkoja käyttävät alukset, sekä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1999 kaikkiin muihin yhteensä yli 15 metrin pituisiin yhteisön kalastusaluksiin. EYVL N:o L 104, 23. 4. 1994, s. 18 2. Jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että satelliittipaikantamislaitteet on asennettu ja ne toimivat täydellisesti niillä lippunsa alla purjehtivilla yhteisön kalastusaluksilla, joihin VMS:ää sovelletaan. Satelliittipaikantamislaitteella kalastusalus voi satelliitin avulla ilmoittaa maantieteellisen sijaintinsa valtiolle, jonka lipun alla se purjehtii sekä soveltuvin osin 19 b artiklassa tarkoitetun pyyntiponnistusraportin. Ylivoimaisen esteen sattuessa asianmukaiset tiedot on toimitettava radiolla yhteisön sääntöjen mukaisesti hyväksytyn radioaseman välityksellä tällaisten tietojen saamiseksi. Jäsenvaltioiden on tarkastettava vuosittain lippunsa alla purjehtiviin kalastusaluksiin asennetut satelliittipaikantamislaitteet. 3. Niiden yhteisön kalastusalusten, joihin VMS:ää sovelletaan, kapteenien on varmistettava, että satelliittipaikantamisjärjestelmät toimivat jatkuvasti moitteettomasti ja että 2 kohdassa tarkoitetut tiedot välitetään. 4. Jäsenvaltioiden on perustettava ja käytettävä kalastuksen seurantakeskuksia, jäljempänä "FMC", jotka seuraavat kalastustoimintaa ja pyyntiponnistuksia. FMC:den on oltava toimintakykyisiä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997. Jäsenvaltion FMC:n on valvottava lippunsa alla purjehtivien kalastusaluksia riippumatta siitä, millä vesillä alukset toimivat tai missä satamassa ne sijaitsevat, sekä kyseisen jäsenvaltion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä toimivia toisten jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia yhteisön kalastusaluksista. 5. Jos nämä kalastusalukset toimivat toisen jäsenvaltion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, lippuvaltiona olevan jäsenvaltion on varmistettava alusten paikkaan liittyvän erityisen tiedon toimittaminen välittömästi FMC:sta kyseisen rannikkojäsenvaltion FMC:een. Lippuvaltiona oleva jäsenvaltio on vapautettu tästä velvoitteesta, jos sen lipun alla purjehtivat kalastusalukset toimittavat kaikki asiaankuuluvat tiedot suoraan kyseisen rannikkojäsenvaltion FMC:een sen pöytäkirjan perusteella, josta lippuvaltiona oleva jäsenvaltio ja rannikkojäsenvaltio ovat tehneet sopimuksen ja joka toimitetaan komissiolle. 6. Lippuvaltiona oleva jäsenvaltio nimeää FMC:sta vastuussa olevat toimivaltaiset viranomaiset ja toteuttaa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen FMC :11a on käytettävissään riittävä määrä asiaankuuluvaa henkilöstöä ja heillä on käytössään tietojen käsittelyn ja sähköisen lähettämisen mahdollistavat tietokonelaitteisto ja -ohjelmat. Jäsenvaltioilla on oltava varmennusmenetelmät järjestelmän häiriintymisen varalta. Jäsenvaltioilla voi olla yhteinen FMC. 7. Lippuvaltiona olevan jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen kalastusaluksilta saadut tiedot rekisteröidään tietokoneella luettavaan muotoon kolmen vuoden kuluessa. Komissiolla on jatkuvasti pääsy suoraan näihin tietokonetiedostoihin. Tietojen suojaamista koskeviin sääntöihin on kiinnitettävä huomiota. 8. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä päätetään 36 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. " Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2_aöikla Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta Puheenjohtaja * KOMTSSION KERTOMUS NFÎTVOSTOUF JA FTTBOOPAN PARI ÄMFNTTT I F KERTOMUS YHTEISÖN KALASTUSALUSTEN SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN PERUSTAMISESTA S Sisällysluettelo I. Johdanto 1. 2. Tausta Kansainvälinen tilanne II. Koehankkeet 1. Koehankkeiden arviointi 2. 3. Tietojen vaihto Oikeudelliset ja todisteelliset kysymykset III. Satelliittiseurantajärjestelmän soveltuvuus kalastuksen valvontaan ja hallintoon Liite _s I. JOHDANTO Monien sukupolvien ajan tähdet olivat ainoa suunnistuskeino maalla ja merellä. Vaikka tähtiin perustuva navigointi on yhä käytössä, sitä täydentävät nykyisin muut navigointitekniikat. Viime vuosikymmeninä on tapahtunut vallankumouksellinen siirtyminen avaruudesta käsin toimiviin järjestelmiin. Satelliittinavigointi on yksi tunnetuimmista avaruusteknologian sovelluksista. Satelliittijärjestelmille löytyy nykyisin uusia sovelluksia monilla muilla aloilla, joita ovat esimerkiksi ilmailu (liikenteen valvontajärjestelmät, lähestymis- ja laskeutumisjärjestelmät jne. ), tieliikenne (yksityiset kuljetukset, raskaan liikenteen hallinta jne. ), rautatiet ja kartoitusjärjestelmät. Toiminnan vapauttamista ja yksityistämistä koskevien aloitteiden ansiosta näiden järjestelmien käyttäjien lukumäärä ja niistä saatavat taloudelliset edut lisääntyvät jatkuvasti. Jäljempänä esitetään miten eri aloilla kehitettyjä tekniikoita voidaan soveltaa kalastuksen valvontaan ja seurantaan. Tämä kertomus on vastaus komission asetuksen (EY) N:o 897/94 11 artiklan mukaiseen muodolliseen velvoitteeseen, jonka mukaisesti komission on annettava neuvostolle kertomus jäsenvaltioiden toteuttamista koehankkeista, jotka koskevat yhteisön kalastusalusten jatkuvaa paikantamisjärjestelmää1. Se perustuu osittain jäsenvaltioiden lopullisiin kertomuksiin, jotka valitettavasti toimitettiin myöhässä. 1 EYVLN:oL 104/18 >o 1. Tausta Vuonna 1992 komissio ehdotti, että kalastusaluksille otetaan käyttöön satelliittiyhteyksiä käyttävä jatkuva paikantamisjärjestelmä, jonka tarkoituksena on parantaa kalastustoiminnan valvonnan tehokkuutta1. Neuvosto päätti myöhemmin, että jäsenvaltiot toteuttavat yhdessä komission kanssa koehankkeita, joiden tarkoituksena on määritellä käytettävät tekniikat ja edellä mainittuun järjestelmään otettavat alukset (yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93, jäljempänä 'valvonta-asetus', 3 artiklan mukaisesti). Komission asetuksessa (EY) N:o 897/94 annetaan yksityiskohtaiset säännöt koehankkeista. Kolmetoista jäsenvaltiota (Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Alankomaat, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) on toteuttanut satelliittiseurantaa koskevia koehankkeita, joihin osallistui 350 alusta koko yhteisössä. Erilaisia kaupallisia satelliittiseurantajärjestelmiä (Argos, Euteltracs ja Inmarsat) käytettiin osallistuvien alusten liikkeiden seuraamiseen. Monet jäsenvaltiot kokeilivat useampaa kuin yhtä järjestelmää. Koehankkeita rahoitettiin 10 miljoonalla eculla yhteisön talousarviosta. Hankkeet aloitettiin heinäkuussa 1994 ja niiden oli tarkoitus päättyä kesäkuussa 1995. Muutamien sellaisten jäsenvaltioiden pyynnöstä, joiden hankkeet eivät pysyneet aikataulussa, hankkeiden kestoa jatkettiin joulukuuhun 1995 asti. Jotkut jäsen valtiot jatkavat näiden KOM(92) 392 lopullinen sM järjestelmien käyttöä lisätäkseen asiantuntemustaan tällaisen tekniikan käytössä kalastuksen valvontaan ja kalavarojen säilyttämistarkoituksiin. Koehankkeiden yhteensovittamisesta vastasi Euroopan komissio, joka järjesti hankkeiden edistymisen seuraamiseksi säännöllisiä kokouksia kalastuksen valvonnan asiantuntijaryhmän ja jäsenvaltioiden asiasta vastaavien viranomaisten välillä. Komisajo on myös tehnyt omia kokeitaan vuodesta 1992 alkaen. Tähän tarkoitukseen se on käyttänyt Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) sääntely alueella C (Newfoundlandin rannikon kansainvälisillä vesillä) toimivaa tarkastusalustaan. 2. Kansainvälinen tilanne Kaupallisen kalastuksen hallinnon ongelmaan, joka koskee rajallisten kalavarojen yhteensovittamista pyyntisektorin ylikapasiteetin kanssa, yhdistyvät valvontaviranomaisten vaikeudet, jotka liittyvät laajoilla valtamerialueilla toimivien lukuisten alusten valvontaan. Viime vuosina monet maat ovat ottaneet käyttöön teknisiä innovaatioita, esimerkiksi alusten paikantamisen satelliitin avulla, joilla parannetaan kalastuksen hallintoa koskevien menettelyjen täytäntöönpanoa ja tehokkuutta. Jäljempänä on esimerkkejä näistä. Huhtikuussa 1990 vaadittiin Amerikan yhdysvaltojen, Kanadan ja Japanin välisellä sopimuksella, että satelliittiseurantaan asetetaan kaikki kalmaria pyytävät ja suuren silmäkoon ajoverkkoja käyttävät japanilaiset alukset, joilla oli toimintaa pohjoisella Tyynellämerellä vuonna 1990. Samanlainen sopimus tehtiin Yhdysvaltojen ja Korean sekä Yhdysvaltojen ja Taiwanin välillä. Yhdysvallat on seurannut lähes 800 aluksen jt~ toimintaa avomerellä. Myöhemmin joukko Yhdysvaltojen pitkäsiima-aluksia, jotka harjoittavat pelagisten lajien pitkäsiimakalastusta läntisellä Tyynellämerellä, on varustettu satelliittiseurantalaitteilla. Yhdysvallat valmistelee parhaillaan kahta Uuden Englannin alueella harjoitettavaa erityistä kalastuksen lajia (bentaaliset lajit ja kampasimpukat) koskevaa suunnitelmaa. Australia otti 1 päivänä tammikuuta 1994 virallisesti käyttöön ensimmäisen alusten seurantaan tarkoitetun järjestelmänsä noin 30 aluksella, jotka harjoittavatHoplostethus atlanticus -lajin syvänmeren troolikalastusta. Järjestelmää on tarkoitus laajentaa tonnikalaa pyytäviin pitkäsiima-aluksiin ja pohjankatkaraputroolareihin sekä paikantamisen että saalisilmoitusten osalta. Uusi-Seelanti vaatii 1 päivästä huhtikuuta 1994, että tietynlaiset alukset käyttävät seurantalaitteita. Tällä hetkellä noin 200 aluksella on tällaiset laitteet. Monet muut maat eri puolilla maailmaa ovat tehneet kokeita tai harkitsevat niiden tekemistä: Argentiina, Kanada, Chile, Ranskan merentakaiset alueet (Ranskan Polynesia ja Uusi-Kaledonia), Indonesia, Iran, Japani, Marokko, Norja, Peru, Venäjä ja Taiwan. Sekä 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien määräysten täytäntöönpanosta tehdyssä Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksessasi^. Vastuullisen kalastuksen ohjesäännössä viitataan selkeästi alusten seurantajärjestelmien {Vessel Monitoring Systems,VMS) käyttöön. À2> Beringinmeren yleissopimuksen mukaan jokainen sopimuspuoli vaatii, että sen kalastusalukset, jotka kalastavat lyyraturskaa yleissopimuksen alueella, käyttävät reaaliaikaisen paikanmäärityksen satelliittilähettimiä Beringinmerellä. Muut alueelliset järjestöt, kuten esimerkiksi CCAMLR (Antarktis), ICC AT (Atlantin tonnikalanpyynti), FFA (Tyynenmeren eteläosat) ja NAFO (Luoteis-Atlantti) ovat myös osoittaneet kiinnostusta asiaan. NAFO-sopimuspuolet toteuttavat koehankkeita, jotka koskevat noin 35:ä prosenttia NAFOn sääntelyalueella vuosina 1996 ja 1997 toimivasta kalastuslaivastosta. Komissio järjesti 21-22 päivänä marraskuuta 1995 kalastuksen valvontaa koskevan kansainvälisen symposiumin Madridissa Espanjassa. Symposiumin tarkoituksena oli tutkia satelliittiteknologian käyttöä valvonnassa ja seurannassa. Symposiumiin osallistui kolmetoista jäsenvaltiota, neljä yhteisön ulkopuolista maata, FAO ja lukuisia yhtiöitä. Symposiumin anti oli hyödyllinen tietojen vaihto osapuolten välillä. Euroopan unionin ulkopuolelta saatu kokemus on osoittanut selvästi, että vaikka satelliittiseuranta ei ole syrjäyttänyt perinteisiä valvontamenetelmiä, se on tehnyt niistä tehokkaampia ja erityisesti auttanut valvontaviranomaisia tunnistamaan ensisijaiset ongelmat. Satelliittiteknologian valvontatarkoitusten lisäksi monet muut satelliittiteknologian innovaatiot ovat auttaneet kalastajia toimimaan tehokkaammin. Näissä sovelluksissa ovat mukana GPS-satelliitit (Global Positioning System), joiden avulla kalastusalukset voivat viipymättä määrittää sijaintinsa, kurssinsa ja vauhtinsa. Muihin kehityssuuntiin sisältyy satelliittiperusteisen kaukohavaintotekniikan soveltaminen kalastukseen, joka on helpottanut tiettyjen kalakantojen erittäin tuotteliaiden biologisten vyöhykkeiden täsmällisessä paikantamisessa. Lisäksi televiestintäsatelliitit ovat parantaneet joidenkin ^ kalastuslaivastojen alusten välistä viestintää, mikä säästää parhaiden kalastuspaikkojen etsintään kuluvaa aikaa ja lisää turvallisuutta hätätilanteissa. II. KOEHANKKEET Jäsenvaltiot ovat tehneet hankkeidensa yhteydessä laajoja kokeita alusten seurantajärjestelmien osalta. Yli 300 eri puolilla maailmaa toimivassa yhteisön kalastusaluksessa on "sininen laatikko" (30:ssä on Argos, 60:ssä Euteltracs ja 175:ssä Inmarsat; lisäksi Portugalin aluksista yli 100 käyttää MONICAP-järjestelmää). Vuonna 1995 Suomi ja Ruotsi aloittivat Tanskan kanssa yhteisen koehankkeen. Ruotsi ei kuitenkaan hankkeen lyhyen keston vuoksi onnistunut saamaan vapaaehtoisia aluksia osallistumaan hankkeeseen. Kaikki jäsenvaltiot ovat testanneet GPS-INMARSAT -järjestelmän. Ainoastaan jotkut jäsenvaltiot testasivat ARGOSin ja/tai EUTELTRACSin. Kreikka kokeili täydentävän hankkeen yhteydessä VHF/DSC-tiedonsiirtoa, jonka käyttö rajoittuu alueellisille vesille. Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt kokeita APR-järjestelmällä (Automatic Position Recorders), jolla tallennetaan tietoja kalastusaluksella, mutta ei toimiteta niitä reaaliajassa. Liitteessä esitetään pääkohdat kustakin hankkeesta. A«r 1. Koehankkeiden arviointi Tässä osassa esitetään jäsenvaltioiden kertomusten merkittävimmät löydökset ja kalastuksen valvonnan asiantuntijaryhmän huomioita. Ryhmä kokoontui säännöllisesti koko hankkeiden keston ajan. Koehankkeilla osoitettiin kalastusaluksilla olevien reaaliaikaisten satelliittipaikannusjärjestelmien luotettavuus ja vahvistettiin, että tällaisella teknologialla voidaan parantaa olemassa olevien ilmasta, vedestä ja maalta toimivien keinojen tehokkuutta. Vaikka jäsenvaltioiden koehankkeet paljastivat joukon teknisiä ongelmia, niistä kävi myös selvästi ilmi, että nämä ongelmat voidaan ratkaista hankkeiden vastuuhenkilöiden ja järjestelmien toimittajien yhteistyöllä. On ilmeistä, että alusten seurantaan tarkoitettu satelliittiteknologia on kehittynyt merkittävästi hankkeiden aikana ja tämä suuntaus jatkuu. Käyttövalmiiden tuotteiden jatkokehitys ja satelliittipalvelujen parantuminen auttaa suuresti toimivan järjestelmän mahdollisuuksien käyttöön ottoa tulevaisuudessa. Koehankkeella näytettiin toteen, että aluksilla olevien laitteiden laatu, kestävyys ja luotettavuus on parantunut huomattavasti koejakson aikana. Jatkuva teknologian kehitys tarjoaa uusia toimintoja alhaisemmilla kustannuksilla myös tulevaisuudessa. Siirrettävien laitteistojen hintojen odotetaan laskevan merkittävästi matalia ratoja käyttävien satelliittijärjestelmien käyttöön oton myötä ja vapauttamis- ja yksityistämispolitiikan odotetaan vähentävän televiestinnän kustannuksia. Tietokoneiden ja ohjelmien hinnat ovat yleisesti laskeneet. Vaikein ongelma oli tiedon katoaminen järjestelmän vikojen vuoksi. Tätä tapahtuu onneksi vain satunnaisesti ja ongelma voidaan ratkaista sopivilla varmistusmenettelyillä. Ji Kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat, että GPS-järjestelmä, yhdistettynä ARGOS-järjestelmän tunnistaviin lähetin-vastaanottimiin ja käytettynä yhdessä INMARSAT C -järjestelmän kanssa, on riittävän tarkka kalastuksen valvontaan. Myös EUTELTRACSin paikantamistoimintoa arvioitiin myönteisesti. 2. Tietojen vaihto Huomattava määrä jäsenvaltioiden välistä tietojen vaihtoa koskevista kokeista tehtiin koehankkeiden toiminnallisen vaiheen aikana. Kokeilla määriteltiin paikantamista koskevien tietojen vaihdon monimutkaisuutta ja siihen liittyviä vaikeuksia. Niiden avulla saavutettiin kuitenkin myös arvokasta tietoa siitä, miten tietojen vaihtoa voidaan kehittää ja miten yksi ratkaisu tai muut vaihtoehdot voidaan saavuttaa toiminnassa olevalla järjestelmällä. Tanskan ehdottama tiedonsiirtomuoto ja X. 25-tiedonsiirtoprotokolla on hyväksytty koehankkeiden standardeiksi. Käytettävissä olevat X. 25-palvelut eivät kuitenkaan ole samat kaikissa jäsenvaltioissa. Muutamat jäsenvaltiot eivät ole pystyneet toimittamaan paikantamista koskevia tietoja säännöllisesti. Tässä suhteessa jäsenvaltiot ovat selvästi aliarvioineet tekniset ponnistukset, joita koehankkeiden aikana tarvittavien tehokkaiden ja luotettavien tiedonsiirtomenettelyjen käyttöön ottaminen ja toiminta edellyttää. Komission mielestä tämä oli koehankkeen heikoimmin onnistunut osa. Ainoastaan kaksi jäsenvaltiota kokeili tietojen suoraa toimittamista kalastusalukselta rannikkovaltiolle. Tätä voidaan pitää toimivana vaihtoehtona sille, että lippuvaltio toimittaa tiedot rannikkovaltiolle. *r Jäsenvaltiot tunnustavat tiedonsiirtomenettelyjen standardoinnin tarpeen ja pohtivat edelleen, millainen yhteisön tulevan satelliittiseurantajärjestelmän rakenteen olisi oltava. Erilaisten satelliitti viestinnän ja seurannan tekniikoiden yhteensopivuus maaverkkojen kanssa on kysymys, jota on käsiteltävä laajasti tässä yhteydessä. On pantava merkille, että jäsenvaltioiden välinen tiedonsiirto on yleinen kysymys, joka ei koske yksinomaan satelliittiseurannan sovelluksia. 3. Oikeudelliset ja todisteelliset kysymykset Jäsenvaltioiden kertomuksissa ei esitetty perusteellista arviota niistä oikeudellisista ja todistuksellisista kysymyksistä, jotka koskevat alusten satelliittiseurantajärjestelmästä saatuja tietoja. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että alukset osallistuivat koehankkeisiin vapaaehtoisesti ja että monet seikat, esimerkiksi laitteiden käsittely tai väärinkäyttö kloonaukseen (luvallisen yksikön luvaton käyttö viranomaisten harhaan johtamiseksi alusten sijainnin osalta) tai häivyttämiseen (yksikön tekeminen toimintakelvottomaksi ilman lupaa), tulevat ilmeisiksi vasta kun järjestelmä on pakollinen tietyissä alusluokissa. Sen vuoksi on välttämätöntä, että aluksilla on vastuu toiminnallisten laitteiden asentamisesta, käytöstä ja huollosta ja että merellä olo ilman laivalla olevaa toiminnallista yksikköä tehdään laittomaksi. On myös ensiarvoisen tärkeää luoda riittävä määrä aiheellisia seuraamuksia ja kannustimia sen varmistamiseksi, että alukset noudattavat vaatimuksia. /IA Jäsenvaltioiden todisteita koskevat säännöt ovat yleensä hyvin erilaisia. Alusten satelliittiseurantajärjestelmän avulla saatujen tietojen hyväksyttävyys ja todisteellinen arvo voivat vaihdella eri jäsenvaltioissa; tämä on tilanne myös muiden tietojen osalta, esimerkiksi ilmavalvontalentojen aikana otetut valokuvat. Jotta VMS-järjestelmä voisi toimia tehokkaasti, tarvitaan yhteistyötä lippuvaltion ja rannikkovaltion toimivaltaisten viranomaisten välillä. Tästä voi seurata, että tiettyjen jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joilla mahdollistetaan satelliittiseurantajärjestelmillä saadun aineiston arviointi. ffl. SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN SOVELTUVUUS KALASTUKSEN VALVONTAAN JA HALLINTOON Kokeilla on osoitettu, että hyvin toimivalla järjestelmällä saavutetaan monia kalastuksen valvontaan liittyviä etuja. Yhteisen kalastuspolitiikan valvontaa koskevan komission kertomuksen1 mukaan valvonnan tehokkuudessa on nykyisin vakavia puutteita. Kalastusalusten satelliittiseuranta parantaa valvontaa monilla nykyiseen kalastusjärjestelmään kuuluvilla alueilla. Satelliittivalvonnalla voidaan erityisesti: parantaa pyyntiponnistusten hallintaa korkealaatuisilla ponnistuksia koskevilla ilmoituksilla; parantaa valvontaa suljetuilla tai herkillä alueilla; mahdollistaa valvontaa suorittavien alusten j a lentokoneiden kannattavampi käyttö sekä tehostaa merellä tehtäviä alustarkastuksia; KOM(96) 100 lopullinen J1 mahdollistaa kalastuspäiväkirjan tietojen tarkistaminen ja, joissakin tapauksissa, varmistaa pyyntialueita koskevat ilmoitukset; auttaa laittomien tai luvattomien purkausten havaitsemisessa; mahdollistaa purkausvaatimusta koskevan ennakkoilmoituksen valvonta. Euroopan unionin kalastuksen vaihtelevuus vaatii monimutkaisen hallinto- ja valvontarakenteen. Pitkällä aikavälillä alusten satelliittiseurantajärjestelmä voi kuitenkin edistää sääntelyn yksinkertaistamista. Se voi erityisesti kannustaa kalastajia noudattamaan määräyksiä, josta puolestaan saattaa seurata tiettyjen nykyisten velvoitteiden, esimerkiksi preijausta koskevien vaatimusten, väheneminen. Satelliittijärjestelmillä edistetään pyyntiponnistusten valvontaa ja muihin valvontakeinoihin yhdistettynä ne parantavat kiintiöiden jakautumisen seurantaa. Yhteisön näkökulmasta satelliittiseurantajärjestelmä parantaa sääntelyn yhdenmukaista soveltamista, edistää valvonnasta vastaavien tahojen yhteistyötä ja turvaa kalastuksen valvonnan avoimuuden jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden koehankkeista kävi ilmi, että järjestelmään liittyy myös monia etuja kalastusteollisuudelle. Näitä ovat alhaisemmat viestintäkustannukset, turvallisuuden paraneminen hätätilanteissa, luotettavat järjestelmät saaliita ja markkinoita koskevien tietojen toimittamiselle sekä esimerkiksi säätä ja satamia koskevien tietojen parempi saatavuus. Viimeaikainen kokemus jäsenvaltioissa osoittaa lisäksi, että kalastajat ovat jo aloittaneet investoinnit satelliittiviestintään tarvittaviin laitteisiin ja palveluihin. to Jäsenvaltioiden toteuttamien koehankkeiden rohkaisevat tulokset ja kalastuksen kansainvälinen kehitys osoittavat, että nyt on aiheellista valmistella yhteisön kalastusaluksiin sovellettava toimintasuunnitelma. Alusten satelliittiseurantajärjestelmän kustannukset riippuvat pääasiassa järjestelmään osallistuvien alusten lukumäärästä. Voidaan olettaa, että jäsenvaltiot kannattavat mahdollisimman suurta joustavuutta, jotta ne voivat kehittää itselleen sopivat kansalliset järjestelmät ja yhdistää ne olemassa oleviin valvontakeinoihin ja -toimenpiteisiin. Koehankkeita varten hankittuja tietokoneita ja ohjelmia voidaan käyttää mahdollisuuksien mukaan edelleen. Aikaisemman tutkimuksen perusteella satelliittiseurannan kustannukset, mukaan lukien 10 000 aluksen laivaston seurantaan tarkoitettu valvontakeskus kussakin jäsenvaltiossa, ovat viiden vuoden jaksolla noin 80-100 miljoonaa ecua. Suurimman osan kustannuksista muodostavat kullakin aluksella olevat siirrettävät laitteistot. Näihin kustannuksiin saisi yhteisön osallistumisesta yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavan valvontajärjestelmän täytäntöönpanemiseksi hyväksymien tiettyjen kulujen rahoitukseen tehdyn neuvoston päätöksen 95/527/EV mukaista tavanomaista tukea. EYVL N:o L 301, 14. 12. 1995, s. 30 Oikaistu EYVL N:o L 302, 15. 12. 1995, s. 4 M KOKOAVA TAULUKKO (tilanne 1. 5. 1996) LUTE Jäsenvaltio Yhteisön rahoitusosuus (milj. ecua) Alusten lukumiiri Valvontakeskus Satelliitti- jirjestelmi Vlhimmlis- miirfi Nykyinen Toiminnan aloitusplivl (maliiaika: 1. 10. 94) Lopullinen kertomus saatu Huomautuksia (määräaika: 29. 2. 96) Belgia 0,3 H Tanska 0,9 Saksa Kreikka 0,4 0,8 10 10 15 10 21 10 22 20 Dienst voor Zeevisserij, Oostende Fiskeridirek- toratet, Copenhagen Bundesanstalt LE, Hamburg Hellenic Coast Guard Piraeus INMARSAT maaliskuu 95 - INMARSAT huhtikuu 95 26. 03. 96 INMARSAT lokakuu 94 04. 03. 96 INMARSAT lokakuu 94 13. 03. 96 Espanja 3,0 124 124 IGPM, Madrid EUTELTRACS INMARSAT maaliskuu 94 14. 03. 96 - - - - - - ohjelmistokustannukset jaetaan Alankomaiden kanssa INMARSAT-tietojen menettäminen vaikeuksia vapaaehtoisten osallistujien löytämisessä kehittänyt tiedonsiirtomallin sijainti-ilmoituksia varten Telecom ei tue X. 25-pikavalintamuotoa kansainvälisessä viestinnässä testannut VHF/DSC-järjesteimän täydentävän hankkeen yhteydessä LES ei tue yksittäistä kyselytoimintoa kehittänyt Tanskan tiedonsiirtomallia tapahtumista raportointia varten jatkaa järjestelmän käyttöä pyyntiponnistuksia koskevaan raportointiin 45 CROSSA, Etel ARGOS EUTELTRACS INMARSAT toukokuu 95 19. 03. 96 - Eutelsat on kehittänyt teknisen ratkaisun kolmesta 10 (20) Naval Base. Cork EUTELTRACS INMARSAT lokakuu 94 Coast Guard, Rome INMARSAT - - - - - satelliittijärjestelmästä saatavien tietojen yhdistämiseksi jatkaa järjestelmän käyttöä pyyntiponnistuksia koskevaan raportointiin sijainti-ilmoitusten koodaus kannattaa suoraa toimittamista rannikkovaltiolle ehdottaa tiedonsiirtomenetelmien keskittämistä - ei vielä toiminnassa Ranska 0,9 Irlanti 0,7 Italia 0,5 67 10 17 1 I | | g 1 | 1 i | | p Jäsenvaltio Yhteisön rahoitusosuus (milj. ecua) Alusten lukumääri Valvontakeskus Satelliitti järjestelmä Vähimmäis määrä Nykyinen Toiminnan aloituspäivä (määräaika: 1. 10. 94) Lopullinen kertomus saatu (määräaika: 29. 2. 96) Huomautuksia E Alankomaat 0,5 14 41 AID, Kerkrade ARGOS EUTELTRACS INMARSAT lokakuu 95 20. 03. 96 - ohjelmistokustannukset jaetaan Belgian kanssa INMARSAT-tietojen menettäminen aikaisempaa kokemusta "Verre Visserijen" -hankkeesta - PTT Telecom ei tue X. 25-pikavalintamuotoa Portugali - 47 104 IGP, Lissabon INMARSAT - - Portugali ei ole toteuttanut erityistä koehanketta, koska sillä on aikaisempaa kokemusta MONICAPista satelliittiseuranta on kansallisessa lainsäädännössä vakiintunut valvontamuoto Suomi Ruotsi 01 01 - 5 3 Department of Fisheries, Helsinki Fiskeriverket, Göteborg INMARSAT INMARSAT liittymisen jälkeen liittymisen jälkeen 07. 03. 96 05. 03. 96 - yhteinen hanke Tanskan ja Ruotsin kanssa yhteinen hanke Tanskan ja Suomen kanssa ei vapaaehtoisia osallistujia laitteistot kahdessa rannikkovartioston aluksessa ja yhdessä tutkimusaluksessa E 1 E E satelliittijärjestelmien täydellinen integrointi CTMS-järjestelmärl E (Customised monitoring system) kautta |J kalastusjärjestöt eivät osallistuneet 1 18 aluksessa APR-järjestelmän laitteet Yhdistynyt kuningaskunta 0,9 19 29 MAFF, London DAFS, Edinburgh ARGOS EUTELTRACS INMARSAT syyskuu 94 22. 03. 96 (alustava luonnos) VA/ ISSN 1024-4492 KOM(96) 232 lopullinen ASIAKIRJAT FI 03 U Luettelonumero : CB-CO-96-242-FI-C ISBN92-78-04489-X Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 2-1


title: Решение на Съвета от 28 май 1996 година за сключване на административни договорености относно търговията с текстилни продукти между Европейската общност и някои членове на Световната търговска организация

eurovoc_concepts:
World Trade Organisation
agreement (EU)
multifibre agreement
textile product
third country
trade agreement (EU)

formats: html pdf print xhtml

text: 198 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 13 31996D0415 11. 7. 1996 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 173/1 РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА от 28 май 1996 година за сключване на административни договорености относно търговията с текстилни продукти между Европейската общност и някои членове на Световната търговска организация (96/415/ЕО) СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, РЕШИ: като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 113 във връзка с член 228, параграф 2, първо изречение от него, като взе предвид предложението на Комисията, като има предвид, че Комисията е договорила административни разпоредби за търговията с текстилни продукти под формата на утвърдени протоколи или размяна на ноти с някои членове на Световната търговска организация, които като „административни договорености“ по смисъла на член 2, параграф 17 от Споразуме- нието за СТО възпроизвеждат съответните разпоредби на пред- ходни двустранни споразумения, обхващащи търговията с текс- тилни продукти според Спогодбата относно международната търговия с текстил (CMTT/MFA); като има предвид, че посочените административни разпоредби за търговията с текстилни продукти следва да бъдат одобрени, Член 1 Административните разпоредби за текстилни продукти между Европейската общност и третите страни, изброени в приложението към настоящото решение, се одобряват от името на Общността. търговията с Текстовете на административните разпоредби за търговията с текстилни продукти са приложени към настоящото решение. Член 2 Председателят на Съвета е упълномощен да посочи лицето/лицата, оправомощени да подпишат административните разпоредби, посочени в член 1, за да обвържат Общността. Съставено в Брюксел на 28 май 1996 година. За Съвета Председател R. SERRI 11/т. 13 BG Официален вестник на Европейския съюз 199 ПРИЛОЖЕНИЕ Списък на държавите Аржентина Бангладеш Хонконг Индия Индонезия Макао Малайзия Пакистан Перу Филипините Сингапур Южна Корея Шри Ланка Тайланд


title: Decizia Consiliului din 28 mai 1996 privind încheierea aranjamentelor administrative referitoare la comerțul cu produse textile dintre Comunitatea Europeană și unii membri ai Organizației Mondiale a Comerțului

text: 198 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 11/vol. 13 31996D0415 11. 7. 1996 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 173/1 DECIZIA CONSILIULUI din 28 mai 1996 privind încheierea aranjamentelor administrative referitoare la comerțul cu produse textile dintre Comunitatea Europeană ș(cid:13)i unii membri ai Organizației Mondiale a Comerțului (96/415/CE) CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, DECIDE: având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 113 coroborat cu articolul 228 alineatul (2), prima teză, având în vedere propunerea Comisiei, întrucât Comisia a negociat aranjamentele administrative privind comerțul cu produse textile sub formă de procese verbale agreate sau de schimb de note cu unii membri ai Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), care, fiind „dispoziții administrative” în sensul articolului 2 alineatul (17) din Acordul OMC, reiau dispozițiile relevante din acordurile bilaterale anterioare de reglementare a comerțului cu produse textile în cadrul acordului multifibre (AMF); întrucât administrative, este necesar să se aprobe aceste aranjamente Articolul 1 Aranjamentele administrative privind comerțul cu produse textile dintre Comunitatea Europeană ș(cid:13)i țările terțe enumerate în anexa la prezenta decizie se aprobă în numele Comunității. Textele acestor acorduri administrative se anexează la prezenta decizie. Articolul 2 Preș(cid:13)edintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele abilitate să semneze acordurile administrative prevăzute în articolul 1, prin care Comunitatea îș(cid:13)i asumă obligații. Adoptată la Bruxelles, 28 mai 1996. Pentru Consiliu Preș(cid:13)edintele R. SERRI 11/vol. 13 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 199 ANEXĂ Lista de țări Argentina Bangladesh Hong-Kong India Indonezia Macao Malaiezia Pakistan Peru Filipine Singapore Coreea de Sud Sri Lanka Thailanda


title: Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 28. 05. 1996 KOM(96) 232 endelig udg. 96/0140(CNS) Forslag til om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (forelagt af Kommissionen) BERETNING FRA KOMMISSTONKN TIL RÅI>FT OG FTIROPA. PARI. EMENTET VEDRØRENDE RAPPORT OM •U INDFØRELSE AF ET SATELLITBASERET SYSTEM FOR OVERVÅGNING AF EF-FISKERFARTØJER BEGRUNDELSE Dette forslag til rådsforordning tager sigte på at ændre Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (i det følgende benævnt "kontrolforordningen") med det formål at forpligte medlemsstaterne til at etablere satellitbaserede overvågningssystemer for fiskerfartøjer. Ifølge Kommissionens forslag fra 1992 omen ny kontrolforordning skulle der iværksættes et system med løbende bestemmelse af fiskerfartøjernes position ved hjælp af satellitkommunikation for at forbedre fiskerikontrollens effektivitet. På dette tidspunkt accepterede Rådet imidlertid ikke Kommissionens forslag. I stedet blev Rådet og Kommissionen som led i et samlet kompromis enige om en række retsregler, ifølge hvilke: medlemsstaterne skal gennemføre pilotprojekter for at vurdere den teknologi, der skal anvendes til fiskerikontrol der inden 1. juli 1996 skal træffes beslutning om, hvorvidt, hvornår og i hvilket omfang der skal indføres et system med løbende bestemmelse af fiskerfartøjers position. Alle de berørte medlemsstater har fra juli 1994 til december 1995 gennemført pilotprojekter for satellitovervågning med deltagelse af omkring 350 EF-fartøjer. Gennemførelsen af pilotprojekterne har vist, at satellitbaseret løbende overvågning af fiskerfartøjer i høj grad vil forbedre fiskerikontrollens effektivitet. Konklusionerne af gennemførelsen af pilotprojekterne fremgår af "Rapporten om indførelse af et satellitbaseret system for overvågning af EF-fiskerfartøjer". Denne rapport er baseret på indberetninger fra de enkelte medlemsstater. På grundlag af de indvundne erfaringer forudses det i dette forslag til rådsforordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93, at medlemsstaterne skal indføre satellitbaserede overvågningssystemer med løbende positionsbestemmelse for fartøjer, der fører deres flag, således at de kan meddele de medlemsstater, i hvis farvande disse fartøjer udøver deres aktiviteter, fartøjernes position. Ifølge bestemmelserne omfatter denne overvågning alle fiskerfartøjer over l en vis længde, og forpligtelsen skal gennemføres gradvis i perioden 1997-1999. I begyndelsen vil fartøjer, der udøver deres aktiviteter i følsomme fiskerier, blive overvåget, og til sidst vil alle fartøjer være omfattet af overvågningen. Endvidere omfatter dette forslag bestemmelser, som skal sikre et samarbejde mellem de berørte medlemsstater. I henhold til artikel 3 i forordning (EØF) nr. 2847/93 påhviler det Rådet at træffe en beslutning inden den 1. juli 1996. om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING *é /° *M* Cc"^ fælles fiskeripolitik RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen,1 under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,2 ud fra følgende betragtninger: - -» °8 Fiskebestandene er i de seneste år blevet overfisket, og det er derfor nødvendigt med en betydelig indsats inden for overvågning og kontrol af fiskeriaktiviteter for at råde bod på denne situation; det er nødvendigt at anvende omkostningseffektive forvaltningsforanstaltninger og at sørge for, at fiskeriindsatsdata bliver mere nøjagtige og tilgængelige f. eks. ved, at der indføres satellitbaserede overvågningssystemer; ifølge artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik4 kan Rådet træffe beslutning om, at der skal indføres et system med løbende bestemmelse af EF-fiskerfartøjers position; EFT nr. L 261 af 20. 10. 1993, s. 1. erfaringerne fra medlemsstaternes gennemførelse af pilotprojekter i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 897/94 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 for så vidt angår pilotprojekter vedrørende løbende bestemmelse af EF-fiskerfartøjers position5 har vist, at flere forskellige satellitbaserede fartøj so vervågningssy stemer kan anvendes til bestemmelse til fiskerfartøjers position; løbende satellitbaseret overvågning af visse kategorier af EF-fiskerfartøjer vil forbedre forvaltningen af fiskeriindsatsen, overvågningen af følsomme områder, krydscheck af logbøger og overvågning af landinger - UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 1. Artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 affattes således: Artikel 1 1. Medlemsstaterne etablerer et satellitbaseret fartøj sovervågningssystem, i det følgende benævnt FOS, til overvågning af EF-fiskerfartøjers position. "Artikel 3 FOS skal senest den 1. januar 1997 omfatte alle EF-fiskerfartøjer, der hører ind under mindst en af følgende kategorier uanset deres længde: fartøjer, der udøver deres aktiviteter på det åbne hav, med undtagelse af Middelhavet, fartøjer, der udøver deres aktiviteter i tredjelandsfarvande fartøjer, der driver fiskeri med henblik på forarbejdning af fisk til fiskemel og -olie fartøjer, der anvender drivgarn af en længde på over 1 km, og senest den 1. januar 1999 alle andre EF-fiskerfartøjer af en længde på over 15 m overalt. EFT nr. L 104 af 23. 4. 1994, s. 18. 2. Medlemsstaterne sikrer, at der installeres fuldt operationelle satellitsporingsanordninger på de EF-fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som er omfattet af FOS. Satellitsporingsanordningen skal sætte et fiskerfartøj i stand til via satellit at meddele sin flagstat sin geografiske position og i givet fald de indsatsrapporter, som er omhandlet i artikel 19b nedenfor. I tilfælde efforce majeure meddeles de relevante oplysninger over radioen via en radiostation, der er godkendt til modtagelse af sådanne oplysninger ifølge EF-reglerne. , Medlemsstaterne foretager en årlig inspektion af de satellitsporingsanordninger, der er installeret om bord på fiskerfartøjer, som fører deres flag. 3. Førerne af EF-fiskerfartøjer, der er omfattet af FOS, skal sikre, at satellitsporingsanordningeme til enhver tid er fuldt operationelle, og at de i stk. 2 nævnte oplysninger transmitteres. 4. Medlemsstaterne etablerer og varetager driften af fiskeriovervågningscentre, i det følgende benævnt FOC, som skal overvåge fiskeriaktiviteter og fiskeriindsats. FOC skal være operationelle senest pr. 1. januar 1997. En given medlemsstats FOC skal overvåge de fiskerfartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag, uanset hvilke farvande de udøver deres aktiviteter i, og uanset hvilken havn de befinder sig i, samt de EF-fiskerfartøjer, der fører andre medlemsstaters flag, og som udøver deres aktiviteter i farvande henhørende under den pågældende medlemsstats højhedsområde eller jurisdiktion. 5. Når fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, udøver deres aktiviteter i farvande henhørende under en anden medlemsstats højhedsområde eller jurisdiktion, skal flagmedlemsstaten sørge for, at dens FOC straks meddeler specifikke data vedrørende fartøjernes position til den berørte kystmedlemsstats FOC. Flagmedlemsstaten fritages fra denne forpligtelse, hvis de fiskerfartøjer, der fører dens flag, direkte transmitterer alle relevante oplysninger til den berørte kystmedlemsstats FOC på grundlag af en protokol, der skal indgås mellem flagmedlemsstaten og kystmedlemsstaten, og som skal meddeles Kommissionen. ( 6. Flagmedlemsstaten udpeger de myndigheder, der er ansvarlige for FOC, og træffer passende skridt til at sikre, at dens FOC har det nødvendige personale og er udstyret med maskinel og programmel, således at der kan foretages automatisk databehandling og elektronisk datatransmission. Medlemsstaterne skal sørge for backup-procedurer og genopretningsprocedurer i tilfælde af systemsvigt. Medlemsstaterne må gerne drive et fælles FOC. 7. Flagmedlemsstaten træffer de nødvendige skridt til at sikre, at de data, der modtages fra dens fiskerfartøjer, registreres i edb-læsbar form i en periode på tre år. Kommissionen skal have direkte adgang til disse edb-filer når som helst. Der skal tages behørigt hensyn til de gældende regler for databeskyttelse. 8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 36. " Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske ArtiKei i* Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i På Rådets vegne Formand ? BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA- PARLEMENTET VEDRØRENDE RAPPORT OM INDFØRELSE AF ET SATELLITBASERET SYSTEM FOR OVERVÅGNING AF EF-FISKERFARTØJER 8 Indholdsfortegnelse I. Indledning 1. Baggrund 2. Den internationale sammenhæng II. Pilotprojekterne 1. 2. 3. Evaluering af pilotprojekterne Udveksling af data Juridiske og bevismæssige spørgsmål III. Hensigtsmæssigheden af et satellitbaseret FOS i fiskerikontrollen og -forvaltningen Bilag 5 I. INDLEDNING I mange mange generationer har stjernerne været det eneste navigationsmiddel på landjorden og til søs. Navigation efter stjernerne benyttes stadig som opbakning, men er gradvis blevet suppleret med andre navigationsmetoder. I løbet af de sidste årtier er der sket en revolutionerende udvikling med overgangen til rumbaserede systemer. Navigation ved hjælp af satellit er sandsynligvis en af de bedre kendte udnyttelser af rumteknologien. I dag vinder satellitbaserede systemer indpas inden for mange andre områder, herunder luftrummet (trafikkontrolsystemer, indflyvnings- og landingssystemer. , vejnettet (privat transport, styring af lastvognsparken,. ), jernbanenettet og kontrol. Antallet af brugere af disse systemer og de økonomiske fordele er stadigt stigende på grund af liberaliserings- og privatiseringsinitiativer. De teknologier, der er udviklet inden for forskellige områder, kan anvendes til fiskeriovervågning og -kontrol, som det fremgår af det efterfølgende. Denne rapport er udarbejdet for at opfylde en officiel forpligtelse i henhold til artikel II i Kommissionens forordning (EF) nr. 897/94, i henhold til hvilken Kommissionen skal forelægge Rådet en rapport om de pilotprojekter, der er gennemført af medlemsstaterne vedrørende løbende positionsbestemmelse af EF-fiskerfartøjer1. Den er til dels baseret på de endelige rapporter fra medlemsstaterne, som desværre er blevet fremsendt med forsinkelse. EFTnr. L 104/18. > 1. Baggrund 11992 foreslog Kommissionen, at der blev indført et satellitbaseret overvågningssystem med løbende positionsbestemmelse af fiskerfartøjer for at opnå større effektivitet i overvågningen af fiskeriet1. Derefter besluttede Rådet, at medlemsstaterne skulle gennemføre pilotprojekter i samarbejde med Kommissionen for at vurdere, hvilken teknologi der skulle anvendes, og hvilke fartøjer der skulle være omfattet af det ovennævnte system (som fastsat i artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, i det følgende benævnt "kontrolforordningen"). Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 897/94 blev der fastsat gennemførelsesbestemmelser vedrørende pilotprojekterne. Tretten EU-medlemsstater (Belgien, Danmark, Tyskland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene, Portugal, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige) har gennemført pilotprojekter for satellitovervågning omfattende indtil 350 fartøjer i hele Fællesskabet. Tre forskellige satellitbaserede fartøj sovervågningssystemer, der fås i handelen (Argos, Euteltracs og Inmarsat), er blevet anvendt til at spore de deltagende fartøjers bevægelser. Adskillige medlemsstater har afprøvet mere end et af disse systemer. Pilotprojekterne er blevet finansieret med 10 mio. ECU fra Fællesskabets budget. Projekterne påbegyndtes i juli 1994 og skulle efter planen være afsluttet i juni 1995. KOM(92) 392 endelig udg. S" Efter anmodning fra en række medlemsstater, hvis projekter endnu ikke var afsluttet, blev projekternes løbetid forlænget til december 1995. En række medlemsstater anvender stadig systemerne som et middel til at forbedre og udvikle deres forståelse af denne type teknologi inden for fiskerikontrol og bevarelse. Pilotprojekterne er blevet koordineret af Europa-Kommissionen. Kommissionen har med regelmæssige mellemrum tilrettelagt møder i Ekspertgruppen vedrørende Fiskerikontrol med de nationale ansvarlige i medlemsstaterne for at overvåge projekternes forløb. Kommissionen har også gennemført forsøg siden 1992. Den har anvendt sit inspektionsfartøj, der opererer i det af Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) regulerede område (dvs. de internationale farvande ud for Newfoundland), til dette formål. 2. Den internationale sammenhæng Dilemmaet i forvaltningen i de kommercielle fiskerier, når det gælder om at afstemme de disponible fiskeressourcer, der er til rådighed, efter overkapaciteten i fangstsektoren, er blevet forværret af kontrolinstansernes problemer med at overvåge et stort antal fartøjer, der er spredt over enormt store havområder. I de senere år har mange nationer grebet til teknologiske innovationer såsom overvågning af fartøjernes position ved hjælp af satellit for at forbedre kontrollen og effektiviteten af deres fiskeriforvaltning. Der er givet en række eksempler herpå nedenfor. I april 1990 krævede en international aftale mellemUSA, Canada og Japan, at der blev indført satellitovervågning af alle de japanske blækspruttefartøjer og stormaskede ^ drivgamsfartøjer, der fiskede i den nordlige del af Stillehavet i 1990. Der blev indgået tilsvarende aftaler mellem USA og Korea og USA og Taiwan. USA har overvåget næsten 800 fiskerfartøjers højsøfiskeri. I den senere tid er en snes amerikanske langlinefartøjer blevet udstyret med satellitovervågningsanordninger i det pelagiske langlinefiskeri i den vestlige del af Stillehavet. USA er ved at tilrettelægge en ordning for to specifikke fiskerier i New England-området (bundfisk og kammuslinger). Den 1. januar 1994 iværksatte Australien officielt sit første fartøj sovervågningssy stem i et højsøtrawlfiskeri (Orange Roughy) med ca. 30 fartøjer. Den videre udvikling omfatter en udvidelse af systemets dækning til langlinefartøjer til tunfisken og trawlere til fiskeri efter dybhavsrejer, både hvad angår position og fangstrapportering. Siden den 1. april 1994 har New Zealand krævet, at visse fartøj skategorier medfører og arbejder med fartøjsovervågningsudstyr. For øjeblikket er ca. 200 fartøjer forsynet med udstyr. Flere andre lande verden over har gennemført forsøg eller overvejer at gøre det: Argentina, Canada, Chile, de franske oversøiske områder (Fransk Polynesien og Ny Kaledonien), Indonesien, Iran, Japan, Marokko, Norge, Peru, Rusland og Taiwan. Både De Forenede Nationers aftale om gennemforeisen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedwrende bevarelse og forvaltning af falles bestande og stærkt vandrende bestande og adfærdskodeksen for yii ansvarlige fiskerier omtaler udtrykkeligt anvendelsen af fartøj sovervågningssy stemer (FOS). I henhold til den konvention, der er indgået for Beringshavet, skal hver kontraherende part kræve af sine fiskerfartøjer, der fisker efter sej i konventionsområdet, at de skal benytte tidstro satellitpositioneringssendere, når de befinder sig i Beringshavet. Andre regionale organisationer såsom CCAMLR (Antarktis), ICCAT (Atlanterhavstun), FFA (den sydlige del af Stillehavet) og NAFO (Nordvestatlanten) har også interesseret sig for emnet. De kontraherende parter i NAFO vil gennemføre pilotprojekter omfattende 35% af den fiskerflåde, der fisker i det NAFO-regulerede område i 1996/97. Den 21. -22. november 1995 afholdt Kommissionen et internationalt symposium for fiskerikontrol i Madrid, Spanien. Formålet med symposiet var at overveje anvendelsen af satellitbaseret teknologi til overvågning og kontrol. Tretten medlemsstater, fire tredjelande, FAO og en snes virksomheder deltog. Symposiet resulterede i en nyttig udveksling af oplysninger blandt deltagerne. Erfaringerne uden for Den Europæiske Union har klart vist, at satellitovervågningen, selv om den ikke har afløst de konventionelle kontrolmetoder, har gjort dem mere effektive. Navnlig har satellitovervågningen gjort det muligt for kontrolinstanserne at indkredse særligt påtrængende problemer i den rigtige rækkefølge. Ud over anvendelsen af satellitteknologi til kontrolformål har der været mange innovationer inden for det satellitteknologiske område, som har hjulpet fiskerne til at opnå et mere effektivt fiskeri. Et eksempel herpå er GPS-satellitterne, som har gjort det muligt for fiskerfartøjerne straks at bestemme deres position, kurs og fart. En anden udvikling er satellitbaseret fjernmåling, som har gjort det lettere at foretage en præcis s* lokalisering af højproduktive biologiske områder for visse bestande. Endvidere har telekommunikationssatellitter forbedret kommunikationen mellem fartøjerne for visse fiskerflåders vedkommende, og dette sparer tid ved lokaliseringen af de optimale fangstpladser og giver ekstra sikkerhed i nødsituationer. II. PILOTPROJEKTERNE Medlemsstaterne har foretaget omfattende forsøg med fartøj sovervågningssy stemer under gennemførelsen af deres respektive projekter. Over 300 EF-fartøjer er blevet udstyret med en blå kasse (30 Argos, 60 Euteltracs og 175 Inmarsat, og i Portugal er MONICAP blevet installeret på over hundrede fartøjer). I 1995 etablerede Finland og Sverige et fælles pilotprojekt sammen med Danmark. På grund af den korte løbetid lykkedes det dog ikke Sverige at finde frivillige deltagerfartøjer. Alle medlemsstaterne har afprøvet GPS-INMARSAT. Kun nogle medlemsstater har afprøvet ARGOS og/eller EUTELTRACS. I et supplerende projekt har Grækenland også afprøvet VHF/DSC-datakommunikation, hvis anvendelse mere er begrænset til territorialfarvande. Det Forenede Kongerige har gennemført forsøg med automatisk positionsregistrering (APR), hvor der lagres data om bord på fiskerfartøjer uden tidstro transmission af oplysningerne. Bilaget indeholder de vigtigste oplysninger om de enkelte projekter. Cf 1. Evaluering af pilotprojekterne Dette afsnit giver en oversigt over de vigtigste resultater i medlemsstaternes rapporter og overvejelserne i Ekspertgruppen vedrørende Fiskerikontrol, som har holdt møde med regelmæssige mellemrum i hele pilotprojekternes løbetid. Pilotprojekterne bekræftede pålideligheden af tidstro satellitpositionsovervågningsudstyr om bord på fiskerfartøjer og fastslog, at denne type teknologi indebærer en meget stor forbedring af de eksisterende luft-, hav- og landbaserede ressourcers effektivitet. Selv om pilotprojekterne i medlemsstaterne afslørede en række tekniske problemer, viste de også klart, at disse problemer kunne løses af projektlederne og systemleverandørerne i fællesskab. Det fremgik særlig klart, at den satellitbaserede fartøj sovervågningsteknologi har udviklet sig betydeligt i projekternes løbetid. Denne tendens vil givetvis fortsætte. Den yderligere udvikling af brugsklare produkter og forbedringen af satellittjenesterne vil i høj grad medvirke til at opnå det fulde udbytte af et fremtidigt driftsklart system. Pilotprojekterne har vist, at udstyret til brug om bord på fartøjerne har fået en væsentligt bedre kvalitet og er blevet meget mere robust og pålideligt i løbet af forsøgsperioden. De fortsatte teknologiske fremskridt vil til stadighed byde på nye funktioner til lavere priser. Priserne på mobilt udstyr forventes at falde betydeligt, når der indføres satellitsystemer i lavt kredsløb, og liberaliserings- og privatiseringspolitikken skulle mindske telekommunikationsudgifterne. Edb-maskinel og -programmel bliver generelt ^ billigere. Det vigtigste problem, der er konstateret, er tab af data ved systemsvigt. Dette problem optræder dog kun lejlighedsvis og kan løses ved hjælp af de fornødne backup- og retableringsprocedurer. Alle medlemsstaterne har rapporteret, at GPS integreret i ARGOS-transponderne og kombineret med INMARSAT C er tilstrækkeligt præcist til fiskerikontrolformål. Positioneringsfunktionen i Euteltracs bedømmes også positivt. 2. Dataudveksling Der er gennemført et betydeligt antal forsøg med dataudveksling mellem medlemsstaterne i pilotprojekternes operationelle fase. Forsøgene har vist, at det er kompliceret og vanskeligt at udveksle positionsdata. De har dog også givet værdifulde oplysninger om, hvordan dataudvekslingen kan forbedres, og hvordan man kan finde frem til en bestemt løsning eller andre alternativer i et driftsklart system. Den af Danmark foreslåede dataudvekslingsmodel og X. 25-dataudvekslingsprotokollen er blevet godkendt som standarder i forbindelse med pilotprojekterne. De disponible X. 25-tjenester er dog ikke de samme i alle medlemsstaterne. En række medlemsstater har ikke udvekslet positionsrapporter med regelmæssige mellemrum. I denne henseende har medlemsstaterne åbenbart undervurderet den tekniske indsats, det kræver at indføre og arbejde med pålidelige og effektive datakommunikationsprocedurer i pilotprojektperioden. Det er Kommissionens opfattelse, at dette var det mindst vellykkede aspekt af pilotprojekterne. si- Direkte transmission fra fiskerfartøjet til kyststaten er kun blevet afprøvet af to medlemsstater. Det kan ikke desto mindre betragtes som et holdbart alternativ til kommunikation fra flagstaten til kyststaten. Medlemsstaterne erkender, at det er nødvendigt at standardisere dataudvekslingsprocedurerne og yderligere overveje, hvordan det fremtidige EF-system for satellitovervågning skal opbygges. I den forbindelse er det nødvendigt at finde frem til en helhedsløsning på spørgsmålet om samkøring af forskellige mobile satellitkommunikations- og sporingsteknologier med jordbaserede net. Det bør bemærkes, at spørgsmålet om datakommunikation mellem medlemsstaterne er et generelt spørgsmål, som ikke er begrænset til satellitsporing. 3. Juridiske og bevismæssige spørgsmål Medlemsstaterne har ikke foretaget en dybtgående vurdering af de juridiske og bevismæssige spørgsmål i forbindelse med de data, der opnås fra et satellitbaseret fartøj sovervågningssy stem, i deres rapporter. Kommissionen er dog klar over, at fartøjerne frivilligt har deltaget i pilotprojekterne, og at mange spørgsmål, såsom manipulering eller misbrug af anordningerne med henblik på kloning (uautoriseret anvendelse af en legitim enhed til at vildlede myndighederne med hensyn til fartøjernes korrekte position) eller brug af fantomer (uautoriseret frakobling af en enhed), er fænomener, som først fuldt ud vil kunne konstateres, når systemet er obligatorisk for visse fartøj skategorier. Det er derfor nødvendigt, at hele ansvaret for installation, drift og vedligeholdelse af det operationelle udstyr lægges over på fartøjerne, og at det gøres ulovligt at være på havet uden at have en operationel enhed om bord. Det er også uomgængeligt nødvendigt at indføre alle de fornødne sanktioner såvel som incitamenter til at sikre, at fartøjerne opfylder de fastsatte krav. /!£ Generelt har medlemsstaterne meget divergerende regler for bevisførelse. Gyldigheden og den bevismæssige værdi af dataene fra et satellitbaseret fartøj so vervågningssystem kan til en vis grad divergere fra medlemsstat til medlemsstat, som det er tilfældet med andre oplysninger, f. eks. fotografier, der tages under inspektioner fra luften. Et effektivt FOS kræver samarbejde mellem de kompetente myndigheder i flagstaten og kyststaten. Dette kan indebære, at visse medlemsstater må indføre regler i deres nationale lovgivning, således at der kan foretages en evaluering af bevis, der er opnået ved satellitbaseret FOS. III. HENSIGTSMÆSSIGHEDEN AF ET SATELLITBASERET FOS I FISKERIKONTROLLEN OG -FORVALTNINGEN Forsøgene har vist, at et fuldt operationelt system vil have mange fordele for fiskerikontrollen. Som anført i Kommissionens rapport om kontrollen med den fælles fiskeripolitik1 er der for øjeblikket mange alvorlige mangler, der mindsker kontrollens effektivitet. Satellitovervågning af fiskerfartøjer vil forbedre kontrollen på mange områder inden for den nuværende fiskeriordning. Den vil navnlig: forbedre indsatsforvaltningen gennem indsatsrapporter af høj kvalitet forbedre overvågningen af fredede områder eller følsomme områder i KOM(96) 100 endelig udg. SI muliggøre en mere rentabel anvendelse af inspektionsfartøjer og inspektionsfly og en mere effektiv indsats, når det gælder bordinger til søs gøre det muligt at efterprøve logbogsdata og i nogle tilfælde validere fangstområderapporter medvirke til at afsløre ulovlige eller ikke tilladte landinger gøre det muligt at overvåge overholdelsen af kravet om forudgående meddelelse om landinger. EU-fiskeriernes forskelligartethed kræver en kompleks forvaltnings- og kontrolstruktur. På lang sigt kan et satellitbaseret fartøj sovervågningssy stem dog muliggøre en forenkling af forskrifterne. Det kan navnlig være et incitament for fiskerne til at overholde bestemmelserne, hvilket atter kan resultere i en indskrænkning af nogle af de nuværende krav, som f. eks. hail-kravene. Satellitbaserede systemer vil være en hjælp ved kontrollen af fiskeriindsatsen og vil, hvis de kombineres med andre kontrolredskaber, forbedre registreringen af fartøjernes fangster. For EF som helhed vil et satellitbaseret fartøj sovervågningssy stem medføre en mere ensartet anvendelse af forskrifterne, øge samarbejdet mellem kontrolinstanserne og sikre større gennemsigtighed i fiskerikontrollen og kontrolindsatsen i medlemsstaterne. Pilotprojekterne i medlemsstaterne har afsløret, at der også er mange fordele for fiskerisektoren. Det drejer sig bl. a. om lavere udgifter til kommunikation, øget sikkerhed i nødsituationer, et lukket meddelelsessystem for fangst- og markedsoplysninger og bedre adgang til oplysninger om vejrforhold, havne mv. Endvidere tyder den seneste tids erfaringer i medlemsstaterne på, at fiskerne allerede investerer i satellittelekommunikationsudstyr og -tjenester. £o De opmuntrende resultater af de pilotprojekter, som medlemsstaterne har gennemført, og udviklingen i de internationale fiskerier viser, at det nu er på tide at forberede en operationel ordning gældende for EF-fiskerfartøj erne. Omkostningerne ved satellitbaserede FOS afhænger hovedsagelig af, hvor mange fartøjer der indgår i systemet. Man kan også gå ud fra, at medlemsstaterne foretrækker størst mulig fleksibilitet til at udvikle et system, der specielt er afpasset efter deres behov, og at integrere systemet med eksisterende kontrolfaciliteter og -procedurer. Det maskinel og programmel, der blev indkøbt med henblik på pilotprojekterne, kan genbruges, i det omfang det er muligt. Baseret på en tidligere undersøgelse forventes udgifterne til satellitovervågning, herunder et kontrolcenter i hver enkel medlemsstat til at overvåge en flåde på 10 000 fartøjer, i en periode på fem år at blive på omkring 80 til 100 mio. ECU. Det mobile udstyr om bord på de enkelte fartøjer vil tegne sig for størstedelen af disse udgifter. Udgifterne vil normalt være støtteberettigede i henhold til Rådets beslutning 95/527/EF om Fællesskabets finansielle deltagelse i visse udgifter, som medlemsstaterne afholder ved gennemførelsen af overvågnings- og kontrolordningerne under den fælles fiskeripolitik EFT nr. L 301 af 14. 12. 1995, s. 30. Berigtiget i EFT nr. L 302 af 15. 12. 1995, s. 45. ZA OVERSIGT (situationen pr. 1. 5. 96) BILAG Medlemsstat EF's finan sielle bidrag (Mio. ECU) Antal fartøjer Kontrolcenter Satellitsystem Minimum Faktisk Bemærkninger Startdato (Frist: 1. 10. 94) Modtagel se af en delig rap port (frist: 29. 2. 96) Belgien 0,3 Danmark 0,9 Tyskland 0,4 Grækenland 0,8 10 10 15 10 21 10 22 20 Dienst v ær Zeevisserij, Oostende Fiskeridirek toratet, Købenbavn Bundesanstalt LE, Hamburg Den hellenske kystbevogtning, Piræus INMARSAT Marts 95 - INMARSAT April 95 26. 03. % INMARSAT Oktober 94 04. 03. 96 Omkostningerne ved tilslutnings- programmel delt med Nederlandene INMARSAT-datarapporter er gået tabt - Vanskeligheder ved at finde frivillige deltagere Har udviklet dataudvekslingsmodel til positionsrapportering Telecom støtter ikke X. 25 fast select mode til internationale kommunikationer INMARSAT Oktober 94 13. 03. 96 - Har afprøvet VHF/DSC i et supplerende projekt LES støtter ikke individuel polling Spanien 3,0 • 124 124 IGPM, Madrid EUTELTRACS INMARSAT Marts 94 14. 03. 96 0* Frankrig 0,9 Irland 0,7 Italien 0,5 67 10 17 Har udviklet en udbygning af den danske dataudvekslingsmodel med henblik på rapportering af indsejling, udsejling m. v. Anvender fortsat systemet til indsatsrapportering Eutelsat har udviklet teknisk løsning til integrering af datastrømmene fra de tre satellitsystemer Anvender fortsat systemet til indsatsrapportering Maj 95 19. 03. % 45 CROSSA, Etel 10 Naval Base,Cork ARGOS EUTELTRACS INMARSAT EUTELTRACS INMARSAT (20) Kystbevogt ningen, Rom INMARSAT - Oktober 94 - - Kryptografering af positionsrapporter - Går ind for direkte transmission til kyststaten Foreslår anvendelse af central datadirigeringsfacilitet - Endnu ikke driftsklart Medlemsstat EF's finansi elle bidrag (Mio. ECU) Antal fartøjer Kontrolcenter Satellitsystem Minimum Faktisk Bemærkninger Startdato (Frist: 1. 10. 94) Modtagel se af endelig rapport (Frist: 29. 2. 96) Nederlandene 0,5 14 41 AID, Kerkrade ARGOS EUTELTRACS INMARSAT Oktober 94 20. 03. % Portugal " 47 104 IGP, Lissabon INMARSAT - - Omkostningerne ved tUslutriingsprogrammel delt med Belgien INMARSAT-datarapporter er gået tabt - - Tidligere erfaringer med projektet "Vene Visserijen" - PTT Telecom støtter ikke X. 25 fast select mode - Portugal har ikke gennemført et specifikt pilotprojekt, da landet har tidligere erfaringer med MONICAP - Satellitovervågning er et etableret middel ifølge national lov Finland 0,2 - Sverige 0,2 5 3 Fiskerideparte mentet, Helsinki Fiskeriverket, Gôteborg INMARSAT Efter tiltrædelsen 07. 03. % INMARSAT Efter tiltrædelsen 05. 03. % - Fælles projekt med Danmark og Sverige c Det Forenede Kongerige 0,9 19 29 MAFF, London DAFS, Edinburgh ARGOS EUTELTRACS INMARSAT September 94 22. 03. % (foreløbigt udkast) - Fælles projekt med Danmark og Finland - - Har udstyret to kysttevogtningsfartøjer og et Ingen frivillige deltagere forsøgsfartøj - Fuld integrering af satellitsystemer gennem specialudviklet overvågningssystem (CTMS) Ingen deltagelse fra fiskeriorganisationernes side 18 fartøjer udstyret med automatiske positionsregistre- ringsajrørdninger - ISSN 0254-1459 KOM(96) 232 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 11 Katalognummer : CB-CO-96-242-DA-C ISBN 92-78-04481-4 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg l < 1