title: Rozhodnutie Komisie z 3. mája 1996, ktorým sa mení rozhodnutie 93/231/EHS, ktoré pri uvádzaní na trh sadby zemiakov povoľuje na celom alebo na časti územia niektorých členských štátov prísnejšie opatrenia proti niektorým nákazám, než sú stanovené v prílohách I a II smernice Rady 66/403/EHS (Text s významom pre EHP)

eurovoc_concepts:
Germany
labelling
marketing
plant health legislation
potato
seedling

formats: html pdf print

text: 120 SK Úradný vestník Európskej únie 03/zv. 19 31996D0332 25. 5. 1996 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV L 127/31 ROZHODNUTIE KOMISIE z 3. mája 1996, ktorým sa mení rozhodnutie 93/231/EHS, ktoré pri uvádzaní na trh sadby zemiakov povoľuje na celom alebo na časti územia niektorých členských štátov prísnejšie opatrenia proti niektorým nákazám, než sú stanovené v prílohách I a II smernice Rady 66/403/EHS (Text s významom pre EHP) (96/332/ES) KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na smernicu Rady 66/403/EHS zo dňa 14. júna 1996 o uvádzaní na trh sadby zemiakov (1), ktorá bola napo- sledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 96/16/ES (2), a najmä na jej článok 13 ods. 2, keďže rozhodnutie Komisie 93/231/EHS (3), ktoré bolo napo- sledy zmenené a doplnené rozhodnutím 95/21/ES (4), povolilo niektorým členským štátom pre konkrétne uvedené regióny obmedziť prístup na trh zemiakov na výsadbu na základnú výsadbu zemiakov určitých tried spoločenstva; Článok 1 Príloha k rozhodnutiu 93/231/EHS sa týmto mení v súlade s prílohou k tomuto rozhodnutiu. Článok 2 Toto rozhodnutie je adresované členským štátom. v Nemecku patril keďže Vorpommern medzi takto uvedené regióny; región Bundesland Mecklenburg- keďže v dôsledku zjednotenia Nemecka vyžadujú zmeny admi- nistratívneho usporiadania niektorých regiónov v Nemecku zmenu záznamu týkajúceho sa Nemecka v uvedenom rozhod- nutí; keďže opatrenia v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanovi- skom Stáleho výboru pre osivá a výsadbu v poľnohospodár- stve, záhradníctve a lesníctve, V Bruseli 3. mája 1996 Za Komisiu Franz FISCHLER člen Komisie (1) Ú. v. ES 125, 11. 7. 1966, s. 2320/66. (2) Ú. v. ES L 6, 9. 1. 1996, s. 19. (3) Ú. v. ES L 106, 30. 4. 1993, s. 11. (4) Ú. v. ES L 28, 7. 2. 1995, s. 13. 03/zv. 19 SK Úradný vestník Európskej únie 121 PRÍLOHA Záznam týkajúci sa Nemecka v prílohe rozhodnutia 93/231/EHS, stĺpec 2, sa nahrádza takto: „Bundesland Mecklenburg-Vorpommern — Gemeinde Groß Lűsewitz — Ortsteile Lindenhof und Pentz der Gemeinde Metschow — Gemeinden Böhlendorf, Breesen, Langsdorf sowie Ortsteil Grammow der Gemeinde Grammow — Gemeinden Hohenbrűnzow, Hohenmocker, Ortsteil Ganschendorf der Gemeinde Sarow sowie Ortsteil Leistenow der Gemeinde Utzedel — Gemeinden Ranzin, Lűssow und Gribow — Gemeinde Pelsin. “


title: Rozhodnutí Komise ze dne 3. května 1996 o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutíText s významem pro EHP

eurovoc_concepts:
fishery resources
health certificate
marketing
mollusc
third country
veterinary inspection

text: 122 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 31996D0333 25. 5. 1996 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ L 127/33 ROZHODNUTÍ KOMISE ze dne 3. května 1996 o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí (Text s významem pro EHP) (96/333/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, Rady směrnici s ohledem na dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci uvádění živých mlžů na trh (1), naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 9 uvedené směrnice, 91/492/EHS ze vzhledem k tomu, že Komise stanovila pro určité třetí země zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů; vzhledem k tomu, že pro dovozy živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje takovéto rozhodnutí, se nejprve doporučuje stanovit typizovaný vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, aby nedošlo k poruchám v obchodování; vzhledem k tomu, že přijetím typizovaného vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti by neměly být dotčeny zvláštní dovozní podmínky, které mohou být po zhodnocení hygienic- kého stavu zjištěného na místě znalci Společenství stanoveny pro určitou třetí zemi; že vzhledem k tomu, v souladu s článkem 8 směrnice 91/492/EHS se doporučuje stanovit, aby osvědčení o zdravotní nezávadnosti prokazovalo, že podmínky produkce, čištění, skla- dování, balení a přepravy živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů dovážených do Společenství jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými pro produkty Spole- čenství; vzhledem k tomu že, opatřeními tohoto rozhodnutí by neměly být dotčena opatření, která budou přijata k ochraně zdraví zvířat; vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v sou- ladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru, vzhledem k tomu, že přijetí typizovaného osvědčení o zdra- votní nezávadnosti má kladný účinek jak na subjekty na trhu, tak na kontrolní služby a usnadňuje volný pohyb živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trzích Společenství; PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: vzhledem k tomu, že vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovený tímto rozhodnutím, je prozatímním osvědčením na dobu dvou let, během kterých lze přijmout jednotlivá rozhod- nutí; že se tedy toto prozatímní osvědčení již nepoužije ve chvíli přijetí jednotlivého rozhodnutí pro určitou třetí zemi; vzhledem k tomu, že veterinární kontroly dovážených mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů se musejí provádět podle směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí (2), napo- sledy pozměněné směrnicí 95/52/ES (3); že tyto kontroly stanoví, aby bylo osvědčení o zdravotní nezávadnosti připo- jeno k dováženým produktům; Článek 1 Partie živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů dovezené na území podle přílohy I směrnice 90/675/EHS k přímě spotřebě musejí být sbírány v produkčních oblastech schválených a kontrolovaných příslušnými úřady třetí země, musejí pocházet z provozoven schválených kontrolovaných příslušnými úřady třetí země a musejí být provázeny origi- nálem číslovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který prokazuje, že hygienické podmínky při produkci, manipulaci, případně čištění, balení a označování produktů jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanovenými směrnicí 91/492/EHS. (1) Úř. věst. L 268, 24. 9. 1991, s. 1. (2) Úř. věst. L 373, 31. 12. 1990, s. 1. (3) Úř. věst. L 265, 8. 11. 1995, s. 16. Vzor tohoto osvědčení o zdravotní nezávadnosti je stanoven v příloze I k tomuto rozhodnutí. 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 123 Článek 2 Článek 4 Partie živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů uvedené do oběhu na území podle přílohy I směrnice 90/675/EHS, aby byly čištěny ve schváleném středisku pro čištění nebo sádkovány ve schválené sádkovací oblasti nebo zpracovány ve zpracovatelské závodě, musejí být sbírány v produkčních a kontrolovaných příslušnými úřady třetí země a musejí být provázeny origi- nálem číslovaného osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který prokazuje, že hygienické podmínky při produkci, sběru a pře- pravě partií jsou alespoň srovnatelné s podmínkami stanove- nými směrnicí 91/492/EHS. schválených oblastech Osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle tohoto rozhodnutí se nevztahují na živé mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže ze třetích zemí, pro které jsou stanoveny zvláštní podmínky dovozu. Článek 5 Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1996 po dobu dvou let. Vzor tohoto osvědčení o zdravotní nezávadnosti je stanoven v příloze II k tomuto rozhodnutí. Článek 6 Článek 3 Toto rozhodnutí je určeno členským státům. 1. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedená v článku 1 a 2 mohou mít pouze jeden list a musejí být alespoň v jednom úředním jazyku vstupní země do Společenství a pří- padně v jednomu jazyku země určení. Na osvědčeních musí být uvedeno jméno, 2. funkce a podpis úředního inspektora a úřední razítko příslušného úřadu, toto vše musí být v jiné barvě, než je barva ostatního tisku na osvědčeních. V Bruselu dne 3. května 1996. Za Komisi Franz FISCHLER člen Komise 124 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 PŘÍLOHA I 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 125 126 CS Úřední věstník Evropské unie 03/sv. 19 PŘÍLOHA II 03/sv. 19 CS Úřední věstník Evropské unie 127


eurovoc_concepts:
EU competence
UN convention
civil liability
dangerous substance
indemnification
jurisdiction
marine pollution
maritime transport

text: 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 143 22002A1213(01) L 337/57 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 13. 12. 2002. PIELIKUMS STARPTAUTISKĀ 1996. GADA KONVENCIJA PAR ATBILDĪBU UN KAITĒJUMA KOMPENSĀCIJU SAKARĀ AR BĪSTAMU UN KAITĪGA VIELU PĀRVADĀŠANU PA JŪRU (HNS KONVENCIJA) KONVENCIJAS PUSES, APZINOTIES briesmas, ko rada bīstamu un kaitīgu vielu pārvadāšana pa pasaules jūrām, PĀRLIECĪBĀ par vajadzību nodrošināt atbilstošu, ātru un efektīvu kompensāciju personām, kas cieš no starpgadījuma sakarā ar šādu vielu pārvadāšanu pa jūru, VĒLOTIES pieņemt vienotus starptautiskos noteikumus un procedūras, kā izvērtēt atbildību un noteikt kompensāciju par šādu kaitējumu, UZSKATOT, ka par kaitējuma ekonomiskām sekām, ko izraisa bīstamu un kaitīgu vielu pārvadāšana pa jūru, ir jāatbild arī kuģniecības nozarei un kravu pārvadātājiem, IR VIENOJUŠĀS par turpmāko. I NODAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI Definīcijas 1. pants Šajā konvencijā: 1. 2. 3. “Kuģis” nozīmē jebkura tipa jūras kuģi vai jūrā peldošu iekārtu. “Persona” nozīmē privātpersonu vai personālsabiedrību, vai valsts vai privātu juridisku vai nejuridisku iestādi, arī valsti vai tās politiskos grupējumus. “Īpašnieks” nozīmē personu vai personas, kas reģistrētas kā kuģa īpašnieki vai kurām pieder kuģis, ja nav notikusi reģistrācija. Ja kuģis pieder valstij un to ekspluatē sabiedrība, kas tajā valstī reģistrēta kā kuģa operators, tad ar “īpašnieku” saprot šādu sabiedrību. 4. “Saņēmējs” nozīmē: a) vai nu personu, kas fiziski saņem kontributīvo kravu, ko izkrauj dalībvalsts puses ostās un termināļos; ja saņemšanas laikā persona, kas fiziski saņem kravu, rīkojas kā citas puses aģents un šī puse ir pakļauta jebkuras dalībvalsts puses jurisdikcijai, tad par galveno atbildīgo personu uzskata saņēmēju, ja aģents dara HNS fondam zināmu atbildīgās personas identitāti; vai b) personu dalībvalstī pusē, ko saskaņā ar tās dalībvalsts puses likumdošanu uzskata par kontributīvās kravas saņēmēju dalībvalsts puses ostās un termināļos, ja kopējā saņemtā krava saskaņā ar valsts tiesību aktiem būtībā ir tā pati, kas saņemta a) apakšpunktā. 5. “Bīstamas un kaitīgas vielas” (HNS) nozīmē: a) vielas, materiālus un preces, kas pārvadātas kā kuģa krava un kas minētas no i) līdz vii) daļai: i) naftas produkti, ko pārvadā bez taras un kas minēti I pielikuma I papildinājumā 1973. gada starptautiskajai konvencijai par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu, kura labota un grozīta ar attiecīgo 1978. gada protokolu; 144 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. ii) kaitīgas šķidras vielas, ko pārvadā bez taras un kas minētas II pielikuma II papildinājumā 1973. gada starptautiskajai konvencijai par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu, kura labota un grozīta ar attiecīgo 1978. gada protokolu, un šīs vielas un vielu maisījumi, ko provizoriski iekļauj piesārņojuma A, B, C vai D kategorijā saskaņā ar minētā II pielikuma 3. noteikuma 4. punktu; iii) bīstamas šķidras vielas, ko pārvadā bez taras un kuras pēc grozījumiem uzskaitītas 17. nodaļā 1983. gada starptautiskajā kodeksa par tādu kuģu būvniecību un aprīkošanu, kas pārvadā bīstamas ķīmiskas vielas bez taras, un bīstami ražojumi, kuru pārvadāšanai vadība un iesaistītās ostu administrācijas noteikušas piemērotus noteikumus saskaņā ar kodeksa 1. 1. 3. punktu; iv) bīstamas un kaitīgas vielas, materiāli un preces iepakotā veidā, uz kuriem attiecas Starptautiskais jūras bīstamo kravu kodekss ar grozījumiem; v) sašķidrinātas gāzes, kas uzskaitītas 19. nodaļā 1983. gada starptautiskajā kodeksā par tādu kuģu būvniecību un aprīkošanu, kas pārvadā bez taras sašķidrinātas gāzes, ar grozījumiem, un ražojumi, kuru pārvadāšanai vadība un iesaistītās ostu administrācijas noteikušas piemērotus noteikumus saskaņā ar kodeksa 1. 1. 6. punktu; vi) šķidras vielas, ko pārvadā bez taras un kuru uzliesmošanas temperatūra nepārsniedz 60 °C (nosakot noslēgtā tīģelī); vii) cieti materiāli bez taras, kas satur ķīmiski bīstamas vielas un uz ko attiecas Cieto beztaras kravu drošas prakses kodeksa B pielikums ar grozījumiem, kā arī Starptautiskā jūras bīstamo kravu kodeksa noteikumi, pārvadājot iepakotā veidā; un b) atlikumi no iepriekšējas vielu beztaras pārvadāšanas, kas minēti a) apakšpunkta i) līdz iii) daļā un v) līdz vii) daļā. 6. “Kaitējums” nozīmē: a) nāves gadījumu vai miesas bojājumus uz kuģa vai ārpus kuģa, kas pārvadā bīstamas un kaitīgas vielas, kuras to izraisa; b) īpašuma zaudējumu vai tam nodarītu kaitējumu ārpus kuģa, kas pārvadā bīstamas un kaitīgas vielas, kuras to izraisa; c) zaudējumu vai kaitējumu no vides piesārņojuma, ko izraisa bīstamas un kaitīgas vielas, ar noteikumu, ka kompensācija par nodarījumu videi, bet ne peļņa uz nodarījuma rēķina, tiek ierobežota līdz saprātīgu veicamo vai plānoto vides sakārtošanas pasākumu izmaksām; d) preventīvo pasākumu izmaksas un zaudējumus vai kaitējumus, ko izraisa preventīvie pasākumi. Ja nav iespējams ar prātu nodalīt kaitējumu, ko izraisa bīstamas un kaitīgas vielas, no kaitējumu, kuru izraisa citi cēloņi, tad uzskata, ka visu šo kaitējuma kopumu ir izraisījušas bīstamas un kaitīgas vielas, izņemot kaitējumu, ko izraisa 4. panta 3. punktā minētie faktori. Šajā punktā “ko izraisījušas šīs vielas” nozīmē, ka kaitējums radies šo vielu bīstamo un kaitīgo īpašību dēļ. 7. 8. 9. “Preventīvi pasākumi” nozīmē jebkuru saprātīgu rīcību, ko veic persona pēc notikuma, lai novērstu vai mazinātu kaitējumu. “Starpgadījums” nozīmē jebkuru gadījumu vai gadījumu sēriju, kam ir viens cēlonis, kurš izraisa kaitējumu vai rada smagus un nenovēršamus kaitējuma draudus. “Pārvadāšana pa jūru” nozīmē periodu no laika, kad bīstamas un kaitīgas vielas iekraušanas laikā nokļūst jebkurā kuģa iekārtu daļā, līdz laikam, kad to pēc izkraušanas vairs nav nevienā kuģa iekārtu daļā. Ja netiek izmantotas kuģa iekārtas, tad periods sākas un beidzas, kas bīstamas un kaitīgas vielas šķērso kuģa reliņu. 10. “Kontributīvā krava” nozīmē bīstamas un kaitīgas vielas, kuras pārvadā pa jūru kā kravu līdz ostai vai terminālim dalībvalsts puses teritorijā un šajā valstī izkrauj. Tranzītkravu, ko pārved tieši vai caur ostu vai termināli no viena kuģa uz otru, visu vai pa daļām, no sākuma ostas vai termināļa līdz galamērķa ostai vai terminālim uzskata par kontributīvo kravu tikai attiecībā uz saņemšanu galamērķī. 11. “HNS fonds” nozīmē Starptautisko bīstamo un kaitīgo vielu fondu, kas dibināts saskaņā ar 13. pantu. 12. “Norēķinu vienība” nozīmē speciālas aizņēmumu tiesības, ko noteicis Starptautiskais valūtas fonds. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 145 13. “Kuģa reģistra valsts” attiecībā uz reģistrēto kuģi nozīmē kuģa reģistrācijas valsti un attiecībā uz nereģistrētu kuģi – valsti, ar kuras karogu kuģis kuģo. 14. “Terminālis” nozīmē jebkuru pa ūdeni pārvadājamo bīstamo un kaitīgo vielu uzglabāšanas vietu, arī jebkuru ārzonas iekārtu, kas ar cauruļvadu vai citādi savienota ar šo vietu. 15. “Direktors” nozīmē HNS fonda direktoru. 16. “Organizācija” nozīmē Starptautisko jūrniecības organizāciju. 17. “Ģenerālsekretārs” nozīmē Organizācijas ģenerālsekretāru. Pielikumi 2. pants Šīs konvencijas pielikumi ir šīs konvencijas sastāvdaļas. Piemērošanas joma 3. pants Pielikumus ekskluzīvi piemēro: a) kaitējumam, kas rodas dalībvalsts puses teritorijā vai teritoriālajos ūdeņos; b) kaitējumam no vides piesārņojuma, kas rodas dalībvalsts puses saskaņā ar starptautiskiem tiesību aktiem noteiktā ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā, vai, ja dalībvalsts puse nav šādu zonu noteikusi, rajonam ārpus vai blakus tās valsts teritoriālajiem ūdeņiem, ko attiecīgā valsts noteikusi saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem, un kurš nepārsniedz 200 jūras jūdzes no bāzes līnijas, no kuras mēra teritoriālo ūdeņu platumu; c) kaitējumam, kas nav saistīts ar dabas piesārņojumu, kurš rodas ārpus jebkuras valsts teritorijas vai teritoriālajiem ūdeņiem, ja šo kaitējumu izraisa viela, ko pārvadā ar dalībvalstī pusē reģistrētu kuģi vai, ja kuģis nav reģistrēts, tad ar kuģi, kurš kuģo ar dalībvalsts puses karogu; un d) preventīviem pasākumiem, ja tādus veic. 4. pants 1. Šo konvenciju piemēro prasībām par kaitējumu no bīstamu un kaitīgu vielu pārvadāšanas pa jūru, bet ne sakarā ar līgumiem par preču un pasažieru pārvadājumiem. 2. Šo konvenciju nepiemēro, ja tās noteikumi nav savietojami ar tiesību aktiem par strādājošo apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem vai sociālās nodrošināšanas sistēmu. 3. Šo konvenciju nepiemēro: a) kaitējumam no piesārņojuma, kā definēts 1969. gada starptautiskajā konvencijā par civilo atbildību par naftas piesārņojuma radītajiem zaudējumiem ar grozījumiem, neatkarīgi no tā, vai kompensācija sakarā ar konvenciju ir vai nav maksājama; un b) kaitējumam, ko izraisa 7. klases radioaktīva viela no Starptautiskā jūras bīstamo kravu kodeksa ar grozījumiem vai Cieto beztaras kravu drošas prakses kodeksa B pielikuma. 4. Izņemot 5. punkta noteikumus, šīs konvencijas noteikumi neattiecas uz karakuģiem, jūras kara palīgkuģiem vai citiem kuģiem, kas pieder kādai valstij vai ar kuriem veic operācijas kāda valsts, un kurus valsts dienests šajā laikā izmanto tikai nekomerciāliem mērķiem. 5. Dalībvalsts puse var nolemt piemērot šo konvenciju karakuģiem vai citiem 4. punktā aprakstītajiem kuģiem, šādā gadījumā tā ziņo ģenerālsekretāram, kurš nosaka piemērošanas termiņus un nosacījumus. 6. Attiecībā uz dalībvalstij pusei piederošiem un komerciāliem mērķiem izmantotiem kuģiem katra valsts raugās, lai tie iekļautos 38. panta jurisdikcijā, un noraida visas pretenzijas, kas aizskar tās suverenitāti. 146 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 1. Konvencijas ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās laikā vai pēc tam katra valsts var paziņot, ka šo konvenciju nepiemēro kuģiem: 5. pants a) kuru bruto tonnāža nepārsniedz 200 tonnu; b) kuri pārvadā bīstamas un kaitīgas vielas tikai iepakotā veidā; c) kuri kuģo starp tās valsts ostām un iekārtām. 2. Ja blakus esošās valstis vienojas, ka šo konvenciju nepiemēro arī kuģiem, uz kuriem attiecas 1. punkta a) un b) apakšpunkts un kuri kuģo starp šo valstu ostām un iekārtām, minētās valstis var paziņot, ka šīs konvencijas izslēgšana saskaņā ar 1. punktu attiecas arī uz šajā punktā minētajiem kuģiem. 3. Valsts, kas ir sagatavojusi šādu deklarāciju saskaņā ar 1. vai 2. punktu, var to jebkurā laikā atsaukt. 4. Deklarāciju saskaņā ar 1. un 2. punktu un deklarācijas atsaukumu saskaņā ar 3. punktu deponē pie ģenerālsekretāra, kurš pēc konvencijas stāšanās spēkā par to paziņo direktoram. 5. Ja kāda valsts ir sagatavojusi deklarāciju attiecībā uz 1. un 2. punktu un nav to atsaukusi, tad bīstamas un kaitīgas vielas, ko pārvadā ar kuģiem, uz kuriem attiecas šis punkts, neuzskata par kontributīvu kravu, uz kuru attiecas 18. , 20. pants, 21. panta 5. punkts un 43. pants. 6. “HNS fondam” nav saistību maksāt kompensāciju par kaitējumu, ko izraisa ar kuģi pārvadātās vielas, uz kurām neattiecas konvencija atbilstoši deklarācijai attiecībā uz 1. un 2. punktu, ja: a) kaitējums, kas definēts 1. panta 6. punkta a), b) vai c) apakšpunktā, rodas: i) deklarācijas sagatavotājas valsts teritorijā, ietverot teritoriālos ūdeņos, vai kaimiņvalstī, vienā no abām, kas sagatavojusi deklarāciju attiecībā uz 2. punktu; vai ii) šā punkta i) apakšpunktā minētas valsts vai valstu ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā vai rajonā, kas minēts 3. panta b) punktā; b) kaitējums ietver preventīvus un kaitējumu mazinošus pasākumus. Dalībvalstu pušu pienākumi 6. pants Katra dalībvalsts puse nodrošina visu saistību izpildi un veic pēc savas likumdošanas attiecīgus pasākumus, ietverot sankcijas, ja tas nepieciešams šādu saistību efektīvai izpildei. II NODAĻA ATBILDĪBA Īpašnieka atbildība 7. pants 1. Izņemot 2 un 3. punkta noteikumus, īpašnieks starpgadījuma laikā ir atbildīgs par kaitējumu, ko izraisa bīstamu un kaitīgu vielu pārvadāšana ar kuģiem pa jūru, turklāt tad, ja starpgadījums sastāv no vairākiem starpgadījumiem, kam ir viens cēlonis, īpašnieka atbildība iestājas, kad notiek pirmais no šādiem starpgadījumiem. 2. Īpašniekam atbildība neiestājas, ja īpašnieks pierāda, ka: a) kaitējums ir radies karadarbības, saspīlējuma, pilsoņu kara, dumpja dēļ vai tādas dabas parādības dēļ, kas bijusi ārkārtēja, nenovēršama un kurai nav bijis iespējams pretoties; vai b) kaitējums pilnībā radies no tīšas trešās puses darbības vai šī puse nav centusies kaitējumu novērst; vai c) kaitējums pilnībā radies valdības vai citas tādas iestādes dēļ, kas atbildīga par navigācijas ugunīm vai attiecīgi citiem navigācijas līdzekļiem, neuzmanības vai nesankcionētas darbības dēļ; vai 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 147 d) nosūtītājs vai cita persona nav sniegusi informāciju par kuģī iekrautajām bīstamajām un kaitīgajām vielām, un tādēļ i) ir radies pilnīgs vai daļējs kaitējums; vai ii) īpašnieks tādēļ nav noformējis apdrošināšanu saskaņā ar 12. pantu; ja īpašnieks vai tā darbinieki vai pārstāvji nav zinājuši vai pamatoti nav varējuši zināt par kuģī iekrauto vielu bīstamajām un kaitīgajām īpašībām. 3. Ja īpašnieks pierāda, ka kaitējumu pilnīgi vai daļēji ir izraisījusi tādas personas tīša rīcība vai nolaidība ar nolūku radīt kaitējumu, kura cietusi no šī kaitējuma, vai šīs personas neuzmanības dēļ, tad īpašniekam var pilnīgi vai daļēji noņemt atbildību pret šādu personu. 4. Prasību par kompensāciju kaitējuma dēļ pret īpašnieku var iesniegt tikai saskaņā ar šo konvenciju. 5. Saskaņā ar 5. punktu kompensāciju par kaitējumu sakarā ar šo konvenciju vai citādi nevar prasīt: a) no īpašnieka darbiniekiem vai pārstāvjiem vai apkalpes locekļiem; b) no loča vai citas personas, kas, nebūdama apkalpes loceklis, veic pakalpojumus kuģim; c) no fraktētāja (pat ja viņš ir bezapkalpes kuģa fraktētājs), kuģa vadītāja vai operatora; d) no personas, kas veic glābšanas operācijas ar īpašnieka piekrišanu vai pēc kompetentas valsts iestādes norādījumiem; e) no personas, kas veic preventīvus pasākumus; un f) no tādu personu darbiniekiem vai pārstāvjiem, kuras minētas c), d) un e) apakšpunktā; ja kaitējumu izraisījusi to tīša vai netīša rīcība ar nolūku radīt kaitējumu vai nolaidība un ļaunticība, apzinoties, ka šāds kaitējums var rasties. 6. Šī konvencija neierobežo īpašnieku iesniegt prasību pret trešo pusi, ar ko saprot ne tikai to vielu nosūtītāju vai saņēmēju, kas rada kaitējumu, vai 5. punktā norādītā personas. Starpgadījumi, kuros iesaistīti divi vai vairāki kuģi 8. pants 1. Kad kaitējums rodas no starpgadījuma, kurā iesaistīti divi vai vairāki kuģi, no kuriem katrs pārvadā bīstamas un kaitīgas vielas, tad par kaitējumu ir atbildīgs katrs īpašnieks, izņemot 7. pantā minētos gadījumus. Visi īpašnieki ir solidāri un atsevišķi atbildīgi par šādu kaitējumu, kas būtībā nav dalāms. 2. Īpašniekiem tomēr saskaņā ar 9. pantu ir tiesības katram uz savām atbildības robežām. 3. Šis pants neierobežo viena īpašnieka tiesības griezties tiesā ar prasību pret citu īpašnieku. Atbildības ierobežošana 9. pants 1. Kuģa īpašniekam saskaņā ar šo konvenciju ir tiesības ierobežot atbildību par starpgadījumu līdz kopsummai, ko aprēķina šādi: a) 10 miljoni norēķinu vienību kuģim, kura kravnesība nepārsniedz 2 000 tilpuma vienību; un b) kuģiem, kuru tonnāža pārsniedz šo lielumu, pie a) punktā minētajām norēķinu vienībām vēl pieskaita: — par katru tilpuma vienību no 2 001 līdz 50 000 pieskaita 1 500 norēķinu vienību, — par katru tilpuma vienību virs 50 000 pieskaita 360 norēķinu vienību, šī kopsumma tomēr nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 100 miljonu norēķinu vienību. 148 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 2. Īpašniekam nav tiesību saskaņā ar šo konvenciju ierobežot atbildību, ja pierādās, ka kaitējumu izraisījusi īpašnieka personīga tīša vai netīša rīcība ar nolūku radīt kaitējumu vai nolaidība un ļaunticība, apzinoties, ka šāds kaitējums var rasties. 3. Lai gūtu labumu no 1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem, īpašnieks dibina kopfondu, kura lielums atbilst saskaņā ar 1. punktu noteiktajai atbildības robežai kādas dalībvalsts puses tiesas vai citas kompetentas iestādes priekšā, kurā ir iesniegta prasība saskaņā ar 38. pantu, vai, ja prasība nav iesniegta, ar jebkuras dalībvalsts puses jebkuru tiesu vai citu kompetentu iestādi, kurā var iesniegt prasību saskaņā ar 38. pantu,. Fondu var dibināt vai nu deponējot summu, vai sniedzot bankas garantiju vai citu garantiju, ko pieļauj tās dalībvalsts puses likumdošana, kurā fonds tiek dibināts, un ko par piemērotu atzīst tiesa vai cita kompetenta iestāde. 4. Ievērojot 11. panta noteikumus, fondu sadala starp prasītājiem atbilstoši to iesniegto prasību lielumam. 5. Ja pirms fonda sadalīšanas īpašnieks vai kāds no īpašnieka darbiniekiem vai pārstāvjiem, vai jebkura persona, kas sniedz īpašniekam apdrošināšanu vai citu finansiālu nodrošinājumu, apspriežamā starpgadījuma dēļ ir maksājusi kompensāciju, tad šāda persona līdz tai samaksātās summas apmēram iegūst regresa tiesības, ko saskaņā ar šo konvenciju būtu ieguvusi tā persona, kura saņēmusi kompensāciju. 6. Regresa tiesības, kas noteiktas 5. punktā, var attiekties arī uz citu personu, nevis uz personām, kas minētas attiecībā uz samaksāto kompensāciju par kaitējumu, bet tikai tādā mērā, ciktāl šādas regresa tiesības atzīst spēkā esošie valsts tiesību akti. 7. Ja īpašnieki vai citas personas konstatē, ka viņiem var prasīt vēlāk maksāt visu vai daļu no kompensācijas, uz kuru attiecas 5. un 6. punktā minētās regresa tiesības, ja kompensācija ir samaksāta pirms fonda sadalīšanas, tad tās valsts tiesa vai cita kompetenta iestāde, kurā fonds ir dibināts, var noteikt, ka zināmu summu var rezervēt, lai ieinteresētā persona var īstenot prasību pret fondu. 8. Prasības attiecībā uz apzināti nomaksātiem izdevumiem vai brīvprātīgiem ziedojumiem no īpašnieka puses, lai novērstu vai samazinātu kaitējumu, ir līdzvērtīgas citām prasībām pret fondu. 9. a) Summas, kas minētas 1. punktā, konvertē valsts valūtā pēc valūtas kursa, atbilstoši speciālām aizņēmuma tiesībām fonda dibināšanas dienā, par ko ir runa 3. punktā. Ja dalībvalsts puse ir Starptautiskā valūtas fonda locekle, tās valsts valūtas vērtību speciālās aizņēmuma tiesībās rēķina pēcStarptautiskā valūtas fonda metodes, kādus fonds tajā dienā lieto savām operācijām un darījumiem. Ja dalībvalsts puse nav Starptautiskā valūtas fonda locekle, tās valsts valūtas vērtību speciālās aizņēmuma tiesībās rēķina, kā šī valsts ir noteikusi. b) Tomēr dalībvalsts puse, kas nav Starptautiskā valūtas fonda locekle un kuras likumdošana neļauj piemērot 9. punkta a) apakšpunkta noteikumus, šīs konvencijas ratificēšanas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās laikā vai vēlāk paziņo, ka 9. punkta 1. punktā minētā norēķinu vienība tiek pielīdzināta 15 zelta frankiem. Šajā punktā minētais zelta franks atbilst sešdesmit pieciem ar pusi (65½) miligramiem 900. raudzes zelta. Zelta franku konvertē valsts valūtā saskaņā ar minētās valsts tiesību aktiem. c) Pārrēķinu, kas minēts 9. punkta a) apakšpunkta pēdējā teikumā, un konvertēšanu, kas minēta 9. punkta b) apakšpunktā, izdara tā, lai pēc iespējas dalībvalsts puses valsts valūtā izteiktu 1. punktā minēto daudzumu reālo vērtību, ko iegūst, piemērojot 9. panta a) apakšpunkta divus pirmos teikumus. Dalībvalstis puses ziņo ģenerālsekretāram attiecīgi par aprēķina metodi atbilstoši 9. punkta a) apakšpunktam vai par konvertēšanas rezultātu pēc 9. punkta b) apakšpunkta, deponējot konvencijas ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentu un katru reizi, kad tās maina aprēķina metodi. 10. Šajā pantā ar kuģa tonnāžu saprot bruto tonnāžu, ko aprēķina saskaņā ar tonnāžas mērīšanas noteikumiem, kas iekļauti 1969. gada Starptautiskās konvencijas par kuģu tilpības mērīšanu I pielikumā. 11. Apdrošinātājs vai cita persona, kas sniedz finansiālu nodrošinājumu, ir tiesīgs dibināt fondu saskaņā ar šo pantu ar tiem pašiem nosacījumiem un ar tādu pašu juridisku spēku, kā gadījumā, ja to būtu dibinājis īpašnieks. Šādu fondu var dibināt pat tad, ja saskaņā ar 2. panta noteikumiem īpašniekam nav tiesību ierobežot atbildību, bet fonda dibināšana šādā gadījumā nedrīkst būt pretrunā ar prasītāja tiesībām pret īpašnieku. 10. pants 1. Ja īpašnieks pēc starpgadījuma nodibina fondu saskaņā ar 9. pantu un ir tiesīgs ierobežot atbildību: a) neviena persona, kas iesniegusi prasību par kaitējumu, kas radies no šā starpgadījuma, nav tiesīga pretendēt uz citiem īpašnieka līdzekļiem; un 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 149 b) dalībvalsts puses tiesa vai kompetenta iestāde lemj par kuģa vai cita īpašniekam piederoša īpašuma atbrīvošanu, ja tam bijis uzlikts arests sakarā ar prasību par kaitējumu no starpgadījuma, un līdzīgi lemj par atbrīvošanu no galvojuma vai cita drošības pasākuma, lai izvairītos no aresta. 2. Minētos pasākumus tomēr piemēro tikai gadījumā, ja prasītājam ir tiesības griezties tiesā, kas pārrauga fondu, un fonds ir faktiski pieejams prasības izpildei. Nāve un traumas 11. pants Prasībām nāves vai traumu gadījumā ir prioritāte pār citām prasībām, ja vien šādu prasību summa nepārsniedz divas trešdaļas no kopējā daudzuma, kas noteikts saskaņā ar 9. panta 1. punktu. Īpašnieka obligātā apdrošināšana 12. pants 1. Tāda kuģa īpašniekam, kas reģistrēts dalībvalstī pusē un pārvadā bīstamas un kaitīgas vielas, ir pienākums kuģi pastāvīgi apdrošināt vai noformēt tam citu finansiālu nodrošinājumu, piemēram, bankas vai līdzīgas finanšu iestādes garantiju tādā apmērā, kāds noteikts 9. panta 1. punktā par atbildības robežām, lai, pamatojoties uz šo konvenciju, nosegtu atbildību par kaitējumu. 2. Obligātās apdrošināšanas polise apliecina, ka apdrošināšana vai cits finansiāls nodrošinājums ir spēkā saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem, un šādu polisi izsniedz katram kuģim pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts puses iestāde ir noskaidrojusi, ka ir izpildītas 1. punkta prasības. Attiecībā uz kuģi, kas reģistrēts dalībvalstī pusē, šādu obligātās apdrošināšanas polisi izsniedz vai apstiprina kuģa reģistrācijas valsts attiecīgā iestāde; attiecībā uz kuģi, kas nav reģistrēts dalībvalstī pusē, polisi izsniedz vai apstiprina jebkuras dalībvalsts puses attiecīgā iestāde. Obligātās apdrošināšanas polisei ir jābūt pēc parauga, kāds noteikts I pielikumā, un tajā jāiekļauj šādi punkti: a) kuģa nosaukums, atšķirības numurs vai burti un reģistrācijas osta; b) īpašnieka vārds un galvenā uzņēmējdarbības vieta; c) SJO kuģa identifikācijas numurs; d) nodrošinājuma tips un darbības ilgums; e) apdrošinātāja vai citas personas, kas sniedz nodrošinājumu, galvenā uzņēmējdarbības vieta un vieta, kur apdrošināšana vai nodrošinājums ir noformēts; un f) polises derīguma periods, kurš nedrīkst būt garāks par apdrošināšanas vai cita nodrošinājuma derīguma periodu. 3. Obligātās apdrošināšanas polise ir izdevējas valsts oficiālajā valodā vai valodās. Ja lietotā valoda nav angļu, franču vai spāņu valoda, tekstam pievieno tulkojumu vienā no šīm valodām. 4. Obligātās apdrošināšanas polise atrodas uz kuģa, un tās kopiju deponē iestādē, kas veic kuģu reģistra uzskaiti, vai, ja kuģis nav reģistrēts dalībvalstī pusē, tās valsts iestādē, kas izdevusi vai apstiprinājusi polisi. 5. Apdrošināšana vai finansiāls nodrošinājums neatbilst šī panta prasībām, ja tas var izbeigties ne tāpēc, ka beidzas derīguma termiņš apdrošināšanai vai nodrošinājumam, kas precizēts polisē saskaņā ar 2. punktu, bet citu iemeslu dēļ, pirms pagājuši trīs mēneši no dienas, kad paziņojums par tā izbeigšanos ir iesniegts 4. punktā minētajām iestādēm, ja vien obligātās apdrošināšanas polise ir izsniegta minētajā periodā. Minētie noteikumi līdzīgi attiecas uz jebkuriem grozījumiem, kuru dēļ apdrošināšana vai nodrošinājums vairs neatbilst šī panta prasībām. 6. Kuģu reģistra valsts saskaņā ar šā panta noteikumiem nosaka obligātās apdrošināšanas polises izsniegšanas un derīguma nosacījumus. 7. Citas dalībvalstis puses šīs konvencijas mērķiem atzīst obligātās apdrošināšanas polises, ko izdevusi vai apstiprinājusi dalībvalsts puses iestāde saskaņā ar 2. punktu, un uzskata, ka tām ir tāds pats spēks kā gadījumā, ja tās izsniegusi vai apstiprinājusi pati dalībvalsts, pat gadījumā, ja polise izsniegta par kuģi, kas nav reģistrēts dalībvalstī pusē. Dalībvalsts puse var jebkurā brīdī pieprasīt pārrunas ar izdevēju vai apstiprinātāju valsti, ja tā uzskata, ka apdrošinātājs vai garantētājs, kas minēts obligātās apdrošināšanas polisē, nav finansiāli spējīgs pildīt konvencijas uzliktās saistības. 150 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 8. Prasību par kompensāciju par kaitējumu var iesniegt tieši apdrošinātājam vai citai personai, kas sniedz finansiālu nodrošinājumu īpašnieka atbildībai par kaitējumu. Šādā gadījumā, ja īpašnieks nav tiesīgs ierobežot atbildību, atbildētājs var gūt labumu no maksimālās atbildības, kas noteikta saskaņā ar 1. punktu. Atbildētājs var turpmāk celt tādus pašus iebildumus (bet ne īpašnieka bankrota vai likvidēšanās gadījumā) kā īpašnieks. Turklāt atbildētājs var celt iebildumus, ka kaitējums radies īpašnieka ļaunticīgas rīcības rezultātā, bet nevar celt citus iebildumus, kādus varētu celt īpašnieks tiesvedībā pret atbildētāju. Jebkurā gadījumā atbildētājam ir tiesības prasīt no īpašnieka, lai viņš piedalās tiesas procesā. 9. Jebkurš fonds, ko dibinājusi apdrošināšanas vai cita finansiāla nodrošinājuma iestāde saskaņā ar 1. punktu, ir ekskluzīvi pieejams prasību apmierināšanai saskaņā ar šo konvenciju. 10. Dalībvalsts puse neļauj darboties kuģim, kurš kuģo ar tās karogu un uz kuru attiecas šis pants, ja vien tam nav izsniegta polise saskaņā ar 2 vai 12. punktu. 11. Sakarā ar šī panta noteikumiem katra dalībvalsts puse atbilstoši saviem tiesību aktiem nodrošina, ka apdrošināšana vai nodrošinājums 1. punktā noteiktajos fondos ir spēkā attiecībā uz jebkuru kuģi, kas neatkarīgi no reģistrācijas vietas ienāk ostā vai atstāj ostu tās teritorijā vai kas piestāj vai atstāj iekārtu atklātā jūrā tās teritoriālajos ūdeņos. 12. Ja uz kuģi, kas pieder dalībvalstij pusei, neattiecas apdrošināšana vai cits finansiāls nodrošinājums, tad šī panta noteikumi neattiecas uz šādu kuģi, bet kuģim jānoformē obligātā apdrošināšanas polise, ko izsniedz tās valsts iestādes, kur kuģis reģistrēts, un kas apliecina kuģa piederību pie šīs valsts, un atbildības robežas ir noteiktas saskaņā ar 1. punktu. Šādā obligātās apdrošināšanas polisē pēc iespējas ievēro 2. punktā doto paraugu. KOMPENSĀCIJA NO STARPTAUTISKĀ BĪSTAMO UN KAITĪGO VIELU FONDA (HNS FONDA) III NODAĻA HNS fonda dibināšana 13. pants 1. Starptautisko bīstamo un kaitīgo vielu fondu (HNS fondu) dibina šādiem mērķiem: a) lai nodrošinātu kompensāciju par kaitējumu sakarā ar bīstamu un kaitīgu vielu pārvadāšanu pa jūru, ja aizsardzība, kas izriet no II nodaļas, ir nepietiekama vai nav pieejama; un b) lai izpildītu 15. pantā noteiktos uzdevumus. 2. HNS fondu katrā dalībvalstī pusē atzīst par juridisku personu, kas saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem var iegūt tiesības un pienākumus un būt par pusi tās valsts tiesu procesos. Katra dalībvalsts puse atzīst direktoru par HNS fonda likumīgo pārstāvi. Kompensācija 14. pants 1. Lai izpildītu savas funkcijas saskaņā ar 13. panta 1. punkta a) apakšpunktu, HNS fonds izmaksā kompensāciju jebkurai personai, kas cieš no kaitējuma, ja šī persona nav varējusi iegūt pilnu un atbilstošu kompensāciju par kaitējumu saskaņā II nodaļu: a) tāpēc, ka atbilstīgi II nodaļai nav paredzēta atbildība par kaitējumu; b) tāpēc, ka īpašnieks, kas atbildīgs par kaitējumu saskaņā ar II nodaļu, nav finansiāli spējīgs pilnībā pildīt pienākumus saskaņā ar šo konvenciju un finansiālais nodrošinājums atbilstīgi II nodaļai neapmierina vai tikai daļēji apmierina kompensācijas prasības par kaitējumu; īpašnieku uzskata par finansiāli nespējīgu pildīt šos pienākumus, un finansiālo nodrošinājumu uzskata par nepietiekamu, ja persona, kas cieš no kaitējuma, pēc visiem pūliņiem iegūt tiesiskās aizsardzības līdzekļus nav pilnībā apmierināta ar kompensācijas apjomu, kāds tai pienākas saskaņā ar II nodaļu; c) tāpēc, ka kaitējums pārsniedz īpašnieka atbildību atbilstīgi II nodaļai. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 151 2. Pamatotus izdevumus vai īpašnieka labprātīgus ziedojumus, lai novērstu vai mazinātu kaitējumu, šā panta nozīmē uzskata par kaitējumu. 3. Uz HNS fondu neattiecas iepriekšējos punktos minētie pienākumi, ja: a) pierādās, ka kaitējums radies karadarbības, saspīlējuma, pilsoņu kara vai dumpja dēļ vai to izraisījušas bīstamas un kaitīgas vielas, kas noplūdušas vai izgāztas no karakuģa vai cita kuģa, kurš pieder valstij vai ar kuru valsts operē un kurš starpgadījuma laikā izmantots tikai nekomerciāliem valdības mērķiem; vai b) prasītājs nevar pamatoti pierādīt, ka kaitējums radies no starpgadījuma, kurā iesaistīts viens vai vairāki kuģi. 4. Ja HNS fonds pierāda, ka kaitējums pilnīgi vai daļēji ir radies no tīšas rīcības vai nolaidības no tādas personas puses, kura cietusi no kaitējuma, vai šīs personas neuzmanības, tad HNS fondu var pilnīgi vai daļēji atbrīvot no pienākuma maksāt šādai personai kompensāciju. HNS fondu jebkurā gadījumā atbrīvo tādā pašā mērā, kādu atbrīvojumu dod īpašniekam saskaņā ar 7. panta 3. punktu. HNS fondu tomēr neatbrīvo no preventīviem pasākumiem. 5. a) Ja vien b) apakšpunktā nav noteikts citādi, kopējo kompensācijas apjomu, ko maksā HNS fonds saskaņā ar šo pantu, lai kopējā summa un saskaņā ar II nodaļu samaksātā kompensācija par kaitējumu, piemērojot šo konvenciju atbilstoši 2. panta noteikumiem, nepārsniegtu 250 miljonu norēķinu vienību. ierobežo uz vienu starpgadījumu, b) Kopējais kompensācijas apjoms, ko HNS fonds saskaņā ar šo pantu maksā par kaitējumu, kas radies dabas parādības dēļ, kura bijusi ārkārtēja, nenovēršama un kurai nav bijis iespējams pretoties, nepārsniedz 250 miljonu norēķinu vienību. c) Pieauguma procentus pie fonda, kas dibināts saskaņā ar 9. panta 3. punktu, neņem vērā, aprēķinot maksimālo kompensāciju, kas no fonda jāmaksā saskaņā ar šo pantu. d) Šajā pantā minētās summas pārvērš valsts valūtā, pamatojoties uz attiecīgās valūtas vērtību pēc speciālām aizņēmuma tiesībām HNS fonda sapulces lēmuma pieņemšanas dienā, ko pieņem par pirmo kompensācijas maksāšanas dienu. 6. Ja pret HNS fondu iesniegto prasību apjoms pārsniedz kopējo saskaņā ar 5. punktu maksājamās kompensācijas apjomu, tad pieejamo summu sadala tā, lai attiecība starp noteikto prasību un kompensāciju, ko pašreiz sedz prasītājs saskaņā ar šo konvenciju, būtu vienāda visiem prasītājiem. Prasībām nāves vai traumu gadījumā ir prioritāte pār citām prasībām, ja vien šādu prasību summa nepārsniedz divas trešdaļas no kopējās summas, kas noteikta saskaņā ar 5. punktu. 7. HNS fonda sapulce var īpašos gadījumos nolemt, ka kompensāciju saskaņā ar šo konvenciju maksā pat ja īpašnieks nav nodibinājis fondu saskaņā ar II nodaļu. Šādos gadījumos piemēro 5. punkta gadījumā, d) apakšpunktu. Uzdevumi saistībā ar HNS fondu 15. pants Lai veiktu savu funkciju saskaņā ar 13. panta 1. punkta a) apakšpunktu, HNS fondam ir jāveic šādi uzdevumi: a) jāizskata prasības pret HNS fondu; b) jāsagatavo tāme katra kalendārā gada budžeta formā un tajā jāiekļauj šādi punkti: izdevumi: i) izmaksas un izdevumi saistībā ar fonda pārvaldību kārtējā gada laikā un jebkurš iztrūkums par iepriekšējiem gadiem; un ii) maksājumi, kas HNS fondam jāveic kārtējā gadā; ienākumi: iii) fonda pārpalikumi no iepriekšējiem gadiem ar varbūtējiem procentiem; iv) sākuma iemaksas, ko iemaksā gada laikā; v) gada iemaksas, ja tādas vajadzīgas budžeta sabalansēšanai; un vi) visi citi ieņēmumi; c) pēc dalībvalsts puses pieprasījuma pēc iespējas jāpiedāvā sava palīdzība attiecīgajai valstij, lai nodrošinātu personālu, materiālus un pakalpojumus, kas nepieciešami, lai valsts varētu veikt preventīvus vai kaitējumu mazinošus pasākumus, ja notiek starpgadījums, sakarā ar kuru HNS fondam var prasīt maksāt kompensāciju saskaņā ar šo konvenciju; 152 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. d) pēc savstarpējas vienošanās jāsniedz kredīta pakalpojumi, lai veiktu preventīvus pasākumus pret kaitējumu, kas rodas no starpgadījuma, attiecībā uz kuru HNS fondam var prasīt maksāt kompensāciju saskaņā ar šo konvenciju. Vispārīgie noteikumi par iemaksām 16. pants 1. HNS fondam ir savs kopējs konts, kas sadalīts sektoros. 2. Saskaņā ar 19. panta 3. un 4. punktu HNS fondam ir jābūt arī atsevišķiem kontiem attiecībā uz: a) naftu, kā noteikts 1. panta 5. punkta a) apakšpunkta i) punktā (naftas konts); b) sašķidrinātu vieglo ogļūdeņražu dabasgāzi (LNG), kas pamatā satur metānu (LNG konts); un c) sašķidrinātu vieglo ogļūdeņražu naftas gāzi (LPG), kas pamatā satur propānu un butānu (LPG konts). 3. HNS fondu veido sākuma iemaksas un, pēc vajadzības, ikgadējās iemaksas. 4. Iemaksas HNS izdara kopējā fondā saskaņā ar 18. pantu, atsevišķos kontos – saskaņā ar 19. pantu, vai nu kopējā, vai atsevišķā kontā – saskaņā ar 20. pantu vai 21. panta 5. punktu. Saskaņā ar 16. panta 6. punkta noteikumiem kopējais konts ir pieejams, lai kompensētu kaitējumu, ko izraisa bīstamas un kaitīgas vielas, uz kurām attiecas šis konts, un atsevišķs konts ir pieejams, lai kompensētu kaitējumu, ko izraisa bīstamas un kaitīgas vielas, uz kurām konts attiecas. 5. Mērķiem, kas minēti 18. pantā, 19. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) un ii) daļā un 1. punkta c) apakšpunktā, 20. pantā un 21. panta 5. punktā, ja dotā kalendārā gada laikā noteikta tipa kontributīvās kravas daudzums, ko dalībvalstī pusē saņem kāda persona, pieskaitot tā paša tipa kravas daudzumu, ko saņem tajā pašā dalībvalstī pusē un tajā pašā gadā asociētā persona vai personas, pārsniedz attiecīgos apakšpunktos noteiktos ierobežojumus, tad šāda saņēmēja persona veic iemaksu par saņemtodaudzumu, ko saņēmusi šī persona, kaut arī šis daudzums nepārsniedz attiecīgo ierobežojumu. 6. “Asociētā persona” nozīmē meitasuzņēmumu vai kopēji pārvaldītu vienību. Vai šī persona atbilst šai definīcijai, nosaka attiecīgās valsts tiesību akti. Vispārīgie noteikumi par gada iemaksām 17. pants 1. Gada iemaksas kopējā kontā un katrā atsevišķā kontā uzliek tikai nepieciešamības gadījumā. 2. Gada iemaksas saskaņā ar 18. , 19. pantu un 21. panta 5. punktu nosaka sapulce un aprēķina saskaņā ar šiem pantiem, pamatojoties uz kontributīvās kravas vienībām, kas saņemtas vai, attiecībā uz 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajām kravām, kas izkrautas iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā sapulce nolemj. 3. Sapulce lemj par kopējo gada iemaksu daudzumu kopējā un katrā atsevišķā kontā. Pēc šī lēmuma direktors attiecībā uz katru dalībvalsti pusi aprēķina katrai personai, kam ir saistības veikt iemaksas saskaņā ar 18. pantu, 19. panta 1. punktu un 21. panta 5. punktu, summu, kas tai jāiemaksā katrā kontā, pamatojoties uz fiksētu summu par katru ziņoto kontributīvās kravas vienību attiecībā uz personu iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā sapulce nolemj. Kopējam kontam minēto fiksēto summu par kontributīvās kravas vienību katram sektoram aprēķina saskaņā ar noteikumiem šīs konvencijas II pielikumā. Katram atsevišķam kontam fiksēto summu par minētās kontributīvās kravas vienību aprēķina, dalot kopējo gada iemaksu šajā kontā ar kopējo kravas daudzumu kontā. 4. Sapulce var arī likt maksāt gada iemaksas par administratīviem izdevumiem un lemt par šādu izdevumu sadalījumu starp kopējā un atsevišķo kontu sektoriem. 5. Sapulce arī lemj, kā sadalīt starp kontiem un sektoriem kompensācijas maksājumus par kaitējumu, ko izraisa divas vai vairākas vielas, kas attiecas uz atšķirīgiem kontiem un sektoriem, balstoties uz novērtējumu, kādā mērā katra viela ir radījusi kaitējumu. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 153 Gada iemaksas kopējā kontā 18. pants 1. Saskaņā ar 16. panta 5. punktu gada iemaksas kopējā kontā no katras dalībvalsts puses izdara persona, kas tajā valstī bijusi saņēmējs iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā sapulce nolemj, un kas saņēmusi kopējo daudzumu, kas pārsniedz 20 000 tonnu kontributīvās kravas, bet ne vielas, kas minētas 19. panta 1. punktā, kas ietilpst šādos sektoros: a) cietie beztaras materiāli, kas minēti 15. panta 5. punkta a) apakšpunkta vii) daļā; b) vielas, kas minētas 2. punktā; c) citas vielas. 2. Gada iemaksas kopējā kontā ir jāveic arī personām, kurām būtu pienākums iemaksāt atsevišķā kontā saskaņā ar 19. panta 1. punktu un kuras nav konta darbību atlikušas uz vēlāku laiku vai apturējušas saskaņā ar 19. pantu. Katrs atsevišķs konts, kura darbība ir atlikta uz vēlāku laiku vai apturēta saskaņā ar 19. pantu, veido atsevišķu sektoru kopējā kontā. Gada iemaksas atsevišķā kontā 19. pants 1. Saskaņā ar 16. panta 5. punktu katra dalībvalsts puse veic gada iemaksas atsevišķos kontos: a) naftas kontā i) to veic jebkura persona, kas tajā valstī iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā nolemj sapulce, saņēmusi kopējo daudzumu, kas pārsniedz 150 000 tonnu kontributīvās naftas, kā noteikts Starptautiskās 1992. gada konvencijas par naftas noplūdes radīto seku kompensēšanas starptautiskā fonda dibināšanu 1. panta 3. punktā ar grozījumiem, un kam ir vai varētu būt jāveic iemaksa Starptautiskajā naftas piesārņojuma kompensācijas fondā saskaņā ar minētās konvencijas 10. pantu; un ii) to veic jebkura persona, kas tajā valstī iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā nolemj sapulce, saņēmusi kopējo daudzumu, kas pārsniedz 20 000 tonnu citu naftasbeztaras produktu, kas uzskaitīti Starptautiskās 1973. gada konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu I pielikuma I papildinājumā ar attiecīgo 1978. gada protokolu un attiecīgajiem grozījumiem; b) sašķidrinātās dabasgāzes kontā to veic jebkura persona, kas iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā nolemj sapulce, tieši pirms izkraušanas ir bijusi sašķidrinātas gāzes kravas īpašnieks, ko izkrauj tās valsts ostā vai terminālī. c) sašķidrinātas naftas gāzes kontā to veic jebkura persona, kas iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā nolemj sapulce, ir saņēmusi tajā valstī kopējo sašķidrinātas naftas gāzes daudzumu, kas pārsniedz 20 000 tonnu. 2. Saskaņā ar 3. punktu atsevišķie konti, kas iepriekš minēti 1. punktā, atveras vienlaikus ar kopējo fondu. 3. Atsevišķa konta atvēršana, kā minēts 16. panta 3. punktā, tiek atlikta uz vēlāku laiku, kamēr kontributīvās kravas daudzumi sakarā ar šo kontu iepriekšējā vai cita kalendārā gada laikā, kā nolemj sapulce, pārsniedz šādus līmeņus: a) 350 miljonu tonnu kontributīvās kravas attiecībā uz naftas kontu; b) 20 miljonu tonnu kontributīvās kravas attiecībā uz sašķidrinātas dabasgāzes kontu; c) 15 miljonu tonnu kontributīvās kravas attiecībā uz sašķidrinātas naftas gāzes kontu. 4. Sapulce var apturēt atsevišķa konta darbību, ja: a) kontributīvās kravas daudzumi attiecībā uz šo kontu iepriekšējā kalendārā gada laikā ir zem 3. punktā noteiktā līmeņa; vai b) pēc maksājuma ir pagājuši seši mēneši, kopējā nesamaksātā iemaksa kontā pārsniedz desmit procentu no pēdējās iemaksas šajā kontā saskaņā ar 1. punktu. 5. Sapulce var atjaunot atsevišķa konta darbību, ja tā apturēta saskaņā ar 4. punktu. 6. Persona, kam jāveic iemaksa atsevišķā kontā, kura darbība ir atlikta uz vēlāku laiku saskaņā ar 3. punktu vai apturēta saskaņā ar 4. punktu, veic tādu iemaksu kopējā kontā, kāda personai jāiemaksā atsevišķā kontā. Lai aprēķinātu nākamās iemaksas, atlikts uz vēlāku laiku vai apturēts konts veido kopējā kontā jaunu sektoru un iekļaujas II pielikumā noteiktajā HNS punktu sistēmā. 154 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. Sākuma iemaksas 20. pants 1. Attiecībā uz katru dalībvalsti pusi sākuma iemaksu, ko persona iemaksā saskaņā ar 16. panta 5. punktu, 18. , 19. pantu un 21. panta 5. punktu, pamatojoties uz fiksētu summu, kas vienāda kopējam kontam un katram atsevišķam kontam, par katru kontributīvās kravas vienību, ko saņem vai, sašķidrinātas dabasgāzes gadījumā, ko izkrauj tajā valstī, visa kalendārā gada laikā pirms gada, kad tajā valstī stājas spēkā šī konvencija. 2. Fiksēto summu un vienības atšķirīgiem sektoriem kopējā kontā, kā arī atsevišķam kontam saskaņā ar 1. punktu nosaka sapulce. 3. Sākuma iemaksas maksā triju mēnešu laikā pēc dienas, kad HNS fonds izsniedz rēķinus personām katrā dalībvalstī pusē, kurām jāveic iemaksas saskaņā ar 1. punktu. Ziņojumi 21. pants 1. Katra dalībvalsts puse nodrošina, ka personu, kas atbildīga par iemaksu veikšanu saskaņā ar 18. , 19. pantu vai šī panta 5. punktu, iekļauj sarakstā, ko sastāda un aktualizē direktors saskaņā ar šī panta noteikumiem. 2. Lai īstenotu 1. punkta mērķus, katra dalībvalsts puse direktoram tādā veidā un laikā, kas noteikti HNS fonda iekšējos noteikumos, paziņo tās personas vārdu un adresi, kura no attiecīgās valsts veic maksājumus saskaņā ar 18. , 19. pantu vai šī panta 5. punktu, kā arī iesniedz datus par kontributīvās kravas daudzumu, par kādu personai jāveic iemaksa par iepriekšējo kalendāro gadu. 3. Lai konstatētu, kas ir personas, kuras veic maksājumus saskaņā ar 18. , 19. pantu vai šī panta 5. punktu, un noteiktu kravas daudzumu, pēc kā šai personai jāvadās, nosakot iemaksas apjomu, sarakstā ir jābūt pamatotiem faktiem. 4. Ja dalībvalsts puse nepilda saistības attiecībā uz saziņu ar direktoru par 2. punktā minēto informāciju un HNS fonds cieš finansiālus zaudējumus, tad dalībvalstij pusei šādi zaudējumi HNS fondam ir jākompensē. Sapulce pēc direktora ieteikumiem nolemj, vai dalībvalstij pusei jāmaksā šāda kompensācija. 5. Attiecībā uz kontributīvo kravu, ko pārved no vienas dalībvalsts puses ostas vai termināļa uz citu ostu vai termināli tajā pašā valstī un tajā izkrauj, dalībvalstīm pusēm ir iespēja iesniegt HNS fondam ziņojumu, kurā ietver gada kopējo daudzumu katrā kontā, kas nosedz visu saņemto kravu, kā arī daudzumus, par kuriem veic iemaksas saskaņā ar 16. panta 5. punktu. Dalībvalsts puse ziņošanas laikā: a) ziņo HNS fondam, ka tā maksās kopējo daudzumu HNS fondam par katru kontu par kārtējo gadu vienā maksājuma reizē; vai b) iesaka HNS fondam iekasēt kopējo summu par katru kontu, izrakstot rēķinu katram saņēmējam, vai – sašķidrinātas dabasgāzes gadījumā – īpašniekam, kas izkrauj kravu tās dalībvalsts puses piekritībā, par katru maksājamo summu. Šīs personas identificē saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. Iemaksu nemaksāšana 22. pants 1. Jebkuras pamatotas iemaksas summa, kas maksājama saskaņā ar 18. , 19. , 20. pantu vai 21. panta 5. punktu un kas ir nokavēta, tiek aplikta ar procentiem pēc likmes, ko nosaka saskaņā ar iekšējiem HNS fonda noteikumiem, turklāt dažādos apstākļos var noteikt atšķirīgas likmes. 2. Ja persona, kam jāveic iemaksa saskaņā ar 18. , 19. , 20. pantu vai 21. panta 5. punktu, nepilda saistības attiecībā uz šādu maksājumu vai maksājuma daļu un ar to kavējas, direktors var attiecīgi rīkoties, pat tiesāties HNS fonda vārdā, lai piedzītu attiecīgo summu. Tomēr, ja vainīgais maksātājs ir pasludināts par maksātnespējīgu vai ir attaisnojoši apstākļi, sapulce pēc direktora ieteikuma var nolemt neuzsākt vai neturpināt nekādu darbību pret maksātāju. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 155 Dalībvalstu pušu brīvprātīga atbildība par maksājumiem 23. pants 1. Neierobežojot 21. panta 5. punktu, dalībvalsts puse, deponējot ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentu, vai vēlāk var paziņot, ka tā uzņemas atbildību par saistību izpildi, kuras šī konvencija uzliek personai, kurai jāveic iemaksas saskaņā ar 18. , 19. , 20. pantu vai 21. panta 5. punktu par bīstamām un kaitīgām vielām, ko saņem vai izkrauj šīs valsts teritorijā. Šādu deklarāciju veic rakstiski, un tajā precizē saistības, ko uzņemas. 2. Ja deklarācija saskaņā ar 1. punktu ir sagatavota, pirms šī konvencija stājas spēkā saskaņā ar 46. pantu, tad to deponē pie ģenerālsekretāra, kurš pēc konvencijas stāšanās spēkā ziņo par deklarāciju direktoram. 3. Deklarāciju saskaņā ar 1. punktu, ko sastāda pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā, deponē pie direktora. 4. Deklarāciju, kas sagatavota saskaņā ar šo pantu, attiecīgā valsts var atsaukt, par to rakstiski paziņojot direktoram. Šāds paziņojums iedarbojas pēc trim mēnešiem no brīža, kad direktors to saņem. 5. Jebkura valsts, kam ir saistoša deklarācija saskaņā ar šo pantu, jebkurā pret to ierosinātā tiesas procesā kompetentā tiesā attiecībā uz saistībām, kas noteiktas deklarācijā, atsakās no imunitātes, ko tā citādi varētu pieprasīt. Organizācija un pārvaldība 24. pants HNS fondam ir sapulce un sekretariāts, ko vada direktors. Sapulce 25. pants Sapulce sastāv no visām konvencijas dalībvalstīm pusēm. Sapulces funkcijas ir šādas: 26. pants a) katrā kārtējā sesijā izvēlēt priekšsēdētāju un divus priekšsēdētāja vietniekus, kas darbojas savos amatos līdz nākamai kārtējai sesijai; b) noteikt savu reglamentu saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem; c) izstrādāt, lietot un pārbaudīt iekšējos un finanšu noteikumus attiecībā uz HNS fonda mērķiem, kas aprakstīti 13. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un HNS fonda uzdevumiem, kas minēti 15. pantā; d) norīkot direktoru un reglamentēt cita nepieciešamā personāla norīkošanu un noteikt direktora un cita personāla dienesta termiņus un nosacījumus; e) pieņemt gada budžetu, kas sagatavots saskaņā ar 15. panta b) apakšpunktu; f) atkarībā no nepieciešamības izskatīt un apstiprināt direktora ieteikumus, kā definēt kontributīvo kravu; g) norīkot revidentus un apstiprināt HNS fonda kontus; h) apstiprināt atlīdzības prasību pret HNS fondu noteikumus, pieņemt lēmumus par pieejamo kompensāciju summu sadali starp prasītājiem saskaņā ar 14. pantu un noteikt termiņus un nosacījumus, saskaņā ar kuriem pagaidu maksājumus par prasībām veic, lai cietušie pēc iespējas ātri saņemtu kompensāciju par kaitējumu; i) j) dibināt Kompensācijas prasību komiteju ar vismaz septiņiem un ne vairāk kā 15 locekļiem un pagaidu vai pastāvīgu apakšstruktūru, ko sapulce uzskata par nepieciešamu, noteikt šīs komitejas kompetenci un piešķirt tai pilnvaras, kas vajadzīgas, lai veiktu tai uzticētās funkcijas; norīkojot šādas struktūras locekļus, sapulce pēc iespējas nodrošina vienādu locekļu ģeogrāfisko sadalījumu un nodrošina dalībvalstu pušu pienācīgu pārstāvniecību; sapulces reglamentu ar attiecīgiem grozījumiem var pielietot šādas apakšstruktūras darbam; noteikt, kuras puses, kas nav šīs konvencijas dalībvalstis, kuri organizācijas asociētie locekļi un kuras starpvaldību un starptautiskās nevalstiskās organizācijas piedalās bez balsstiesībām sapulces sesijās un apakšstruktūrās; 156 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. k) dot norādījumus direktoram un apakšstruktūrām par HNS fonda pārvaldību; l) pārraudzīt šīs konvencijas un sapulces lēmumu korektu izpildi; m) katrus piecus gadus pārskatīt šīs konvencijas izpildi, īpaši vēršot uzmanību uz maksājumu aprēķināšanas sistēmu un iemaksu mehānismu iekšējā tirdzniecībā; un n) veikt citas funkcijas, kas tai piešķirtas saskaņā ar šo konvenciju vai citādi nepieciešamas HNS fonda korektai darbībai. 1. Kārtējās sapulces sesijas notiek reizi kalendārā gada laikā, un uz tām sasauc direktors. 27. pants 2. Ārkārtas sesijas sasauc direktors, ja to pieprasa vismaz viena trešdaļa sapulces locekļu, un tas var notikt pēc direktora iniciatīvas pēc konsultēšanās ar sapulces priekšsēdētāju. Direktors par šādu sesiju paziņo locekļiem vismaz 30 dienu iepriekš. Sapulces locekļu vairākums veido kvorumu šādās sanāksmēs. 28. pants Sekretariāts 29. pants 1. Sekretariāts ietver direktoru un personālu, kāds vajadzīgs HNS fonda pārvaldīšanai. 2. Direktors ir likumīgais HNS fonda pārstāvis. 30. pants 1. Direktors ir galvenā HNS fonda administratīvā amatpersona. Pēc sapulces norādījumiem direktors veic funkcijas, ko viņam piešķir šī konvenciju, HNS fonda iekšējais reglaments un sapulce. 2. Direktoram ir šādi uzdevumi: a) norīkot personālu, kāds vajadzīgs HNS fonda pārvaldībai; b) veikt attiecīgos pasākumus HNS fonda aktīvu korektai pārvaldībai; c) iekasēt iemaksas saskaņā ar šo konvenciju, it īpaši ievērojot 22. panta 2. punktu; d) nepieciešamības gadījumā izskatīt prasības pret HNS fondu un veikt citas HNS fonda funkcijas, izmantot tiesu, finanšu un citu ekspertu pakalpojumus; e) veikt attiecīgus pasākumus, lai izskatītu prasības pret HNS fondu, saskaņā ar ierobežojumiem un nosacījumiem, kas jāparedz HNS fonda iekšējā reglamentā, ietverot atlīdzības prasījumu galīgu nokārtošanu bez sapulces iepriekšēja apstiprinājuma gadījumos, kad reglaments to paredz; f) sagatavot un iesniegt sapulcei finanšu pārskatus un budžeta tāmes par katru kalendāro gadu; g) konsultējoties ar sapulces priekšsēdētāju, sagatavot un publicēt ziņojumu par HNS fonda darbību iepriekšējā kalendārā gada laikā; un h) sagatavot, apkopot un laist apritē dokumentus un informāciju, kas var būt vajadzīga sapulces un apakšstruktūru darbam. 31. pants Izpildot pienākumus, direktors un personāls, un direktora nozīmētie eksperti negaida un nesaņem norādījumus no valdības vai citas iestādes ārpus HNS fonda. Viņi atturas no jebkuras darbības, kas var nelabvēlīgi atsaukties uz viņu starptautiskas amatpersonas amatu. Katra dalībvalsts puse apņemas respektēt direktora, personāla un direktora izraudzīto ekspertu atbildības ekskluzīvi starptautisko raksturu un nemēģināt tos ietekmēt pienākumu izpildes laikā. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 157 Finanses 32. pants 1. Katra dalībvalsts puse sedz algu, ceļa un citus izdevumus savai delegācijai un saviem pārstāvjiem apakšstruktūrās. 2. Visus citus izdevumu, kas rodas HNS fonda darbā, sedz HNS fonds. Balsošana 33. pants Uz balsošanu sapulcē attiecas šādi noteikumi: a) katram loceklim ir viena balss; b) c) izņemot gadījumus, kad 34. pantā paredzēts citādi, sapulces lēmumus pieņem ar klātesošo un balsojošo locekļu balsu vairākumu; ja ir prasība pēc divām trešdaļām balsu vairākuma, tad lēmumu pieņem ar klātesošo divu trešdaļu balsu vairākumu; d) šajā pantā “klātesošais loceklis” nozīmē “locekļus, kas ir klāt balsošanas laikā”, un “klātesošs un balsojošs loceklis” nozīmē “locekļus, kas ir klāt un balso par vai pret”. Locekļus, kas atturas no balsošanas, uzskata par nebalsojošiem. Divu trešdaļu balsu vairākums ir vajadzīgs šādiem sapulces lēmumiem: 34. pants a) lēmumam saskaņā ar 19. panta 4. vai 5. punktu par atsevišķa konta darbības apturēšanu vai atjaunošanu; b) lēmumam saskaņā ar 22. panta 2. punktu par vēršanos pret maksātāju; c) direktora norīkošanai saskaņā ar 26. panta d) punktu; d) apakšstruktūru izveidošanai saskaņā ar 26. panta i) punktu un ar to saistītajiem jautājumiem; e) lēmumam saskaņā ar 51. panta 1. punktu, ka šī konvencija joprojām paliek spēkā. Nodokļu atbrīvojumi un valūtas noteikumi 35. pants 1. HNS fonds, tā aktīvi, ienākumi, ieskaitot iemaksas, un cits īpašums, kas vajadzīgs, lai veiktu 13. panta 1. punktā aprakstītās darbības, visās dalībvalstīs pusēs ir atbrīvots no tiešiem nodokļiem. 2. Kad HNS fonds veic nozīmīgu kustamā vai nekustamā īpašuma vai pakalpojumu iegādi, kuri nepieciešami fonda darbībai un 13. pantā 1. punktā noteikto mērķu sasniegšanai un kuru cenā ietilpst netiešie nodokļi vai tirdzniecības nodokļi, dalībvalstu pušu valdībām pēc iespējas jāveic pasākumi, lai šādi nodokļi tiktu atlaisti vai atlīdzināti. Šādi iegādātās preces nedrīkst pārdot par samaksu vai atdot par velti, ja vien tas nenotiek ar valsts valdības apstiprinājumu, kas piešķir vai atbalsta atlaišanu vai atlīdzināšanu. 3. Atbrīvojumu nepiemēro nodokļiem, nodevām vai saistībām, ko maksā par komunālajiem pakalpojumiem. 4. HNS fondu atbrīvo no visiem muitas nodokļiem, nodevām un citiem maksājumiem, ko uzliek precēm, kuras fonds pats vai savā vārdā ieved vai izved dienesta lietošanai. Šādi ievestas preces tās valsts teritorijā, kurā tās ir ievestas, nenodod citiem par maksu vai par velti, izņemot gadījumus, kad tas ir saskaņots ar tās valsts valdību. 158 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 5. Personas, kas veic iemaksas HNS fondā, kā arī cietušie un īpašnieki, kas saņem kompensāciju no HNS fonda, ir pakļauti tās valsts nodokļu likumiem, kurā tās apliek ar nodokļiem, un šajā sakarībā tām nepiešķir atbrīvojumu vai citu atvieglojumu. 6. Lai kādi ir vai būs noteikumi par valūtu vai kapitāla pārdošanu, dalībvalstis puses sankcionē pārdošanu un iemaksāšanu HNS fondā, kā arī neierobežotu kompensāciju samaksu no HNS fonda puses. Informācijas konfidencialitāte 36. pants Informāciju par individuālajiem maksātājiem, ko sniedz sakarā ar šo konvenciju, neizpauž ārpus HNS fonda, izņemot gadījumus, kad tas ir absolūti nepieciešams, lai HNS fonds varētu veikt savas funkcijas, ieskaitot tiesvedību. IV NODAĻA PRASĪBAS UN SŪDZĪBAS Noilgums 37. pants 1. Tiesības uz kompensāciju saskaņā ar II nodaļu izbeidzas, ja persona nesniedz prasību tiesā triju gadu laikā no dienas, kad šī persona, kas cietusi no kaitējuma, ir uzzinājusi vai tai loģiski būtu bijis jāuzzina par kaitējumu un īpašnieka identitāti. 2. Tiesības uz kompensāciju saskaņā ar III nodaļu izbeidzas, ja persona nesniedz prasību tiesā un neizdara paziņojumu saskaņā ar 39. panta 7. punktu triju gadu laikā no dienas, kad persona, kas cietusi no kaitējuma, ir uzzinājusi vai tai loģiski būtu bijis jāuzzina par kaitējumu. 3. Tomēr nekādā gadījumā prasība nav sniedzama tiesā vēlāk par 10 gadiem no dienas, kad noticis starpgadījums, no kura radies kaitējums. 4. Ja starpgadījums sastāv no vairākiem gadījumiem, tad 3. punktā minētais 10 gadu periods sākas ar pēdējo no šiem gadījumiem. Piekritība attiecībā uz prasībām pret īpašnieku 38. pants 1. Ja starpgadījums ir izraisījis kaitējumu vienas vai vairāku dalībvalstu pušu teritorijā, teritoriālajos ūdeņos vai 3. panta b) punktā minētajos rajonos, vai ir veikti preventīvie pasākumi, lai novērstu vai mazinātu kaitējumu šādā teritorijā, ietverot teritoriālos ūdeņus, vai šādā rajonā, tad kompensācijas prasību pret īpašnieku vai citu personu, kas sniedz īpašnieka atbildībai finansiālu nodrošinājumu, var iesniegt tikai šo dalībvalstu pušu tiesās. 2. Ja starpgadījums ir izraisījis kaitējumu tikai ārpus jebkuras valsts teritorijas, ieskaitot teritoriālos ūdeņus, un ir bijuši izpildīti 3. panta c) punktā noteiktie konvencijas piemērošanas nosacījumi vai veikti preventīvi pasākumi, lai novērstu vai mazinātu kaitējumu, kompensācijas prasību pret īpašnieku vai citu personu, kas sniedz īpašnieka atbildībai finansiālu nodrošinājumu, var iesniegt tikai: a) tās dalībvalsts puses tiesā, kur kuģis reģistrēts vai, nereģistrēta kuģa gadījumā, dalībvalsts puses tiesā, ar kuras karogu kuģis kuģo; vai b) tās dalībvalsts puses tiesā, kur atrodas īpašnieka ierastā dzīvesvieta vai notiek īpašnieka galvenā uzņēmējdarbība; vai c) tās dalībvalsts puses tiesā, kur saskaņā ar 9. panta 3. punktu ir dibināts fonds. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 159 3. Atbildētāju informē par prasībām saskaņā ar 1. vai 2. punktu. 4. Katra dalībvalsts puse nodrošina, lai tās tiesu piekritībā būtu izskatīt kompensācijas prasības saskaņā ar šo konvenciju. 5. Pēc tam, kad saskaņā ar 9. pantu īpašnieks vai apdrošinātājs, vai cita persona, kas sniedz finansiālu nodrošinājumu, ir nodibinājusi fondu, tās valsts tiesai, kurā šāds fonds ir nodibināts, ir ekskluzīva piekritība lemt visus jautājumus par fonda sadali. Piekritība attiecībā uz prasībām pret HNS fondu vai prasībām no HNS fonda puses 39. pants 1. Saskaņā ar turpmākiem šī panta noteikumiem jebkuru kompensācijas prasību pret HNS fondu saskaņā ar 14. pantu iesniedz tiesā, kuras juridiskā piekritībā saskaņā ar 38. pantu ir prasības pret īpašnieku, kas atbildīgs par kaitējumu, kuru izraisa starpgadījums, vai dalībvalsts puses tiesā, kura būtu bijusi kompetenta, ja īpašnieks būtu bijis atbildīgs. 2. Gadījumā, ja kuģis, kas pārvadā bīstamas vai kaitīgas vielas, kuras izraisījušas kaitējumu, nav identificēts, 38. panta 1. punkta noteikumi ar attiecīgiem grozījumiem attiecas uz prasībām pret HNS fondu. 3. Katra dalībvalsts puse nodrošina, ka tās tiesu piekritībā ir prasības pret HNS fondu, kā minēts 1. punktā. 4. Ja kompensācijas prasība par kaitējumu ir iesniegta tiesā pret īpašnieku vai tā galvotāju, tad šīm tiesām ir ekskluzīva piekritība attiecībā uz prasībām pret HNS fondu par kompensācijām saskaņā ar 14. panta noteikumiem par šādu kaitējumu. 5. Katra dalībvalsts puse nodrošina HNS fondam tiesības iejaukties kā pusei tiesvedībā, kas ierosināta saskaņā ar šo konvenciju, kompetentā tās valsts tiesā pret īpašnieku vai īpašnieka galvotāju. 6. Izņemot gadījumu, kad 7. punktā paredzēts citādi, HNS fondam nav saistoši tiesu spriedumi vai lēmumi, vai izlīgumi, ja fonds nav bijis šo tiesu dalībnieks. 7. Neierobežojot 5. punkta noteikumus, ja saskaņā ar šo konvenciju par kaitējuma kompensāciju kompetentā dalībvalsts puses tiesā ir iesniegta prasība pret īpašnieku vai īpašnieka galvotāju, katram tiesas dalībniekam saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem ir tiesības ziņot HNS fondam par tiesas procesu. Ja šāds paziņojums ir izdarīts saskaņā ar tiesu formalitātēm un tādā laikā un veidā, ka HNS fonds ir varējis produktīvi piedalīties tiesā kā dalībnieks, tad jebkurš galīgs un izpildāms tiesas spriedums valstī, kur tas pieņemts, kļūst saistošs HNS fondam tādā nozīmē, ka fonds nevar apstrīdēt sprieduma faktus un atzinumus pat gadījumā, ja HNS fonds nav bijis iesaistīts tiesvedībā. Spriedumu atzīšana un izpilde 40. pants 1. Jebkuru kompetentas tiesas spriedumu saskaņā ar 38. pantu, kas ir izpildāms valstī, kur tas pieņemts un nav pārsūdzams parastajā kārtībā, atzīst jebkura dalībvalsts puse, izņemot: a) ja tiesas spriedums ir panākts negodīgā ceļā; vai b) ja atbildētājam nav laicīgi paziņots un nav dota iespēja sevi aizstāvēt. 2. Spriedums, ko atzīst saskaņā ar 1. punktu, ir izpildāms katrā dalībvalstī pusē, kolīdz ir izpildītas tajā valstī pieprasītās formalitātes. Šo formalitāšu dēļ nav pieļaujama lietas atkārtota izskatīšana. 3. Sakarā ar jebkuru lēmumu par 14. panta 6. punktā minēto sadali, katra dalībvalsts puse atzīst un izpilda jebkuru spriedumu pret HNS fondu no tiesas puses, kurai ir piekritība saskaņā ar 39. panta 1. un 3. punktu, ja tas bijis izpildāms un tajā valstī vairs nav pārsūdzams parastajā kārtībā. 160 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. Subrogācija un regress 41. pants 1. HNS fonds attiecībā uz kompensācijas summu par kaitējumu, ko fonds maksā saskaņā ar 14. panta 1. punktu, subrogācijas kārtībā iegūst tiesības, ko persona, kas saņēmusi kompensāciju, var izmantot pret īpašnieku vai īpašnieka galvotāju. 2. Nekas šajā konvencijā neierobežo HNS fonda regresa vai subrogācijas tiesības pret jebkuru personu, arī pret 7. panta 2. punktā minētajām personām, bet ne iepriekšējā punktā minētajām personām, ciktāl tās var ierobežot viņu atbildību. Katrā gadījumā HNS fonda subrogācijas tiesības pret šādām personām nedrīkst būt mazāk labvēlīgas par tādas personas apdrošinātāja tiesībām, kurai samaksāta kompensācija. 3. Neierobežojot jebkuras citas eventuālas subrogācijas vai regresa tiesības pret HNS fondu, dalībvalstis puses vai to iestādes, kas maksājušas kompensāciju par kaitējumu saskaņā ar valsts tiesību aktiem, subrogācijas kārtībā iegūst tiesības, kādas saskaņā ar šo konvenciju iegūtu persona, kurai piešķirta kompensācija. Aizstājamības klauzula 42. pants Šī konvencija aizstāj jebkuru konvenciju, kas ir spēkā vai atvērta parakstīšanai, ratificēšanai vai kurai paredzēts pievienoties dienā, kad šī konvencija ir atvērta parakstīšanai, bet tikai tad, ja šīs konvencijas ir savā starpā pretrunā; nekas šajā pantā tomēr neietekmē dalībvalstu pušu saistības pret valstīm, kas nav šīs konvencijas dalībnieces, kādas izriet no šādas konvencijas. V NODAĻA PĀREJAS NOTEIKUMI Informācija par kontributīvo kravu 43. pants Deponējot 45. panta 3. punktā minēto dokumentu un ik gadu pēc tam, līdz konvencijas stājas spēkā, attiecīgā valsts iesniedz ģenerālsekretāram datus par kopējo kontu un par katru atsevišķo kontu attiecībā uz kontributīvās kravas daudzumiem, par kuriem jāveic iemaksa, vai – sašķidrinātas dabasgāzes gadījumā – daudzumiem, kas izkrauti tajā valstī iepriekšējā kalendārā gada laikā. Sapulces pirmā sesija 44. pants ģenerālsekretārs sasauc sapulces pirmo sesiju. Sesija notiek pēc iespējas drīz pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā, bet ne vēlāk kā 30 dienu pēc tās stāšanās spēkā. VI NODAĻA NOBEIGUMA NOTEIKUMI Parakstīšana, ratifikācija, pieņemšana, apstiprināšana un pievienošanās 45. pants 1. Konvenciju atver parakstīšanai organizācijas mītnē no 1996. gada 1. oktobra līdz 1997. gada 30 septembrim, un tā arī turpmāk paliek atvērta attiecībā uz pievienošanos. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 161 2. Valstis var izteikt savu piekrišanu un pievienoties konvencijai ar: a) parakstīšanu bez nosacījuma ratificēt, pieņemt vai apstiprināt; vai b) parakstīšanu ar nosacījumu ratificēt, pieņemt vai apstiprināt, kam seko ratificēšana, pieņemšana vai apstiprināšana; vai c) pievienošanos. 3. Ratificēšana, pieņemšana, apstiprināšana vai pievienošanās notiek, deponējot attiecīgo dokumentu pie ģenerālsekretāra. Stāšanās spēkā 46. pants 1. Šī konvencija stājas spēkā 18 mēnešus pēc tam, kad: a) vismaz 12 valstis, no kurām vismaz četras valstis ar ne mazāk par 2 miljoniem bruto tonnāžas vienību, ir izteikušas piekrišanu uzņemties konvencijas uzliktās saistības, un b) ģenerālsekretārs ir saņēmis informāciju saskaņā ar 43. pantu, ka šīs personas valstīs, kas ir ar mieru veikt maksājumus saskaņā ar 18. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu, ir iepriekšējā kalendārā gada laikā saņēmušas kopā vismaz 40 miljonus tonnu kravas, par kuru iemaksāts kopējā kontā. 2. Valstij, kas piekrīt uzņemties saistības sakarā ar šo konvenciju, pēc tam, kad ir izpildīti konvencijas spēkā stāšanās nosacījumi, piekrišana stājas spēkā trīs mēnešus pēc šādas piekrišanas izteikšanas dienas vai dienā, kad šī konvencija stājas spēkā saskaņā ar 1. punktu, ja tas notiek vēlāk. Pārskatīšana un grozījumi 47. pants 1. Organizācija var sasaukt konferenci, lai pārskatītu vai grozītu šo konvenciju. 2. ģenerālsekretārs sasauc uz šo konferenci šīs konvencijas dalībvalstis puses, lai pārskatītu vai grozītu konvenciju, ja to pieprasa sešas dalībvalstis puses vai viena trešdaļa no dalībvalstīm pusēm, ja pēdējais skaitlis ir lielāks. 3. Piekrišana uzņemties konvencijas uzliktās saistības pēc dienas, kad stājas spēkā grozījumi, nozīmē grozītās konvencijas uzliktās saistības. Maksimālās summas grozījumi 48. pants 1. Neierobežojot 47. panta noteikumus, šajā pantā noteikto speciālo grozīšanas procedūru piemēro tikai, lai grozītu 9. panta 1. punktā un 14. panta 5. punktā noteikto maksimālo summu. 2. Ja to pieprasa vismaz puse, bet ne mazāk par sešām dalībvalstīm pusēm, piedāvājumu grozīt maksimālo 9. panta 1. punktā un 14. panta 5. punktā noteikto summu ģenerālsekretārs izziņo visiem organizācijas locekļiem un līgumslēdzējām valstīm. 3. Jebkurus grozījumus, ko piedāvā un laiž apritē, kā minēts iepriekš, iesniedz organizācijas juridiskajai komitejai (“juridiskajai komitejai”) izskatīšanai vismaz sešu mēnešu laikā no apritē laišanas dienas. 4. Visām līgumslēdzējām valstīm, neatkarīgi, vai tās ir vai nav organizācijas locekles, ir pienākums piedalīties juridiskās komitejas procesos, lai izskatītu un pieņemtu grozījumus. 5. Grozījumus pieņem ar to līgumslēdzēju valstu divu trešdaļu balsu vairākumu, kuras piedalās un balso juridiskajā komitejā, kas paplašināta saskaņā ar 4. punktu, ar nosacījumu, ka vismaz puse no līgumslēdzējām valstīm piedalās balsošanā. 162 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 6. Lemjot par ieteikumu grozīt maksimālo summu, juridiskā komiteja ņem vērā pieredzi no starpgadījumiem un jo īpaši radušos kaitējuma apjomu, valūtas kursa pārmaiņas un piedāvātā grozījuma ietekmi uz apdrošināšanas izmaksām. Juridiskā komiteja ņem arī vērā attiecību starp 9. panta 1. punktā un 14. panta 5. punktā noteikto maksimālo summu. 7. a) Nekādus maksimālās summas grozījumus saskaņā ar šo pantu nevar izskatīt ātrāk par pieciem gadiem no dienas, kad šī konvencija ir atvērta parakstīšanai, kā arī ne ātrāk par pieciem gadiem no dienas, kad stājas spēkā šī panta iepriekšējais grozījums. b) Maksimālo summu nedrīkst palielināt, pārsniedzot šajā konvencijā noteikto sešu procentu gada likmi, kas aprēķināta, summējot procentus no dienas, kad konvencija atvērta parakstīšanai. c) Maksimālo summu nedrīkst palielināt virs maksimālās summas, ko nosaka šī konvencija un kas reizināta ar trīs. 8. Organizācija ziņo līgumslēdzējām valstīm par visiem grozījumiem, ko pieņem saskaņā ar 5. punktu. Grozījumu uzskata par pieņemtu pēc 18 mēnešiem no izziņošanas dienas, ja vien šajā periodā ne mazāk par vienu ceturtdaļu no valstīm, kas ir līgumslēdzējas valstis grozījuma pieņemšanas laikā, nav ziņojušas ģenerālsekretāram, ka tās nepieņem grozījumu, un šādā gadījumā grozījumu noraida un tas nav spēkā. 9. Grozījums, kas uzskatāms par pieņemamu saskaņā ar 8. punktu, stājas spēkā 18 mēnešus pēc tā pieņemšanas. 10. Grozījums uzliek saistības visām līgumslēdzējām valstīm, ja vien tās nedenonsē konvenciju saskaņā ar 49. panta 1. un 2. punktu vismaz sešus mēnešus pirms grozījuma stāšanās spēkā. Šāda denonsēšana stājas spēkā līdz ar grozījuma stāšanos spēkā. 11. Ja grozījums ir pieņemts, bet vēl nav pagājis 18 mēnešu laika posms, tad valstij, kas kļūst par līgumslēdzēju valsti šajā periodā, grozījums uzliek saistības, ja tas stājas spēkā. Valstij, kas kļūst par līgumslēdzēju valsti pēc šī perioda, uzliek saistības grozījums, kas pieņemts saskaņā ar 8. punktu. Šajā punktā minētajos gadījumos grozījums valstij uzliek saistības, ja šis grozījums stājas spēkā vai šī konvencija stājas spēkā attiecībā uz šo valsti, ja pēdējais notiek vēlāk. Denonsēšana 49. pants 1. Jebkura dalībvalsts puse var šo konvenciju denonsēt jebkurā laikā pēc dienas, kad tā stājas spēkā attiecībā uz šo dalībvalsti pusi. 2. Denonsēšana notiek, deponējot denonsēšanas dokumentu pie ģenerālsekretāra. 3. Denonsēšana stājas spēkā 12 mēnešus pēc denonsēšanas dokumenta deponēšanas pie ģenerālsekretāra vai pēc garāka perioda, kāds noteikts denonsēšanas dokumentā. 4. Kaut arī dalībvalsts puse izdara denonsēšanu saskaņā ar šo pantu, šīs konvencijas noteikumi par saistībām veikt maksājumus saskaņā ar 18. , 19. pantu vai 21. panta 5. punktu par šādiem kompensācijas maksājumiem, saskaņā ar sapulces lēmumu par starpgadījumu, kas notiek, pirms denonsēšana stājusies spēkā, ir piemērojami arī turpmāk. Sapulces ārkārtas sesijas 50. pants 1. Jebkura dalībvalsts puse 90 dienu laikā pēc denonsēšanas dokumenta deponēšanas, kuras dēļ, domājams, būtiski pieaugs iemaksu apjoms no pārējām dalībvalstu pusēm, var pieprasīt direktoram sasaukt sapulces ārkārtas sesiju. Direktors sasauc sapulci ne vēlāk kā 60 dienu pēc šāda pieprasījuma saņemšanas. 2. Direktors pēc savas iniciatīvas var sasaukt sapulces ārkārtas sesiju 60 dienu laikā pēc jebkura denonsēšanas dokumenta deponēšanas, ja direktors uzskata, ka šādas denonsēšanas dēļ būtiski pieaugs iemaksu apjoms no pārējām dalībvalstu pusēm. 3. Ja sapulces ārkārtas sesija, kas sasaukta saskaņā ar 1. vai 2. punktu, nolemj, ka denonsēšanas dēļ būtiski pieaugs iemaksu apjoms no pārējām dalībvalstīm pusēm, tad jebkura valsts ne vēlāk kā 120 dienu, pirms šī denonsēšanas stājas spēkā, var denonsēt šo konvenciju, un šī denonsēšana stājas spēkā ar to pašu dienu. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 163 Konvencijas pārtraukšana 51. pants 1. Šī konvencija vairs nav spēkā: a) dienā, kad tās dalībvalstu pušu skaits ir mazāks par sešām; vai b) 12 mēnešus pēc dienas, kad saskaņā ar 21. pantu bija jāiesniedz direktoram dati par iepriekšējo kalendāro gadu, ja šie dati rāda, ka kopējā iemaksu summa par kravām kopējā kontā saskaņā ar 18. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu, ko saņēmušas dalībvalstis puses, šajā iepriekšējā kalendārā gadā ir bijusi mazāka par 30 miljoniem tonnu. Neraugoties uz b) apakšpunktu, ja kopējā iemaksu summa par kravām kopējā kontā saskaņā ar 18. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu, ko saņēmušas dalībvalstis puses, šajā iepriekšējā kalendārā gadā ir bijusi mazāka par 30 miljoniem, bet lielāka par 25 miljoniem tonnu, un pieņemot, ka tas noticis ārkārtēju apstākļu dēļ un, domājams, neatkārtosies, sapulce var nolemt pirms minēto 12 mēnešu beigām, ka konvencija joprojām ir spēkā. Sapulce tomēr nevar šādu lēmumu pieņemt divus gadus pēc kārtas. 2. Valstis, kurām uzliek saistības šī konvencija, dienu, pirms tā vairs nav spēkā, ļauj HNS fondam pildīt tā funkcijas, kā aprakstīts 52. pantā, un šī konvencija tām joprojām ir saistoša tikai šajā nolūkā. HNS fonda likvidācija 52. pants 1. Ja šī konvencija vairs nav spēkā, HNS fonds tomēr: a) pilda saistības attiecībā uz jebkuru starpgadījumu, kas noticis, kamēr šī konvencija vēl bijusi spēkā; un b) joprojām īsteno tiesības attiecībā uz iemaksām, ciktāl šīs iemaksas nepieciešamas a) apakšpunktā minēto saistību izpildei, ietverot šim mērķim nepieciešamos izdevumus par HNS fonda pārvaldību. 2. Sapulce veic visus nepieciešamos pasākumus, lai pabeigtu HNS fonda likvidāciju, ieskaitot godīgu atlikušo aktīvu sadali starp personām, kas veikušas iemaksas HNS fondā. 3. Šī panta mērķiem HNS joprojām paliek juridiska persona. Depozitārijs 53. pants 1. Šo konvenciju un jebkuru saskaņā ar 48. pantu pieņemto grozījumu deponē pie ģenerālsekretāra. 2. Ģenerālsekretārs: a) informē visas valstis, kas parakstījušas šo konvenciju vai tai pievienojušās, un visus organizācijas locekļus: i) par katru jauna ratificēšanas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumenta parakstīšanu vai deponēšanu līdz ar attiecīgo datumu; ii) par šīs konvencijas spēkā stāšanās dienu; iii) par jebkuru piedāvājumu saskaņā ar 48. panta 2. punktu grozīt kompensācijas maksimālo summu; iv) par jebkuru grozījumu, kas pieņemts saskaņā ar 48. panta 5. punktu; v) par jebkuru grozījumu, kas pieņemts saskaņā ar 48. panta 8. punktu, kā arī dienu, kad grozījums stājas spēkā saskaņā ar šā panta 9 un 10. punktu; vi) par jebkura šīs konvencijas denonsēšanas dokumenta deponēšanu, kā arī dienu, kad tas saņemts, un dienu, kad denonsēšana stājas spēkā; vii) par jebkuru informācijas apmaiņu saskaņā ar jebkuru šīs konvencijas pantu; b) pārsūta šīs konvencijas apstiprinātus norakstus visām valstīm, kas parakstījušas šo konvenciju vai tai pievienojušās. 164 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 3. Tiklīdz konvencija stājas spēkā, depozitārijs nosūta tās apstiprinātu norakstu ANO ģenerālsekretāram reģistrēšanai un publicēšanai saskaņā ar ANO statūtu 102. pantu. Valodas 54. pants Šī konvencija ir sagatavota vienā eksemplārā arābu, ķīniešu, angļu, franču, krievu un spāņu valodā, un visi teksti ir autentiski. Londonā, tūkstoš deviņi simti deviņdesmit sestā gada trešajā maijā. TO APLIECINOT, valdību attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo konvenciju. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 165 I PIELIKUMS 166 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 11/44. sēj. 11/44. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 167 II PIELIKUMS NOTEIKUMI PAR GADA IEMAKSU APRĒĶINĀŠANU KOPĒJĀ KONTĀ 1. Fiksēto summu, kas minēta 17. panta 3. punktā, nosaka katram sektoram saskaņā ar šiem noteikumiem. Ja ir nepieciešams aprēķināt iemaksu vairāk nekā vienam sektoram no kopējā fonda, tad vajadzības gadījumā 2. aprēķina atsevišķu fiksēto summu uz kontributīvās kravas vienību katram sektoram: 1. noteikums a) cietie beztaras materiāli, kas minēti 15. panta 5. punkta a) apakšpunkta vii) daļā; b) nafta, ja naftas konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku vai apturēta; c) sašķidrināta dabasgāze, ja sašķidrinātas dabasgāzes konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku vai apturēta; d) sašķidrināta naftas gāze, ja sašķidrinātas naftas gāzes konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku vai apturēta; e) citas vielas. 2. noteikums 1. Katram sektoram fiksētā summa par kontributīvās kravas vienību ir nodevas pēc HNS punktiem reizinājums ar attiecīgā sektora koeficientu. 2. Nodeva pēc HNS punktu sistēmas ir kopējais gada maksājums, ko iemaksā kopējā kontā, izdalot ar visu sektoru HNS punktu summu. 3. Kopējais HNS punktu skaitu katrā sektorā iegūst, kopējo kontributīvās kravas apjomu tajā sektorā, kas mērīts metriskajās tonnās, reizinot ar attiecīgo sektora koeficientu. Sektora koeficientu aprēķina kā prasību/apjoma attiecības svērto vidējo aritmētisko par attiecīgo gadu un 4. iepriekšējiem deviņiem gadiem saskaņā ar šo noteikumu. 5. Ja vien 6. punktā nav paredzēts citādi, prasību/apjoma attiecību katram no šiem gadiem aprēķina šādi: a) noteiktās prasības, ko mēra norēķina vienībās, konvertējot no prasītās atlīdzības valūtas pēc kursa, kuru piemēro starpgadījuma dienā, par kaitējumu, ko izraisa vielas, par kurām tajā gadā veic iemaksas HNS fondā, dala ar b) kontributīvās kravas apjomu tajā gadā. Ja 5. punkta a) un b) apakšpunktā prasītā informācija nav pieejama, tad par katru trūkstošo gadu prasības/apjoma 6. attiecībai izmanto šādus lielumus: a) cietie beztaras materiāli, kas minēti 1. panta 5. punkta a) apakšpunkta vii) daļā b) nafta, ja naftas konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku c) sašķidrināta dabasgāze, ja sašķidrinātas dabasgāzes konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku d) sašķidrināta naftas gāze, ja sašķidrinātas naftas gāzes konta darbība ir atlikta uz vēlāku laiku e) citas vielas 0 0 0 0 0,0001 7. Vidējo aritmētisko par 10 gadiem izvērtē no lineāri augošas skalas, lai attiecīgā gada koeficients būtu 10, iepriekšējā gada koeficients būtu 9, vēl vienu gadu iepriekš – 8 un tā tālāk, kamēr desmitajam gadam koeficients ir 1. Ja ir apturēta atsevišķā konta darbība, tad sektora koeficientu aprēķina saskaņā ar šiem sapulces nolemtajiem 8. noteikumiem


title: Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) Nr. 3922/91 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart

eurovoc_concepts:
Community certification
administrative procedure
civil aviation
harmonisation of standards
technical regulations

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 03. 05. 1996 KOM(96) 186 endelig udg. 96/01 10 (SYN) Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) Nr. 3922/91 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luttfart (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE Indledning I henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) 3922/91° om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart er Kommissionen ansvarlig for om nødvendigt at foreslå yderligere foranstaltninger (il harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart. Det er samtidig aftalt, at disse forslag skal baseres på de fælles luftfartskrav (Joint Aviation Requirements, JAR-forskrifter), som udarbejdes inden for rammerne af samarbejdet mellem medlemsstaternes luftfartsmyndigheder (Joint Aviation Authorities, JAA). Det nuværende bilag II til Rådets forordning (EØF) 3922/91 dækker fælles krav til typecertificering af svævefly og motorsvævefly, store flyvemaskiner, motorer, propeller, hjælpemotoranordninger af vedligeholdelsesorganisationer, altvejrsoperationer og certificering af materiel beregnet til installation i fly. lette. flyvemaskiner godkendelse og meget samt JAA har udarbejdet fælles krav til typecertificeringen af små fly (JAR 23) i kategorierne "normal", "universal", "kunstflyvning" og "regional" samt af små og store helikoptere (JAR 27 og JAR 29). Disse områder er ikke dækket af det nuværende bilag II til Rådets forordning (EØF) 3922/91. Ved at medtage disse harmoniserede krav i bilag II til Rådets forordning (EØF) 3922/91 sikres et fælles sikkerhedsniveau for disse flys operation og den frie bevægelighed for små kommercielle fly samt små og store helikoptere. Desuden sikres fri adgang til Fællesskabets marked via automatisk anerkendelse af typecertifikater ifølge forordningens artikel 6, stk. 1. Vor fremstillingsindustri har deltaget i JAA-samarbejdet og støtter fuldt ud indlemmelsen af JAR 23, 27 og 29 i Fællesskabets love i uændret form. 1) EFT nr. L 373 af 31. 12. 91, s. 4. 2L FORSLAG TIL RÅDETS FORORDNING (EF) om ændring af Rådets forordning (EØF) Nr. 3922/91 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen0 i samarbejde med Europa-Parlamentet2), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg3), og ud fra følgende betragtninger: Fælles krav til luftdygtighed for store fly er harmoniseret i Det Europæiske Økonomiske Fællesskab i henhold til bilag II til Rådets forordning (EØF) 3922/914); det nuværende bilag II til forordning (EØF) 3922/91 dækker fælles krav til typecertificering godkendte af vedligeholdelsesorganisationer, propeller, hjælpemotoranordninger, meget lette flyvemaskiner samt tekniske standarder for godkendelse af materiel og apparatur beregnet til installation i flyvemaskiner; altvejrsoperationer, motorer, og motorsvævefly, flyvemaskiner, svævefly store Rådets forordning (EØF) 3922/91 skal kompletteres gennem vedtagelse af nye tekniske krav og administrative procedurer for de områder, der er dækket af denne forordning; JAA har udarbejdet fælles krav til typecertificering af små kommercielle fly (JAR 23) samt små og store helikoptere (JAR 27 og JAR 29); i overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EØF) 3922/91 har de medlemsstater, som er associeret JAA, underrettet Kommissionen om udviklingen og vedtagelsen af nye tekniske krav til udstedelse og ændringer af typecertifikater for fly i kategorierne "normal", i kategorien "regional", og "universal", "kunstflyvning" og for to-motors propelfly udviklingen og vedtagelsen af nye tekniske krav til udstedelse og ændringer af luftdygtighedstypecertifikater for små propeldrevne helikoptere (JAR 27) samt udviklingen i) EFT nr. 2) EFT nr. 3) EFT nr. 4) EFT nr. L 373 af 31. 12. 91, s. 4. ' 3 vedtagelsen tekniske og luftdygtighedstypecertifikater for store propeldrevne helikoptere (JAR 29) - udstedelse krav nye til af og ændringer af UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Eneste artikel Punkt 2 i bilag II til Rådets forordning (EØF) 3922/91 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart udvides med følgende tillæg: JAR 23 Normal, Utility, Aerobatic and Commuter Category Aeroplanes (fly i kategorierne "normal", "universal", "kunstflyvning" og "regional") JAR 27 Small Rotorcraft (små helikoptere) JAR 29 Large Rotorcraft (store helikoptere) Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne Formand </ ANALYSE AF KONSEKVENSERNE FOR KONKURRENCEEVNEN OG BESKÆFTIGELSEN Forslag til Rådets forordning om ændring af bilag II til Rådets forordning 3922/91 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart ved medtagelse af luftdygtighedskrav til små kommercielle fly saml små og store helikoptere. I. FORANSTALTNINGENS HOVEDBEGRUNDELSE sikring af et ægte indre marked for luftfartøjer og luftfartsprodukter samtidig bibeholdelse af et højt sikkerhedsniveau inden for civil luftfart i Europa II. DE BERØRTE VIRKSOMHEDERS KARAKTERISTIKA Producenter af luftfartøjer, luftfartøjer og fly med roterende vinger. luftfartprodukter og -komponenter samt operatører af Navnlig Er der mange små og mellemstore virksomheder? Ja Er virksomhederne beliggende i særlige geografiske områder? Nej der er berettigede til regional støtte fra medlemsstaterne? der er berettigede til støtte fra EFRU? Nej Nej III. HVILKE DIREKTE FORPLIGTELSER PÅHVILER DER VIRKSOMHEDERNE? Ingen yderligere forpligtelser. Disse fælles krav vil medføre besparelser, idet der kun bliver tale om én certificeringsproces i stedet for flere nationale processer, der er mere tidskrævende og dyrere. IV. HVILKE FORPLIGTELSER KAN DER EVENTUELT PÅLÆGGES VIRKSOMHEDERNE INDIREKTE VIA DE LOKALE MYNDIGHEDER? Ingen. V. ER DER TRUFFET SÆRLIGE FORANSTALTNINGER TIL FORDEL FOR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER? Nej. <T VI. HVILKEN VIRKNING FORVENTES DER for virksomhedernes konkurrenceevne? De reducerer deres certificeringsomkostninger og opnår større fleksibilitet for deres luftfartøjsflåde og produkter, for beskæftigelsen? Der forventes ingen virkning. VII. ER ARBEJDSMARKEDETS PARTER BLEVET HØRT? Nej, det anses ikke for nødvendigt. Arbejdsmarkedets parters indstilling Fuld støtte. G ISSN 0254-1459 KOM(96) 186 endelig udg. DOKUMENTER DA 07 Katalognummcr : CB-CO-96-195-DA-C ISBN92-78-03150-X Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg ¥