title: XXV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1995)

eurovoc_concepts:
activity report
competition law
competition policy
competitiveness
single market

text: * ie EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 10. 04. 19% KOM(%) 126 lopull. XXV KILPAILUPOLITIIKKAA KOSKEVA KERTOMUS (1995) (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO Johdanto I - Kilpailuoikeus: 85 ja 86 artikla A - Sisämarkkinoiden tuomien etujen varmistaminen 1. Moottoriajoneuvojen jakelu 2. Rinnakkaiskaupan rajoitukset 3. Uusien tulokkaiden markkinoille pääsyn rajoitukset 4. Vihreä kirja vertikaalisista rajoituksista 5. Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 6. Seuraamusten lieventämistä koskeva ohjelma 7. Oikeus tutustua asiakirjoihin B - Yhteistyö ja kilpailu nopeasti muuttuvassa ja yhä maailmanlaajuisemmassa taloudellisessa ympäristössä 1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltaminen televiestintäalalla 1. 1. Strategiset liittoutumat 1. 2. Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevat sopimukset 2. 3. Markkinoiden globalisoituminen Teknologian siirto C - Liikenne 1. Meriliikenne 1. 1 1. 2 Linjaliikenteen konsortiot Linjavarustamojen tekemä maakuljetusten hintojen vahvistaminen 2. Lentoliikenne 2. 1 2. 2 IATA:n hintaneuvottelut Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö D - Euroopan laajuiset verkostot ja kilpailusäännöt E - Kilpailu ja ympäristö F - Toissijaiset tuotemarkkinat G - Vapaat ammatinharjoittajat H - Toissijaisuus ja hajauttaminen 1. 2. Vähämerkityksiset sopimukset Hajauttaminen I - Tilastokatsaus 5 13 13 13 14 ie 18 19 20 20 21 21 21 24 24 24 2 5 25 25 27 28 28 28 2 9 30 31 32 33 33 3 3 35 II - Valtion monopolit ja yksinoikeudet: 37 ja 90 artikla A - Johdanto 1. 2. 3. Yleishyödylliset palvelut komission kilpailun vapauttamiseen tähtäävän politiikan keskipisteessä Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annetut direktiivit Muut komission käytössä olevat välineet B - Televiestintä 1. 2. 3. 4. 5. Yleiset toimenpiteet Direktiivi kaapelitelevision vapauttamisesta Direktiivi matkaviestinnän vapauttamisesta Direktiivi täydellisen kilpailun toteuttamisesta Rikkomismenettelyt 90 artiklan 3 kohdan nojalla C - Energia D - Postipalvelut E - Liikenne 1. 2. Lentokentät 1. 1 Laskeutumismaksut 1. 2 Välilaskujen huoltopalvelut Satamat F - Muut luonteeltaan kaupalliset valtion monopolit 1. 2. 3. 4. R u o t s in ja S u o m en a l k o h o l i m o n o p o l it Itävallan alkoholimonopoli Itävallan suolamonopoli Itävallan teollisesti valmistetun tupakan monopoli III - Sulautumien valvonta A - Johdanto B - Perusteelliset tutkimukset 1. 2. Tiedotusvälineitä koskevat asiat Muut perusteelliset tutkimukset C - Muut merkittävät asiat D - Jäsenvaltioiden oikeutetut edut E - Sulautumat hiili- ja terästeollisuuden alalla F - Perrier G - Tilastokatsaus IV - Valtion tuki A - Yleinen valtiontukipolitiikka Ilmoitusvelvollisuuden valvonnan tehostaminen 1. 2. Perustamissopimuksen vastaisesti myönnetyn tuen takaisinperintä Komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö B - Tuen käsite 38 3 8 38 38 40 40 40 41 41 42 43 44 45 4 7 4 7 4 7 47 4 8 48 4 9 49 49 49 51 51 51 52 53 55 56 57 57 58 60 60 61 61 62 63 C - Selvitykset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille Alakohtaiset tuet 1. 1 Alat, joihin sovelletaan erityissääntöjä 1. 1. 1. Tuki laivanrakennusteollisuudelle 1. 1. 2. Terästeollisuus 1. 1. 3. Kivihiiliteollisuus 1. 1. 4. Moottoriajoneuvoteollisuus 1. 1. 5. Synteettikuituteollisuus 1. 1. 6. Li ikenne 1. 1. 7. Maatalous 1. 1. 8. Kalastus 1. 2 Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä 1. 2. 1. Pankkitoiminta 1. 2. 2. Postipalvelut 1. 2. 3. Audiovisuaalinen ala 2. Horisontaaliset tuet 2. 1 2. 2 2. 3 2. 4 2. 5 2. 6 2. 7 Tutkimus- ja kehitystyö Työllisyystuki ja yleiset sosiaaliset toimenpiteet Ympäristötuki Tuet pienille ja keskisuurille yrityksille Vientituki Pelastamis- ja rakennemuutostuki Treuhandanstalt 3. Aluetuet D - Valtion tukea koskevat menettelyt (valituksen tekijöiden oikeudet) E - Tilastot 66 66 66 66 66 66 67 69 6 9 72 73 73 74 74 75 76 76 77 78 79 79 80 81 82 82 83 86 V - Kansainvälinen toiminta A - Euroopan talousalue 86 B - Keski- ja Itä-Eurooppa, Baltian maat, uudet itsenäiset valtiot 86 sekä Välimeren maat 1. 2. 3. Keski- ja Itä-Eurooppa Baltian maat, Slovenia ja uudet itsenäiset valtiot Välimeren maat ja Mercosur C - Pohjois-Amerikka D - Japani E - Australia ja Uusi-Seelanti F - Monenväliset järjestöt ja muut kansainväliset asiat 1. 2. 3. 4. Taloudellisen kehityksen ja yhteistyön järjestö (OECD) Maailman kauppajärjestö (WTO) Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi (UNCTAD) Kansainvälinen yhteistyö VI - Tiedotuspolitiikka Liite : Kertomuksessa käsitellyt asiat 86 87 87 8 8 89 89 8 9 89 90 90 90 92 93 Johdanto 1. Ympäristön merkitys kilpailukyvyn edistäjänä 1. Yleisesti tunnustetaan, että kilpailupolitiikalla on ratkaiseva merkitys varmistettaessa Euroopan unionin teollisuuden kilpailukyvyn säilyminen. Kilpailupolitiikka toimii välineenä, jonka avulla pyritään voimavarojen optimaaliseen kohdentamiseen, tekniseen kehitykseen ja joustavuuteen, jota sopeutuminen muuttuvaan ympäristöön edellyttää. Tässä mielessä kilpailu ja kilpailukyky kuuluvat yhteen. Kokemus on osoittanut, että vain ne yritykset, jotka ovat tottuneet kovaan kilpailuun ja jotka menestyvät avoimilla ja dynaamisilla markkinoilla, onnistuvat siinä myös mittakaavan kasvaessa - joko siirryttäessä muille maantieteelli sille alueille tai toimittaessa entistä korostuneemmin maailmanlaajui sessa taloudessa yleensä. Kilpailupolitiikka ja kilpailukykypolitiikka eivät siten ole ristirii dassa keskenään, vaan molempien tavoitteena on luoda välttämättömät edellytykset tehokkaan ja kilpailukykyisen teollisuuden kehittymiselle ja säilymiselle yhteisössä, tarjota entistä parempia tuotteita ja palveluja Euroopan kansalaisille ja luoda vakaa taloudellinen ympäristö. 2. Sisämarkkinat ja kilpailupolitiikka 2. Kilpailukyky- ja kilpailupolitiikan toisiaan täydentävä luonne käy selvästi ilmi myös yhteisön tavoitteesta luoda sisämarkkinat. Sisämarkkinat ovat tehokkaan ja kilpailukykyisen teollisuuden kehittymisen ehdoton edellytys. Toisaalta taas kilpailupolitiikka on tärkeä väline sisämarkkinoiden toteuttamisessa ja säilyttämisessä. Ennen kaikkea tämä tapahtuu täytäntöönpanemalla sääntöjä, joiden tarkoitus on varmistaa, että jo poistettujen kaupan lainsäädännöllis ten esteiden sijaan ei luoda yksityisiä tai muita julkisia rajoituksia, joilla olisi sama vaikutus. 2. 1. Kilpailuun vaikuttavat tekijät sisämarkkinoilla 3. Vaikka komission vuonna 1985 julkaisemassa, sisämarkkinoita koskevassa valkoisessa kirjassa määritellyt lainsäädäntötoimenpiteet onkin lähes kokonaan hyväksytty ja saatettu osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä, alustavan aineiston perusteella voidaan todeta, että joidenkin tuotteiden ja palvelujen markkinat ovat edelleen hajaantuneet. 1 Sisämarkkinoiden yhdentyessä ja markkinoiden laajentuessa vähitellen maailmanlaajuisiksi maantieteellisten markkinoiden odotetaan laajentu van, tosin ei välttämättä yhteisön laajuisiksi, vaan merkitykselliset markkinat voivat kattaa tietyn alueellisten tai kansallisten markkinoi den yhdistelmän. Yhdentymiskehitys voi siten määritellä uudella tavalla markkinoiden rakenteelliset osatekijät, joiden perusteella on arvioitava julkisella tai yksityisellä alalla harjoitetun toiminnan kilpailuvaikutuksia. Tässä varhaisessa vaiheessa ei voida tehdä mitään lopullista arviota siitä, onko sisämarkkinoiden kilpailua edistäviä vaikutuksia ilmennyt. Alustavaa osoitusta on siitä, että joillakin markkinoilla kilpailu on luonteeltaan entistä enemmän ylikansallista. Komissio aikoo vuoden 1996 kuluessa esittää sisämarkkinaohjelman vaikutuksista ja tehokkuudesta tehdyn kokonaisselvityksen tulokset neuvoston 7 päivänä joulukuuta 1992 antaman päätöslauselman 92/1218 mukaisesti. Toisilla markkinoilla on syytä uukoa, että markkinat ovat edelleen segmentoituneet kansallisesti. Jälkimmäinen havainto voidaan selittää viittaamalla lukuisiin tekijöihin, jotka on otettava huomioon arvioitaessa sisämarkkinoiden yhdentymisen seurauksia merkityksellisten markkinoiden maantieteellisen laajentumisen kannalta. 4. Ensimmäinen tekijä liittyy lainsäädännön (ja liitännäistoimenpitei den kuten eurooppalaisen standardoinnin) tehokkuuteen purettaessa oikeudellisia ja hallinnollisia esteitä, jotka koskevat maiden välillä tehtäviä liiketoimia. Tapauksissa, joissa alaa koskeva lainsäädäntö on epätäydellinen tai riittämätön, komissio aikoo vaatia sen lujittamista. Voi myös olla tilanteita, joissa markkinoille pääsyn esteitä ei ole, mutta kansallisten järjestelyiden väliset eroavaisuudet aiheuttavat taloudellisissa olosuhteissa eroja, jotka voivat vääristää kauppaa ja kilpailua. Tällaisia asioita ovat esimerkiksi lääkkeiden hinnoittelu, verotus ja valuuttakurssien vaihtelut. Siinä tapauksessa, että nämä tekijät aiheuttavat eroja taloudellisissa olosuhteissa kansallisten markkinoiden välillä saaden toimijat suhtautumaan niihin eri tavoin, voi olla taipeen ottaa tämä huomioon määriteltäessä kilpailun kannalta merkityksellisiä markkinoita. "Luonnolliset esteet" kuten kieli, maku ja tavat tai rakenteelliset piirteet, jotka vähentävät tuotteiden tai palveluiden myyntimahdollisuuksia, saattavat myös aiheuttaa sen, että kansallisia markkinoita on pidettävä erillisinä yksikköinä. Nämä kysymykset ovat nousseet esille komission tutkiessa sulautumia televisiolähetystoiminnan ja joukkotiedotusvälineiden alalla, jolla kielellisistä ja kulttuurisista syistä EU. -n markkinoiden katsotaan muodostuvan useista erillisistä kansallisista markkinoista. Tämä kulttuurinen moninaisuus on yhteisen eurooppalaisen perinnön rikkautta ja otettava huomioon komission tarkastellessa asioita, vaikka määräävän aseman tapauksia tämän tuloksena havaittaisiinkin entistä useammin (Nordic Satellite; RTL/Veronica/Endemol). 2. 2. Kilpailupolitiikan merkitys 5. Sisämarkkinoiden yhdentymisen muovatessa taloudellista ympäristöä, jossa yhteisön kilpailupolitiikkaa on sovellettava, yhteisön kilpailu politiikan soveltaminen myös osaltaan lujittaa yhteismarkkinoiden toimintaa. Kolme tärkeää toiminta-aluetta voidaan mainita : kilpailun vastaiset sopimukset ja menettelyt, säännellyt tai monopolisoidut alat sekä valtion tuki. Tässä yhteydessä on tärkeää, että komissiolla on käytettävissään useita toisistaan riippumattomia kilpailupolitiikan välineitä. Kilpailusäännöt, sulautumien valvonta, valtion tuen valvonta ja sääntelyn purkamista koskevat säännöt ovat kaikki välineitä, joiden yhteinen tarkoitus on varmistaa, ettei kilpailu sisämarkkinoilla ole vääristynyt. 6. Komissio soveltaa valppaasti yhteisön kilpailusääntöjä tapauksissa, joissa yritykset yrittävät estää sisämarkkinoiden yhdentymisessä a aikaansaadut kilpailua edistävät vaikutukset kilpailua rajoittavalla toiminnalla, jonka tarkoitus on ylläpitää markkinoiden segmentointia. Näiden huolestuttavien toimintatapojen esimerkkejä ovat rinnakkaiskau pan rajoitukset, tietyt vertikaalisten sopimusten ja/tai jakelujärjes telmien muodot ja perusteeton kieltäytyminen antamasta (eriarvoista kohtelua käyttämättä) mahdollisuutta käyttää laitteistoja, joita kolmannet osapuolet tarvitsevat voidakseen kilpailla. 7. Perinteisesti monopolin hallitsemien markkinoiden, joita ovat esimerkiksi yleishyödyllisten palveluiden markkinat, vapauttaminen on merkittävä askel sisämarkkinoiden luomisessa. Vankasti uskotaan siihen, että ilman vahvempaa ja kilpailukykyistä perustaa energian, julkisen liikenteen ja televiestinnän aloilla Euroopan talous, kuluttajat ja keskisuuret yritykset mukaan lukien, joutuvat epäedulliseen asemaan''. Joulukuussa 1995 kokoontunut Madridin Eurooppa-neuvosto totesi, että on tärkeää lisätä kilpailua eri aloilla kilpailukyvyn parantamiseksi, jotta näin luotaisiin uusia työpaikkoja. Komissio on tämän vuoksi edelleen pyrkinyt avaamaan nämä markkinat kilpailulle ja yhteisön sisäiselle kaupalle samalla varmistaen, että ehdotetut tai hyväksytyt toimenpiteet sopivat yhteen julkisille laitoksille annettujen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien tehtävien toteuttamisen kanssa. Esimerkkinä tästä on yleispalvelun tuottaminen kaikille kansalaisille kohtuulliseen hintaan. 8. Televiestintä on strateginen alue, jolla on huomattava merkitys Euroopan unionin kannalta3. Alan meneillään oleva vapautuminen on pakottanut teleyritykset tuomaan markkinoille uusia tuotteita ja alentamaan hintoja. Sekä teollisuus että kuluttajat hyötyvät telemark kinoiden avautumisesta. Kilpailun käynnistyminen tällä alalla helpottaa myös ratkaisevasti tietoyhteiskuntaan siirtymistä ja näin parantaa mahdollisuuksiamme selvitä markkinoilla, joita leimaa kiristyvä kilpailu ja maailmanlaajuinen näkökulma. Tässä yhteydessä kulttuurinen moninaisuus ja tasavertaiset mahdollisuudet päästä käyttämään uusia palveluja ovat keskeisiä tavoitteita, joista on huolehdittava. Suuri osa yhteisön tasolla laadittavasta lainsäädännöstä on joko valmistunut tai valmistelussa ollaan pitkällä vuodeksi 1998 suunnitel tua täydellistä vapautumista silmälläpitäen. Todellisen kilpailun käynnistyminen edellyttää tietenkin sitä, että säädökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että niitä myös sovelletaan tehokkaasti. Komission tehtävät eivät vähene säädösten valmistuttua. Komission on varmistettava, että kun lainsäädännölliset kaupan esteet on poistettu, niiden sijaan ei synny luonteeltaan samanlaisia sopimuksia tai menettelyjä kuten kilpailua rajoittavia keskittymiä, markkinoiden jakamista koskevia sopimuksia tai entuudestaan markki noilla olevien osapuolten uusia markkinoille tulijoita kohtaan tekemiä väärin-käytöksiä, joita voidaan tehdä esimerkiksi kieltämällä välttämättömien laitteistojen samanarvoinen käyttöoikeus tai antamalla laitonta valtion tukea. Tapauksissa, joissa yksinoikeudet säilytetään tietyillä aloilla, tulisi välttää ristikkäistukemista asianomaisen toimijan muilla kuin näillä aloilla. Samaan aikaan teollisuus suuntautuu uusille kasvaville markkinoille. Uusia liittoutumia, joilla on maailmanlaajuisia vaikutuksia, on saapunut komission tarkasteltavaksi. Komission näistä asioista tekemä arviointi osoittaa, kuinka nykyisillä kilpailusäännöillä voidaan, kun niitä sovelletaan realistisesti, tarttua innovaation ja globalisoitumi sen dynamiikkaan. Uudet kehittyvät markkinat eivät kuitenkaan tarkoita automaattista liittoutuman hyväksyntää. Vaikka liittoutumat tulisikin hyväksyä tai niitä tulisi jopa kannustaa niiden edistäessä kilpailua, niitä ei voida hyväksyä silloin, kun ne estävät tai uhkaavat monopolien purkamiskehitystä. Tapauksissa, joissa suuret yritykset yhdistävät voimansa, komission pitäisi pyrkiä estämään markkinoiden sulkeutuminen. 9. Televiestintäalaakin paremmin osoittaa lentoliikenneala, jonka täysi vapautuminen tapahtuu vuoden 1997 loppuun mennessä, että lainsäädäntö on välttämätön, mutta ei riittävä keino aikaansaada täysin kilpailua edistävä ympäristö. Tällä alalla, jolla lentoyhtiöt taistelevat voittaakseen tai säilyttääkseen riittävän osuuden hitaasti kasvavista Kilpailukykyä käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän laatima kertomus Euroopan kilpailukyvyn parantaminen. Euroopan komission puheenjohtajalle, pääministereille ja valtion päämiehille osoitettu toinen kertomus, joulukuu 1995 (nk. Ciampin kertomus). Samassa yhteydessä väitetään, että "tärkeintä ei niinkään ole se, että julkisten laitosten omistus - ja johto - siirtyy valtiolta yksityiselle sektorille, kuin se, että kilpailu ulotetaan ja laajennetaan minne vain mahdollista". Televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskeva vihreä kir. j. i I us. i (KOM (04) 440, '?. '. ,. I 0. 199/1 ) ja II osa (KOM(04)6R?, 25. 1. 109!}). ja hyvin kilpailluista markkinoista, on jatkuvasti vaarana, että markkinoilla toimivat osapuolet saattavat käyttää vilpillisiä keinoja etujensa suojelemiseksi. On ehdottoman välttämätöntä soveltaa tiukasti kilpailusääntöjä etupäässä valtion tuen ja väärinkäytösten valvonnan osalta. Etenkin valtion tukea pidetään haitallisena toimenpiteenä, jota käytettäessä herkästi käy niin, että sillä suojataan tehotonta tehokkaalta, ja siksi se vain viivästyttää tarpeellista rakenneuudis tusta. Valtion tukea voidaan jopa käyttää uusien kilpailijoiden torjumisessa saalistushinnoittelun tai muiden keinojen avulla. Kun uudelleenjärjestelyt ovat tarpeen tehokkuushyötyjen ja kilpailukyvyn saavuttamiseksi laajentuvilla markkinoilla, komission on varmistettava, ettei merkittävä keskittyminen sulje pois reittejä ja lähtö- ja tuloaikoja ja siten johda laillisesti poistettujen esteiden ottamiseen uudelleen käyttöön. Energia on toinen teollisuuden kannalta keskeinen tekijä ja 10. mainittiin tällaisena Ciampin kertomuksessa. Tänä vuonna tämän alan vapauttamisessa ei kuitenkaan ole saavutettu mitään todellista edistystä. Vuonna 1995 julkaistun valtion tukea Euroopan unionissa 11. käsittelevän neljännen selvityksen mukaan kansallisen tuen koko naismäärä vuosina 1990-1992 on pienentynyt, mutta on edelleen keskimäärin noin 94 miljardia ecua vuodessa koko yhteisössä ja siten liikaa, jotta komission tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Tämä koskee erityisesti rikkaimpia jäsenvaltioita. Valtava valtion tuki ei ole keino luoda kilpailukykyä. Se viivästyttää välttämätöntä rakenneuudis tusta, vääristää kilpailua yritysten ja alueiden välillä sekä rasittaa julkista taloutta. Olisi kuitenkin epärealistista esittää, että kaikki valtion tuki yksinkertaisesti lopetettaisiin, eivätkä perustamissopimuksen laatijat kuten ei myöskään komissio ole koskaan pyrkinyt siihen. Yksistään epätäydellisten markkinoiden markkinavoimat ovat syynä siihen, ettei ole mahdollisuuksia saavuttaa jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tiettyjä perustavaa laatua olevia tavoitteita kuten taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, riittävää tutkimus- ja kehitystoiminnan määrää ja ympäristönsuojelua, pk-yritysten kehittymistä ja tarvetta suoda erityisesti sosiaalisista syistä rakenneuudistukselle aikaa. On tärkeää, että komissio varmistaa, että tapauksissa, joissa valtion tuki on sallittu poikkeusluvalla, sen kielteiset vaikutukset kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan rajataan vain ehdottoman välttämättömään ja että niiden vastapainoksi toteutetaan yhteisön yleisen edun mukaisia tavoitteita. 3. Kansainvälinen yhteistyö Kansainvälisen talouden muuttuessa yhä selvemmin maailman 12. laajuiseksi ja nykyaikaisen kaupankäynnin rakenteen muuttuessa kansainvälinen on välttämätöntä. kilpailuviranomaisten yhteistyö välillä Ensinnäkin eri puolilla maailmaa toimivien yritysten on tunnettava erilaiset kilpailulainsäädännöt ja menettelytavat eri lainkäyttöä- lueilla ja noudattava niitä. Tämä aiheuttaa väistämättä kustannuksia asianomaisille yrityksille. Silloin kun liiketoimet kuuluvat usean kilpailuviranomaisen toimivaltaan, on vaarana, että vaaditaan keskenään ristiriitaisia toimenpiteitä. Kilpailuviranomaisilla puolestaan saattaa olla vaikeuksia saada tietoja, jotka osoittaisivat kilpailusääntöjen rikkomisen niiden oman toimialueen ulkopuolella. Toisaalta taas kilpailusäännöt, joiden tarkoitus on ylläpitää tehokasta kilpailua kotimarkkinoilla, eivät ehkä olekaan yhtä tehokkaita puuttumaan maailmanlaajuiseen kilpailunvastaiseen toimintaan. Laajasti ollaan myös sitä mieltä, että kaupan vapautumisen onnistumiseksi on samaan aikaan huolehdittava siitä, että kilpailusääntöjä sovelletaan entistä t ehokkaammin - yksityisiä kaupan esteitä ei saa tulla purettujen julkisten esteiden sijaan. Kaikista mainituista syistä entistä tiiviimpi kansainvälinen yhteistyö on selvästi teollisuuden ja kuluttajien edun mukaista. Kahdenvälisen toiminnan osana Yhdysvaltojen kanssa solmittu ja 13. neuvoston huhtikuussa 1995 vahvistama sopimus tarjoaa jo yhteistyö mahdollisuuksia. Sopimuksen määräykset täytäntöönpanotoimenpiteiden koordinoinnista antavat osapuolille jonkinasteisen mahdollisuuden toimia yhdessä EU:n ja USA:n markkinoita koskevien kilpailunvastaisten tapausten hoidossa. Van Miertin toimeksiannosta riippumaton asiantuntijaryhmä laati selvityksen kilpailupolitiikasta uudessa kauppajärjestelmässä. Siinä suositellaan kiireellisenä asiana yhteisön ja Yhdysvaltojen välisen nykyisen sopimuksen syventämistä. Asiantuntijaryhmän selvitys käsittelee myös monenväliseen yhteistyöhön liittyviä suosituksia, koska ryhmä katsoo, että kahdenvälisillä sopimuksilla, ei pystytä riittävästi puuttumaan kaikkiin ongelmiin, joita voi ilmetä kansainvälisellä tasolla. 4. Komission merkitys kilpailusääntöjen soveltamisessa 14. Voidaan sanoa, että yhteisön kilpailupolitiikan kehittelyvaihe on viety loppuun. Kilpailupolitiikka ja -lainsäädäntö ovat nyt hyvin vakiintuneet komission hallinnollisen menettelyn ja Euroopan tuomiois tuinten kehittämien periaatteiden avulla. Toisaalta komissiolla on käytettävissään rajalliset voimavarat asioiden jatkuvasti kasvavan määrän hoitamiseksi. Varsinkin vuonna 1995 uudet asiat ja erityisesti valtion tukeen ja 85/86 artiklaan liittyvät asiat lisääntyivät huomattavasti kolmen uuden jäsenvaltion liittymisen myötä. Tätä silmällä pitäen komissio on etsinyt keinoja keskittää 15. huomio niihin järjestelyihin, joilla on huomattava merkitys kilpailun kannalta ja jotka todennäköisesti vaikuttavat merkittävästi jäsenval tioiden väliseen kauppaan. Tätä varten on jo kehitetty useita välineitä ja käsitteitä, joiden syventämiseksi ja hiomiseksi on valmistelutyö meneillään. Erityisen keskeistä on vahamerkityksisyyttä koskevan periaatteen (de minimis) soveltaminen (sekä kilpailun rajoittamisen että valtion tuen osalta), ryhmäpoikkeukset (joiden perusteella yritykset saavat solmia sopimuksia ilmoittamatta niitä komissiolle oikeudellisen varmuuden saamiseksi) ja valituksiin liittyvä yhteisön edun käsite. 16. Koska komission täytyy ensisijaisesti käsitellä tapauksia, jotka vaikuttavat merkittävästi yhteisön sisäiseen kilpailuun, kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten merkitys kilpailu-asioissa kasvaa. Kilpailusääntöjen hajautettu soveltaminen on usein nopeampi ja tehokkaampi tapa saada sääntöjen rikkominen loppumaan. Se, että soveltamisesta vastaavat entistä useammin kansalliset tuomioistuimet ja viranomaiset, muistuttaa yhteisön kansalaisia siitä, että nämä säännöt ovat osa kunkin jäsenvaltion "elävää lakia" ja että niiden tarkoitus on suojella heidän oikeuksia. 17. Näin ollen komissio edelleen kannusti yhteisön kilpailusääntöjen hajautettua soveltamista erityisesti 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvien asioiden osalta. Komission tavoitteena on luoda tehokasta yhteistyötä kansallisten tuomioistuinten ja kilpailuviranomaisten sekä komission välille. Komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä koskevan uuden tiedonannon valmistelutyö palvelee- kin hyvin tätä tavoitetta ja täydentää kansallisten tuomioistuinten kanssa tehtävää yhteistyötä koskevaa nykyistä tiedonantoa. Tätä hajautuspolitiikkaa tulisi kuitenkin toteuttaa asteittain ja huolellisesti. Hajautuskehitys liittyy kiinteästi komission jatkuvaan pyrkimykseen selventää ja yksinkertaistaa asiasisältöä koskevat käännöt, jotta jäsenvaltiot voivat käyttää samoja käsitteitä soveltaes saan yhteisön kilpailusääntöjä. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti asiassa sopivimman toimival 18. taisen viranomaisen kuuluu ryhtyä toimenpiteisiin. Tästä syystä komission pitäisi hoitaa tietyt usean kansallisen viranomaisen toimivaltaan kuuluvat asiat. Näin ollen sulautumien osalta on yritysten kannalta parempi, että niiden ehdottamat sulautumat tutkii yksinomaan komissio, kuin että niiden pitäisi ilmoittaa niistä usealle kansalli selle viranomaiselle. Komissio käynnisti vuonna 1995 sulautuma- asetuksen uuden tarkastelun, jonka tarkoitus on esimerkiksi arvioida, onko liikevaihtoon perustuva määrittelyperuste sen määrittelemiseksi, mitkä tapaukset on toimitettava komissiolle ja mitkä kuuluvat yksin omaan jäsenvaltioiden toimivaltaan, edelleen sopiva. 19. Toissijaisuusperiaate määrää, että yhteisöllä on oltava yksinomainen toimivalta valtion tuki asioissa, koska jäsenvaltioita ei voida pyytää valvomaan omia valtion tuki menojaan naapurimaiden kannalta oikeudenmukaisella tavalla. Yksi osa-alue voidaan kuitenkin hoitaa kansallisella tasolla: kansallinen tuomioistuin voi ratkaista valtion tukea saavan yrityksen kilpailijan esittämiä valitusasioita ja ennen kaikkea valvoa, noudattaako jäsenvaltio vaadittuja ilmoitus- ja hyväksymismenettelyjä. Komissio on julkaissut tähän liittyen uuden tiedonannon, jolla on kolmitahoinen tarkoitus: lujittaa ja hajauttaa valtion tuki sääntöjen täytäntöönpanoa, selventää oikeudellista asemaa kaikkien asianosaisten hyväksi ja tarjota apua tuomareille. 5. Avoimuus 20. Kilpailusäännöt ovat usein monitahoisia, koska taloudellinen, oikeudellinen ja poliittinen ympäristö, johon ne liittyvät, on monimutkainen ja alati kehittyvä. Tämä ei tarkoita, etteikö avoimuuden ja yksinkertaistamisen lisäämiselle enää olisi sijaa. Komissio on itse asiassa löytänyt useita keinoja lisätä politiikastaan saatavilla olevan tiedon määrää ja yksinkertaistaa säännöstöä. Näihin kuuluu hiljattain käyttöön otettu teknologian siirtosopimuksia koskeva ryhmäpoikkeus, joka korvaa taitotieto- ja patenttilisenssejä koskevat kaksi asetusta, ilmoitusten ja tiedonantojen käyttäminen kilpailusääntöjen soveltamista koskevien yleisohjeiden antamiseksi tietyillä aloilla (joita ovat rajojen yli suoritettavat tilisiirrot ja postipalvelut), vihreiden kirjojen käyttö julkista kuulemista varten (ts. vuonna 1996 julkaista vaksi suunnitellut vihreät kirjat vertikaalisista rajoituksista ja sulautumakatsauksesta) ja opastavien esitteiden julkaiseminen (autojen jälleenmyyntiä koskeva uusi asetus). Perustamissopimuksessa määrätty ilmoitusvelvollisuus on valtiontukiasioissa keskeinen keino varmistaa avoimuus. Komissio on ilmaissut tiedonannossaan aikovansa käyttää kaikkia perustamissopimuksessa sille annettuja toimivaltuuksia varmistaakseen, että jäsenvaltiot noudattavat kyseistä velvoitettaan. Komissio on myös alkanut valmistella tarkistettua ja yhteenkoottua uluetukijärjestelmää ja hyväksynyt uuden tutkimus- ja kehitystukijär jestelmän. Komissio on myös jatkanut aktiivista yleisön tiedottamista kilpailupolitiikkakysymyksissä: lehdistötiedotteet ja -tilaisuudet, PO IV:n tiedotus, julkaisut, kilpailupolitiikkaa käsittelevä tiedotuslehti ja kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus palvelevat kaikki samaa tavoitetta eli niiden tarkoitus on lisätä avoimuutta, oikeusvarmuutta ja ennustettavuutta. 10 6. Demokraattinen vastuu 21. Kilpailupolitiikka ei voi olla vain puhtaasti teknokraattinen tai hallinnollinen menettely, vaan se hyötyy laajan demokraattisen konsensuksen saavuttamisesta. Niinpä komissio kiinnittää erityistä huomiota hedelmälliseen vuoropuheluun, jota se käy muiden Euroopan unionin toimielinten kanssa kaikista kilpailupolitiikan eri näkökohdis ta. 22. Kilpailupolitiikkaa koskevan vuosikertomuksen avulla on mahdollista järjestää perustason yhteydenpito ja tiedotus muihin Euroopan unionin toimielimiin, erityisesti Euroopan parlamenttiin, neuvostoon ja talous- ja sosiaalikomiteaan. Edellisen kertomuksen synnyttämät hedelmälliset näkemystenvaihdot ja keskustelut selvästi auttoivat komissiota tehtäviensä toteuttamisessa ja edistivät osaltaan Euroopan kilpailupolitiikan entistä parempaa tiedotusta ja ymmärtämystä. Tarpeen mukaan komissio kuulee oma-aloitteisesti muita toimielimiä viimeaikaisista säädösehdotuksista tai muista tätä politiikkaa koskevista asiakirjoista. Erityisesti 90 artiklan mukaisten kaupan vapauttamista koskevien direktiivien hyväksymisen yhteydessä komissio arvioi huolellisesti huomautuksia, joita Euroopan parlamentti, neuvosto, talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komitea olivat tehneet. 23. Komissio on myös toiminut tiiviissä yhteistyössä neuvoston kanssa useissa kilpailupolitiikan kysymyksissä ja erityisesti kilpailupolitiikan ja kilpailukyvyn väliseen suhteeseen liittyvissä asioissa. Jäsenvaltiot ovat kiinteästi mukana komission päätöksente 24. koprosessissa kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean, keskittymiä käsittelevän neuvoa- antavan komitean ja kansallisten asiantuntijoiden konferenssin kautta. Lisäksi komission virkamiehillä on kansallisiin virkaveljiinsä säännöllisiä epävirallisia yhteyksiä, jotka koetaan hyödyllisiksi. 25. Huhtikuun 3 ja 4 päivänä 1995 komissio järjesti Brysselissä ensimmäisen Euroopan kilpailuf oorumin, jossa käsiteltiin vertikaalisia rajoituksia4. Tilaisuuden yli 260 osallistujan joukossa oli kilpailuvi ranomaisia ja tuomareita 35 Euroopan maasta. Foorumin tavoitteena on edistää kokemusten vaihtoa ja keskustelua yhteisön ja jäsenvaltioiden kilpailuoikeuden täytäntöönpanosta vastaavien virkamiesten välillä ja edistää kilpailuoikeuden hajautettua soveltamista. Toinen foorumi on suunnitteilla vuodeksi 1996. 26. eroaa esitystavaltaan aiemmista vuosikertomuksista. Komission XXV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus (1995) Viime vuosina komission kilpailupolitiikkakertomus on jatkuvasti 27. kasvanut ja vuonna 1994 siinä oli yli 600 sivua. Sen rinnalla julkaistu komission erillinen esite Euroopan yhteisön kilpailupolitiikka - 1994, joka esittelee lyhyesti komission kilpailupolitiikkaa ja päätöksiä "käyttäjäystävällisessä" muodossa, on saanut hyvän vastaanoton. Erityisesti talous- ja sosiaalikomitea on tämän vuoksi pyytänyt komissiota laatimaan lyhyemmän ja helpommin luettavan julkaisun. Komissio on tästä syystä päättänyt julkaista aiempaa lyhyemmän kertomuksen, jossa keskitytään merkittävimpiin kilpailupolitiikan tapahtumiin, joita havainnollistetaan tarpeen mukaan komission tärkeimpien päätösten ja uusien lainsäädäntötoimien avulla. Competition Policy Newsletter No 5, volume 1, kesä 1995, s. 7 11 Tämän vuosikertomuksen lisäksi Euroopan komission kilpailusta vastaava pääosasto (PO IV) laati selvityksen kilpailusääntöjen soveltamisesta Euroopan unionissa vuonna 1995. Selvityksessä käydään läpi komission päättämät merkittävät yksittäiset asiat. Se sisältää myös luettelot viittauksista uusiin säädöksiin ja ilmoituksiin, komission päätöksiin ja lehdistötiedotteisiin sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksiin. Siinä luodaan myös katsaus kilpailusääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa. 7. Tilastot 28. Uusien kirjattujen asioiden määrä on kasvanut huomattavasti. Uusien asioiden kokonaismäärä (kilpailunrajoitukset, sulautumat ja valtion tuki) kasvoi vuonna 1994 kirjatusta 1 081 asiasta 1 472 asiaan vuonna 1995, mikä merkitsee 36 prosentin lisäystä. Uudet 85 ja 86 artiklaan liittyvät asiat lisääntyivät reilun 42 prosentin verran, sulautumailmoituksia oli lähes 16 prosenttia edellisvuotista enemmän ja uusien valtion tuki asioiden määrä kasvoi 3 5 prosenttia. Merkittävä osa tästä kasvusta erityisesti kilpailunrajoitus- ja valtiontu- kiasioissa johtuu siitä, että kolme uutta jäsenvaltiota liittyi Euroopan unioniin tammikuun 1 päivänä 1995. 29. Vuonna 1995 ratkaistujen asioiden kokonaismäärä pysyi lähes edellisvuoden tasolla: vuonna 1995 ratkaistiin 1 210 asiaa, kun vuonna 1994 ratkaistuja asioita oli ollut 1 200. I - Kilpailuoikeus: 85 ja 86 artikla A - Sisämarkkinoiden tuomien etujen varmistaminen 30. Euroopan kilpailupolitiikan olennainen tavoite on varmistaa, että sisämarkkinoiden toteuttaminen tuo kuluttajille ja koko Euroopan talouselämälle kaikki yhteisön laajuisten markkinoiden edut. Kilpailupolitiikan on luotava tarkoituksenmukainen säännöstö, jonka avulla yritykset voivat sopeutua kansallisten rajojen poistamisen tuomiin uusiin mahdollisuuksiin. Yritysten yrittäessä hidastaa markkinoiden yhdentymiskehitystä tai jopa estää rajat ylittävä kaupankäynti kilpailunvastaisilla menettelyillä on kuitenkin välttämätöntä harjoittaa valpasta politiikkaa, johon sisältyy ankarien seuraamusten määrääminen silloin kun kilpailusääntöjä rikotaan vakavasti. Toimittajien ja jakelijoiden väliset vertikaaliset järjestelyt ovat keskeinen osa Euroopan kilpailupolitiikkaa näissä kysymyksissä. Jotkut näistä järjestelyistä voivat olla välttämättömiä uusille markkinoille pääsemiseksi, uusien tuotteiden markkinoille tuomiseksi tai tehokkaiden jakeluverkkojen aikaansaamiseksi, ja voivat sen vuoksi olla myös kuluttajien edun mukaisia. Ongelmia voi kuitenkin esiintyä, jos valmistajien välillä tai samoilla markkinoilla toimivien jakelijoiden välillä ei ole riittävästi kilpailua, tai kun järjestelyitä käytetään kilpailunvastaisiin tarkoituksiin, esimerkiksi markkinoiden jakamiseen tai uusien yritysten markkinoille pääsyn rajoittamiseen. 1. Moottoriajoneuvojen jakelu 31. Koska moottoriajoneuvot ovat kestokulutustavaroita, jotka vaativat asiantuntevaa huoltoa ja korjausta, valmistajat tekevät yhteistyötä valikoitujen jälleenmyyjien ja korjaamoiden kanssa taatakseen asiantuntevan jakelun ja huoltopalvelun tuotteelle. Tällaiset järjestelyt ovat omiaan edistämään kyseisten tuotteiden jakelun tehokkuutta ja yksinoikeudellisen ja/tai valikoivan jakelujär jestelmän luonteen voidaan katsoa olevan välttämätön moottoriajoneuvo- teollisuuden järkeistämisen ja tehostamisen kannalta. Tämä oli ja on yhä perussyy siihen, että autoalalla sallitaan rajoittavat jakelu- ja huoltopalvelusopimukset. Moottoriajoneuvojen jakeluun ja huoltoon liittyvä uusi ryhmäpoikkeus5, jonka komissio antoi 28 päivänä kesäkuuta 1995 korvaamaan olemassa olevan asetuksen N:o 123/856, sisältää useita muutoksia, joilla pyritään tehostamaan kilpailua autojen ja varaosien markkinoilla sekä parantamaan kulutta jien asemaa takaamalle heille kaikki sisämarkkinoiden edut. Uusi asetus lisää erityisesti jälleenmyyjien riippumattomuutta 32. valmistajista. Jälleenmyyjät saavat myydä toisten valmistajien autoja, jos myynti tapahtuu erillisissä myyntitiloissa eri johdon alaisuudessa itsenäisen oikeushenkilön ominaisuudessa ja tavalla, joka välttää tuotemerkkien sekaantumista. Tehokkaan kilpailun varmistamiseksi huolto ja korjausmarkkinoilla autojen valmistajat tai toimittajat eivät saa estää itsenäisten varaosien valmistajien ja jakelijoiden pääsyä markkinoille tai rajoittaa myyjien oikeutta hankkia vastaavan laatuisia varaosia valitsemiltaan verkoston ulkopuolisilta yrityksiltä. Lisäksi autojen valmistajien on annettava oman verkkonsa ulkopuolisille korjaa- Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä kesäkuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1475/95, EYVL N:o L 145, 29. 6. 1995, s. 25 Komission asetus (ETY) N:o 123/85, annettu 12 päivänä joulukuuta 1984, EYVL N:o L 15, 18. 1. 1985 13 moille tekniset tiedot, joita ne tarvitsevat voidakseen korjata ja huoltaa kyseisen valmistajan autoja, jos teollis- ja tekijänoikeussuoja ei koske näitä tietoja. 3 3. Usean merkin myyminen, varaosamarkkinoiden avaaminen ja suurempi kilpailu korjausalalla tähtäävät kaikki kuluttajien valintamahdol lisuuksien lisäämiseen yhtenäismarkkinoiden periaatteiden mukaisesti. Saman tavoitteen mukaisesti kuluttajien on voitava ostaa auto sekä huollattaa tai. korjauttaa se missä tahansa Euroopan unionin alueella, missä hinnat ja ehdot ovat edullisimmat. Tämä on erityisen tärkeää autoalalla, jossa hintaerot jäsenvaltioiden välillä ovat huomattavat. Viimeisimmässä heinäkuussa julkaistussa autojen hintoja käsittelevässä puolivuotiskertomuksessaan komissio totesi, että hintaerot olivat nousseet merkittävästi vuoden 1994 marraskuusta7. Vuoden 1995 alusta alkaen komissio on saanut yhä enemmän valituksia Euroopan unionissa, pääasiassa Itävallassa, Saksassa ja Ranskassa asuvilta yksityisiltä henkilöiltä, joita on estetty ostamasta auto Italiassa ja Espanjassa, jossa hinnat valuutan devalvoinnin jälkeen ovat suhteellisen alhaisia". Uudessa asetuksessa kielletään nimenomaisesti menettelyt/( jotka on suunniteltu estämään rinnakkaiskauppa9. Myyjien on saatava vastata omien myyntialueidensa ulkopuolelta tulevaan kysyntään, ja ne saavat tulevaisuudessa harjoittaa myös tietynlaista mainontaa oman alueensa ulkopuolella. 34. Komissio julkaisi 26 päivänä syyskuuta 1995 kaikilla yhteisön kielillä esitteen, jossa uusi lainsäädäntö selitetään valmistajille, myyjille, varaosien tuottajille ja riippumattomille korjaamoille. Siinä annetaan myös kuluttajille tietoja vapaudesta ostaa auto missä tahansa yhteisön alueella10. 2. Rinnakkaiskaupan rajoitukset 35. Yksi kaikkein vakiintuneimmista yhteisön kilpailuoikeuden periaatteista on se, että tuottajat eivät saa jakaa sisämarkkinoita yksityisillä sopimuksilla ja ylläpitää hintaeroja kilpailunvastaisella täydellisellä aluesuojalla. Tällaista toimintaa esiintyy kuitenkin yhä markkinoilla ja sen tullessa esiin voidaan komission odottaa ryhtyvän jyrkkiin toimenpiteisiin. BASF/Accinauto Komissio määräsi 12 päivänä heinäkuuta 1995 tekemässään 36. päätöksessä11 2,7 miljoonan ecun sakon saksalaiselle BASF Laçke + Farben- nimiselle autojen korjausmaalituotteiden tuottajalle, joka on BASF- yhtymän tytäryhtiö, ja 10 000 ecun sakon BASFin yksinmyyjälle Belgiassa S. A. :lle. Asia sai alkunsa kahden ja Luxemburgissa, Accinauto englantilaisen rinnakkaistuojan Glasurit-korjausmaalituotteiden valituksesta. Ne väittivät, että Accinauto, jolta ne ostivat Glasurit- tuotteita, oli lopettanut toimitukset niille kesällä 1990 BASFin ohjeiden mukaan. Komissio teki tutkimuksia BASFin ja Accinauton tiloissa ja sai selville, että sopimusvelvoitteet vaativat Accinautoa siirtämään kaikki yksinmyyntialueensa ulkopuolisilta asiakkailta Komission lehdistötiedotteet IP/95/50, 19. 1. 1995 ja IP/95/768, 24. 7. 1995 "Valuuttakurssivaihteluiden vaikutukset sisämarkkinoilla", komission tiedonanto Eurooppa-neuvostolle, 31. 10. 1995, 25 kohta Ks. myös yhteisöjen tuomio. i stuimon asioissa C-70/93, Bayer ische Motorenwcr ke AG ja AI. D Auto-Leasing I) GmbH sekä C-266/')J, Uundeskar lellamt ja Volkswagen AG, VAG Leasing GmbH 24 päivänä lokakuuta 1995 antamat tuomiot (ei vielä julkaistu) "Moottoriajoneuvojen jakelu", opastava esite, Euroopan komissio, PO IV, IV/9509/95. Tätä esitettä on jaettu jo yli 7 000 kappaletta. EYVL N:o L 272, 15. 11. 1995, s. 16 14 tulevat tilaukset BASFille. Komissio katsoi, että tämä velvoite on sellainen kilpailunrajoitus, jota ei voida hyväksyä, koska se estää Accinautoa viemästä kyseisiä tuotteita Belgiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Itse asiassa tämän velvoitteen seurauksena yksinmyyjän sijaan BASF itse päättää toimituksista muista jäsenvaltioista oleville rinnakkaistuojille ja valvoo niitä. Lääkevalmisteet : Organon Lääkevalmisteiden hinnat eroavat merkittävästi toisistaan 37. jäsenvaltioiden välillä. Tämä selittyy tavallisesti eroilla kansalli sessa hintavalvonnassa ja terveydenhoitojärjestelmissä. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut useita kertoja, että hintaerot aiheuttavista tekijöistä huolimatta rinnakkaistuontia ei pitäisi kieltää. Tästä syystä komissio on johdonmukaisesti soveltanut kilpailusääntöjä sopimuksiin tai toimintatapoihin, jotka rajoittavat lääkkeiden rinnakkaiskauppaa. Se uskoo, että tällä tavoin rajoituksetta toimivat markkinavoimat vaikuttavat liikkeelle panevana voimana hintojen ja myös hintojen valvontajärjestelmien asteittaisessa lähentymisessä. Korkean kustannustason maissa hintojen pitäisi laskea, kun taas alhaisen hintatason maissa hintojen pitäisi lopulta nousta reaktiona tuotteen markkinoilta poistamisen todelliseen uhkaan, jos lääketeollisuuden yritykset eivät saa hinnoilla kohtuullista voittoa. Joissakin jäsenvaltioissa, joissa lääkkeiden hinnat ovat korkeita, jopa edistetään rinnakkaistuonteja maassa lääkkeisiin käytetyn kokonaissum man alentamiseksi. 38. Organon on alankomaalaisen Akzon brittiläinen tytäryhtiö, joka on erikoistunut ehkäisypillereiden valmistukseen ja markkinointiin. Organon muutti 4 päivänä toukokuuta 1994 hintajärjestelmää, jota se sovelsi Mercilon ja Marvelon -nimisiin ehkäisypillereihin. Näistä Marvelonilla on huomattavat markkinaosuudet koko yhteisössä. Ennen tätä päivää Organon antoi 12,5 prosentin alennuksen kaikista asiakkailleen toimitetuista tuotteista riippumatta tuotteiden lopullisesta määränpäästä. Uudessa hintajärjestelmässä tehtiin ero Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytävien ja vientiin tarkoitettujen tuotteiden välillä. Ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytäville tuot teille myönnettiin 12,5 prosentin alennus. Useiden valitusten jälkeen ja Organonin ilmoitettua uuden hinnoit telujärjestelmänsä komissio aloitti menettelyn Organonia vastaan ja antoi tiedon vastaväitteistään, joka poisti ilmoitusta seuranneen vapautuksen sakoista. Komission mielestä uusi hintajärjestelmä, joka on osa Organonin ja sen tukkuliikkeiden välistä jatkuvaa liikesuhdetta ja siten perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus12, rikkoi vakavasti kilpailusääntöjä, koska se sai aikaan tuotteiden hintoihin liittyvää syrjintää maantieteellisen määränpään perusteella. Sen seurauksena kuluttajat eivät saaneet enää rinnakkais kaupasta koituvia etuja. Erityisesti Alankomaissa, jossa sairasvakuu tusjärjestelmä ei täysin korvaa alankomaalaista alkuperää olevia Marvelon-pillereitä, kun taas brittiläisiä pillereitä voidaan hintansa vuoksi tarjota Alankomaiden sairasvakuutuksen korvaustasoa vastaavaan hintaan, kuluttajat menettivät mahdollisuuden ostaa brittiläisiä Marvelon-pillereitä, jolloin heidän ei olisi tarvinnut maksaa korvattavan määrän ylittävää hintaa. Tuomioistuin vahvisti 24 päivänä lokakuuta 1995 asioissa C-70/93 ja C-266/93 (yllä viite 9) antamassaan tuomiossa aikaisemman oikeuskäytäntönsä, jonka mukaan yrityksen puhelinsoitto myyjilleen ei ole yksipuolinen 85 artiklan 1 kohdan ulkopuolelle jäävä toimi vaan tämän määräyksen mukainen sopimus, jos se on osa jatkuvia liikesuhteita, joista on ennakolta laadittu yleinen sopimus. 15 Organon päätti kuitenkin hylätä komission vastustaman uuden hinnoitte lujärjestelmänsä ja otti uudelleen käyttöön vanhat hinnoitteluehtonsa. Kun tilanne oli palautettu entiseksi, komissio keskeytti menettelynsä ja varasi itselleen oikeuden tutkia Organonin suunnitteilla olevan hinnoitteluj ärj estelmän. 3. Uusien tulokkaiden markkinoille pääsyn rajoitukset Todella kilpailtujen sisämarkkinoiden edellytyksenä on myös se, 39. että yrityksiä ei estetä tulemasta markkinoille kilpailemaan markkinoilla jo olevien toimijoiden kanssa. Sen vuoksi komissio haluaa pitää markkinat avoimina ja on puuttunut tilanteeseen silloin, kun yritykset ovat estäneet uusien yritysten pääsyn markkinoille joko rajoittavilla sopimuksilla tai yksipuolisella toiminnalla. 40. Uusien kilpailijoiden pääsy markkinoille voidaan estää markki noilla jo toimivien toimittajien ja jakelijoiden välisillä vertikaali silla järjestelyillä. Näin on erityisesti silloin, kun suurta joukkoa markkinoilla toimivia jälleenmyyjiä sitoo velvollisuus myydä ainoastaan sen valmistajan tuotteita, jonka kanssa niillä on sopimus, tai järjestelyt, jotka vaikutukseltaan sulkevat kolmannet osapuolet vastaavasti pois. Jäätelömarkkinoita (Unilever/Mars) koskevat asiat ovat esimerkkejä tällaisista järjestelyistä. Toisissa tapauksissa kolmansien osapuolten markkinoille pääsyn estää todellisten tai potentiaalisten kilpailijoiden välinen horisontaalinen sopimus tai yhdenmukainen menettelytapa. Näin tapahtui Alankomaissa nostureiden vuokrausmarkkinoilla (Van Marwijk/FNK-SCK). Markkinoille pääsyn voi estää myös monopolin tai välttämättömien laitteistojen tai palveluiden määräävän tarjoajan väärinkäytös. Tämä on yhä suurempi ongelma useilla aloilla. Kun määräävä yritys omistaa tai hallitsee laitteistoja, joihin kilpailijoiden on välttämätöntä päästä pystyäkseen hoitamaan liiketoimintaansa, se ei saa kieltää kilpailijoilta niiden käyttöoikeutta ja sen on myönnettävä käyttöoikeus syrjimättä ketään. Kun on kyse liikenteen alasta, erityisesti lentoliikenteestä, pankkialasta tai televiestinnän alasta, komissio soveltaa tätä yleistä EU:n kilpailuoikeuden periaatetta13, jotta uutta kilpailua voi kehittyä. Roscoffin sataman käyttöoikeutta Ranskassa käsittelevässä asiassa (ICG/CCI Morlaix) on kyse samasta asiasta. Unilever/Mars Unilever on niin sanottujen heräteostona hankittavien jäätelö- 41. tuotteiden markkinajohtaja useimmissa EU:n jäsenvaltioissa. (Niillä tarkoitetaan yksittäispakattuja teollisesti valmistettuja jäätelö- tuotteita, joita myydään välittömään kulutukseen esimerkiksi lehtikios kien ja bensiiniasemien kaltaisissa paikoissa. ) Irlannin tasavallassa Unilever on selvästi suurin jäätelön tuottaja. Se toimitti pakastimia jälleenmyyjille sillä edellytyksellä, että yksinomaan Unileverin tuotteita varastoidaan näihin pakastimiin ("yksinoikeudella käytettävä pakastin"). Lisäksi pakastimen toimitus kustannus sisältyi jäätelöstä perittyyn hintaan kaikkien jälleenmyyjien kohdalla riippumatta siitä, oliko myyjällä Unileverin pakastin vai ei. Marsin valituksen johdosta komissio tutki Unileverin Irlannissa käyttämät jakelujärjestelyt. Se totesi, että jälleenmyyjä, jolla oli ainoastaan yksi tai useampi Unileverin pakastin myyntipisteessään, oli Tätä yleistä periaatetta puoltaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asioissa C-241/91 P ja C-242/91 P, Radio Telefis Eireann (RTE) ja Indépendant Television Publications Ltd v. komissio (Magill), Kok. 1995, s. 1-743. 16 sen seurauksena tavallisesti käytännössä sidottu yksinomaan Unileverin jäätelön myyntiin. Suurin osa heräteostona hankittavaa jäätelöä myyvistä myyntipisteistä Irlannissa kuuluu tähän ryhmään. Komissio on jo tuominnut tällaisen myyntipistekohtaisen yksinoikeuden vuonna 1992 Saksan heräteostona hankittavien jäätelöiden markkinoilla14. Unileverin sopimukset vaikuttivat kumulatiivisesti rajoittamalla kilpailua tuntuvasti estämällä kolmansia kilpailijoita pääsemästä markkinoille. Järjestelyiden havaittiin myös olevan Unileverin määräävän aseman väärinkäyttämistä markkinoilla. Unilever kuitenkin suostui muuttamaan käytäntöään markkinoiden vapauttamiseksi erityisesti antamalla jälleenmyyjille entistä suuremmat valintamahdollisuudet. Komissio on sen vuoksi julistanut, että uudet järjestelyt näyttävät täyttävän poikkeuksen myöntämisen vaatimat edellytykset1''. Van Marwijk/FNK-SCK 42. Komissio määräsi 29 päivänä marraskuuta 1995 tekemässään päätöksessä16 sakkoja17 FNK:lle ja SCK:lle perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan rikkomisesta Alankomaiden nostureiden vuokraus- markkinoilla. FNK (Federatie van Nederlandse Kraanverhuurbedrijven) on siirrettäviä nostureita vuokraavien alankomaalaisten yritysten yhteenliittymä. SCK (Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf) perustettiin FNK:n aloitteesta takaamaan hyväksymis järjestelmän avulla nos turivuokraus toi minnassa vuokrattavien nostureiden ja laitteiden laatu. Useimmat SCK:ssa osallisina olevat yritykset ovat myös FNK:n jäseniä. Yritysten osuus Alankomaiden markkinoista on 50-80 prosenttia. Nosturivuokraamot vuokraavat itse suuressa mittakaavassa nostureita muilta nosturivuo- kraamoilta. FNK:n suosittelemien nostureiden vuokraushintojen ja FNK:n jäsenten välillä käytettyjen yhdenmukaistettujen hintojen lisäksi komissio puuttui kieltoon, joka esti SCK:n hyväksymiä yrityksiä vuokraamasta nostureita SCK:non kuulumattomilta yrityksiltä. Komissio katsoi, että SCK:n vuokrauskieltoa koskee perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan kielto, koska SCK:n hyväksymisjärjestelmä ei täyttänyt avoimuutta ja muiden vastaavanlaisten laaduntakaus järjestelmien hyväksymistä koskevia edellytyksiä. Komissio katsoi, että kielto ei pelkästään rajoittanut jäseninä olevien yritysten toimintavapautta, Vaan se myös merkittävästi esti kolmansien osapuolten pääsyn Alankomaiden markkinoille. Komissio totesi päätöksessään, että komission hyväksymisjärjestelmiä koskevan politiikan perusteella sellaiset yksityisoikeudelliset hyväksymisjärjestelmät ovat mahdollisia, joilla on tarkoitus täy dentävästi valvoa säädettyjen vaatimusten noudattamista, mutta tällaisten järjestelmien on noudatettava kilpailusääntöjä. Vuonna 1992 komissio teki kielteisen päätöksen Langnesea (Unilever) ja Schölleriä vastaan, jotka ovat duopolistisessa asemassa Saksan heräteostona hankittavien jäätelöiden markkinoilla. Tässä asiassa komissio vastusti "myyntipisteiden yksinoikeuteen" liittyviä sopimuksia, joissa myyjä sitoutuu myymään ainoastaan sen valmistajan tuotteita, jonka kanssa sillä ön sopimus. Komissio päätti, että kyseisten sopimusten kumulatiivinen vaikutus johti siihen, että Langnese ja Schöller rajoittivat tuntuvasti kilpailua. Osapuolet valittivat tästä päätöksestä, mutta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti sen 8 päivänä kesäkuuta 1995 asiassa T-7/93, Langnese-Iglo GmbH v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1533 ja asiassa T-9/93, Schöller Lebensmittel GmbH & Co. KG v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1611 antamissaan tuomioissa. EYVL N:o C 211, 15. 08. 1995, s. 4 EYVL N:o L 312, 23. 12. 1995, s. 79 FNK:n ja SCK:n vuoden 1992 alussa tekemistä ilmoituksista johtuva vapautus sakoista poistui 15 artiklan 6 kohdan nojalla komission 13 päivänä huhtikuuta 1994 tekemällä päätöksellä N:o 17, EYVL N:o L 117, 7. 5. 1994. 17 ICG/CCI Morlaix Irish Continental Group (ICG) pyysi Chambre de Commerce et 43. d'Industrie de Morlaixilta (CCI Morlaix) pääsyä Roscoffin satamaan (Bretagne) aloittaakseen lauttaliikenteen Irlannin ja Bretagnen välillä kesällä 1995. Brittany Ferriers oli silloin ainoa Irlannin ja Bretagnen välillä toimiva lauttaliikennettä harjoittava yritys. Osapuolet olivat ensin päässeet periaatesopimukseen, jonka seurauksena ICG aloitti uuden lauttaliikennepalvelunsa markkinoinnin ja alkoi ottaa vastaan varauksia. Neuvottelut keskeytettiin kuitenkin vuoden 1995 tammikuussa, eivätkä CCI Morlaix ja ICG voineet päästä lopulliseen sopimukseen sen jälkeen kun ICG oli valittanut komissiolle ja jatkoneuvotteluja oli käyty. Komissio katsoi, että CCI Morlaix, joka hoitaa Roscoffin satamaa, joka on Ranskassa ainoa asianmukaiset satamapalvelut Bretagnen ja Irlannin väliselle lauttaliikenteelle tarjoamaan pystyvä satama, oli ensi näkemältä määräävässä asemassa. Lisäksi todettiin, että kieltämällä epäoikeutetusti ICG:Itä pääsyn Roscoffin satamaan CCI Morlaix ensi näkemältä käytti väärin määräävää asemaansa. Sen vuoksi komissio pystyi 16 päivänä toukokuuta 1995 määräämään väliaikaisia toimenpiteitä, jotka velvoittivat CCI Morlaixin toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta ICG voi käyttää Roscoffin satamaa kesäkauden loppuun saakka. Komission puututtua asiaan osapuolet tekivät ICG:n Roscoffin satamati lojen käyttöoikeudesta viiden vuoden sopimuksen, joka ei hyödyttänyt pelkästään osapuolia, vaan myös matkustajia, joiden kuljetuspalveluiden ja -toimintojen valintamahdollisuudet Roscoffin alueella laajenivat. 4. Vihreä kirja vertikaalisista rajoituksista 44. Toimittajien ja jakelijoiden väliset vertikaaliset järjestelyt eri jäsenvaltioissa ovat aina olleet erityishuomion kohteena yhteisöoi keudessa markkinoiden yhdentymistavoitteen vuoksi. Yhteisön politiikan keskeinen tekijä on ollut kanavien auki pitäminen rinnakkaiskaupalle ilman yksityisen liiketoiminnan rajoituksia. Vaikka vertikaalisiin rajoituksiin liittyvä kilpailupolitiikka on toiminut yhteisössä hyvin tähän päivään asti, on tarpeellista tarkastella soveltuuko yhteisön politiikka tällä alalla jakelupuolen ja kuluttajien tarpeisiin vielä tulevaisuudessa. Esimerkiksi tietotekniikka ja just-in-time-menetelmät muuttavat tuotantomenetelmien lisäksi myös jakelumuotoja ja -järjestelmiä. Tämän kehityksen seuraukset on otettava huomioon politiikassa, jotta ei tukahduteta erittäin innovatiivisia ja nopeasti muuttuvia jakeluteknii- koita. Lisäksi tärkeimmät vertikaalisia rajoituksia koskevat ryhmäpoikkeukset on uusittava pian: yksinmyynti- ja yksinostooikeudet vuonna 1997 ja franchising vuonna 1999. Näiden uusimista on valmisteltava. Tarkastelu tehdään vihreän kirjan muodossa, jossa hahmotellaan tulevan politiikan eri vaihtoehdot. Tarkoitus on pyytää ensi vuonna tästä kirjasta lausuntoja laajalta poliittisten ja sosioekonomisten osapuolten joukolta, johon kuuluu Euroopan parlamentti, jäsenvaltiot, valmistajat, jakelijat ja kuluttajat. 18 5. Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 45. Pankkialalla ei asianmukaisesti toimivia sisämarkkinoita vielä ole. Rahoitustoimista aiheutuvat maksut ovat tärkeä kustannustekijä yrityksille, ja ne voivat haitata merkittävästi sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Syyskuussa komissio antoi ilmoituksen Euroopan yhteisön 46. kilpailusääntöjen soveltamisesta rajojen yli suoritettaviin tilisiir toihin18. Ilmoitus on osa komission toteuttamaa toimenpidepakettia, johon kuuluu direktiiviehdotus, jonka tarkoitus on parantaa pankkien tarjoamia rajojen yli suoritettavia tilisiirtopalveluja19. Pankit käyttävät näitä järjestelmiä siirtäessään rahaa asiakkaiden puolesta eri valtioiden välillä unionissa. Ilmoitus saattaa ajan tasalle ja korvaa vuonna 1992 julkaistut 47. kilpailuperiaatteet. Siinä todetaan, että komissio suhtautuu tavalli sesti myönteisesti pankkien välisiin yhteistyösopimuksiin, joiden avulla ne erityisesti pystyvät täyttämään direktiivin vaatimukset. Tämä yhteistyö ei kuitenkaan saa mennä niin pitkälle, että se poistaa pankkien välisen kilpailun. Sen vuoksi ilmoituksessa annetaan pankeille suuntaviivat, joiden mukaan ne voivat tehdä yhteistyösopimuksia rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen hoitamisesta tehokkaammin rikkomatta kilpailusääntöjä. Siten ilmoitus voi edistää Euroopan kansalaisten kannalta nykyistä edullisempien maksujärjestelmien kehitystä. 48. markkinoille pääsyä ja hintakilpailua. Ilmoituksessa käsitellään kahta erityisen tärkeää asiaa: Markkinoille pääsyn osalta komissio haluaa varmistaa, että pienempiä pankkeja ei epäoikeudenmukaisesti suljeta pois järjestelmästä, johon niihin on kuuluttava voidakseen käytännössä tarjota rajat yli suoritettavia tilisiirtopalveluja asiakkailleen. Tällaisen järjestelmän pääsyedellytysten on oltava puolueettomasti perusteltuja ja niitä on sovellettava syrjimättä ketään. Sitä vastoin uusien yritysten poissulkeminen sellaisesta järjestelmästä, johon kuuluminen ei ole välttämätöntä, kuten esimerkiksi pankkiryhmien kehittämät pienemmät järjestelmät, ei tavallisesti ole kilpailun kannalta huolestuttavaa. Hintakilpailun kohdalla ilmoituksessa erotetaan toisistaan sopimukset, jotka koskevat pankkien asiakkailta perimiä hintoja, ja pankkien väliset hintasopimukset. Pankit eivät saa tehdä keskenään sellaisia sopimuksia, joissa määrätään asiakkailta perittävien toimituspalkkioiden suuruus tai tapa, jolla näitä toimituspalkkioita peritään. Pankkien välisiin hintasopimuksiin liittyvä keskeisin asia on monenvälisesti sovittujen toimituspalkkioiden, toisin sanoen yhdessä sovittujen jonkin pankin (yleensä maksajan pankki tai sen kirjeenvaih- tajapankki) toiselle pankille (saajan pankki) maksamien toimituspalk kioiden arviointi. Komissio katsoo, että toimituspalkkioista tehdyt monenväliset sopimukset rajoittavat kilpailua ja niitä koskee perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hintasopimus- kielto. Niille voidaan kuitenkin myöntää poikkeus 85 artiklan 3 kohdan nojalla, jos poikkeukselle asetetut edellytykset täyttyvät. Rajojen yli suoritettavien OUR-tilisiirtojen kohdalla (lähettäjän ilmoittautuessa EYVL N:o C 251, 27. 09. 1995, s. 3 Komission tiedonanto "EU Funds Transfers: Transparency, Performance and Stability", KOM (94)435, 19. 10. 1994; Euroopan unionin tiedote 9-1995, kohta 1. 3. 12. 19 kulujen maksajaksi) saajan pankki ei voi periä saajalta lisäpalkkiota rajojen yli suoritettavan tilisiirron käsittelystä. Tällöin pankit voivat sopia, että saajan pankki saa monenkeskisesti sovitun toimitus palkkion, jos kyseinen palkkio kattaa rajat ylittävästä tilisiirrosta tosiasiallisesti aiheutuvat ja välttämättömät käsittelykulut. Sovittu toimituspalkkio ei saa olla suurempi kuin rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen käsittelystä saajan pankille aiheutuvat todelliset kulut keskimäärin. Lisäksi toimituspalkkio tulisi ilmoittaa tiettynä lähtötasona, jolloin on mahdollista sopia kahdenkeskisesti sitä suuremmista tai pienemmistä palkkioista. 6. Seuraamusten lieventämistä koskeva ohjelma 49. Komissio jäljitti edelleen aktiivisesti salaisia kartelleja, jotka vahvistavat hintoja tai jakavat markkinoita ja joita näyttää yhä esiintyvän tärkeimmillä teollisuuden aloilla. Tietojen hankinta vie yhä suuremman osan komission kilpailu lainsäädännön täytäntöönpanon hallinnollisista voimavaroista. Vuonna 1995 komissio suoritti noin 91 paikan päällä tehtävää tutkimusta, joista 87 oli yllätystarkastuksia. 50. Kartelleja johdetaan tavallisesti salassa. Niissä käytetään työläitä, usein tietotekniikkaa hyödyntäviä menetelmiä, jotta ne eivät paljastuisi viranomaisille. Joissakin tapauksissa salaisten kartellien paljastamisesta ja kieltämisestä kuluttajille mahdollisesti koituva hyöty on tärkeämpää kuin se, että yhteisö sakottaa niitä yrityksiä, jotka tekevät komission kanssa yhteistyötä. Tämä yhteistyö tekee komissiolle mahdolliseksi kartellin paljastamisen ja kieltämisen. Tästä syystä komissio harkitsee lievempää kohtelua yrityksille, jotka avustavat rikkomisen alustavan tutkimuksen tai menettelyjen aikana20. Komissio julkaisi ilmoitusluon noksen, jossa määrätään edellytykset, joiden mukaan komission kanssa yhteistyötä tekevät yritykset voivat saada vapautuksen sakoista tai niille muussa tapauksessa määrättäviä sakkoja huomattavasti alennetta vaksi. Ennen tämän ilmoituksen antamista komissio on kehottanut kaikkia asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa komission ilmoitus luonnoksesta21. 7. Oikeus tutustua asiakirjoihin 51. Euroopan yhteisön kilpailulainsäädännön täytäntöönpanomenettelyt eivät saa olla mielivaltaisia tai epäoikeudenmukaisia. Komission on noudatettava menettelyyn liittyviä suojatoimenpiteitä suojellakseen niiden yritysten etuja, joihin sen päätökset vaikuttavat. Tässä voidaan viitata oikeuteen puolustautua, erityisesti oikeuteen tulla kuulluksi oikeudenmukaisesti. Muodollisten päätösten vastaanottajilla ja asianomaisilla osapuolilla on äärimmäisenä suojakeinona oikeus valittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimiin. 52. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi useita komission 19 päivänä joulukuuta 1990 tekemiä päätöksiä22, jotka koskivat rangaistusten määräämistä kilpailusääntöjen rikkomisesta kalsinoidun soodan markkinoilla. Yksi näistä päätöksistä koski yhdenmukaistettua menettelytapaa, jolla Solvay ja ICI jakoivat Euroopan markkinat keskenään. Tämän lisäksi komissio katsoi, että sekä Solvay että ICI Elokuun 10 päivänä 1993 Yhdysvaltojen oikeusministeriön antitrustilainsäädäntöosasto julkaisi yritysten lievempää kohtelua koskeyan politiikkansa. Myöhemmin 10 päivänä elokuuta 1994 julkaistiin yksityisten henkilöiden lievempää kohtelua koskeva politiikka. EYVL N:o C 341, 19. 12. 1995, s. 13 EYVL N:o L 152, 15. 06. 1991 20 käyttivät väärin määräävää asemaansa Länsi-Euroopassa, edellinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jälkimmäinen Irlannissa23. Perustamissopimuksen 85 artiklaan perustunut päätös kumottiin sillä perusteella, että komissio ei ottanut huomioon osapuolten oikeutta puolustukseen. Tuomioistuin totesi, että komission olisi pitänyt 85 artiklan menettelyn yhteydessä antaa Solvaylle mahdollisuus tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka sisältyivät komission ICI:ä koskevaan 86 artiklan mukaisen asian asiakirja-aineistoon24. Samaa perustetta toisin päin soveltaen tuomioistuin teki päätöksen ICI:n hyväksi25. Komissio tutkii parhaillaan, miten nämä päätökset tarkalleen vaikutta vat sen nykyiseen käytäntöön ja myös kuulemisasiamiehen valtuutukseen, jossa määrätään, että yrityksen uskoessa, että komissio ei ole toimittanut sille kaikkia puolustuksen kannalta tarpeellisia asiakirjo ja, kuulemisasiamiehen on tutkittava kaikki tällaiset väitteet ja tehtävä päätös tosiseikkojen perusteella2''. B - Yhteistyö ja kilpailu nopeasti muuttuvassa ja yhä maailmanlaajuisem- massa taloudellisessa ympäristössä 53. Tämän päivän taloudelliselle ympäristölle on ominaista kilpailu paineiden voimakas kasvu. Tähän ovat vaikuttaneet useat tekijät: tuotteiden elinkaarien jatkuva lyheneminen, teollisuuden alojen ja markkinoiden lisääntyvä globalisoituminen sekä sisämarkkinoiden saavuttamiseen tähtäävän lainsäädäntöohjelman valmistuminen. Nämä taloudelliset tosiasiat on otettava huomioon kilpailusääntöjen soveltamisessa. Tämän vuoksi taloudellisten markkinaselvitysten merkitys kasvaa kilpailuasioissa. Komission on otettava huomioon tiettyjen markkinoiden erityiset taloudelliset piirteet sijoittaessaan kulloisenkin tapauksen oikeaan yhteyteen. Taloudellisessa ympäristössä, jolle on ominaista dynaamiset markkinat, innovaatio ja globalisoituminen, yritysten välinen yhteistyö on usein ehdottoman välttämätöntä, jotta yritykset voivat säilyttää kilpailuky kynsä markkinoilla parantamalla tutkimus- ja kehitystyötään, vähentämällä kustannuksiaan ja kehittämällä uusia tuotteita. Tällainen yhteistyö ei kuitenkaan saa johtaa kilpailua rajoittaviin tilanteisiin, jotka eivät noudata perustamissopimuksen kilpailusääntöjä. 1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltaminen televiestintäalalla 1. 1. Strategiset liittoutumat 54. Televiestintäalan käynnissä oleva vapauttaminen yhdessä televiestinnän, tietotekniikkojen ja tiedotusvälineiden lisääntyvän lähentymisen kanssa saavat aikaan merkittävää kaupallista toimintaa informaatiomarkkinoiden Markkinatoimijat valmistautuvat nyt ottamaan vastaan uusien mahdollisuuksien tuomat hyödyt. Tämä on johtanut siihen, että uusia liittoutumia ja yhtiökump- panuuksia on ilmoitettu ja toteutettu paljon27. keskeisillä aloilla. XX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1990), 92 ja 113 kohta Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 29. 6. 1995, asia T- 30/91, Solvay v. komissio, Kok. 1995, s. 11-1775 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 29. 6. 1995, asia T- 36/91, Imperial Chemical Industries plc v. komissio, Kok 1995, s. 11-1847 Kuulemisasiamiesten tehtävistä komission kilpailumenettelyissä 12 päivänä joulukuuta 1994 tehty komission päätös, EYVL N:o L 330, 21. 12. 1994, s. 67 Laaja katsaus tapauskohtaisiin päätöksiin ja julkaisuihin tällä alalla on annettu julkaisussa Yhteisön kilpailupolitiikka televiestintäalalla, Euroopan komissio, viralliset asiakirjat, heinäkuu 1995 (IV/18571/95) 21 Strategiset liittoutumat julkisten maailmanlaajuisille markkinoille siirtyvien teletoiminnan harjoittajien välillä ovat yksi tällaisten liittoutumien laji (BT/MCI, Atlas-Phoenix). Muita liittoutumia (monialayhtymien liittoutumat) perustetaan joko sellaisten yritysten välillä, jotka eivät aikaisemmin ole toimineet televiestintämarkkinoil la, mutta jotka hyötyvät markkinoille tulemisesta syntyvistä syner gioista - esimerkiksi sähkölaitokset tai pankit, joilla on merkittäviä kansainvälisiä verkkoja sekä varoja ja taitotietoa - tai tällaisten yritysten ja teletoiminnan harjoittajien välillä (Cable & Wireless ja Veba, BT-Viag, BT-BNL, Albacom). Suuria liittoutumia perustetaan myös matkäsatelliittitelepalveluiden tarjoamiseksi maailmanlaajuisesti (Inmarsat-P, Iridium, Globalstar ja Odyssey). Yhteisön Kilpailuoikeuden perussääntöjen soveltamisesta näihin liittoutu 55. miin on tullut yksi EU:n kilpailupolitiikan suurimmista haasteista viime vuosina. Komission on varmistettava, että nykyinen rakenneuu- distuskehitys johtaa kilpailuhenkisiin ja kasvua kohti suuntautuviin markkinarakenteisiin. vapauttamiseksi harjoittaman politiikan ansiosta kuluttajat saavat uusia palveluita ja tuotteita kilpailukykyisillä hinnoilla, teollisuuden kustannukset pienenevät ja uusia työpaikkoja syntyy. Näiden ponnistelujen merkitys olisi kuitenkin pieni, jos sellaisten uusien rajoittavien sopimusten, käytäntöjen tai markkinarakenteiden kehittyminen sallittaisiin, jotka estävät uuden kilpailun syntymisen vapautetuilla markkinoilla, tai jos teletoiminnan harjoittajat voisivat vapaasti ryhtyä väärinkäytöksiin asemansa säilyttämiseksi. Tämä osoittaa, että yhteisön politiikan eri alueet ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa ja että kaikkia kilpailuvä lineitä on käytettävä yhtenäisesti. televiestinnän British Telecommunicationsin ja US MCI Corporationin välinen 56. Concert-yhteisyritys oli ensimmäinen komission käsittelemä televies tintäalan strateginen liittoutuma ja sille myönnettiin poikkeus 85 artiklan 3 kohdan nojalla28. Liittoutumat, jotka pyrkivät tarjoamaan sellaisia uusia maailman laajuisia palveluita, joita erityisesti suuret yritykset jo vaativat (esimerkiksi saumattomuus, yhteentoimivuus, keskitetty hankinta ja laskutus jne. ), parantavat yleisesti ottaen kehittyneiden telepalvelui den laatua ja saatavuutta ja edesauttavat myös Euroopan laajuisten verkkojen luomista, mikä on yksi EY:n perustamissopimuksen tavoitteita (12 9 b artikla). Kuluttajat, mukaan lukien suuret monikansalliset yritykset ja myös innovatiiviset pienet ja keskisuuret yritykset, voivat hyötyä entistä kehittyneemmistä maailmanlaajuisista palveluista ja tehokkuuden lisääntymisestä, mikä parantaa niiden kilpailuasemaa sekä maailmanlaajuisesti että Euroopan unionissa. Kuitenkin sen mukaan, missä määrin liittoutumat tarjoavat kotimaisia ja kansainvälisiä palveluja, 85 artiklan 3 kohdassa vaadittu välttämättömyys ja mahdollinen kilpailun poistaminen kansallisella tasolla ovat tärkeitä tekijöitä komission analyysissä. Komission myönteiseen suhtautumiseen Concertin perustamisessa vaikutti mer kittävästi kyseisten palveluiden aidosti maailmanlaajuinen luonne ja se tosiseikka, että molempien emoyhtiöiden markkinat ovat vapaita kilpailulle. 27 päivänä heinäkuuta 1994 tehty päätös, EYVL N:o L 223, 27. 08. 1994, s. 36; XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 156-160 kohdat 22 Atlas-Phoenix Atlas-sopimus, jota komissio on tutkinut vuoden 1995 aikana, 57. eroaa BT-MCI liittoutumasta kahdella merkittävällä tavalla: ensinnäkin suunniteltujen palveluiden kotimaan osuus on paljon vahvempi kuin suunnitellut maailmanlaajuiset tekijät ja toiseksi osapuolten kotimarkkinat (Ranska ja Saksa) eivät ole yhtä vapaita kuin BT:n ja MCI:n kotimarkkinat (Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat). Atlas-liiketoimen kautta syntyy Ranskan ja Saksan julkisten teletoimin nan harjoittajien, France Telecomin (FT) ja Deutsche Telekomin (DT) yhteisyritys. Atlas on myös väline, jolla FT ja DT osallistuvat toiseen Phoenix-nimiseen liiketoimeen yhdysvaltalaisen Sprint Corporationin kanssa. nimittäin Atlas suuntautuu lisäarvoa sisältävien telepalvelujen kaksille eri tarkoitettujen tuotemarkkinoille, kehittyneiden telepalveluiden markkinoille ja standardoitujen matalatasoisten pakettivälitteisten datapalveluiden markkinoille. Laajempi Phoenix-liiketoimi suuntautuu samoille lisäarvoa sisältäville televerkkopalveluiden markkinoille ja lisäksi matkailijoille tarkoitet tujen palveluiden sekä niin sanotuille teleoperaattoreiden muille teleoperaattoreille tarjoamien palveluiden markkinoille. yritysasiakkaille Atlas- ja Phoenix-järjestelyt olivat kilpailun kannalta huolestuttavia useista syistä, erityisesti liiketoimien EU:n osapuolten kotimarkkinoi den suhteen, joissa FT. -llä ja DT:llä on lainmukainen ja tosiasiallinen määräävä asema useiden telepalveluiden ja verkon tarjoamisen osalta. Son vuoksi väitettiin, että kilpailu voisi kadota ja tulevan täydelli sen markkinoiden vapauden myönteiset vaikutukset voisivat vaarantua. Vastauksena tähän liittoutumien osapuolet sekä Ranskan ja Saksan hallitukset tekivät tiettyjä muutoksia ja antoivat sitoumuksia näiden epäilyjen poistamiseksi. Nämä liittyvät Ranskan ja Saksan yleisten tietoverkkojen pitämiseen erillään Atlasista, tasapuoliseen pääsyyn näihin verkkoihin ja ristikkäisen tuen välttämiseen. Tärkein hallitus ten tekemistä sitoumuksista oli se, että vaihtoehtoinen televerkko vapaiden viestintäpalveluiden tarjoamiseksi (esimerkiksi ei yleisen puhelintoiminnan) vapautetaan 1 päivästä heinäkuuta 1996. Ilman tätä vapautusta unionin suurimpien teleorganisaatioiden välinen liittoutuma vaarantaisi tai poistaisi kilpailun dataviestinnän alalla myös muissa jäsenvaltioissa. Kaikki telepalvelut, mukaan lukien yleinen puhelintoi minta ja verkko, vapautetaan 1 päivänä tammikuuta 1998. Tämän perusteella komissio ilmoitti olevansa valmis, riippuen kolmansien osapuolten huomautuksista, suhtautumaan Atlas-Phoenix- sopimuksiin myönteisesti29. Muita saman tyyppisiä strategisia liittoutumia, joiden tutkimuk 58. set komissio on aloittanut, ovat Unisource ja sen Uniworld-niminen liittoutuma AT&T:n kanssa. Maailmanlaajuiset matkasatelliittijärjestelmät Komissio on aloittanut perusteellisen ja laajan tutkimuksen 59. äskettäin esiin tulleista strategisista liittoutumista, joita on perustettu matkasatelliittitelepalveluiden tarjoamiseksi maailman laajuisesti. Tällä alalla, jolla on ainoastaan harvoja maailmanlaajuisia markkina toimijoita, on erittäin tärkeää turvata kilpailu kyseeseen tulevilla Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan nojalla annetut ilmoitukset, EYVL N:o C 337, 15. 12. 1995, s. 2 ja 13 23 alemmilla markkinoilla, toisin sanoen paikallisten huoltopalveluidon t arjoaniisessa, ' jakelunsa ja tarvikkeiden myymmsnä. Yhteen tutkituista järjestelmistä, nimittäin Inmarsat-P:hen, komissio on jo suhtautunut myönteisesti30. 1. 2. Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevat sopimukset 60. Suuri ongelma sovellettaessa EU:n kilpailuoikeutta tällä alalla, ja yleisesti liittyen tulevien televiestintämarkkinoiden. sääntely- ympäristöön, on kysymys käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevista sopimuksista31. Itse asiassa monopolin jälkeiselle ja tulevaisuuden multimediaympäristölle on todennäköisesti ominaista tilanteet, joissa yritykset yksin tai yhdessä hallitsevat laitteistoja kuten verkkoja, ehdollisia käyttöoikeusjärjestelmiä tai tärkeitä ohjelmistoliitäntöjä, jotka voivat tarjota välttämättömän linjan asiakkaisiin. Käyttöoikeutta ja yhdysliikennettä koskevia sopimuksia voidaan periaatteessa pitää kilpailua edistävinä, koska niiden tavoitteena on lisätä tarjottuja palveluita, jotka ovat asiakkaiden saatavilla. Nämä sopimukset voivat kuitenkin myös aiheuttaa merkittävää salaisiin sopimuksiin perustuvaa käyttäytymistä ja markkinoiden sulkemista samoin asemien väärin-käyttöä32. kuin määräävien Syrjimätön pääsy välttämättömiin järjestelmiin kohtuullisilla ehdoilla on keskeisen tärkeää. Sen vuoksi komissio aikoo julkaista vuonna 1996 tiedonanto- luonnoksen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta tällä alalla. 2. Markkinoiden globalisoituminen ATR/BAe 61. juisesta alasta. Suurimmat valmistajat toimivat kaikilla mantereilla. Alueellisten lentokoneiden markkinat ovat esimerkki maailmanlaa 62. Komissio hyväksyi 18 päivänä elokuuta hallinnollisella kirjeellä Aérospatialen ja Alenian, jotka jo ovat liittyneet ATR:ksi, sekä brittiläisen British Aerospacen alueellisia lentokoneita koskevan yhteisyrityksen. Tämän hankkeen lopullisena tavoitteena on yhdistää osapuolten alueellisiin lentokoneisiin liittyvät toiminnot. Yhteistyön ensimmäinen vaihe koskee pääasiassa suoria asiakkaille suunnattuja palveluita ja yhdessä toteutettavia alan uusia lentokoneita koskevia toteutettavuustutkimuksia. Komission hyväksyntä on annettu ainoastaan määräajaksi, joka päättyy 6 päivänä kesäkuuta- 2000, jolloin komissiolla on mahdollisuus tarkastella tilannetta uudelleen, jos osapuolet toteutettavuus tutkimus ten jälkeen päättävät olla kehittämättä, tuottamatta ja tuomatta markkinoille uusia lentokoneita koskevia ohjelmia, mutta jatkavat yhteistyötään myynnin ja huoltopalveluiden alalla. 3. Teknologian siirto 63. Yksi komission ensisijaisista tehtävistä sisämarkkinoiden kehittämiseksi on edistää eurooppalaisen teollisuuden innovaatiota ja uuden teknologian leviämistä. Komission valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä todetaan, että teknologian siirrolla on keskeinen merkitys Euroopan unionin talouden kannalta tärkeässä Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan nojalla annettu ilmoitus, EYVL N:o C 304, 15. 11. 1995, s. 6 G7- päätelmät ja vihreä kirja televiestinnän infrastruktuureista Coudert Bros, Competition aspects of interconnection agreements in the telecom munications sector, tiedonanto Euroopan komissiolle, kesäkuu 1995. 24 teknisten innovaatioiden kehittämisessä ja että se parantaa tällä alueella toimivien yritysten kilpailukykyä. Tekniikansiirtosopimusten ryhmäpoikkeusasetuksen33 64. tarkoituksena on myötävaikuttaa talouskasvuun ja kilpailukyvyn parantamiseen yksinkertaistamalla lisenssisopimuksia koskevat nykyiset kaksi asetusta34 ja yhdistämällä ne yhdeksi säädökseksi. Uutta asetusta koskeva ehdotus laadittiin vuonna 1994 ja sen peruslinjoja muutettiin vuonna 1995 kolmansien osapuolten kuulemisen ja kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean toisen kokouksen seurauksena. uuden 65. Tällä tavoin uusi asetus vähentää eroavaisuuksia, joita on patenttilisenssejä koskevan asetuksen ja taitotietolisenssejä koskevan asetuksen välillä, ja poistaa tai siirtää vastustus-menettelyyn useita kohtia, jotka asetuksissa estivät ryhmäpoikkeuksen soveltamisen. Lisäksi asetuksessa säädetään uusia säännöksiä, joiden tarkoitus on kunnioittaa entistä paremmin osapuolten sopimusvapautta. Tällaisiin lievennyksiin, joista hyötyy yhteisössä toimivien yritysten suuri enemmistö, sisältyy kuitenkin selvä varoitus yrityksille, joilla on vahva asema markkinoilla. Asetuksen mukaan poikkeuksesta aiheutuva etu voidaan peruuttaa siinä tapauksessa, että yritys yksinoikeuslisenssien saamisen ansiosta saa jonkin tuotteen markkinoilla monopoliaseman ja estää kolmansien mahdollisuuden käyttää uutta teknologiaa. Tällaisen tilanteen arvioinnissa komissio kiinnittää erityistä huomiota tapauksiin, joissa lisenssinhaltijan markkinaosuus ylittää 40 prosentin rajan. C - Liikenne 1. Meriliikenne 66. Euroopan unioni on maailman suurin kaupparyhmittymä. Suurin osa sen muun maailman kanssa käymästä kaupasta ja merkittävä osa unionin sisäisestä kaupasta hoidetaan merikuljetusten avulla. Linjaliikenne eli aikatauluihin perustuva merikuljetuspalvelu on tässä yhteydessä keskeisessä asemassa. Niinpä Euroopan unionin kannalta onkin erittäin tärkeää, että sillä on käytettävissään paras mahdollinen merikuljetuspalvelu mahdollisimman alhaisin kustannuksin. Kilpailupolitiikka on hyvänä välineenä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 67. On myös syytä mainita, että Yhdysvalloissa edustajainhuone hiljattain hyväksyi ja antoi senaatin edelleen käsiteltäväksi lakiesityksen, jonka tarkoitus on purkaa merikuljetusten linjalii kennettä koskevaa säännöstelyä ja lisätä kilpailumahdollisuuksia kyseisellä alalla. Jos kyseinen vuoden 1995 laki "Ocean Shipping Reform Act" hyväksytään, amerikkalainen lainsäädäntö lähenee eurooppalaista. 1. 1. Linjaliikenteen konsortiot 68. Uusi asetus, jossa säädetään linjaliikennettä harjoittaville konsortioille35 myönnettävästä ryhmäpoikkeuksesta, on tärkeä väline tätä tarkoitusta varten, sillä se kannustaa laivanvarustajia tehosta maan ja järkeistämään toimintojaan pienentämällä siten kustannuksia ja Komissio antoi asetuksen 31 päivänä tammikuuta 1996. Asetus (ETY) N:o 2349/84 (23. 7. 1984) ja N:o 556/89 (30. 11. 1988) Komission asetus (EY) N:o 870/95, annettu 20 päivänä huhtikuuta 1995, perustamis sopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta linjaliikennettä harjoittavien v. :i m ut ainoiden. sopimuksiin, päätöksiin (konsortiot), anneltu neuvoston aset uksen (ETY) N:o 479/9?. nojalla, EYVL N:o I, 89, 21. 4. 1995, s. 7. )>i yhdemnukai slet l. u i h i n menel I. <• I yt apoi li i h 25 rahtimaksuja. Samaan aikaan se antaa niille mahdollisuuden tarjota entistä korkealaatuisempaa palvelua entistä useammin. Tämä on toinen ryhmäpoikkeus, joka on hyväksytty linjaliikennealalla. Asetus (ETY) 4056/86, jossa säädetään perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisesta meriliikenteeseen, sisältää jo linjakonferensseja koskevan ryhmäpoikkeuksen. 36 Uusi ryhmäpoikkeus tuli voimaan 22 päivänä huhtikuuta 1995 ja 69. sitä. sovelletaan viiden vuoden ajan. Linjaliikennekonsortiot ovat sopimuksia vähintään kahden laivanvarustajan välillä yhteiseen merikuljetuspalveluun liittyvän yhteistyön harjoittamisesta teknisissä, toiminnallisissa ja/tai kaupallisissa asioissa, lukuun ottamatta hintojen määräämistä. Ryhmäpoikkeus koskee ainoastaan yhdestä tai useammasta yhteisön satamasta käsin tai sinne tarjottaviin kansainväli siin linjaliikennepalveluihin yksinomaan tavarakuljetuksen osalta ja pääasiallisesti kontteja käyttäen. Se koskee sekä linjakonferenssissa että sen ulkopuolella toimivia konsortioita, lukuun ottamatta rahtimaksujen yhteistä määräämistä. Konsortion jäsenten, jotka haluavat määrätä hinnat yhteisesti ja jotka eivät täytä asetuksen (ETY) N:o 4056/86 ehtoja, on pyydettävä yksittäispoikkeusta. Ryhmäpoikkeus koskee seuraavia toimintoja: matka-aikataulujen yhteinen yhteensovittaminen ja/tai yhteinen vahvistaminen sekä välisatamien määrittely; laivatilan vaihto, myynti tai ristik-käisvuokraus; laivojen ja/tai satamalaitosten yhteiskäyttö; yksi tai useampi yhteiskäytössä oleva toimisto; konttien, kuljetusalustojen ja muun laitteiston asettaminen käyttöön ja/tai näiden laitteistojen vuokrasopimukset; ostovuokraus tai osto; tietoliikennepohjaisen tiedonsiirtojärjestelmän ja/tai yhteisen dokumentaatio järjestelmän käyttö; tilapäinen kapasitee tin muuttaminen37; satamaterminaalien ja niihin kuuluvien palvelujen yhteinen hyödyntäminen ja käyttö; osallistuminen tonnistopooliin, tulo- pooliin tai tulospooliin; äänioikeuden yhteinen käyttö konferensseissa; yhteinen markkinointirakenne ja/tai yhteinen laivausasiakirja; ja mikä tahansa muu mainittuihin toimintoihin liittyvä toiminto, joka on välttämätön niiden toteuttamiselle. 70. Komissio katsoo, että konsortiot yleisesti parantavat käytettä vissä olevien linjaliikennepalvelujen tuottavuutta ja laatua jäsenyri tysten toiminnoissa aikaansaamansa järkeistämisen sekä alusten ja satamapalvelujen käyttöön tuomien mittakaavaetujen ansiosta. Kuljetus ten käyttäjät saavat yleensä kohtuullisen osan konsortioiden aikaansaa masta hyödystä, jos konsortioiden toimialaan kuuluvassa liikenteessä on riittävästi kilpailua. Saadakseen ryhmäpoikkeuksen konsortiolla on oltava käyntisatamissaan pienempi kuin 30 prosentin osuus suorasta liikenteestä, kun se toimii konferenssissa, ja pienempi kuin 35 prosentin osuus, kun se toimii konferenssin ulkopuolella. Yksinkertaistettua vastustusmenettelyä sovelletaan konsortioihin, joiden osuus liikenteestä ylittää yllä mainitun rajan, mutta ei ole suurempi kuin 50 prosenttia suorasta liikenteestä. Asetus (ETY) 4056/86, annettu 22 päivänä joulukuuta 1986, EYVL N:o L 378, 31. 12. 86, s. 4. Tämä ei koske järjestelyjä olemassaolevan kapasiteetin käyttämättä jättämiseksi, jolloin konsortiossa osallisina olevat liikennelinjat pidättäytyvät käyttämästä tiettyä prosenttimäärää konsortion puitteissa käytettyjen laivojen kapasiteetista, ks. asetuksen (ETY) N:o 870/95 4 artikla ja Atlantin ylittäviä kuljetuksia koskevasta sopimuksesta 19 päivänä lokakuuta 1994 tehty komission päätös, jossa komissio kielsi kapasiteetin käyttämättä jättämistä koskevan sopimuksen, EYVL N:o L 376, 31. 12. 1994, s. l. 1. 2. Linjavarustamojen tekemä maakuljetusten hintojen vahvistaminen Komissio hyväksyi 8 päivänä kesäkuuta 1994 kertomuksen38, joka 71. käsittelee tapaa, jolla se aikoo soveltaa kilpailusääntöjä linjalaiva- liikenteenä hoidettavaan merikuljetukseen. Komissio on antanut kertomuksen liikenneasioista vastaavalle neuvostolle. Kertomuksessa keskitytään arvioimaan maakuljetusten hintoja vahvistavien sopimusten oikeudellista asemaa. Kyseiset sopimukset on tehty meriliikennekonfe- rensseihin kuuluvien laivanvarustajien välillä ja ne koskevat maakuljetuksia, joita tarjotaan yhteisön alueella osana monivälinekul- jetustoimintaa. Kertomuksessa esitetään, että tämä konferenssien soveltama käytäntö on yhteisön kilpailusääntöjen vastainen ja että nykyisissä oloissa siihen ei voida myöntää poikkeuksia. Sen suuntavii voissa kuitenkin ehdotetaan, että luodaan uusi, kilpailusääntöjen mukainen järjestely, jonka avulla konttien maakuljetukset voidaan järjestää entistä tehokkaammin ja kuljetuspalvelujen käyttäjien kannalta edullisemmin. 72. Neuvoston keskustellessa kertomuksesta marraskuussa 1994 komissaari Van Miert lupautui laatimaan asiantuntijakomitean työn pohjalta neuvostolle selvityksen näiden suuntaviivojen toteuttamisesta. Tämä monivälinekuljetuskomiteaksi kutsuttu komitea perustettiin heinäkuussa 1995 ja se toimitti komissaarille vuoden 1996 alussa väliraportin, joka esitellään neuvostolle vuoden 1996 alkupuoliskolla. Vuonna 1994 komissio teki kaksi päätöstä, joilla kiellettiin 73. maakuljetusten hintasopimukset. Nämä olivat TAA-päätös (Atlantin ylittäviä kuljetuksia koskeva sopimus, Trans-Atlantic Agreement)39 ja FECF:tä (Euroopan ja Kaukoidän välistä linjakonferenssia) koskeva päätös40. Ensimmäisen asteen tuomioistuin määräsi 10 päivänä maaliskuu ta 1995 TAA-päätöksen lykättäväksi siltä osin, kuin se kielsi eri kuljetustapoja yhdistävien kuljetuspalvelujen yhteisen hinnoittelun yhteisön sisällä olevilla maakuljetusosuuksilla41. Tästä määräyksestä valitettiin yhteisöjen tuomioistuimeen, jossa se vahvistettiin 19 päivänä heinäkuuta 199542. Käsittelyn aikana TAA:n muutetusta versiosta, Atlantin ylittävästä konferenssista tehdystä sopimuksesta (TACA, Trans-Atlantic Conference Agreement) ilmoitettiin komissiolle. Komissio antoi TACA:n osapuolille vastaväitteensä tiedoksi selvittäen syyt, joiden vuoksi se oli muodostanut alustavan käsityksen, jonka mukaan oli aiheellista peruuttaa maakuljetusten hintojen vahvistamisen osalta sakoista vapautus, joka on saattanut syntyä uuden TACA-ilmoituksen perusteel la43. Ensimmäisen asteen tuomioistuin hylkäsi hakemuksen ryhtymisestä väliaikaisiin toimenpiteisiin, jotka olisivat estäneet komission odotetun päätöksen peruuttaa vapautus sakoista. 44 SEC(94) 933 19 päivänä lokakuuta 1994 annettu päätös, EYVL N:o L 376, 31. 12. 1994, s. 1 21 päivänä joulukuuta 1994 tehty päätös, EYVL N:o L 378, 31. 12. 94, s. 17 Asia T-395/94 R, Atlantic Asia C-149/95 P (R), Komissio Komission lehdistötiedote IP/95/646, 21. 6. 95 Ensimmäisen asteen tuomioistuimen puheenjohtajan 22 päivänä marraskuuta 1995 antama määräys, asia T-395/94 R II, Atlantic (ei vielä Container julkaistu) ja muut, Kok. 1995, s. 1-2165 Kok. 1995, s. 11-595 ja muut v. komissio, Line v. Atlantic ja muut v. komissio, Container Container Line Line 27 2. Lentoliikenne 2. 1. IATA:n hintaneuvottelut 74. Komission 25 päivänä kesäkuuta 1993 antama asetuksen (ETY) N:o 1617/9345 mukaan perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohtaa sovelletaan matkustaja- ja rahtimaksuneuvottelujen järjestämiseen yhteisössä sijaitsevien lentokenttien välisessä säännöllisessä lentoliikenteessä. Tätä poikkeusta koskevat kuitenkin kyseisen asetuksen 4 artiklassa säädetyt edellytykset. Poikkeusta nimittäin sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, että neuvottelut johtavat interline-järjestelyyn. 75. Komission vuonna 1995 keräämien ensimmäisten tietojen perusteel la näyttää siltä, että yleisesti ottaen interline-sopimukset tavaralii kenteessä ovat harvinaisia tai niitä ei peräti ole ollenkaan. Muutoin kävi ilmi, että yritysten keskenään sopimat hinnat ovat selvästi korkeampia kuin markkinoilla yleensä käytettävät hinnat, mikä johtaa yritykset nostamaan maksujaan normaalin kilpailullisen tason yläpuolel le. Komissio katsoo näin ollen, että on syytä harkita edellä mainitun asetuksen muuttamista siten, että sen soveltamisalasta poistetaan tavarakuljetuksia koskevat hintasopimukset. Komissio on alustavasti julkaissut tiedonannon46, jonka tarkoitus on antaa lentoyhtiöille ja kolmansille osapuolille mahdollisuus ilmaista kantansa. Komissio päättää vuonna 1996 siitä, miten tämän kysymyksen käsittelyä on syytä jatkaa. 2. 2. Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö Lentoyhtiöiden välinen yhteistyö voi osaltaan edistää Euroopan 76. lentoliikenteen tervettä rakenneuudistusta ja parantaa kuluttajille tarjottavien palvelujen laatua ja kustannusten hallintaa. Komission tarkoituksena ei ole häiritä näitä rakennemuutoksia, mutta se valvoo kuitenkin, että tällaiset toimenpiteet. eivät johda tarpeettomiin kilpailun rajoituksiin eivätkä sulje pois sitä todellisen kilpailun mahdollisuutta, jota pääreiteille tulevat uudet lentoyhtiöt voivat synnyttää. Tämän tavoitteen mukaisia ovat Swissair-Sabenan esittämät ehdot, jotka komissio on hyväksynyt salliessaan kyseisten lentoyhtiöiden välisen yhteenliittymän, ja komission asettamat ehdot Lufthansan ja SAS:n väliselle yhteistyölle poikkeuksen saamiseksi. Lufthansa/SAS 77. Yhteistyötä koskevan Lufthansan ja SAS : n välisen yleissopimuksen tarkoitus on luoda yhtiöiden välille integroitu lentoliikennejär jestelmä, joka perustuu pitkäaikaisiin suhteisiin kaupallisissa ja toiminnallisissa kysymyksissä, ja merkitsee ennen kaikkea niiden maailmanlaajuisten verkostojen integroimista. Kaupallinen yhteistyö on erityisen mittavaa Skandinavian ja Saksan välisellä reiteillä, joiden osalta osapuolten tarkoituksena on perustaa yhteisyritys. Komissio on ilmaissut47, että vaikka sopimus rajoittaa huomatta 78. vasti kilpailua kyseisillä markkinoilla ja erityisesti Skandinavian ja Saksan välisillä reiteillä, sille voidaan myöntää poikkeus edellyttäen, että asetetaan riittävän, nykyisen ja potentiaalisen kilpailun säilyttäviä ehtoja. EYVL N:o L 155, 26. 6. 1993, s. 18 EYVL N:o C 322, 2. 12. 1995, s. 15 EYVL N:o C 201, 5. 8. 1905, s. 2 28 Nämä ehdot koskevat pääasiassa seuraavia asioita: kyseisten yhtiöiden noudattamien vuorojen jäädyttämistä, uskollisille asiakkaille myönnettävien ohjelmien avaamista yhtiöille, joilla ei ole tällaisia ohjelmia; LH/SAS: lie asetettua velvoitetta solmia tietyin edellytyksin interline-sopimuksia uusien, markkinoille tulevien yhtiöiden kanssa; tiettyjen yhteistyösopimusten purkamista muiden yhtiöiden kanssa; ja LH/SAS:n luopumista vuoroverkostaan tietyillä ruuhkaisilla lentoken tillä, jotta muilla yhtiöillä on mahdollisuus päästä kyseisille markkinoille. Komissio hyväksyi poikkeuslupapäätöksen 16 päivänä tammikuuta 1996. D - Euroopan laajuiset verkostot ja kilpailusäännöt 79. Vuoden 1995 aikana komissio tarkasteli Euroopan laajuisten verkostojen yksityisen rahoituksen ja kilpailusääntöjen soveltamisen välisiä suhteita. Pohdinnat sisällytettiin Euroopan laajuisia verkostoja koskevaan yleiskertomukseen, joka sai myönteisen vastaanoton 15 ja 16 päivinä joulukuuta 1995 kokoontuneessa Madridin Eurooppa- neuvostossa. Kertomuksessa komissio kehitteli seuraavia yleisiä suuntaviivoja, jotka koskevat kilpailuun liittyvien kysymysten käsittelyä. Se ilmoitti siinä myös perustaneensa hankkeiden vastuuhen kilöitä varten "one-stop help-deskin" (telekopio: 32-2-295 65 04) näitä suuntaviivoja koskevien lisätietojen toimittamiseksi. Komissio aikoo soveltaa seuraavia pääasiallisia perusteita 80. käsitellessään sille toimitettuja tapauksia, (i) Jos infrastruktuuria hallinnoiva yksikkö haluaa antaa kuljetusyhtiöille kapasiteetin varausmahdollisuuden heti hankkeen käynnistyessä, on toivottavaa, että tätä mahdollisuutta tarjotaan kaikille yhteisössä sijaitseville, mahdollisesti asiasta kiinnostuneille yrityksille, (ii) Yritykselle varatun kapasiteetin on oltava suhteessa sen suoriin tai epäsuoriin taloudellisiin sitoumuksiin ja vastattava sen toiminnan asettamia tarpeita, jotka on arvioitu kohtuullisen ajanjakson perusteella, (iii) Uusi infrastruktuuri ei yleensä ole ruuhkautunut heti, kun se otetaan käyttöön. Näin ollen yritys tai yritysten ryhmittymä, joka on määritelty direktiivin 91/440/ETY 3 artiklassa, ei saa varata koko vapaana olevaa kapasiteettia. Osan kapasiteetista pitäisi jäädä vapaaksi, jotta muilla yrityksillä on mahdollisuus käyttää kilpailevia palveluja, (iv) Käyttöoikeudet saaneet yritykset eivät voi esittää vastalausetta oikeuksien peruuttamisesta, jos niitä ei ole käytetty. (v) Kapasiteetin varausta koskevat sopimukset eivät saa ylittää kohtuullista voimassaoloaikaa, joka määritellään tapauskohtaisesti. Tämä perusteiden luettelo ei ole tyhjentävä eikä ole välttämättä komission lopullinen kanta, joka määritetään kunkin hankkeen erityis piirteiden perusteella. Komissio pyrkii käsittelemään nopeasti ilmoitukset yleiseuroop 81. palaisten verkkojen rahoitukseen liittyvistä sopimuksista. Komissio aikoo ennen kaikkea hyväksyä lopullisen päätöksen korkeintaan kuuden kuukauden määräajassa edellyttäen, että osapuolet ovat ottaneet yhteyttä komission yksiköihin ennen sopimusten valmiiksi saattamista. Gas Interconnector 82. Valkoisessa kirjassaan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyy destä komissio on painottanut uusien eurooppalaisten infrastruktuu riverkostojen merkitystä, sillä ne voivat osaltaan auttaa ratkaisemaan tiettyjen markkinoiden pirstoutuneisuuden Euroopassa. Komissio antoi 17 päivänä toukokuuta 1995 hallinnollisen kirjeen saadakseen ratkaisun yhteisyritys järjestelyyn, joka oli tehty yhdeksän 29 merkittävän eurooppalaisen kaasuyhtiön välillä Yhdistyneen kuningaskun nan ja Belgian välisen merenalaisen kaasuliitynnän rakentamiseksi ja hoitamiseksi. Kyseessä on suurpainekaasuputki, jolla Yhdistyneen kuningaskunnan ja mantereen kaasumarkkinat liittyvät ensimmäistä kertaa yhteen. Ottaen huomioon, että kolmansilla osapuolilla on mahdollisuus päästä vapaasti neuvotelluin ehdoin hyödyntämään yhteenl ii tyrmän avulla luotua kuljetuskapasiteettia, ja ottaen huomioon, että tämä hanke luo kilpailutilaisuuksia tähän asti eristyksissä olleiden markkinoiden välillä, komissio katsoi, että yhteisyrityksen kilpailua edistävät vaikutukset ovat selvästi tärkeämmät kuin kilpailun rajoitukset. Hallinnollisessa kirjeessään komissio myös varmisti, että sopimukset toimivat käytännössä siten, että ne vastaavat tehokkaasti vastavirtaus- kapasiteetin mahdolliseen tarpeeseen. E - Kilpailu ja ympäristö Komission yksiköillä oli vuonna 1995 tilaisuus osoittaa, miten 83. komissio aikoo soveltaa kilpailupolitiikkaa ympäristökysymyksiin ja erityisesti vapaaehtoisiin sopimuksiin48. 84. Yhteisön ympäristöpolitiikka kannattaa periaatetta, jonka mukaan saastuttaja maksaa. Tämän periaatteen tehokkuus riippuu erityisesti siitä, miten hyvin toimii mekanismi, jossa hintojen tarkoitus on muuntaa kustannuksiksi ne negatiiviset vaikutukset, joita taloudellinen toiminta voi ympäristölle aiheuttaa. Jotta tämä hintamekanismi voisi toimia indikaattorina asianmukaisella tavalla, yritysten on otettava laskelmiinsa mukaan ympäristönsuojeluun liittyvät kustannukset. Saastuttaja maksaa -periaate ei sulje pois mahdollisuutta, että tietyin edellytyksin valtion ympäristönsuojelua varten myöntämä tuki on oikeutettua (ks. alla oleva alaviite). Keinoja kohdentaa voimavaroja ympäristöä entistä paremmin kunnioit tavalla tavalla ovat suora julkinen sääntely, verotus, ns. vapaaehtoi set sopimukset ja sisäinen valvonta. Vapaaehtoiset sopimukset ovat teollisuuden ja viranomaisten välisiä sopimuksia, joihin sisältyy tietty määrä ympäristötavoitteita, joita asianomaisen alan tulee toteuttaa aikataulun mukaisesti. Vapaaehtoiset sopimukset voivat koskea yhtä lailla tavoitteita kuin toteutuskeinoja. Vapaaehtoisten sopimusten käyttö lisääntyy useimmissa OECD-maissa samalla, kun suuntauksena on sääntelyn purkaminen ja valtion entistä vähäisempi puuttuminen näihin kysymyksiin. Vapaaehtoisia sopimuksia kuten sisäistä valvontaakin pidetään usein ratkaisuina, jotka ovat perinteisiä ratkaisuja vähemmän byrokraattisia ja joustavampia. Vapaaehtoiset sopimukset tai sisäinen valvonta voivat kuitenkin sisältää perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan tarkoitta mia kilpailunrajoituksia. Komissiolla onkin tähän liittyen useita valituksia käsiteltävään. Yksittäisten tapausten analysoinnissa komissio vertaa sopimuk 85. sesta johtuvia kilpailunrajoituksia ja sopimuksen avulla saavutettavia ympäristötavoitteita soveltaen suhteellisuusperiaatetta 85 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Ennen kaikkea ympäristön kohentamista pidetään tekijänä, joka myötävaikuttaa tuotannon tai jakelun paranemiseen ja taloudellisen ja teknisen kehityksen edistämiseen. Ks. Kilpailu ja ympäristö-nimistä asiakirjaa, jonka PO IV esitteli ympäristöä ja kilpailua koskevassa pyöreän pöydän kokouksessa. Kokouksen järjesti OECD:n kilpailuoikeutta ja -politiikkaa käsittelevä komitea (Pariisi, toukokuu 1995). 30 Komissio aikoo kuitenkin suhtautua jatkossakin erittäin tiukasti periaatteeseen, jonka mukaan kansalliset markkinat eivät saa olla suljettuja ulkomaisilta toimijoilta. Lisäksi komissio valvoo tarkoin tapauksia, joissa kolmansilla osapuolilla on vaikeuksia osallistua järjestelmään, ja sopimuksia, joista seuraa tuotteen ajaminen pois markkinoilta. Komissio suhtautuu myös kielteisesti monenvälisiin maksujen tai hintojen vahvistussopimuksiin, jotka johtuvat ympäristöön liittyvän sopimuksen täytäntöönpanosta. Tällaiset tapaukset tutkitaan yksitellen, jolloin tällaisen sopimuksen välttämättömyys selvitetään. Ympä ristönsuojelullisen tavoitteen ei voi katsoa itsessään johtavan siihen, että hintoja koskeva sopimus olisi välttämätön. F - Toissijaiset tuotemarkkinat 86. Useat komission saamista valituksista koskevat väitettyä määräävän aseman väärinkäyttöä toissijaisten tuotteiden kuten varaosien, kulutustuotteiden tai huoltopalveluidenmarkkinoilla. Näitä tuotteita käytetään yhdessä päätuotteen kanssa ja niiden on oltava teknisesti yhteensopivia päätuotteen kanssa (esimerkiksi tietokoneen ohjelmistojen ja laitteiden oheislaitteet). Päätuotteen valmistajan tarjoamien osien tai palveluiden lisäksi näitä toissijaisia tuotteita korvaavia tuotteita ei ehkä ole lainkaan tai on vähän. Tämän seuraukse na voidaan kysyä, voiko sellainen päätuotteiden valmistaja, joka ei ole määräävässä asemassa, olla määräävä melko pienillä toissijaisten tuotteiden markkinoilla, eli sellaisten toissijaisten tuotteiden, jotka sopivat yhteen tämän valmistajan tietyn tyyppisten päätuotteiden kanssa. Kysymys on monimutkainen monesta syystä. Päälaitteiden tuottajien mielestä toissijaisten tuotteiden kohdalla ei voi olla määräävää asemaa, jos päätuotteiden markkinoilla ei ole määräävää asemaa, koska mahdolliset ostajat yksinkertaisesti lopettaisivat päätuotteiden ostamisen, jos niiden varaosien tai palveluiden hintoja nostettaisiin. Tämän teorian mukaan päätuotemarkkinoilla reagoidaan varhaisessa vaiheessa, koska kuluttajat pystyvät laskemaan päätuotteen kokonaiskus tannukset sen koko eliniän aikana mukaan lukien kaikki varaosat, kulutustuotteet, parannukset, palvelut ja niin edelleen. Lisäksi sen mukaan mahdollisten uusien asiakkaiden ja "vanhojen" tuotteeseen sidottujen asiakkaiden hintasyrjintä ei ole mahdollista tai vanhojen asiakkaiden vaihtokustannukset ovat alhaiset. Toisaalta kulutus tuot tei tä tai huoltopalveluita tuottavat valittajat pitävät määräävää asemaa toissijaisten tuotteiden markkinoilla selvänä, jos markkinaosuudet ovat suuret näillä markkinoilla, toisin sanoen tämä katsontatapa keskittyy ainoastaan toissijaisiin tuotteisiin analysoimatta mahdollisia vaikutuksia päätuotemarkkinoilta. Komission mielestä kumpikaan näistä katsontatavoista ei vastaa riittävästi todellisuutta. Komissio on aina määritellyt määräävän markkina-aseman kyvyksi toimia merkittävässä määrin kilpailijoista ja kuluttajista riippumatta. Sen vuoksi tapauskohtainen perusteellinen tietojen hankinta ja analyysi on välttämätöntä. Määräävän aseman arvioinnissa komissio ottaa huomioon kaikki tärkeät tekijät kuten päätuotteen hinnan ja eliniän, sivutuotteiden hintojen avoimuuden, sivutuotteiden hinnat suhteessa päätuotteen arvoon, tiedotuskustannuk- set ja muut osittain edellä mainitut seikat. Yhdysvaltojen korkein oikeus arvioi asiaa samalla tavalla Kodakia koskevassa päätöksessään vuonna 1992. 31 Pelikan/Kyocera 87. Komissio omaksui tämän katsontatavan hylätessään vuonna 1995 saksalaisen tulostimien väriainekasetteja valmistavan Pelikanin valituksen japanilaista tietokoneiden tulostimien ja niiden väriaineka- settien Kyocera-nimistä valmistajaa vastaan. Pelikanin valituksessa väitettiin, että useat Kyocoran menettolytavoiota ajoivat Peli kani a pois väriainemarkkinoilta, ja syytettiin Kyoceraa muiden yritysten lisäksi määräävän asemansa väärinkäyttämisestä toissijaisilla tuote markkinoilla, vaikka Kyocera ei selvästikään ollut määräävässä asemassa päätuotemarkkinoilla. Sen lisäksi, että ei ollut todisteita toiminnas ta, jota voitaisiin pitää väärinkäytöksenä, komissio ei myöskään katsonut, että Kyoceralla olisi määräävä asema kulutustuotteiden markkinoilla. Tämä johtui pää- ja toissijaisten tuotemarkkinoiden erityisistä piirteistä. Ostajat olivat hyvin perillä kulutustuotteista perityistä hinnoista ja näyttivät ottavan tämän huomioon päättäessään tulostimen ostamisesta. "Kokonaiskustannukset sivua kohden" oli yksi asiakkaiden yleisimmin käyttämistä tulostimen valintaperusteista. Tämä johtui siitä, että kulutustavaroiden (pääasiassa väriainekasettien) kustannukset tuotteen eliniän aikana olivat erittäin korkeita suhteessa tulostimen arvoon. Sen vuoksi tietyn merkkisten kulutustuotteiden hintojen nostaminen kannustaisi kuluttajia merkittävästi ostamaan toisen merkkisen tulostimen. Sen lisäksi ei ollut mitään todisteita mahdollisuuksista hintasyrjintään "vanhojen"/tuotteeseen sidottujen asiakkaiden ja uusien asiakkaiden välillä. G - Vapaat ammatinharjoittajat Vapaiden ammatinharjoittajien vapaa liikkuminen yhteisössä 88. johtaa siihen, että tietyt rajoittavat menettelytavat tällä alalla vaikuttavat yhä todennäköisemmin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Asioiden määrän tällä alalla voidaan odottaa kasvavan. Euroopan parlamentti on useissa yhteyksissä kehottanut komissiota soveltamaan kilpailusääntöjä vapaisiin ammatteihin49. Coapi 89. päätöksen, jossa se sovelsi kilpailusääntöjä tällä alalla. Komissio teki 30 päivänä tammikuuta 85 artiklan nojalla Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial (Coapi) on teollisoikeusasiamiesten ammattiyhdistys Espanjassa. Kaikki Espanjassa toimivat asiamiehet ovat sen jäseninä. Teollisoikeusasiamiehet antavat neuvoja suurelle yleisölle ja avustavat tai edustavat asiakkaitaan teollisoikeuksiin liittyvissä menettelyissä. Komissio totesi, että pakollisten vähimmäisasteikkojen asettaminen Coapin yleiskokouksessa sen jäsenten tarjoamista rajat ylittävistä palveluista perimille maksuille rikkoo 85 artiklan 1 kohtaa. Olemassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti komissio vahvisti, että kansallinen oikeudellinen säännöstö, jonka puitteissa vapaat ammatinharjoittajat tekevät tällaisia sopimuksia tai päätöksiä, ei ole merkityksellinen, kun sovelletaan 85 artiklaa. Vaikka julkiset viranomaiset kannustaisivat tällaista toimintaa tai antaisivat yritysten yhteenliittymälle valtuudet asettaa sen jäsenten käyttämät hinnat, perustamissopimuksen 85 artiklaa sovelletaan asiaan yhteen liittymän käyttäessä tätä valtuuttaan. Päätöslauselma XIX kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta, 9 (iii) kohta sekä päätöslauselma XX kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta, 38 kohta ja komission vastaukset näihin XXI kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa, s. 233 ja 234. 32 H - Toissijaisuus ja hajauttaminen Puheessaan Euroopan parlamentille uuden komission virkaana- 90. settamiskeskustelun yhteydessä Euroopan komission puheenjohtaja painotti välttämättömyyttä pyrkiä jatkuvasti keskittymään keskeisiin asioihin: "Vähemmän toimintaa, mutta parempaa toimintaa". Kun on kyse 85 ja 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvista asioista, komissio soveltaa tätä periaatetta rajoittamalla toimintansa niihin sopimuksiin, jotka vaikuttavat merkittävästi kilpailuun ja jotka ovat omiaan vaikuttamaan huomattavasti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Velvollisuuksiensa mukaisesti komissio, jolla on yksinoikeus rangaista rikkomuksista ja sallia tiettyjä sopimuksia, kannustaa hajauttamista erityisesti tapauksissa, jotka voivat johtaa kieltopäätökseen. 1. Vähämerkityksiset sopimukset 91. Sopimuksia, joiden vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tai kilpailuun ovat merkityksettömiä, ei koske 85 artiklan 1 kohdan rajoittavien sopimusten kielto. Ainoastaan ne sopimukset ovat kiellettyjä, joiden vaikutus markkinatilanteeseen on selvästi havaittava. Tästä syystä komission on välttämätöntä analysoida perusteellisesti niitä markkinoita, joihin sopimukset vaikuttavat. Komission ilmoituksessa vähämerkityksisistä sopimuksista määrätään määrällisistä perusteista käsitteen "selvästi havaittava" konkreettisen merkityksen selventämiseksi. Viimeaikaisista kynnysarvojen korotuksista huolimatta50 uskotaan vähämerkityks isyys-kasit teen uudelleen tarkaste lun olevan paikallaan. Sen vuoksi komissio on alkanut harkita tätä asiaa sisäisesti tarkoituksenaan esittää uusia ehdotuksia kuulemista varten vuoden 1996 aikana. 2. Hajauttaminen Yrittäessään käsitellä pääasiassa tapauksia, joilla on mer 92. kittävä yhteisön laajuinen ulottuvuus, komissio kannustaa myös yhteisön kilpailulainsäädännön kansallista täytäntöönpanoa. Komission mielestä tavallisesti ei ole riittävässä määrin yhteisön etujen mukaista tutkia valitusta, kun valittaja pystyy turvaamaan oikeutensa riittävästi kansallisissa tuomioistuimissa51. SACEMia koskevassa 24 päivänä tammikuuta 1995 antamissaan tuomioissa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tarkensi lisäksi sitä, millä edellytyksillä komissiolla on oikeus hylätä kanne sillä perusteella, että sillä ei ole huomattavaa yhteisön laajuista merkitystä52. Vuonna 1995 useiden asioiden käsittely voitiin lopettaa tällä perusteella. Tärkeä askel eteenpäin hajauttamispyrkimyksessä on komission 93. ilmoitus kansallisten tuomioistuinten ja komission välisestä yhteis työstä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisessa53. Vuonna 1995 useat kansalliset tuomioistuimet Espanjassa, Ranskassa, Saksassa Komission ilmoitus vuonna 1986 vähämerkityksellisistä sopimuksista annetun tiedonannon ajan tasalle saattamisesta, EYVL N:o C 368, 23. 12. 1994. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tunnusti tämän menettelytavan ensimmäisen kerran 17 päivänä syyskuuta 1992 asiassa T-24/90, Automec v. komissio, Kok. 1992, s. 11-2223, 91-94 kohta, antamassaan tuomiossa. Asia T-114/92, BENIM v. komissio, Kok. 1995, s. 11-147 ja asia T-5/93, Tremblay v. komissio, Kok. 1995, s. 11-185. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi viitaten Automec II tuomioon, että arvioidessaan yhteisön etua komission on verrattava toisiinsa väitetyn rikkomisen merkittävyyttä yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta, sitä kuinka todennäköisesti komissio pystyy osoittamaan rikkomisen olemassaolon ja kilpailusääntöjen täytäntöönpanemiseksi vaadittavien tutkintatoimenpiteiden laajuutta. Komissio saa ottaa kansallinen huomioon kilpailuviranomainen tutkii jo asiaa, joka koskee sitä, onko sopimus tai menettelytapa 85 tai 86 artiklan mukainen. EYVL N:o C 39, 13. 2. 1993, S. 6 tuomioistuin tosiseikan, kansallinen että tai sen 33 ja Belgiassa ovat käyttäneet tässä ilmoituksessa esitettyä yhteis työjärjestelmää saadakseen komissiolta tietoja kilpailuasioista. Yhteisöjen tuomioistuin totesi 12 päivänä joulukuuta 1995 antamassaan ennakkoratkaisussa54, että samoja komission ja kansallisten tuomiois tuinten välisiä yhteistyöperiaatteita sovelletaan maatalouden alalla, jolla yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisen laajuus on määrätty asetuksessa N:o 26. On myös huomaamisen arvoista, että tuomioistuimen tuomion mukaan kansallinen tuomioistuin voi arvioinnissaan ottaa huomioon tuomioistuimen oikeuskäytännössä luodut määrittelyperusteet ja komission käytännön, joka ilmenee komission tekemien päätösten lisäksi erityisesti sen kilpailupolitiikkaa koskevissa kertomuksissa ja sen tiedonannoissa. 94. Yhteisön kilpailuoikeuden täytäntöönpanoasteen lisäämisessä sekä yleensä ottaen rajoittamattoman ja oikeudenmukaisen kilpailun varmistamisessa unionissa tärkeitä eivät ole ainoastaan kansalliset tuomioistuimet, vaan myös kansalliset kilpailuviranomaiset. Kun tapauksen merkittävä taloudellinen vaikutus tuntuu pääasiassa yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa, kansalliset viranomaiset ovat lähempänä markkinoita ja voivat siten olla muita paremmassa asemassa käsitte lemään tapausta. Komissio jatkoi komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten välistä yhteistyötä käsittelevän ilmoituksen valmistelua55. Siinä komissio antaa tietoja ja ohjausta kansallisille viranomaisille niiden soveltaessa 85 artiklan 1 kohtaa tai 86 artiklaa taikka kansallista kilpailulainsäädäntöä tapauksissa, joilla on yhteisön laajuinen ulottuvuus. Luonnos on jo lähetetty jäsenvaltioille kuulemista varten. Kolmansia osapuolia kuullaan myös ilmoitusluonnoksen perusteella, jonka komissio aikoo julkaista vuonna 1996. Hajauttamisen toteuttaminen ei kuitenkaan saisi johtaa kilpai 95. luoikeuden erilaiseen soveltamiseen Euroopan unionissa. Sen vuoksi komissio myös pyrkii kansallisten kilpailulainsäädäntöjen sisällön ja soveltamisen yhdenmukaisuuteen. Tätä ei tehdä virallisella säädöksellä yhdenmukaistamisesta, vaan jatkamalla ja lisäämällä yhteisön ja kansallisten täytäntöönpanovirkamiesten välistä tiedotusta ja yhteistyötä. Tällä hetkellä yhdeksällä jäsenvaltiolla on yhteisön lainsäädäntöä huomattavasti muistuttava rajoittavia sopimuksia ja määräävän markkina- aseman väärinkäyttöä koskeva kilpailulainsäädäntö. Useimmat muista jäsenvaltioista harkitsevat kansallisen lainsäädännön muuttamista yhdenmukaiseksi yhteisön lainsäädännön kanssa. Tämä "pehmeän yhdenmu kaistamisen" kehitys on yhdentymiskehityksen luonnollinen seuraus, joka luo paineita yhdenmukaisten lähtökohtien aikaansaamiseksi koko yhteisössä. Yhdistetyt asiat C-319/93, C-40/94 ja C-224/94, Dijkstra v. Frico Domo, van Roessel v. Campina Melkunie, de Bie v. Campina Melkunie (ei vielä julkaistu) Kansallisten viranomaisten ja komission edustajista muodostuvan ad hoc-ryhmän päätelmät, jotka kilpailuasian pääjohtajat hyväksyivät vuonna 1994, olivat alku komission luonnokselle. Ks. XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva vuosikertomus, 1994, 40-42 kohdat. 34 I - Tilastokatsaus Kuvio 1 : Uudet asiat 600 n Komission omasta aloitteesta käsiteltäväksi otetut asiat •Valitukset • ilmoitukset 96. Vuoden aikana komissio kirjasi 559 uutta asiaa, joista 368 oli ilmoituksia, 145 valituksia ja 46 komission omasta aloitteestaan käsiteltäväksi ottamaa asiaa. Määrä on kasvanut yli 42 prosenttia vuodesta 1994 ja on yli 32 prosenttia suurempi kuin keskimääräinen käsiteltäväksi tulevien asioiden määrä viimeisten kahdeksan vuoden aikana. Melkein puolet uusien asioiden lisäyksestä (78 asiaa) voidaan selittää EFTAn valvontaviranomaisen käsiteltävänä olleiden asioiden siirtämi sellä Ruotsin, Suomen ja Itävallan unioniin liittymisen jälkeen. 35 Kuvio 2 : Käsitellyt asiat 1200 1000 800 600 400 200 'Epävirallinen menettely > Muodolliset päätökset 1991 1992 1993 1994 1995 Vuoden aikana komissio käsitteli loppuun yhteensä 433 asiaa, 97. joista 419 lopetettiin epävirallisella menettelyllä (hallinnollinen kirje (comfort letter), kielteinen hallinnollinen kirje (discomfort letter), valituksen hylkääminen ja asian käsittelyn hallinnollinen lopettaminen56) ja 14 muodollisella päätöksellä. Vuonna 1995 loppuun käsiteltyjä asioita oli 23,4 prosenttia vähemmän kuin vuonna 1994. Asiat, joiden käsittely lopetettiin sen vuoksi, että sopimukset eivät ole enää voimassa; vaikutus oli niin pieni, ettei se antanut aihetta lisätutkimuksiin; valitukset olivat tulleet kiistanalaisiksi tai ne oli peruttu tai tutkimuksissa ei ollut käynyt ilmi kilpailunvastaista menettelyä. 36 Kuvio 3 : Asioiden määrän kehitys 2500 2000 1500 1000 500 1991 1992 1993 1994 1995 Uudet asiat Loppuun käsitellyt asiat •Avoimet asiat 98. Käsiteltäväksi tulleiden asioiden ja lopetettujen, asioiden yhteenlaskettu kokonaistilanne on se, että avoinna olevat asiat vuoden lopussa ovat lisääntyneet ensi kertaa vuoden 1988 jälkeen. Tämä kasvu on kuitenkin melko vaatimatonta, nimittäin alle 12 prosenttia ja alle 5 prosenttia, jos uusista jäsenvaltioista tulevien uusien asioiden lukumäärää ei oteta huomioon. Todellinen asioiden määrä on yhä huomattavasti alhaisempi kuin 1980-luvun lopussa vireillä olleen yli 3000 asian määrä ja vastaa suurin piirtein aktiivisesti käsiteltävinä olevien asioiden määrää. Komissio pyrkii kuitenkin edelleen vähentämään asioiden määrää, erityisesti parantamalla menet telyi densä tehokkuutta ja kannustamalla kilpailusääntöjen hajautettua soveltamista sen ollessa soveliasta. 37 Il - Valtion monopolit ja yksinoikeudet: 37 ja 90 artikla A - Johdanto 1. Yleishyödylliset palvelut komission kilpailun vapauttamiseen tähtäävän politiikan keskipisteessä 99. Komissio on jatkanut politiikkaansa, jonka tarkoitus on vapauttaa tietyt perinteisesti monopolin hallitsemat alat ja avata ne kilpailulle. Näitä aloja ovat mm. televiestintä, energia, postipalvelut ja liikenne. Koska nämä alat ovat keskeisiä yksittäisten kuluttajien sekä kokonaisvaltaisesti Euroopan talouden kilpailukyvyn, kasvun ja työpaikkojen luomisen kannalta, tietyn asteisen kilpailun aikaansaami sen tuomalla tehokkuuden lisäyksellä on myönteisiä vaikutuksia koko eurooppalaisen yhteiskunnan kannalta. Toisaalta ei voida puhua todelli sista sisämarkkinoista niin kauan kuin keskeiset alat on järjestetty puhtaasti kansallisin perustein ja monopolistisin rakentein. Kyseisten alojen merkitys yhteiskunnalle ja niiden erityispiirteet, kuten niiden perustuminen verkostoihin, ovat perinteisesti olleet syynä siihen, että jäsenvaltioiden viranomaiset ovat myöntäneet niille yksin- tai erityisoikeuksia tai hyväksyneet muita kilpailun rajoituksia julkisten tai yksityisten palveluntuottaj ien eduksi. Tämän vastineeksi nämä ovat hoitaneet yleisen taloudellisen edun mukaisia tehtäviä, kuten tarjonneet jonkin yleisen palvelun kaikille kansalaisille määrätyin ehdoin ja kohtuulliseen hintaan. Komissio on aina tunnustanut näiden yleiseen taloudelliseen etuun liittyvien tavoitteiden oikeutuksen, mutta katsoo, että perinteisesti käytetyt keinot niiden turvaamiseksi eivät aina ole perusteltuja. Tämä johtuu erityisesti teknologisesta kehityksestä ja käyttäjien uusista tarpeista, mutta myös Euroopan valtioiden talouksien yhdentymisestä itsestään. Tämä koskee erityisesti tietoyhteiskuntaa, joka luo kasvua, uusia palveluja ja työpaikkoja lähivuosina. Tästä syystä on näiden uusien realiteettien kannalta mietittävä uudelleen, mitkä välineet takaavat korkealaatuiset julkiset palvelut kansalaisille. Komissio katsoo, että kilpailun avaaminen voi monessa tapauksessa parantaa palvelujen laatua, tarjota mahdollisuudet innovaatioon ja työpaikkojen luomiseen sekä alentaa hintoja kulutta jien eduksi. Vapaan kilpailun esteiden poistaminen ei kuitenkaan ole kuin yksi komission markkinoiden vapauttamispolitiikan osa-alueista. Uu sien säädösten hyväksyminen on usein tarpeen sen varmistamiseksi, että yleispalvelu on taattu ympäristössä, jossa on kilpailua. Toisaalta niissä tapauksissa, joissa tietyt kilpailun rajoitukset osoittautuvat välttämättömiksi yleispalvelun säilymisen takaamiseksi, komissio pitää näitä rajoituksia oikeutettuina yhteisöoikeuteen nähden, (mukaan lukien valtion tuet). Komissio katsoo näin ollen, että kilpailupolitiikan kehitys sopii täysin julkisiin palveluihin. Toisaalta on aiheellista pitää kiinni ajatuksesta, että tietyn alan vapauttaminen ei ole sama asia kuin alalla toimivien julkisten yhtiöiden yksityistäminen. Vaikka alan avaaminen kilpailulle voi joissakin tapauksissa johtua yhteisön säädöksistä, säädökset eivät sen sijaan puutu siihen, ovatko yritykset julkisia vai yksityisiä. 2. Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annetut direktiivit 100. Kilpailun avaamistavoitteiden toteuttamiseksi perustamisso pimuksen 90 artiklan 3 kohdassa annetaan komissiolle oikeus tehdä päätöksiä ja antaa direktiivejä, jotka ovat jäsenvaltioita velvoitta- 38 via. Tämä jälkimmäinen mahdollisuus synnyttää toisinaan joidenkin osapuolten vastustusta. Todellisuudessa vaikkakin 90 artiklan 3 kohdassa annetaan komissiolle mahdollisuus antaa direktiivejä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tarkentanut, että säännös valtuuttaa sen ainoastaan asettamaan yleissääntöjä, jotka määrittelevät jäsenvaltioilla jo perustamissopi muksen perusteella olevat velvoitteet asioissa, jotka koskevat julkisia yhtiöitä ja erityis- tai yksinoikeuksia saaneita yrityksiä, tai ryhtymään ehkäiseviin toimenpiteisiin, jotka ovat tarpeen sille osoite tun valvontatehtävän hoitamiseksi. Komissiolle 90 artiklan 3 kohdassa osoitettu rajoitettu toimivalta on tästä syystä erilainen ja selvemmin erityistä tehtävää varten määrätty kuin Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettu toimivalta tai neuvostolle direktiivien antamista varten annettu toimivalta. Komissio ei voi määrätä uusia velvoitteita jäsenvaltioille, vaan ainoastaan määrittää kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavalla tavalla ne konkreet tiset velvoitteet, jotka niille on määrätty perustamissopimuksessa. Komission tehtävien ja valtuuksien laajuus riippuu siten niiden sääntöjen ulottuvuudesta, joiden noudattaminen sen on varmistettava. Komissio on aina käyttänyt tätä välinettä varovasti. 90 artiklan 3 kohdan mukaisia direktiivejä ei ole käytetty kuin tilanteissa, joissa perustamissopimuksen perussääntöjä vastaan on useita rikkomistapauksia, jolloin ne olivat tarpeen rikkomistapausten käsittelyjen moninkertais tumisen välttämiseksi ja vähimmäistason oikeusturvallisuuden takaami seksi toimijoille57. Nämä aloitteet ovat yleensä vastanneet neuvoston tai parlamentin esittämiin huolenaiheisiin. Komissio on aina kiinnittänyt erityisen suurta huomiota tarpeeseen käyttää tätä välinettä avoimessa menettelyssä, joka tukeutuu mahdolli simman laajaan keskusteluun muiden unionin toimielinten, jäsenvaltioi den ja asianomaisten osapuolten kanssa. Tavallisesti tätä lähestymistapaa noudatetaan harkinnan ensi vaiheista alkaen. Komissio julkaisee vihreitä kirjoja tai keskustelun pohjaksi tarkoitettuja asiakirjoja, joiden tarkoitus on herättää keskustelua osana julkista kuulemista. Tämän kuulemisen tulosten, asiantuntijoiden tekemien tutkimusten ja keräämiensä tietojen perusteella komissio hyväksyy ensimmäisessä käsittelyssä direktiiviehdotuksen, joka annetaan parlamentin, talous- ja sosiaalikomitean, alueiden komitean ja jäsenvaltioiden käsiteltäväksi. Ehdotus julkaistaan myös Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, jotta asianomaiset voivat ilmaista mielipiteensä asiasta. Komission 90 artiklan 3 kohdan mukaisen direktiivin lopullista hyväksymistä on joka tapauksessa edeltänyt vaihe, jossa on huolellises ti tarkasteltu saatuja huomautuksia ja erityisesti Euroopan parlamen tin, jäsenvaltioiden, talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean mahdollisesti esiintuomia näkökohtia. Jäsenvaltioiden ja julkistan yritysten väJisten taloudellisten. suhteiden riv. oirnuudfj. 'jt/j 25 päivänä kesäkuuta 1980 annettu komission direktiivi 80/723/ETY (EYVL N:o L Vib, 29. 7. 1980, s. 35), jota muutettiin 24 päivänä heinäkuuta 1985 annetulla komission direktiivillä 85/413/ETY (EYVL N:o L 229, 28. 8. 1985, s. 20) ja 30 päivänä syyskuuta 1993 annetulla komission direktiivillä 93/84/ETY (EYVL N:o L 254, 12. 10. 1993, s. 16); kilpailusta telepäätelaitemarkkinoilla 16 päivänä toukokuuta 1988 annettu komission direktiivi 88/301/ETY (EYVL N:o L 131, 27. 5. 1988, s. 73); kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettu komission direktiivi 90/388/ETY (EYVL N:o L 192, 24. 7. 1990, s. 10), jota muutettiin satelliittiviestinnästä 13 päivänä lokakuuta 1994 annetulla komission direktiivillä 94/46/EY (EYVL N:o 268, 19. 10. 1994, s. 15) ja kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalvelujen tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi 18 päivänä lokakuuta 1995 annetulla komission direktiivillä 95/51/EY (EYVL N:o L 256, 26. 10. 1995, s. 49). 39 Hyvinä esimerkkeinä tästä menettelytavasta ovat vuoden 1995 aikana käydyt keskustelut direktiiveistä, jotka koskevat kaapelitelevisio verkkoa, matkapuhelinviestintää ja televiestinnän täydellistä vapauttamista. 3. Muut komission käytössä olevat välineet 101. Komissiolla on myös 90 artiklan 3 kohdan nojalla oikeus tehdä yksittäisiä päätöksiä. Kyse on täsmällisesti rajatuista toimista, jotka koskevat yhteisön oikeuden soveltamista konkreettisissa tapauksissa. Ne ovat pohjimmiltaan varsin samanlaisia kuin ne päätökset, joita komissio voi tehdä muilla aloilla (tuet). Samoin näiden toimien laillisuusvalvonnasta huolehtii yhteisöjen tuomioistuin. Tietyissä tapauksissa komissio voi oikeusturvan isuuden ja avoimuuden lisäämiseksi katsoa tarpeelliseksi selvittää perusteita, joita se aikoo noudattaa valvoessaan, että jäsenvaltiot ja jollakin konkreettisella alalla toimivat osapuolet noudattavat yhteisön oikeutta. Vuonna 1995 julkaistu ilmoitusluonnos, joka koski perustamissopimuksen määräysten soveltamista postialalla, on esimerkki tällaisista aloitteista. B - Televiestintä 1. Yleiset toimenpiteet 102. Komissio jatkoi neuvoston ja Euroopan parlamentin tukemana toimenpiteitään vapauttamisen edistämiseksi televiestinnän alalla. Komissio antoi 25 päivänä tammikuuta 1995 toisen osan teletoiminnan infrastruktuurin vapauttamista käsittelevästä vihreästä kirjasta. Vihreässä kirjassa käsitellään niitä asetuksin annettuja edellytyksiä, jotka ovat välttämättömiä täydellisen kilpailun varmistamiseksi televiestintäalalla neuvoston hyväksymässä aikarajassa58. Pyydettyään laajalta piiriltä lausuntoja vihreästä kirjasta komissio antoi tästä lausuntokierroksesta tiedonannon59, jossa kootaan yhteen lausuntokier roksen tulokset ja luetellaan täydellisen vapauttamisen kehityksen loppuun saattamiseksi ja selvän sääntelyrakenteen laatimiseksi välttämättömät toimenpiteet. Näihin sisältyvät: tammikuun 1 päivän 1998 asettaminen kaikkien jäljellä olevien yleisen puhelintoiminnan ja verkkokilpailun yksin- ja erityis- soikeuksien poistamispäivaksi EU:n kilpailulainsäädännön mukaisesti 90 artiklan nojalla annetuilla direktiiveillä; yleispalvelun rahoituksen varmistaminen ja yhteenliittämisen edellytysten selventäminen kehittämällä edelleen lainsäädäntöä, joka varmistaa avoimen verkon tarjoamisen; sääntelyrakenteen kehittäminen edelleen kansallisella ja Euroopan tasolla, mukaan lukien tämän alan kansallisen ja Euroopan yhteisön säännösten vuorovaikutus. Vuoden aikana oli käsittelyssä ja/tai annettiin kolme 90 artiklan 3 kohdan nojalla laadittua direktiiviehdotusta näistä asioista. Teletoiminnan infrastruktuurin vapauttamisen periaatteista ja aikataulusta 22 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston päätöslauselma, 94/C379/03, EYVL N:o C 379, 31. 12. 1994, s. 4 KOM (95) 158 40 2. Direktiivi kaapelitelevision vapauttamisesta 103. Komissio antoi 18 päivänä lokakuuta direktiivin kaapelite- levisioinfrastruktuurin käytön sallimisesta jo vapautettujen telepalve luiden tarjoamiseksi''". Luonnos oli julkaistu lausuntojen saamista varten 21 päivänä joulukuuta 1994''1. Vaikka perustamissopimuksessa ei erityisesti vaaditakaan sitä, komissio pyrki avoimuuteen ja avoimeen menettelyyn 90 artiklan 3 kohdan nojalla annettavien direktiivien kohdalla. Kirjallisia lausuntoja saatiin yli 40 ja yleensä niissä kannatettiin komission luonnosta. Direktiivissä säädetään, että kaapelitelevisioverkkojen siirtoka pasiteetin käyttöä kaikissa muissa telepalveluissa kuin yleisessä puhelinliikenteessä koskevat rajoitukset on poistettava 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen, ja varmistetaan, että (i) kaapelitelevisio verkot saadaan liittää yleiseen televerkkoon ja että (ii) ne saadaan liittää suoraan toisiinsa. Direktiivissä vaaditaan myös jäsenvaltioita määräämään kirjanpidon avoimuudesta ja erillisen kirjanpidon pitämi sestä näistä kahdesta toiminnasta heti, kun televiestinnästä saatu liikevaihto ylittää 50 miljoonaa ecua. Tämä direktiivi on ainoastaan ensimmäinen askel kohti infrastruk- tuureiden vapauttamistavoitetta, joka toteutetaan direktiivissä täydellisestä kilpailusta telepalvelumarkkinoilla. Tämä ensimmäinen askel helpottaa myös 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen jo vapautettujen palveluiden tehokasta tarjoamista. 3. Direktiivi matkaviestinnän vapauttamisesta 104. Toinen direktiivi koskee matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän vapauttamista. Komissio julkaisi 1 päivänä elokuuta 199562 luonnoksen saadakseen lausuntoja kahden kuukauden määräajassa. Luonnos toimitettiin myös neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle. Lausunnot tukivat yleisesti ottaen luonnoksen sanamuotoa. Euroopan komissio hyväksyi 20 päivänä joulukuuta 1995 pidetyssä kokouksessaan periaatteessa tämän 90 artiklan 3 kohdan nojalla annetun direktiivin. Direktiivi annettiin muodollisesti 16 päivänä tammikuuta 199663. Komission tarkoitus on varmistaa kilpailu Euroopan unionissa vertailukelpoisilla tasoilla toimilupien myöntämisessä yrityksille ja matkapuhelinverkkojen hallinnassa. Täten edistetään uusien yritysten markkinoille pääsyä ja kansallisten verkkojen yhteenliittämistä. Direktiivi pyrkii saavuttamaan tämän vaatimalla jäsenvaltioita poistamaan kaikki yksin- ja erityisoikeudet sekä noudattamaan toimilupien myöntämistä koskevia hyväksymismenettelyjä, jos jäsenval tiot eivät ole jo tehneet niin. Lisäksi direktiivissä vaaditaan jäsenvaltioita sallimaan, että uudet yritykset saavat tulla matkatele- palveluiden markkinoille ja tarjota palveluitaan omien infrastruktuu- reidensa tai niin sanottujen vaihtoehtoisten infrastruktuureiden kautta. Tämä on välttämätöntä kilpailun edistämiseksi, koska perusin frastruktuurista, jonka kautta vapautettuja palveluja hoidetaan tai tarjotaan kolmansille osapuolille, perittävät korkeat tariffit ja sen saatavuuden puute ovat viivästyttäneet tällaisten palveluiden laajaa Direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi 18 päivänä lokakuuta 1995 annettu komission direktiivi 95/51/EY, EYVL N:o L 256, 26. 10. 1995, s. 49 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, (1994), 220 kohta Luonnos komission direktiiviksi direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän osalta, EYVL N:o C 197, 1. 8. 1995, s. 5 Direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän osalta 16 päivänä tammikuuta 1996 annettu komission direktiivi 96/2/EY, EYVL N:o L 20, 26. 1. 1996, s. 59 41 kehitystä, kuten komissio totesi tiedonannossaan vuoden 1992 televies tintäalan katsauksesta64. Kuitenkin sellaiset jäsenvaltiot, joiden verkot eivät ole yhtä hyvin kehittyneitä, (Espanja, Kreikka, Irlanti ja Portugali) voivat halutessaan saada viiden vuoden poikkeusajan. Luxemburg saa jalkna määräaikaa kahdella vuodolla pionon kokomaa vuoktii. Oikeusperuste erityis- ja yksinoikeuksien poistamiselle tämän direktiivin mukaan on se, että ne rajoittavat 59 artiklan mukaista vapautta tarjota palveluja. Lisäksi direktiivi perustuu 86 artiklaan, ja sen johdanto-osan 10 kappaleessa todetaan, että: "tällä hetkellä voimassa olevat matkaviestintäalan yksinoikeudet on myönnetty yleensä jo ennestään maa-asemaverkkojen osalta määräävässä markkina-asemassa oleville organisaatioille tai tällaisen organisaation tytäryhtiölle. Tällaisessa tilanteessa nämä oikeudet laajentavat ja siten vahvistavat organisaatioiden määräävää markkina-asemaa, joka Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on 86 artiklan vastaista määräävän markkina- aseman väärinkäyttöä. " 4. Direktiivi täydellisen kilpailun toteuttamisesta 105. Ministerineuvosto vahvisti uudelleen 22 päivänä joulukuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa, että 1 päivän tammikuuta 1998 pitäisi olla televiestinnän infrastruktuurien ja yleiseen käyttöön tarkoitettu jen puhelinliikennepalvelujen vapauttamis-päivä ottaen huomioon siirtymäaikaa koskevat sopimukset joidenkin jäsenvaltioiden kanssa (toisin sanoen Kreikka, Espanja, Portugali, Irlanti: enintään viisi vuotta; Luxemburg: enintään kaksi vuotta). Komissio vastasi tähän ehdottamalla kahta toimenpidettä: perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annettua direktiiviä täydellisen kilpailun toteuttami sesta televiestintämarkkinoilla ja EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklaan perustuvaa ehdotusta neuvoston ja parlamentin direktiiviksi, jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa yhteenliittämistä koskevat säännöt. Tämä paketti osoittaa, että kilpailupolitiikkaa on kehitettävä läheisessä yhteistyössä yhteisön televiestintää koskevan politiikan yleisempien kysymysten kanssa. 106. Perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla annettu direktiivi julkaistiin 10 päivänä lokakuuta 1995 lausuntojen saamiseksi kaikkien telepalveluiden, mukaan lukien puhelinliikenteen vapauttamisesta siten, että tietyille jäsenvaltioille myönnetään siirtymäaika. Vaihtoehtoisten infrastruktuurien käyttöä koskevat rajoitukset on poistettava vuoteen 1996 mennessä (lukuun ottamatta yleiseen käyttöön tarkoitettua puhelinliikennettä, joka on vapautettava vuoteen 1998 mennessä) ja yhteenliittämisen hyväksyntää koskevat edellytykset ja säännöt on laadittava vuoteen 1997 mennessä. Direktii vissä säädetään myös perusperiaatteista, joiden mukaan uusien yritysten tulo puhelinliikenteen ja televiestinnän inf rastruktuurin markkinoille on hyväksyttävä. Nämä periaatteet takaavat kilpailun näillä aloilla ja luettelevat samalla toimenpiteet, joita tarvitaan yleispalvelun varmistamiseksi jäsenvaltioissa. Direktiivissä säädetään myös, että jäsenvaltioiden on julkaistava hyväksymisedellytykset ja -menettelyt samoin kuin yhteenliittämistä koskevat ehdot. Myös tämän direktiivin perusteella jäsenvaltiot, joiden verkot ovat vähän kehittyneitä tai suppeita, voivat saada viiden tai kahden vuoden poikkeuksen. Vuoden 1992 televiestintäalan tilannekatsauksesta 21 päivänä lokakuuta 1992 annettu tiedonanto, SEC (92) 1048 42 107. Yhtä aikaa edellä käsitellyn sääntelyrakenteen laatimisen kanssa komissio jatkoi pyrkimyksiään taata olemassa olevien televiestintäalan direktiivien, erityisesti palveludirektiivin65, täydellinen toteuttami Komissio julkaisi 4 päivänä huhtikuuta tiedonannon66 tämän nen. direktiivin asemasta ja täytäntöönpanosta varmistaakseen, että täytäntöönpanoon liittyvät yhteisössä havaitut ongelmat ja aukot on ratkaistu. 5. Rikkomismenettelyt 90 artiklan 3 kohdan nojalla 108. Yleisesti 90 artiklan 3 kohdan nojalla sovellettavien komission direktiivien lisäksi komissiolla on oikeus tehdä päätöksiä jäsenval tioita vastaan yksittäisissä tapauksissa. Komissio toi esille aikomuksensa tehdä näin toisten matkapuhelintoimijoiden mahdollisen syrjinnän vuoksi useissa jäsenvaltioissa. Valtiollisilla toimijoilla on jo merkittäviä etuja uusiin yrittäjiin verrattuna - esimerkiksi yleinen puhelinverkko, määräävä markkina-asema ja vakiintunut matkapuhelinten käyttäjäkanta (niillä on usein matkaviestinpalveluiden tarjoamiseen lupa, joka on myönnetty ilman minkäänlaista valintamenet telyä). Komissio on sen vuoksi huolellisesti varmistanut, että jäsenvaltiot kohtelevat toisia toimijoita oikeudenmukaisesti. Komissio oli erityisen huolestunut huutokauppamenettelystä, joka sisältyi joidenkin jäsenvaltioiden soveltamiin toisen toimijan valintaperustei siin. Tällainen huutokauppa, jota analysoitiin arvostelevasti matka viestintää ja henkilökohtaista viestintää käsittelevässä vihreässä kirjassa vuonna 199467, johtaa siihen, että toisia toimilupia ei myönnetä ainoastaan todellisten laatuun liittyvien tekijöiden perusteella, vaan myös tietyn alarajan ylittävän taloudellisen tarjouksen perusteella. Omnitel Pronto Italia 109. Komissio teki 4 päivänä lokakuuta 1995 muodollisen päätöksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla68 asiassa, joka koski Italian harjoittamaa Omnitel Pronto Italian syrjintää Telecom Italia Mobilen (valtiollinen toimija) eduksi. Syrjintä, joka vahvisti Telecom Italia Mobilen määräävää markkina-asemaa, tapahtui vaatimalla Omnitel Pronto Italiaa maksamaan aloitusmaksun GSM-toimiluvasta vaatimatta Telecom Italia Mobilelta samanlaista maksua tai antamatta Omnitelille hyvitystä helpottamalla sääntelyä. Päätöksessä määrättiin, että Italian hallituksen on joko vaadittava Telecom Italia Mobilelta samanlainen maksu tai toteutettava komission hyväksynnän saamisen jälkeen korjaavia taloudellisia toimenpiteitä. Lisäksi toteutetut toimenpiteet eivät. saisi heikentää kilpailua, jota syntyy toisen GSM-toimijan hyväksynnän kautta. Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettu komission direktiivi 90/388/ETY, EYVL N:o L 192, 24. 7. 1990, s. 10. Palveludirektiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden myöntämät kaikkien muiden telepalveluiden kuin puhelinliikenteen tarjoamiseen liittyvät erityis- ja yksinoikeudet on poistettava; siitä tuli yksi Euroopan televiestintämarkkinoiden vapauttamista koskevan EU:n säännöstön kulmakivistä. Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle kilpailusta telepalvelu markkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY asemasta ja täytäntöönpanosta, EYVL N:o C 275, 20. 10. 1995, s. 2 Kohti henkilökohtaista viestintäympäristöä - Vihreä kirja yhteisestä lähestymistavasta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän alalla Euroopan yhteisössä, KOM(94) 145. EYVL N:o L 280, 23. 11. 1995, s. 49-57. 43 GSM-radiopuhelinpalvelut muissa jäsenvaltioissa 110. Komissio on toiminut myös muita valtioita vastaan (mukaan lukien Belgia, Espanja ja Irlanti) tarkoituksenaan saada aikaan yhdenmukainen järjestelmä toiselle GSM-toimijalle. Esimerkiksi Belgia vaati Belgacomilta (valtiollinen toimija) samanlaisen maksun sillä olevasta GSM-toimiluvasta kuin toiselta GSM-tarjoajalta, Mobistarilta, vasta komission kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen. Komissio jatkaa toisten toimijoiden toimintaedellytysten valvontaa jäsenvaltioissa. Vebacom 111. Komissio on toiminut 90 artiklan nojalla myös muilla televies tinnän aloilla. Huhtikuussa 1995 komissio sai 90 artiklan nojalla tehdyn valituksen Vebacomilta, saksalaisen julkisten palveluiden holdingyhtiön VEBA AG:n televiestintäalan tytäryhtiöltä. Vebacom oli yrittänyt useita kertoja onnistumatta saada toimilupaa laajakaistatele- viestintäverkolle, joka perustuu SDH-tekniikkaan (synkroninen hierarkia) ja jonka avulla datasiirrot saksalaisen julkisen televisio toiminnan harjoittajan ARD:n 36 toimipaikan välillä olisivat mahdolli sia. Komission ennakkokannan mukaan valitus oli oikeutettu, erityisesti sen vuoksi, että Vebacom aikoo tarjota uuteen tekniikkaan (SDH) perustuvaa palvelua, jota Saksassa infrastruktuurimonopolia hallussa pitävä Deutsche Telekom AG ei tarjoa. Komission kanssa käytyjen epävirallisten keskustelujen jälkeen Saksan posti- ja televiestintäalan ministeri suostui myöntämään toimiluvan vaihtoehtoisen televiestintä verkon perustamiselle ja toiminnalle. C - Energia 112. Komission 7 päivänä joulukuuta 1993 esittämiä muutettuja direktiiviehdotuksia, jotka koskevat sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden järjestelyn yhteisiä sääntöjä, tarkastellaan edelleen huolellisesti neuvostossa. 113. Vuoden 1995 aikanakin on kuitenkin ollut mahdotonta edistyä merkittävästi yhteisön sähkö- ja maakaasumarkkinoiden vapauttamisessa. Markkinoita hallitsevat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta yksinoikeus- ja monopolijärjestelyt. Kokouksessaan 20 päivänä, joulukuuta 1995 neuvosto ei pystynyt sopimaan yhteisestä kannasta, joka koski direktiiviehdotusta sähkön sisämarkkinoiden järjestelyn yhteisistä säännöistä, joskin Espanjan puheenjohtajisto saattoi todeta, että neuvottelut ovat päässeet viimeiseen vaiheeseen ja että asiasta pitäisi voida päättää vuoden 1996 alussa. 114. Vuoden 1995 alussa ja neuvoston pyynnöstä komissio selvitti mahdollisuuksia sovittaa yhteen komission ehdottama kolmansien osapuolien verkkokäyttöoikeusjärjestelmä (jossa kuluttajat ja tuottajat neuvottelevat verkkoliittymästä sitä hoitavan osapuolen kanssa) sekä ns. yksinostojärjestelmä (jossa yksi osapuoli huolehtii kaikesta sähkön ostamisesta, myymisestä ja julkisista palveluista). Sähkön sisämarkki noiden järjestelyä koskevassa alustavassa esityksessään69 komissio totesi, että alkuperäinen yksinostoj ärj estelmä on perustamissopimuksen vastainen eikä tarjoa vastaavia taloudellisia tuloksia eikä vastavuo roisuutta järjestelmien välillä. Komissio ehdotti myös useita yksinostojärjestelmään tehtäviä muutoksia, joiden avulla kyseiset järjestelmät voisivat toimia yhtä aikaa. Nämä muutokset koskivat kaikkien hyväksyttävien kuluttajien valinnanvapautta, tuonti- ja vientimahdollisuutta puolueettomilla edellytyksillä, toimenpiteitä SEC(95) 464, 22. 3. 1995 44 avoimuuden varmistamiseksi ja kilpailun vääristymisen estämiseksL, oikeudenmukaisen kilpailun takaamista tuotannossa ja markkinoiden avaamista itsenäisille tuottajille sekä mahdollisuutta rakentaa suoria linjoja. Kesäkuussa pitämässään kokouksessa neuvosto hyväksyi komission kannan periaatteessa ja totesi, että kyseisten järjestelmien yhtäaikai nen toiminta on mahdollista ainoastaan yksinostoj ärj estelmään tehtävien muutosten pohjalta. Kuitenkaan komission esittämästä muutosten luette losta ei juuri pystytty pääsemään yhteisymmärrykseen. 115. Espanjan puheenjohtajisto teki heinäkuussa sovitteluratkaisuksi tarkoitetun esityksen, jossa koottiin yhteen kaikki neuvoston aiemmissa päätelmissä saavutetut poliittiset sopimukset, mukaan lukien komission maaliskuussa julkaiseman alustavan esityksen päätelmät, ja jolla pyrittiin tarjoamaan ratkaisuja toistaiseksi avoimiin ongelmiin. Siinä hyväksyttiin kolmansien osapuolien verkkokäyttöoikeusjärjestelmän ja yksinostojärjestelmän yhtäaikaisuus, joskin jälkimmäistä muutettiin ottamalla huomion useita vaadittuja muutoksia. Tästä esityksestä keskusteltiin tiiviisti vuoden 1995 koko jälkipuoliskon ajan. 11. 6. Kaksi keskeistä, edelleen avointa kysymystä koskee markkinoiden avautumisen tason hyväksyttävien kuluttajien määritelmän avulla ja erityisesti sitä, pitäisikö jälleenmyyjien kuulua hyväksyttäviin asiakkaisiin, jotka olisivat vapaita tekemään sopimuksen tehokkaimpien tuottajien kanssa. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot ovat huolissaan siitä, että esitettyä ratkaisua julkisen palvelun velvoitteista saatetaan käyttää väärin tavalla, joka rajoittaa kohtuuttomasti kilpailua. 117. Asian tärkeyden vuoksi komissio pitää valitettavana, että direktiiviehdotuksesta ei ole vielä päästy sopimukseen. Kuten Ciampin kertomuksessa70 todetaan, energia-alan avautumisen viivästyminen vaikuttaa erittäin kielteisesti Euroopan talouden kilpailukykyyn. D - Postipalvelut 118. Komissio hyväksyi 26 päivänä heinäkuuta toimenpidekokonaisuuden, joka muodostuu ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi postipalvelujen kehittämistä koskevista yhteisistä sään nöistä sekä luonnoksesta komission ilmoitukseksi kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla. Näiden toimenpiteiden tarkoitus on taata yLeispalvelun tarjoaminen ja samaan aikaan avata postimarkkinat entistä kovemmalle kilpailulle. Yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklaan perustuvassa direktii viehdotuksessa71 säädetään, että kaikille yhteisön kansalaisille on tarjottava kohtuuhintainen, korkealaatuinen ja koko yhteisön alueen kattava yleispalvelu, erityisesti kaukaisilla alueilla ja yhteisön syrjäseutualueilla. Yleispalvelun taloudellisen elinkelpoisuuden varmistamiseksi ehdotuksessa määritellään yhdenmukaistetut perusteet niille palveluille, joihin palvelun tarjoajilla katsotaan olevan yksinoikeus. Näin ollen jäsenvaltioiden sisäinen postilähetys, joka painaa enintään 350 g ja jonka hinta on korkeintaan viisinkertainen vakiokirjeeseen verrattuna (yleensä 20 g:n kirje), sekä postimainonta ja "rajojen ulkopuolelta saapuva posti" voivat 31 päivään joulukuuta 2000 asti kuulua näin varattuun alaan (edellyttäen, että postimainonnan osalta tehdään tarkistus viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1999). Ehdotuksessa säädetään myös, että jäsenvaltioiden on erityisesti määriteltävä yleisen palvelun tariffit ja valvottava, että hinnat ovat kohtuulliset ja että ne määritellään suhteessa kuluihin, sekä määriteltävä kansalliseen palveluun sovellettavat laatustandardit, jotka olisivat yhteneväiset yhteisön toimenpiteiden kanssa. Ks. alaviite 2. Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön postipalvelujen kehittämistä koskevista yhteisistä säännöistä ja palvelun laadun parantamisesta, EYVL N:o C 322, 2. 12. 1995, s. 22 45 Luonnos tiedonannoksi 'u, josta jar jest et ään julkinen kuuleminen, täydentää ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön postipalvelujen kehittämisen yhteisistä säännöistä. Komissio esittää periaatteet, joiden mukaisesti se soveltaisi perustamissopimuk sen kilpailusääntöjä postialalla sen asteittaisen ja hallitun vapauttamisen edistämiseksi. Komissio kuvailee lähestymistapaa, jota se aikoo noudattaa sellaisten valtion toimenpiteiden tutkimisessa, jotka perustamissopimuksen sääntöihin nähden rajoittavat palvelun vapaata tarjontaa tai vapaata kilpailua postimarkkinoilla. Komissio käsittelee erityisesti kysymyksiä, jotka koskevat tasapuolista postiverkkoon pääsyä, päällekkäisten tukien tunnistamista, rehellisen kilpailun takaavien suojelusääntöjen määrittelemistä ja tukia koskevien sääntöjen soveltamista alalla. Komission luonnos ilmoitukseksi kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja erityisesti tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemi sesta EYVL N:o C 322, 2. 12. 1995, s. 3 46 E - Liikenne 1. Lentokentät 119. Komissio pyrkii edelleen huolehtimaan siitä, että kilpai lunvastaiset menettelyt eivät vaaranna lentoliikenteen vapauttamista Euroopan unionissa. Komissio on käsitellyt useita valituksia ja tehnyt päätöksiä, joiden tavoitteena on aikaansaada entistä enemmän kilpailua joillakin Euroopan unionin tärkeimmillä lentokentillä. 1. 1. Laskeutumismaksut Brysselin lentokenttä 120. Komissio antoi 90 artiklan 3 kohdan nojalla päätöksen73, jossa kiellettiin laskeutumismaksujen alennusjärjestelmä, joka oli otettu käyttöön Brysselin lentokentällä 22 päivänä joulukuuta 1989 annetun kuninkaallisen asetuksen nojalla. Valituksen tehnyt lentoyhtiö British Midland arvioi, että järjestelmän ansiosta Sabena-lentoyhtiö, joka on sen tärkein kilpailija Brysselin ja Lontoon välisellä reitillä, sai laskeutumismaksuista 18 prosentin alennuksen. Mikään muu lentoyhtiö ei voinut saada alennusta. Tutkittuaan valitusta komissio katsoi, että kyseinen järjestelmä on 86 artiklan mukainen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion toimenpi de, koska sen seurauksena lentoyhtiöihin sovellettiin erilaisia ehtoja, jotka koskivat samanarvoisia laskeutumiseen tai lähtöön liittyviä palveluita, mikä vääristi kilpailua. Komissio arvioi, että tällainen järjestelmä voi perustua ainoastaan vastaaviin mittakaavaetuihin, joita lentokenttäoperaattorille voi syntyä. Tällaisia mittakaavaetuja ei ollut kyseisessä tapauksessa. Näin ollen komissio pyysi Belgian viranomaisia lakkauttamaan järjestelmän. 1. 2. Välilaskujen huoltopalvelut 121. Komissio on myös edelleen ollut kiinnostunut menettelyistä, joiden tarkoitus on estää kilpailua välilaskujen huoltopalvelujen alalla (kiitoradalla, terminaalissa ja/tai rahdinkäsittelyssä). Vuonna 1995 tapahtui myönteistä kehitystä. Jäsenvaltioiden viranomaisiin päin suuntautuneen komission toiminnan seurauksena oli joko markkinoiden asteittainen avautuminen (Irlannin tasavallassa välilaskujen huoltopal velujen markkinat avattiin toiselle yhtiölle 1 päivästä joulukuuta 1995 alkaen) tai tämänsuuntaiset täsmälliset sitoumukset (Kreikan ja Espanjan viranomaiset toimittivat komissiolle selvityksen alan tehostamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä sekä vapauttamisen aikataulun). Komissio jatkoi myös perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisten valitusten käsittelyä. Valitukset koskivat kahta yksityistä portugali laista lentokenttäyritystä, jotka toimivat unionin tärkeimpiin lentokenttiin kuuluvilla Frankfurtin ja Milanon lentokentillä. 122. Tällä alalla uutta on liikenneministerien neuvostossa 8 päivänä joulukuuta 1995 aikaansaatu periaatesopimus direktiivistä, jolla on tarkoitus vapauttaa välilaskujen huoltopalvelut yhteisön lentokentillä. Komissio esitti tämän perustamissopimuksen 84 artiklaan perustuvan ehdotuksen joulukuussa 1994. Se oli jatkoa neuvoston 24 päivänä lokakuuta 1994 antamaan päätöslauselmaan74, joka koski Euroopan siviili-ilmailun tilannetta, sekä komission tiedonantoon "Euroopan siviili-ilmailu - Kohti parempia näköaloja". EYVL N:o L 216, 12. 9. 1995, s. 8 EYVL N:o C 309, 5. 11. 1994, s. 2 47 Välilaskujen huoltopalvelut ovat lentoliikenteeseen kuuluvaa toimintaa, joka on edellytyksenä sille, että liikenteen harjoittajat voivat keskittyä omaan toimintaansa. Huoltopalvelujen vapauttaminen on osa lentoliikenteen sisämarkkinoiden toteuttamisen tukitoimenpiteitä ja seurausta erityisesti lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä ja tietokonepohjaisten paikanvarausjärjestelmien käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä. Lisäksi kyse on siitä, että eurooppalaiset lentoyhtiöt voivat hallita käyttökustannuksiaan entistä tehokkaammin ja sopeuttaa palvelunsa entistä paremmin asiakaskuntansa tarpeisiin. Ehdotuksessa esitetään markkinoiden sopeutumiselle siirtymäkautta. Useat voimaantulon viivästymiset ovat mahdollisia riippuen tiettyjen viitearvojen saavuttamisesta. On tarkoitus, että täydellinen vapautumi nen toteutuu alasta ja erityistapauksista riippuen vuosien 1998 ja 2003 välisenä aikana. 2. Satamat 123. Yhteisöjen tuomioistuimen annettua Genovan satamaa koskevan tuomion75 Italia käynnisti satamien uudistuksen, jonka seurauksena maassa säädettiin laki n:o 84 vuonna 1994. Siinä vahvistetaan erityisesti periaate satamapalvelujen (lastaamisen ja purkamisen) markkinoiden avaamisesta kilpailulle. Tähän tavoittee seen ei kuitenkaan käytännössä pyritä, koska tietyissä italialaisissa satamissa paikalliset viranomaiset ovat järjestelmällisesti kieltäyty neet myöntämästä välttämättömiä toimilupia vanhojen satamatyöntekijäyh- tiöiden potentiaalisille kilpailijoille. Tässä kysymyksessä, joka asetti komission kilpailupolitiikan satama-asioissa kyseenalaiseksi, komissio katsoi aiheelliseksi puuttua asiaan. Komissio ryhtyi toimenpiteisiin Genovan sataman tapauksessa, koska se on Italian tärkein satama ja siten merkittävä koko unionin kannalta. Komissio vaati 21 päivänä kesäkuuta 1995 Italian valtiota myöntämään kymmenen päivän kuluessa toimiluvan yritykselle, joka katsoi, että paikallinen satamaviranomainen oli evännyt siltä tämän oikeuden kohtuuttomalla tavalla. Italialaiset viranomaiset ilmoittivat 11 päivänä heinäkuuta 1995, että kyseinen toimilupa oli myönnetty määräajassa. Tämä lupa avaa satamapal velut Genovan satamassa muille palvelujen tarjoajille. Tästä toimenpi teestä hyötyvät sataman käyttäjät, monet paikalliset, pääasiassa pienet ja keskisuuret yritykset. Kaiken kaikkiaan se lisää sataman vireyttä kansainvälisen kilpailun kannalta. 124. Lisäksi komissio jatkaa Italiaa koskevia rikkomisesta johtuvia eri menettelyjään, jotka koskevat satamaj ärj estelyjen niitä näkökulmia, jotka edelleen aiheuttavat ongelmia yhteisön oikeuden kannalta. F - Muut luonteeltaan kaupalliset valtion monopolit 125. Luonteeltaan kaupallisten kansallisten monopolien purkaminen uusissa jäsenvaltioissa on ollut kysymys, joka on synnyttänyt paljon yhteydenottoja komission ja uusien jäsenvaltioiden välillä. Yhteydenot tojen tarkoitus on ollut sopeuttaa näiden valtioiden monopoleja koskeva lainsäädäntö yhteisön säännöstöön ja erityisesti perustamissopimuksen 3 7 artiklaan. Yhteisöjen tuomioistuimen 10 päivänä joulukuuta 1991 antama tuomio asiassa C-179/90, SpA, Kok. 1991, Porto di Genova SpA v. Siderurgica Gabrielli Merci Convenzionali s. 1-5889 48 1. Ruotsin ja Suomen alkoholimonopolit 126. Ruotsin ja Suomen alkoholimonopolien purkamisesta keskusteltiin komission ja kyseisten uusien jäsenvaltioiden välillä tavoitteena sopeuttaa näitä monopoleja koskeva säännöstö yhteisön säännöstöön. Näiden tavoitteiden mukaisesti 'kyseiset jäsenvaltiot suostuivat lakkauttamaan yksinoikeudet, jotka koskivat alkoholin tuontia, vientiä, valmistusta ja tukkumyyntiä, johon kuuluu myös tukkumyynti kahviloille ja ravintoloille. Komissio saattoi vakuuttua siitä, että tällaiset yksinoikeudet - jotka olisi pitänyt poistaa jo ETA-sopimuksen voimaantulon yhteydessä - poistettiin uusien alkoholilakien myötä. Nämä lait säädettiin Ruotsissa ja Suomessa vuoden 1995 lopussa. 76 Alkoholin vähittäismyynnin yksinoikeuden osalta komissio katsoo sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisöjen tuomioistuimen mahdollisuutta kehittää oikeuskäytäntöä, että nämä valtiot voivat löytää oikeutuksen yhteisön nykyisestä säännöstöstä, erityisesti koskien oikeutettua kansallista huolta alkoholismin torjunnasta, kunhan huolehditaan siitä, että kansallisten tuotteiden ja muista jäsenvaltioista maahantuotujen tuotteiden välillä ei ole eriarvoista kohtelua. Varmistaakseen, että nämä vähittäismyyntiä koskevat monopolijärjestelyt ovat näiden vaatimusten mukaisia, komissio on katsonut tarpeelliseksi olla tiivisti mukana niiden toiminnan yksityiskohtaisessa ja säännöllisessä seurannassa. 2. Itävallan alkoholimonopoli 127. Itävallalla on puhtaan alkoholin ja tiettyjen alkoholijuomien osalta luonteeltaan kaupallinen kansallinen monopoli, johon kuuluu tuontia ja tukkumyyntiä koskeva yksinoikeus. Eroten vähittäismyynnin yksinoikeudesta sen katsotaan olevan selvästi ristiriidassa erityisesti perustamissopimuksen 37 artiklan kanssa ilman, että edellä mainittuja vaatimuksia voidaan soveltaa. Tämä yksinoikeus olisi pitänyt poistaa 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen. Koska kyseistä yksioikeutta ei virallisesti ole tähän mennessä kumottu, komissio katsoi olevansa pakotettu käynnistämään Itävaltaa vastaan Perustamissopimuksen 16 9 artiklassa määrätyn rikkomista koskevan menettelyn. 3. Itävallan suolamonopoli 128. Kansallisen, luonteeltaan kaupallisen suolamonopolin osalta Itävalta suostui komission puututtua asiaan lakkauttamaan yksinoi keuden, joka koski muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden maahantuontia ja tukkumyyntiä ja joka olisi pitänyt lakkauttaa vuoden 1995 alussa77. 4. Itävallan valmistetun tupakan monopoli 129. Itävallan valmistetun tupakan monopoliin, johon kuuluu tuontia ja myyntiä koskeva yksinoikeus, sovelletaan Itävallan liittymisasia kirjan78 71 artiklan 1-3 kohtien määräyksiä. Tämän artiklan mukaan Itävallan on purettava asteittain kyseinen monopolinsa. Liittymisp äivästä alkaen sen tulee asteittain myöntää kiintiöitä muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden maahantuonnille niin, että viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997 hankinta- ja markkinapaikkaeh- doissa ei ole mitään eriarvoisuutta eri jäsenvaltioista peräisin olevien välillä. Tämän velvoitteen noudattaminen merkitsee sekä maahantuonnin että tukkumyynnin yksinoikeuden poistamista. Kiintiöiden Ruotsin alkoholilaki (1994:1738) julkaistiin 16. 12. 1994 ja tuli voimaan 1. 1. 1995. Suomen alkoholilaki (1143/94) hyväksyttiin 8. 12. 1994 ja tuli voimaan 1. 1. 1995. BGBL N:o 518/1995, 4. 8. 1995 EYVL N:o C 241, 29. 8. 1994, s. 35 49 nojalla maahantuotujen tuotteiden vähittäismyynti kuluttajille on järjestettävä tavalla, johon ei liity eriarvoista kohtelua. Todettuaan, että Itävalta ei ollut ryhtynyt tarpeellisiin toimenpi teisiin mainittujen määräysten noudattamiseksi erityisesti laimin lyömällä kiintiöiden avaamisen mainituin ehdoin, komissio käynnisti perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyn rikkomista koskevan menettelyn. Komissio myös valvoo, että kiintiöiden mukaisesti maahantuotujen tuotteiden vähittäismyynti tapahtuu tavalla, johon ei liity eriarvoista kohtelua. Näin komission on esimerkiksi varmistuttava siitä, että Austria Tabakwerken ja muiden eurooppalaisten alan yritysten väliset lisenssi- ja jakelusopimukset eivät mitätöi Itävallan valmistetun tupakan monopolin purkamisen hyödyllisiä vaikutuksia ja että ne ovat perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisia. 50 III - Sulautumien valvonta A - Johdanto 130. Sulautuma-asetuksen soveltamisalaan kuuluvia yrityskeskittymiä oli vielä enemmän vuonna 1995 kuin vuonna 1994. Komissio sai 114 ilmoitusta (100 vuonna 1994) ja teki 109 lopullista päätöstä (90 vuonna 1994). Toiminnan määrä vuonna 1995 oli yli 24 prosenttia korkeampi kuin edellisenä vuotena, jolloin toimintaa puolestaan oli yli 50 prosenttia enemmän kuin vuosina 1991-1993. Seitsemän toisen vaiheen tutkimusta aloitettiin vuoden 1995 aikana verrattuna kuuteen aloitettuun tutkimukseen edellisenä vuotena ja kaksi liiketoimea kiellettiin, kun vuonna 1994 kiellettiin yksi. Vuonna 1995 sulautuma-asetuksen79 voimaantulosta oli kulunut viisi vuotta. Näiden viiden vuoden aikana komissio teki 3 82 lopullista päätöstä, keskimäärin yhden päätöksen kolmessa ja puolessa työpäivässä tai 70 päätöstä vuodessa. Tapausten erittely aloittain osoittaa ilmoitusten määrän olevan jatkuvasti merkittävä televiestinnän, rahoituspalveluiden, tiedotusvälineiden ja lääkkeiden alalla. Tarkistettu täytäntöönpanoasetus80 tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 1995. Lisäksi vuonna 1995 sovellettiin ensimmäistä kertaa vuoden 1994 lopussa julkaistuja neljää tulkintaa koskevaa ilmoitusta, joissa käsiteltiin seuraavia asioita: keskittyvän ja yhteistoiminnallisen yhteisyrityksen välinen ero, keskittymän määritelmä, asianosaisten yritysten määritelmä ja liikevaihdon laskeminen. 81. Komissio teki nämä muutokset sulautuma-asetuksen toimintaan vuonna 1993 toteuttamansa tarkistuksen seurauksena. Vuonna 1995 aloitettiin uusi tarkistus. Komissio järjesti laajan lausuntokierroksen sulautuma- asetuksen sisältämien kynnysarvojen alentamisesta sekä muista sulautuma-asetuksen yksityiskohdista, joita on ehkä muutettava. Lausuntoja pyydettiin jäsenvaltioilta, muilta yhteisön toimielimiltä, yksityisiltä yrityksiltä, kauppayhdistyksiltä ja lakimiehiltä. Sulautuma-asetuksen toiminnasta julkaistiin vihreä kirja vuoden 199682 alussa täyden julkisen lausuntokierroksen aloittamiseksi näistä asioista. Lakiehdotuksia tehdään todennäköisesti myöhemmin vuoden aikana. B - Perusteelliset tutkimukset 131. Seitsemän perusteellista (vaihe II) sulautuma-asetukseen liittyvää tutkimusta saatettiin loppuun. Näistä kiellettiin kaksi liiketoimea, jotka molemmat ovat tiedotusvälineiden alalta, nimittäin Nordic Satellite Distribution (NSD) -yhteisyritys Pohjoismaiden alueella ja RTL/Veronica/Endemol (Holland Media Groep - HMG) liiketoimi Alankomaissa. Kaikki loput viisi toimintoa hyväksyttiin, kaksi ehdoitta ja kolme edellytyksin, jotka poistivat komission tutkimustensa aikana havaitsemat kilpailuongelmat. Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89, EYVL N:o L 395, 30. 12. 1989, s. 1 Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N: o 4064/89 määrätyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 21 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3384/94, EYVL N:o L 377, 31. 12. 1994. XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 234 ja 235 kohta. XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus (1994), 237-260 kohdat KOM(96)19 51 1. Tiedotusvälineitä koskevat asiat 132. Komissio on saanut yhä enemmän ilmoituksia tiedotusvälineiden alalta, mikä kuvastaa aikaisemmin erillisten tekniikkojen, esimerkiksi televiestinnän ja tiedotusvälineiden, muuttuvia omistussuhteita ja lähentymistä. Suurimpaan osaan näistä asioista ei ole liittynyt kilpailuongelmia, ja ne on hyväksytty ensimmäisen vaiheen tutkimuksen jälkeen. NSD:tä ja HMG:tä koskevissa asioissa tehdyt päätökset osoittavat, kuinka tärkeänä komissio pitää tämän alan tapauksia. Näiden liiketoi mien horisontaaliset ja vertikaaliset vaikutukset ovat merkittäviä, koska niissä perustetaan uusia yrityksiä, jotka rajoittaisivat tulevaisuudessa pääsyä maanpäällisiin, satelliitti- tai kaapelitelevi sioverkkoihin. Vuonna 1994 komissio kielsi MSG Media Service yhteisyrityksen, jota Bertelsmann, Kirch ja Deutsche Telekom ehdottivat maksullisten TV-palvelujen tarjoamiseksi Saksassa. Kieltäessään NSD- liiketoimen komissio kehotti osapuolia esittämään uusia ehdotuksia, joita voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. Tämä korostaa sitä, että komissio haluaa nähdä uusia yrityksiä perustettavan tällä alalla, kun ne eivät luo määräävää' markkina-asemaa tai vahvista sellaista. Nordic Satellite Distribution 133. NSD:n tarkoituksena oli välittää satelliittitelevisio-ohjelmia kaapelitelevisiotoiminnan harjoittajille ja kotitalouksille, jotka saavat satelliittitelevisiolähetyksiä oman lautasantennin kautta. Komissio katsoi kuitenkin, että NSD:n perustaminen ehdotetussa muodossa olisi johtanut emoyhtiöiden toimintojen keskittymiseen ja luonut vertikaalisesti integroituneen liiketoimen, joka ulottuu televisio- ohjelmien tuotannosta vähittäisjakelupalveluihin maksullisille televisiokanaville. NSD:n emoyhtiöt ovat merkittäviä yrityksiä tiedotusvälineiden alalla Pohjoismaiden alueella. Norsk Telekom A/S on Norjan suurin kaapelitoi- minnan harjoittaja, joka harjoittaa maksullisen television jakelutoi mintoja Norjassa ja valvoo myös pohjoismaisille katsojille sopivaa satelliittikapasiteettia. TeleDanmark A/S (TD) on Tanskassa määräävässä asemassa oleva kaapelitelevisiotoiminnan harjoittaja. Lisäksi TD valvoo yhdessä Kinnevikin kanssa suurinta osaa jäljellä olevasta pohjoismai sille katsojille sopivasta satelliittikapasiteetista. Kinnevik-niminen ruotsalainen monialayritys on pohjoismaisten satelliittitelevisio- ohjelmien tärkein tarjoaja sekä merkittävä maksullisten televi- siopalveluiden jakelija Pohjoismaissa. Sillä on myös tärkeä osuus kaapeli- ja mainostelevisiotoiminnasta Ruotsissa. Komissio totesi, että NSD olisi johtanut määräävän markkina-aseman syntymiseen tai sellaisen vahvistumiseen kolmilla markkinoilla: satelliittitelevisio-ohjelmien siirtokapasiteetin tarjoaminen Pohjoismaiden alueella (Tanska, Norja, Ruotsi ja Suomi); kaapelitelevisioverkkojen käyttötoimintojen markkinat Tanskassa; ja maksullisten satelliittitelevisio- ja muiden koodattujen televisio kanavien jakelu suoraan kotitalouksille. Liiketoimen vertikaalisesti integroitunut luonne olisi tarkoittanut sitä, että osapuolet olisivat pystyneet sulkemaan Pohjoismaiden satelliittitelevisiomarkkinat kilpailijoilta ja saamaan "portinvar tijan" aseman Pohjoismaiden satelliittitelevisiolähetystoiminnan markkinoilla. Koska kohteena olevilla markkinoilla on parhaillaan siirtymävaihe, komissio toimi varmistaakseen sen, ettei näitä tulevia markkinoita suljeta. 52 RTUVeronica/Endemol 134. Komissio aloitti RTL/Veronica/Endemol -asian tutkimuksen Alankomaiden hallituksen sulautuma-asetuksen 22 artiklan nojalla esittämän pyynnön jälkeen. Tässä artiklassa sallitaan se, että jäsenvaltio voi lähettää asian komission päätettäväksi, vaikka sillä ei olekaan yhteisönlaajuista ulottuvuutta, jos se vaikuttaa jäsenval tioiden väliseen kauppaan. Vaikka merkitykselliset maantieteelliset markkinat olivatkin komission mielestä Alankomaat, se katsoi yhteen liittymän vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska se vaikuttaisi uusien yritysten pääsyedellytyksiin Alankomaiden televi siolähetystoiminnan markkinoille ja vieraskielisten ohjelmien hankintaan sekä sen vuoksi, että yhteisyritys itse on sijoittunut Luxemburgiin, jossa kahdella sen kanavista on Luxemburgin suurherttua kunnan myöntämä "toimilupa". Tutkimuksessa noudatettiin tavanomaista menettelyä lukuun ottamatta sitä, että tavallisia lykkäämistä koskevia määräyksiä ei sovellettu. Sen vuoksi osapuolet pystyivät tässä tapauksessa saattamaan liiketoimen loppuun huolimatta komission päätöksestä, jonka mukaan yhteisyritys johtaisi osapuolten määräävään asemaan. Asiassa oli kyse Holland Media Groep (HMG) -nimisestä yhteisyrityksestä RTL:n, Veronican ja Endemolin välillä. RTL siirsi lähetystoimintonsa Alankomaihin HMG:lie, erityisesti kaupalliset televisiokanavansa RTL4:n ja RTL5:n. Kolmannen kaupallisen kanavan toi Veronica, joka jätti Alankomaiden yleisradio j ärj estelmän osallistuakseen yhteisyritykseen. Toinen pääemoyrityksistä, Endemol, on Alankomaiden suurin itsenäinen televisio-ohjelmien tuottaja. Tutkimuksensa jälkeen komissio katsoi, että uudella yrityksellä olisi vähintään 40 prosenttia vapaan televisiolähetystoiminnan markkinoista Alankomaissa ja yli 60 prosenttia televisiomainonnasta. Lisäksi Endemolin asema suurimpana itsenäisenä televisio-ohjelmien tuottajana Alankomaissa vahvistuisi sen osallistuttua HMG:hen. Komissio teki kieltävän päätöksen ja kehotti kolmansia osapuolia ehdottamaan kolmen kuukauden kuluessa toimenpiteitä tehokkaan kilpailun säilyttämiseksi Alankomaiden televisiomainonta- ja televisio-ohjelmatuotantomarkkinoil- la. Komission päätöksestä on valitettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen. 2. Muut perusteelliset tutkimukset 135. Muu toiminta, josta aloitettiin perusteellisia tutkimuksia, julistettiin lopulta yhteismarkkinoille soveltuviksi. Siemens/Italtel, televiestintälaiteteollisuuden yhteisyritys Italiassa, ja Mercedes jossa Mercedes osti toisen saksalaisen linja- Benz/Kässbohrer, autovalmistajan, hyväksyttiin molemmat ehdoitta. Kummassakin tapaukses sa osapuolet kuitenkin antoivat tiettyjä tulevaa liiketoimintatapaansa koskevia sitoumuksia, jotka liitettiin päätökseen. Nämä sitoumukset eivät kuitenkaan olleet osa komission kilpailuanalyysia, vaan osapuolet tarjosivat niitä itse. Esimerkiksi STET, Italtelin emoyhtiö, sitoutui olemaan vaikuttamatta Telecom Italian ostopolitiikkaan yhteisyritystä suosivasti, ja Mercedes ilmoitti toimittavansa moottoreita kilpailuky kyisillä hinnoilla ulkopuolisille valmistajille, joilla ei ollut omaa moottoreiden tuotantokapasiteettia. 136. Asiassa Siemens/Italtel, Siemens ja STET, joka on Italian teletoiminnan harjoittajien, mukaan lukien Italtel, holdingyhtiö, aikoivat yhdistää televiestintälaitteita valmistavat tytäryhtiönsä yhteisyritykseen. Liiketoimi aiheutti sekä horisontaalisia että vertikaalisia ongelmia. Horisontaaliselta kannalta yhteisyrityksen välityslaitteiden markkinaosuus oli korkein, osapuolilla oli yhteensä 50-60 prosenttia Italian markkinoista ja noin 30 prosenttia EU:n kokonaismyynnistä (siirtolaitteiden markkinaosuudet olivat pienemmät). Vertikaaliselta kannalta yhteisyrityksen omistaisi osittain sen suurin asiakas. 53 Päättäessään, että ehdotettu yhteisyritys soveltuu yhteismarkkinoille, komissio otti huomioon: uusien tekniikoiden mahdolliset vaikutukset, jotka todennäköisesti muuttavat televiestintämarkkinoita merkittävästi; standardisoinnista ja julkisista hankinnoista annettujen direktii vien vaikutukset kansallisten markkinoiden avaamiseen; ja telepalveluiden vapauttamisen jatkamisen ja erityisesti tele viestintäinfrastruktuurin vapauttamisen jatkamisen, joka johtaa televiestintälaitteiden maailman markkinoihin. komissio oli sitä mieltä, että 137. Asiassa Mercedes Benz/Kässbohrer erityisesti Saksan linja-automarkkinoita oli tutkittava perusteellises ti, vaikka vaikutuksen kohteena olisivatkin koko Euroopan linja- automarkkinat. Erotettiin kolmet markkinat, joilla osapuolten yhdistetty markkinaosuus kaupunkiliikenteen linja-autojen markkinoilla oli 44 prosenttia, matkailulinja-autojen markkinoilla 54 prosenttia ja kaukoliikenteen linja-autojen markkinoilla 74 prosenttia. Osapuolten osuus Saksan linja-automarkkinoista kokonaisuudessaan oli 57 prosent tia, mutta komissio katsoi kuitenkin, että kaksi saksalaista kilpaili jaa ja mahdolliset uudet markkinoille tulijat muualta Euroopasta rajoittaisivat riittävästi Mercedeksen toimintavapautta Saksan markkinoilla. Asiakkaiden mukaan nämä mahdolliset uudet kilpailijat voisivat lisätä saksalaisten linja-autoliikenteen harjoittajien vaikutusvaltaa. Lopuksi komissio totesi, että julkisista hankinnoista annetut direktiivit, joiden vuoksi nyt on,pakollista pyytää tarjouksia koko yhteisön alueelta suurimmalla osalla kaupunki- ja kaukoliiken teessä käytettävien linja-autojen markkinoilla, olivat myös johtamassa laajempien eurooppalaisten markkinoiden kehittymiseen. 138. Muissa asioissa komissio hyväksyi käsiteltävät liiketoimet osapuolten sitouduttua menettelyn aikana tiettyihin toimenpiteisiin. 139. Asiassa ABB/Daimler Benz komissio katsoi, että paikallisjunien markkinat olivat Saksassa pysyneet kansallisina, vaikka muissa jäsenvaltioissa suuren kansallisen rautatieliikenneteollisuuden puuttuminen oli jo johtanut laajempiin maantieteellisiin markkinoihin. Ehdotettu liiketoimi olisi johtanut määräävän duopolin syntymiseen Saksan paikallisjunien markkinoilla. Keskittymä olisi myös estänyt ulkomaalaisten tavarantoimittajien pääsyn markkinoille poistamalla riippumattomat saksalaiset elektronisten komponenttien toimittajat. Muilla merkityksellisillä tuotemarkkinoilla ei havaittu kilpailuongel mia. Komission epäilyjen poistamiseksi osapuolet suostuivat myymään Kiepe Elektrik GmbH:n (Daimler-Benzin tytäryhtiö). Kiepe Elektrik GmbH on paikallisjunien sähkölaitteisiin erikoistunut yritys. Tämän kaupan seurauksena Saksan markkinoille jäisi kykenevä ja osapuolista riippumaton elektronisten komponenttien valmistaja, joka pystyisi toimittamaan osia paikallisjunien mekaanisten komponenttien valmista jille tai tekemään niiden kanssa yhteistyötä. Kiepe on tunnettu ja menestyksekäs tavarantoimittaja, joka vaikutti merkittävästi Saksan markkinoiden avaamiseen tekemällä yhteistyötä kanadalaisen Bombardier- nimisen yrityksen kanssa. Saksan viranomaiset pyysivät, että liiketoimi siirrettäisiin Saksan toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäväksi sulautuma-asetuksen 9 artiklan nojalla. Vaikka kilpailuongelmat keskittyivät kaksille tuotemarkkinoille Saksassa, ehdotettu liiketoimi, joka loi maailman suurimman rautatielaitteiden valmistajan, vaikutti merkittävästi koko Euroopassa, minkä vuoksi asian käsittelyn siirtämiseen ei suostuttu. 140. Asiassa Orkla/Volvo tyksellä, että Orklan omistama panimoalan yritys Hansa myydään. Ilman myyntiä osapuolilla olisi ollut 70 prosentin osuus Norjan olutmarkki- liiketoimi hyväksyttiin sillä edelly 54 noista eikä vähittäiskaupan. tai hotelli- ja ravintoalan katsottu pystyvän vaikuttamaan markkinoihin tasapainottavasti. 141. Asiassa Crown Cork and Seal/Carnaud MetalBox komissio totesi analysoituaan esille tulleet horisontaaliset ja vertikaaliset ongelmat yksityiskohtaisen toisen vaiheen tutkimuksen aikana, että peltisten aerosolitölkkien markkinat olivat ainoat markkinat, joilla ehdotettu keskittymä uhkasi luoda määräävän markkina-aseman. Molemmat osapuolet valmistavat ja myyvät Euroopan talousalueella (ETA) peltisiä aeroso litölkkejä ja elintarviketölkkejä samoin kuin juomatölkkien ja pullojen tietynlaisia sulkimia, mukaan lukien juomatölkkien kansikappaleita, metallikorkkeja sekä muovi- ja alumiinikorkkeja. Komissio päätteli tämän vuoksi, että Crownin antama sitoumus myydä tietyt peltisiin aerosolitölkkeihin liittyvät toiminnot riittäisi poistamaan kilpailuun liittyvät huolenaiheet. Osapuolet suostuivat myymään merkittävät viidessä jäsenvaltiossa sijaitsevat peltisten aerosolitölkkien valmistustoiminnot, joiden osuus ETA:n peltisten aerosolitölkkien markkinoista on melkein 22 prosenttia. Ilman myyntiä osapuolten yhdistetty osuus Euroopan markkinoista olisi ollut yli 60 prosenttia seuraavaksi suurimman kilpailijan markkinaosuu den ollessa 15-20 prosenttia, ja osapuolilla olisi ollut suurin osa ylikapasiteetista näillä markkinoilla. C - Muut merkittävät asiat Rohrer/Fisons 142. Joukko tärkeitä järjestelyjä hyväksyttiin kuukauden kuluessa ilmoittamisesta ilman perusteellisia tutkimuksia. Useat näistä asioista liittyvät lääketeollisuuden alaan, esimerkiksi Glaxo/Wellcome, Hoechst/ Marion Merrell Dow, Rhone Behringwerke/Armour Pharmaceutical, Poistaakseen kaikki ja Upjohn/Pharmacia. Poulenc mahdolliset soveltuvuutta koskevat epäilyt Glaxo suostui myöntämään ulkopuoliselle yritykselle yksinoikeudellisen lisenssin migree nilääkkeelle, jota joko Glaxo tai Wellcome parhaillaan kehittää. Vaikuttaa siltä, että viimeaikaiset sulautumat lääketeollisuuden alalla on tarkoitettu laajentamaan yritysten tarjoamaa tuotevalikoimaa ja" tekemään ne siten kilpailukykyisemmiksi toimittajiksi tukkukauppiaille, sairaaloille ja apteekkiketjuille. Tämän seurauksena järjestelyt ovat tähän päivään asti olleet luonteeltaan pääasiassa toisiaan täydentäviä eivätkä ole yleensä johtaneet kilpailuongelmiin. komissio vaati suojakeinoja niiden 143. Asiassa Swissair/Sabena kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, joita syntyi Swissairin ostaessa 49,5 prosentin osuuden Sabenasta. Liiketoimi olisi johtanut monopoliin Sveitsin ja Belgian välisessä lentoliikenteessä. Lisäksi Swissair kuului yhdessä SAS : in ja Austrian Airlinesin kanssa European Quality Allianceen, ja SAS oli ehdottanut yhteistyösopimusta Lufthansan kanssa. Järjestely yhdessä näiden sopimusten kanssa olisi mahdollistanut sen, että osallisena olevat lentoyhtiöt voisivat perustaa laajan reittiver koston, joka kuljettaisi noin 35 prosenttia henkilöliikenteestä Euroopassa, kaksi kertaa niin paljon kuin seuraavaksi suurin yhtiö. Hyväksyäkseen järjestelyn komissio vaati molemmilta lentoyhtiöiltä sekä Belgian ja Sveitsin hallituksilta sitoumuksia siitä, että kilpaili joille annetaan tarvittavat liikennöintioikeudet ja lähtö- ja tuloajat lentokentillä, jotta ne voivat harjoittaa lentoliikennettä Belgian ja Sveitsin välillä. Swissairia ja Sabenaa vaadittiin myös tarjoamaan kilpailijoille interline-sopimuksia (lentoliikenteen harjoittajan vaihtamisen matkan aikana salliva järjestelmä) ja mahdollisuus osallistua bonus-ohjelmiin. Lopuksi Swissairin oli katkaistava yhteytensä SAS:iin European Quality Alliancen kautta. Tämä järjestely ilmoitettiin kahdesti, ja toinen ilmoitus tehtiin, koska järjestelyä muutettiin. Tällöin asian arviointi oli viety loppuun (mukaan lukien jäsenvaltioiden kuuleminen) eikä ollut tarpeen aloittaa toisen vaiheen menettelyä. 55 144. Komissio hyväksyi järjestelyn, jossa suomalaiset Repola-yhtiö ja Kymmene-yhtiö sulautuivat täydellisesti. Repola ja Kymmene ovat suuria kansainvälisiä yrityksiä, jotka toimivat painopaperin ja pakkausmateriaalien aloilla. Järjestely käsitti muiden tuotteiden lisäksi sanomalehtipaperin, aikakauslehtipaperin ja paperisäkkien markkinat. Paperisäkkien osalta komission tutkimus johti päätelmään, että tälle tuotteelle on erilliset Suomen markkinat ja että keskittymä johtaisi määräävän markkina-aseman syntymiseen Suomen markkinoilla. Uusi yritys olisi käytännöllisesti katsoen ainoa paperisäkkien tarjoaja suomalai sille asiakkaille. Osapuolet ovat sitoutuneet myymään osan Suomen markkinoilla olevasta paperisäkkien tuotantokapasiteetistaan. Sanoma- ja aikakauslehtipaperin markkinat ovat vähintään Länsi-Euroopan laajuiset, ja Repola/Kymmene, kuten kaikki muutkin huomattavat eurooppalaiset paperin tuottajat, jakelevat ja myyvät tuotteitaan melkein kaikissa jäsenvaltioissa. Järjestelyn seurauksena uudesta yrityksestä tulee tärkein eurooppalainen toimija sanoma- ja aikakaus lehtipaperin markkinoilla. Niiden yhdistetty markkinaosuus ei kuitenkaan ylitä noin 20 prosenttia kummallakaan näistä tuotemarkki noista, ja lisäksi useiden kilpailijoiden asema on vahva. Repola on yhdessä viiden muun suomalaisen paperintuottajan kanssa jäsenenä Finnpap-markkinointiyhdistyksessä. Finnpap on yhteinen myyntijärjesto,, joka markkinoi jäsentensä paperituotteita maailman laajuisesti. Kymmenellä on oma myyntiverkostonsa eikä se ole Finnpapin jäsen. Osapuolet ovat antaneet sitoumuksen, etteivät ne myy paperituot teitaan Finnpapin myyntitoimiston kautta. D - Jäsenvaltioiden oikeutetut edut Waterin dor, Raux:n ehdottaman Northum 145. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset hakivat ensimmäisinä 6 päivänä maaliskuuta oikeutetun edun tunnustamista sulautuma-asetuksen 2 1 artiklan 3 kohdan mukaan Lyonnaise oston yhteydessä. Hakemus koski vedenjakelualaa brian Yhdistyneessä kuningaskunnassa säätelevää lainsäädäntöä. Tässä lainsäädännössä on erityisiä sulautumia koskevia määräyksiä, joiden tarkoituksena on mahdollistaa se, että sääntelyjärjestelmä saavuttaa tavoitteensa turvata välttämätön palvelu ja suojella kuluttajia. Sen vuoksi sulautuman tapahtuessa tai kun sulautuma on odotettavissa asia siirretään Monopolies and Mergers Commissionin (MMC) käsiteltäväksi sen päättämiseksi, toimiiko sulautuma mahdollisesti yleisen edun vastaises ti. Niihin arviointiperusteisiin, joilla arvioidaan yleistä etua vedenjakelualan sulautumien kohdalla, kuuluu riippumattomien vedenjake- luyritysten määrä, joista valvontaviranomainen voi tehdä hintaver tailuja. Nämä määräykset sisältyivät Yhdistyneen kuningaskunnan hakemukseen, koska käsittely siirretään MMC:lie ilman eri toimenpiteitä eikä harkinnanvaraisesti. Komissio tunnusti Yhdistyneen kuningaskunnan oikeutetun edun ja asetti tiettyjä rajoja MCC:n tutkimuksille näissä olosuhteissa. Komissio tunnusti 29 päivänä maaliskuuta 1995 tekemässä päätöksessään, että MMC saa arvioida mahdollisia sulautumia yleisen edun perusteella, mutta että näissä tapauksissa yleinen etu oli rajoitettu suoraan vedenjakelua sääntelevän lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyviin kysymyksiin. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisia vaadittiin ilmoittamaan komissiolle kaikista päätöksen perusteella toteutetuista toimenpi teistä, jotta komissio voi tarkistaa toimenpiteen soveltuvuuden. Pian komission päätöksen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomai set jättivät ehdotetun ostotarjouksen MMC:n ratkaistavaksi. MMC:n selvityksen jälkeen, jossa sulautuman todettiin olevan yleisen edun vastainen, jollei päästä huomattaviin kuluttajahintojen alennuksiin, OFWAT kuuli Lyonnaisea ja Northumbriania ja ehdotti toimenpidettä, johon sisältyi hinnanalennus, jonka Lyonnaise muodollisesti hyväksyi. 56 Kuten päätöksessä vaadittiin, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti ehdotetusta toimenpiteestä komissiolle, jolla ei ollut siitä huomautettavaa. E - Sulautumat hiili- ja terästeollisuuden alalla j. i t erä sylit" oi sön porusi. uni ssop i muks<-n 146. Vuonna 1995 komissio teki seitsemän keskittymiä koskevaa päätöstä hiili nej. il l. i. Näistä. is i o i s. l. i ko I mo kosk i ,i i k. i i sainin i n v. i I I ion < >m i si. un i »MI terästeollisuuden yritysten yksityistämistä: KIVA yhtymä osti 1. 1 van Snci 7 o/in j a Hooqovonr, i n vä I i non 1 e vy tuotanto! a 1t okson, Us i nor yhteisyritys portugalilaisen SN-Planos -nimisen levytuoteyrityksen naituun ottamiseksi sekä RIVAn ja FREIREn välinen toinen yhteisyritys, joka otti haltuunsa (>(<. ui iki. ui SN-Longosin. F - Perrier 147. Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki 27 päivänä huhtikuuta päätöksen kahdessa asiassa, joista toisessa Perrierin työntekijät ja toisessa Vittelin ja Piervalin työntekijät nostivat kanteen komission 22 päivänä heinäkuuta 1992 asiassa Nestlé/Perrier tekemän päätöksen vuoksi. Komissio oli hyväksynyt keskittymän tietyin edellytyksin ja velvoittein. Tuomion pääkohdat olivat seuraavat: ottaen huomioon, että sulautuma-asetus keskittyy pääasiassa kilpailukysymyksiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että se ei estä komissiota ottamasta huomioon keskit tymän sosiaalisia vaikutuksia, jos nämä vaikutukset vaikuttavat työllisyyden tasoon tai työllisyysoloihin Euroopan yhteisössä tai sen huomattavassa osassa; se, ettei kolmas osapuoli olo suoraan puuttunut asiaan hallin nollisen menettelyn aikana, ei poista kolmannen osapuolen oikeutta valittaa päätöksestä; sulautumista käsittelevä menettely ei periaatteessa koske suoraan yrityksen työntekijöiden edustajia. Sen vuoksi niillä ei ole oikeutta vaatia päätöksen kumoamista muuten kuin menettelyyn liittyvien oikeuksiensa turvaamiseksi; T kolmansilla osapuolilla ei ole oikeutta saada hallinnollisessa menettelyssä samanlaista kohtelua kuin keskittymän osapuolet. 57 G - Tilastokatsaus Kuvio 1 : Vuosittain tehdyt lopulliset päätökset vuodesta 1990 alkaen Sulautuma-asetuksen nojalla tehdyt lopulliset päätökset 109 60 60 56 120 100 80 60 40 20 1990 1991 1992 1993 1994 1995 Kuvio 2 : Sulautumalajit vuonna 1995 Sulautumalajit (yhteensä vuosina 1990-1995) Muut Sovittu tarjous Yhteisyritys / Valvonta 4 9% Enemmistöosuuden ostaminen 39% 58 Kuvio 3: Sulautuneiden yritysten alkuperämaat vuonna 1995 4g Sulautuneiden vritvsten alkuperämaat (vuonna 1995: koskee asioita, ioissa tehtiin DE GB USA FR IT NL CH SE BE ES Muut 59 IV - Valtion tuki A - Yleinen valtiontukipolitiikka 148. Komissio julkaisi heinäkuussa neljännen yleiskatsauksen valtion tuista yhteisössä83 vuosilta 1991 ja 1992. Yleiskatsaus on keskeinen kvantitatiivinen väline tukipolitiikkaa määriteltäessä. Tukien kokonaismäärä alentui hitaasti, mutta vakaasti. Näin tapahtui jo edellisellä tarkastelukaudella vuosina 1981-1990. Laskeva suuntaus vahvistui huolimatta Saksan yhdistymisen korkeista kustannuksista, taloudellisesta taantumasta ja kansainvälisen kilpailun kiristymisestä. Tukien kokonaismäärä on kuitenkin edelleen suuri. Se oli keskimäärin 94 miljardia ecua vuodessa koko yhteisössä, mikä vastaa 1,9 prosenttia BKT : sta ja 704 ecua työssäkäyvää henkeä kohti. Marraskuussa kokoontunut teollisuusministerien neuvosto hyväksyi komission selvityksen, jonka mukaan muut yhteisön tavoitteet huomioon ottaen on tarpeen edelleen pienentää tukien määrää valvontamekanismeja tehostamalla ja lisäämällä niiden avoimuutta. 149. Perustamissopimuksessa asetettu tukien ilmoitusvelvollisuus on keskeinen osa tukien avoimuutta. Komissio huomautti toukokuussa annetussa tiedonannossa, että se aikoo käyttää kaikkia perustamis sopimuksessa sille myönnettyjä valtuuksia pakottaakseen jäsenvaltiot noudattamaan tätä velvoitetta. Julkaisemassaan tiedonannossa komission ja kansallisten tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä komissio ilmaisi halukkuutensa harjoittaa yhteistyötä kansallisten tuomioistuinten kanssa näille annetussa tehtävässä suojata sellaisten yritysten oikeuksia, jotka kärsivät niiden kilpailijoille laittomasti myönnetty jen tukien vuoksi. 150. Toinen tärkeä osa komission avoimuuteen ja yksinkertaistamiseen tähtäävää politiikkaa on niiden ohjeiden ja tiedonantojen julkaisemi nen, jotka määrittelevät komission käyttämät arviointiperusteet tutkittaessa soveltuvatko valtion tuet yhtenäismarkkinoille. Kaikki 31 päivänä joulukuuta 1994 voimassa olevat tekstit, mukaan lukien menettelytapojen käsikirja ja yhteisön tuomioistuimen tuomioiden luettelo on koottu ajantasaistettuun kokoelmaan kilpailulainsäädäntö Euroopan yhteisöissä (II osa: valtion tukeen sovellettavat säännöt). Vuosien mittaan on kuitenkin kerääntynyt monia sääntöjä. Näin ollen on syytä koota yhteen tiettyjä tekstejä ja tarkistaa nykyisiä. Niinpä aluetukia koskevia tekstejä ollaan parhaillaan kokoamassa yhteen, ja komissio on hyväksynyt uudet tutkimukseen ja kehitykseen tarkoitettua tukea koskevat ohjeet, joiden luonnosta sen yksiköt tutkivat yhdessä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa huhtikuussa pidetyssä monenvälisessä kokouksessa. Samassa kokouksessa keskusteltiin myös perusteista, joiden mukaan valtion tuki ja 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuulumattomat yleisluonteiset toimenpiteet voidaan erottaa toisistaan. Samoin keskusteltiin ongelmista, jotka liittyvät julkisen sektorin maa-alueiden myyntien yhteydessä myönnettyyn tukeen ja lainatakauksena annettuun tukeen. Yksityiskohtainen kyselylomake julkisista takauksista lähetettiin kaikille jäsenvaltioille. 151. Vuonna 1995 pidettiin myös kaksi muuta monenvälistä kokousta. Heinäkuussa jäsenvaltioiden asiantuntijat tutkivat vähämerkityksi- syyssäännön ja pk-yrityksille myönnettäviä valtion tukia koskevien ohjeiden tarkistamista sekä arvioivat suunnitelmaa yleisohjeiksi taiteille ja kulttuurille annettavasta valtiontuesta, jolloin erityistä huomiota kiinnitettiin audiovisuaaliseen alaan. Joulukuussa asiantunti jat keskustelivat synteettikuituteollisuudelle annettavan tuen valvonnan järjestämisestä tulevaisuudessa, suurille investointihank keille annettavaa aluetukea koskevien horisontaalisten ohjeiden ensimmäisestä luonnoksesta sekä ongelmista, jotka liittyvät tukien Komission neljäs yleiskatsaus Euroopan yhteisön tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen valtion tuista, KOM(95) 365 lopull. 60 laskennassa käytettävien viite- ja diskonttokorkojen määrittämiseen ja keräämiseen. 152. Vuonna 1995 komissio teki ennätysmäärän päätöksiä valtion- tukiasioissa, mikä johtui osaksi kolmen uuden jäsenvaltion liittymi sestä yhteisöön. Monet sen tutkimista tukitapauksista on tarkoitettu lieventämään tietyillä aloilla toteutettujen rakenneuudistusten sosiaalisia seurauksia. Komissio pyrkii myös entistä paremmin valvomaan tukea, jota myönnetään kansainväliseltä kilpailulta pitkään suojattuna olleille aloille, sekä sellaisessa muodossa annettua tukea, jonka läpinäkyvyys on hyvin vähäistä ja joka on menneinä vuosina usein välttynyt kaikelta valvonnalta. Se, että yritykset ovat entistä paremmin selvillä kilpailijoiden saamasta tuesta ja yhteisön sääntöjen suomista omista mahdollisuuksista saada valtion tukea oikeudenmukaisen kilpailun varmistamiseksi, saa yritykset tekemään yhä enemmän valituksia komissiolle, mutta myös valittamaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen komission päätöksistä, joissa niiden kilpailijoille myönnetty tuki on hyväksytty. Ilmoitusvelvollisuuden valvonnan tehostaminen 153. Komissio pyrki edelleen huolehtimaan siitä, että jäsenvaltiot täyttäisivät entistä paremmin velvollisuutensa ilmoittaa sille kaikki suunnitteilla olevat valtion tuet. Kokemus on osoittanut, että jotta tämä velvollisuus, jonka oikeudellinen perusta on EY:n perustamissopi muksen 93 artiklan 3 kohdassa, palvelisi tarkoitustaan, sen ohella pitäisi olla useita kannustustoimenpiteitä tai jopa rangaistusseuraa muksia. 1. Perustamissopimuksen vastaisesti myönnetyn tuen takaisinperintä 154. Komissio ilmaisi uudelleen selvästi, että se pitää tärkeänä valtion tuen etukäteen tapahtuvaa valvontaa, ja viittasi konkreettiseen ilmaukseensa eli etukäteisilmoituksen antamisvelvollisuutta koskevaan sääntöön. Tähän liittyen komissio antoi toukokuussa tiedonannon84 niiden periaatteiden täsmentämiseksi, joita se haluaa noudatettavan toteutettaessa politiikkaa, joka koskee tämän velvollisuuden vastaises ti myönnetyn tuen takaisinperintää. Tämä tiedonanto on osa laajaa suuntausta, jonka tarkoitus on toisaalta saada jäsenvaltiot entistä paremmin noudattamaan perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohtaa ja toisaalta kannustaa taloudellisia toimijoita entistä tarkemmin valvomaan saamansa tuen laillisuutta. Tällaiset ongelmat eivät kuitenkaan ole uusia. Komissio oli jo puuttunut niihin vaatiessaan yhteismarkkinoille soveltumattomien ja laittomien tukien palauttamista85, minkä kannan yhteisön tuomioistuin vahvisti sitä samalla jopa voimistaen86. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti hiljattain jälleen kerran tukensa komission politiikalle tällä alueella. Syyskuun 13 päivänä antamassaan tuomiossa yhdistetyissä asioissa T-244/93 ja T-486/93, Textilwerke Deggendorf ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti GmbH v. komission päätöksen asettaa uuden tukipaketin hyväksymisen ehdoksi kyseisen tuen maksun lykkäämisen siihen asti, kunnes saman yrityksen aiemmin saama, soveltumattomaksi todettu tuki oli saatu takaisin, koska komission päätöksestä kävi selvästi ilmi, että sekä laittoman tuen että uuden tukipaketin saaminen olisi johtanut siihen, että tuki olisi kokonaisuudessaan ollut yhteismarkkinoille soveltumaton. komissio, tiedonanto EYVL N:o C 156, 27. 6. 1995, s. 5 Komission EYVL N:o C 318, 24. 11. 1983 Yhteisöjen tuomioistuimen 21 päivänä maaliskuuta 1990 antama tuomio asiassa C-142/87 Kok. 1990, s. 1-959 ja yhteisöjen Belgian tuomioistuimen 14 päivänä helmikuuta 1990 antama tuomio asiassa C-301/87 Ranskan tasavalta perustamissopimuksen Kok. 1990, s. 1-307 myönnetystä vastaisesti (Tubemeuse), kuningaskunta v. komissio (Boussac), tuesta, komissio v. 61 Silloin käytetyn väliaikaisen lykkäysmääräyksen tehokkuus yksinään oli kuitenkin rajallinen, koska se tuli voimaan vasta tulevaisuudessa eikä se toisin sanoen vaikuttanut millään tavalla välittömästi jo maksetun tuen osaan (tai siihen kokonaisuudessaan). Siten nämä keinot eivät olleet riittävät estämään mahdollista kilpailun vääristymistä, jonka vaikutukset olisivat voineet tuntua komission lopullisen päätöksen antamiseen asti. Huolimatta siitä, että lainvastaista tukea saaneiden yritysten oli lopuksi palautettava saatu tuki, ne olivat yhä kilpailijoitaan paremmassa asemassa joko rahoituksen osalta tai siksi, että vaikeuksissa olevien yritykset pystyivät pidentämään aikaa, jona niiden vakavaraisuus oli riittävä. Komission uusi tiedonanto liittyy tähän. Siinä ilmoitetaan, että komissio voi - väliaikaista määräystä soveltuvissa tapauksissa käyttäen ja annettuaan kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa ja harkita vaihtoehtoisesti hätäavun myöntämistä - määrätä jäsenvaltion perimään takaisin kaikki perustamissopimuksen vastaisesti maksetut varat. Tuki on perittävä takaisin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön vaatimusten mukaisesti. Takaisin maksettavaan määrään lisätään viivästyskorko laittoman tuen maksamisajankohdasta alkaen. Toisena uutena piirteenä on se, että korkoja laskettaessa ei käytetä laissa määriteltyä vaan kaupallista korkoa eli komission aluetukiasioissa käyttämää viitekorkoa87. Siinä tapauksessa, että jäsenvaltio ei noudattaisi tätä, komissio voi viedä asian suoraan yhteisöjen tuomioistuimeen vedoten yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa määrättyä menettelyä vastaavaan menettelyyn. * 2. Komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö 155. Liittyen samaan pyrkimykseen lisätä laillisuuden noudattamista yhteisössä komissio antoi lokakuussa tiedonannon, joka koski komission ja kansallisten tuomioistuinten välistä yhteistyötä valtion tuen alalla88. Tämä ei ole millään tavalla pakottava eikä rajoittava, vaan sen tarkoitus on pikemminkin antaa uutta pontta yhteisön toimeenpanevan toimielimen ja kansallisten tuomioistuinten välisille suhteille ja kiinnittää jälkimmäisten huomiota siihen huomattavaan merkitykseen, joka niillä voi olla kolmansien osapuolten oikeuksien nopeassa turvaamisessa ja menettelyihin liittyvien jäsenvaltioiden velvoittei den noudattamisessa. Tämä tiedonanto liittyy siten läheisesti myös edellisessä kohdassa käsiteltyyn yleiseen suuntaukseen. Tiedonannossa todetaan, että kun komissio on yhteisön toimielin, joka vastaa yhteisön edun mukaisesti tukipolitiikan soveltamisesta ja kehittämisestä, kansallisten tuomioistuinten on suojeltava komission lopulliseen päätökseen saakka niiden yksilöiden oikeuksia, joita on koskenut valtion viranomaisten mahdollisesti tekemä EY. -n perustamisso pimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen rikkomus89. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kansallisia tuomioistuimia kehotetaan käyttämään kaikkia asianmukaisia keinoja ja soveltamaan kaikkia asiaan kuuluvia kansallisen oikeuden säännöksiä ja erityisesti määräämään väliaikaisia toimenpiteitä määräämällä laittomasti maksetut varat jäädytettäviksi tai palautettaviksi tai määräämällä vahinkoa kärsi neille osapuolille vahingonkorvausta korkoineen. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tehokkaimmalla mahdollisella tavalla komissio aikoo auttaa kansallisia tuomioistuimia toimimalla niiden kanssa yhteistyössä. Erityisesti komissio ai-koo Komission tiedonanto jäsenvaltioille, kirje SG(95) D/1971, 22. 2. 1995. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti hiljattain, että komissiolla on mahdollisuus vaatia korkojen maksamista takaisinperitystä tuesta: 8 päivänä kesäkuuta 1995 annettu tuomio asiassa T-459/93 Siemens SA, Kok. 1995, s. 11-1675. EYVL N:o C 312, 23. 11. 1995, s. 8 Yhteisöjen tuomioistuimen 21 päivänä marraskuuta 1991 antama tuomio asiassa C-354/90, Fédération national kohta 14. alimentaires de saumon v. Ranska, Kok. 1991, s. 1-5527, nationale des négociants du commerce extérieur transformateurs des produits Syndicat ja et 62 jatkaa ja kehittää avoimuuden, politiikkaa julkaisemalla tietoja valtion tukea koskevista asioista toimittaa menettelyä koskevia tietoja vireillä olevista asioista toimittaa asia- ja tilastotietoja sekä analyyttistä tietoa. B - Tuen käsite Perustamissopimuksissa olevan tuen käsitteen tulkitseminen on 156. usein vaikein osa toimenpiteiden käsittelyä komissiossa. Perusteilla, joiden mukaisesti jäsenvaltioiden toteuttamiin, yrityksiin kohdistuviin toimenpiteisiin liittyvä tuki määräytyy, on erityinen merkitys sekä niiden ilmoittamisesta vastaavien kyseisten jäsenvaltioiden hallintovi ranomaisille. että kansallisille tuomioistuimille, jotka voivat joutua ratkaisemaan, olisiko niiden käsiteltäväksi annettuun toimenpiteeseen pitänyt soveltaa ilmoitusvelvollisuutta. Useat komission vuonna 1995 tekemät päätökset auttoivat entistä paremmin rajaamaan kilpai lusäännöissä olevaa tuen käsitettä. 157. a) Jotta 92 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa, toimenpiteen on tarjottava yritykselle taloudellinen etu, jollaista se ei olisi saanut tavanomaisessa liiketoiminnassaan. Komissio katsoo, että tämä ehto täyttyy, jos yritys hankkii valtion omistamaa maata tai teollisuuston tin markkinahintaa alhaisempaan hintaan. Tästä syystä komissio päätti käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn asiassa, joka koski Siemens Nixdorf AG/Mainz -nimisen yrityksen hankkimaa valtion omistamaa maa-aluetta hintaan, jonka arvioitiin olleen 5,5 - 21,5 miljoonaa Saksan markkaa markkinahintaa alhaisempi. Samaa ajattelutapaa sovelletaan silloin, jos valtio hankkii maata yritykseltä markkinahin taa korkeampaan hintaan. Koska komissio epäili, vastasiko Tubacex- nimisen espanjalaisen terasyhtiön viranomaisille myymän maa-alueen hinta markkinahintaa, komissio päätti käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn. 158. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ei lasketa julkista rahoitusta, jolla katetaan kulut, jotka olennaisesti sisältyvät rakennuksen tai teollisuustontin kytkemiseen osaksi (julkista) infrastruktuuria ja joista yritys maksaa suoria tai epäsuoria käyttömaksuja. Koska Meurthe-et-Mosellessa sijaitsevassa Villeyssä infrastruktuurin rakentaminen uutta tuotantolaitosta varten hyödytti ainoastaan kyseistä Kimberly-Clark -nimistä paperiyhtiötä ja erityisesti koska yritys omisti asennetun laitteiston ja oli sen ainoa käyttäjä, rakentamiskulujen osittainen rahoittaminen julkisin varoin merkitsi kyseiselle yritykselle myönnettyä tukea. Tässä yhteydessä komissio otti myös huomioon sen, että markkinoilla toimiva yksityinen sijoittaja ei olisi toteuttanut tätä hanketta, koska alueen myyntihinta ei vastannut edes infrastruktuurin rakentamiseen myönnetyn osittaisen rahoituksen arvoa. 159. Valtion tueksi lasketaan julkiset varat, jotka myönnetään (julkiselle) yritykselle edullisemmin ehdoin kuin mitä markkinoilla toimiva yksityinen sijoittaja soveltaisi myöntäessään rahoitusta vastaavassa taloudellisessa tilanteessa ja kilpailuasemassa olevalle yksityiselle yritykselle. Tapauksissa, joissa valtion hankkima osuus yrityksestä voidaan yhdistää muuhun julkiseen tukeen, josta on ilmoitettava komissiolle 93 artiklan 3 kohdan mukaisesti, oletetaan, että kyse saattaa olla valtion tuesta. EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamista julkisyhteisöjen omistusosuuksiin koskevan tiedonantonsa90 mukaisesti komissio kehotti Espanjan valtiota ilmoitta maan selvillä etukäteen kaikista hankinnoista, joita Andalusian kehittämistä varten perustettu instituutti tekee. Ks. komission tiedonanto 1983, Euroopan yhteisön tiedote 9-1984, kohdat 3. 4 ja 4. 4. 63 Stahlwerke GmbH:lle ja Lech- Koska Baijerin osavaltio aikoi myöntää pääomatukea kertyneiden tappioiden kattamiseksi Neue Maxhùtte GmbH-. lle samaan aikaan, kun se oli myymässä omistamansa Stahlwerke osuudet näissä yrityksissä, mikä olisi merkinnyt sitä, että tuelle ei olisi edes pitkällä aikavälillä ollut mitään mahdollisuutta saada tuottoa, komissio päätti, että nämä pääomatuet olivat valtion tukea. Vastaavista syistä komissio päätti, että pääomatuki, jonka Italian valtio oli myöntänyt teollisuutta varten perustamansa holdingyhtiön vuosina ENI:n kautta lannoiteyritys Enichem Agricultura 1991-1994, oli valtion tukea, koska pääomatuki oli annettu ennen kuin rakenneuudistus suunnitelma oli laadittu yksinomaan yrityksen konkurssin estämiseksi ja siten ilman mitään mahdollisuuksia saada kohtuullista tuottoa. Lisäksi komissio katsoi, että kyseisissä olosuhteissa aika, jona yritys oli kärsinyt suuria tappioita (viisi vuotta), oli liian pitkä, jotta yksityinen markkinasijoittaja olisi hyväksynyt sen. Yksityinen sijoittaja olisi lopettanut yrityksen toiminnan tai toteuttanut perusteellisen rakenneuudistuksen paljon aiemmin. Myöhemmässä vaiheessa laadittuun rakenneuudistussuunnitelmaan liittyvä pääomatukikin oli siksi valtion tukea. Komissio katsoi myös, että suunnitelman arvioidut myönteiset tulokset olivat liian vähäisiä verrattuna uuden pääomatuen kokonaismäärään. S. p. A. :lle Toisaalta jos yritykseen suunnattu valtion pääomatuki tapahtuu yhdessä yksityisen sijoittajan vastaavin ehdoin tekemän pääomajärjestelyn kanssa ja yksityisen sijoittajan osuudella yrityksestä on todellista taloudellista merkitystä, komissio katsoo, että valtion osallisuudessa ei ole kyse tuesta. Tästä syystä komissio päätti, että belgialaisen Wallonian viranomaisten myöntämät pääomasiirrot ja lainat EM-Filature - nimiselle tekstiiliyritykselle perustuivat normaaliin liiketaloudelli siin näkökohtiin eikä ollut valtion tukea, koska samaan aikaan tämän osallistumisen kanssa yksityiset osakkeenomistajat lisäsivät pääomaa yritykseen nostaen ne enemmistöosakkaiksi yrityksessä. ja koska yksityiset osakkeenomistajat tarjosivat lainaa samanlaisin ehdoin. Vastaavista syistä komissio katsoi, että Portugalin valtion Lisnave- laivankorjausyritykselle myöntämä pääomajärjestely yrityksen terveh dyttämisen yhteydessä ei ollut 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtion tukea. 160. b) Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaan tukea on annettava tietyille yrityksille (tai tiettyjen tuotteiden valmistusta varten), jotta se luetaan valtion tueksi. Yleiset talous-, finanssi- tai sosiaalipolitiikkaan liittyvät toimenpiteet eivät kuulu 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Kilpailuetuja, joita yritykset saavat yhdessä jäsenvaltiossa tällaisten yleiseen politiikkaan kuuluvien toimenpitei den ansiosta, käsitellään tarvittaessa 101 ja 102 artikloissa määrättyä asianmukaista menettelyä noudattaen. Sangerhausen Näin ollen 92 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta yleisiin toimenpiteisiin, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltiossa toimivia yrityksiä ja jotka täyttävät objektiivisuuden ja samanarvoisuuden vaatimukset. Näitä näkökohtia silmällä pitäen komissio katsoi, että Saksan valtion GmbH m työntekijöille myöntämä tuki Maschinenfabrik sosiaaliturvavelvoitteiden kattamiseksi yrityksen purkamisen yhteydessä ei ollut valtion tukea, koska tämä tuki on automaattisesti kaikkien purettavien yritysten käytettävissä Saksassa. Vastaavasti komissio katsoi, että espanjalaiselle Tujbacex-teräsyhtiölle myönnetty velan lyhennyksen lykkäys ei sinär\sä ole valtion tukea, vaan Espanjan lainsäädännön maksukyvyttömyyttä koskeviin säädöksiin liittyvä yleinen toimenpide, joka koskee yleisesti kaikkia yrityksiä. Yllä olevista perusteista kuitenkin seuraa, että jos kaikille yrityksille avoimen järjestelyn objektiivisten vaatimusten vaikutus on se, että vain tietyt yritykset voivat hyötyä toimenpiteestä, komissio katsoo, että kyseessä on valtion tuki. Jos toimenpide koskee kaikkia yrityksiä, mutta antaa toimenpiteen toteuttaville viranomaisille harkintavaltaa, saattaa kyseessä olla 64 valtion tuki. Komissio katsoo tästä syystä, että Suomen työllisyys- tukiohjelma, joka on avoin kaikkien alojen kaikille yrityksille ympäri maata, oli valtion tukea, koska työvoimaviranomaiset pystyivät päättämään harkinnanvaraisesti tuen määrästä ja tuetun kauden pituudesta jokaisen työttömän kohdalla, jonka jokin yritys oli ottanut työhön. 161. c) Tiettyjen yritysten saaman taloudellisen hyödyn on oltava jäsenvaltion myöntämää tai valtion varoin myönnettyä, jotta se lasketaan 92 artiklan 1 kohdan mukaiseksi valtion tueksi. Kyseistä 92 artiklan 1 kohtaa sovelletaan tukeen, jota on antanut valtion, alueen tai paikallistason viranomainen tai tuen jakamista varten valtion perustama tai osoittama julkinen tai yksityinen elin. 91 Vaikka tukea ei annettaisi valtion perustaman tai osoittaman elimen kautta, kyseessä voi olla valtion tuki, jos yhdelle tai useammalle vastaanottavalle yritykselle annettava taloudellinen tuki on valtion määräämää. 162. d) Tuen on voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan näkyvällä tavalla. Komissio katsoi, että tämä ehto täyttyi saksalaisen GmbH -nimisen yrityksen tapauksessa, vaikka yritys ei Leuna-Werke harjoitakaan vientiä muihin jäsenvaltioihin, koska tuen avulla sillä on mahdollisuus kasvattaa tuotantoaan kotimarkkinoita varten ja siten pienentää muista jäsenvaltioista tuotavien tuotteiden potentiaalisia markkinoita siellä. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 78/76, Steinike Ernährung Kok. 1977, s. 575 und Forstwirtschaft, und Weinlig v. Bundesamt fur 65 C - Selvitykset tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 1. Alakohtaiset tuet 1. 1. Alat, joihin sovelletaan erityissääntöjä 1. 1. 1. Tuki laivanrakennusteollisuudelle muiden 163. Neuvosto antoi 21 päivänä joulukuuta asetuksen EY/3094/95''-' OECD- sopimuksen täytäntöönpanemisesta tavanomaisten kilpailuedellytysten osalta kauppa-alusten rakennus- ja korjausteollisuudessa, mukaan lukien tuotantotukien poistaminen. Uutta asetusta sovelletaan OECD-sopimuksen voimaantulemisesta alkaen, jonka olisi pitänyt tapahtua 1 päivänä tammikuuta 1996. Huolimatta siitä, että Euroopan unioni ratifioi sopimuksen joulukuussa, sen voimaantulo valitettavasti myöhästyi, koska eräiden ratifioimismenettelyt myöhästyivät. Neuvosto päätti sen vuoksi, että laivanrakennusteollisuu den tuista annetun seitsemännen direktiivin93 sääntöjen soveltamista olisi jatkettava väliaikaisesti ja enintään 1 päivään lokakuuta 1996 asti. Jos OECD-sopimus ei ole tullut voimaan vielä 1 päivään kesäkuuta 1996 mennessä, komissio tekee neuvostolle tarkoituksenmukaisia ehdotuksia, jotta se voi päättää tulevasta politiikasta ennen 1 päivää lokakuuta 1996. Tämän taustan pohjalta komissio päätti säilyttää yleisen tuotantotukien ylärajan 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen 9 prosentissa suurten alusten osalta ja 4, 5 prosentissa alle 10 miljoonan ecun arvoisten alusten osalta sekä muunnostöissä. osapuolten sopimuksen 1. 1. 2. Terästeollisuus 164. Vuonna 1995 komissio jatkoi valppaasti terästukisääntöjen94 soveltamista. Tämä tiukka tukisääntöjen täytäntöönpano johti siihen, että tehtiin useita kielteisiä päätöksiä, joissa vaadittiin laittomasti myönnetyn tuen takaisinmaksamista. Neuvosto antoi yksimielisen hyväksyntänsä EHTYm perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla tehtyihin erityispoikkeuksiin, jotka liittyivät Itävallan rautamalminlouhinnalle marraskuussa myönnettyyn tuotantotu keen ja valtiollisen terästeollisuuden yrityksen yksityistämiseen myönnettyyn sulkemistukeen Irlannissa joulukuussa. Kuuden aikaisemman EHTYm perustamissopimuksen 95 artiklaan liittyvän asian (Ilva Italiassa, CSI ja Sidenor Espanjassa, EKO Stahl ja SEW Freital Saksassa sekä Siderurgia Nacional Portugalissa) huolellista seurantaa jatkettiin, ja sen yhteydessä neuvostolle esitettiin puolivuotiskertomukset. Maaliskuussa komissio ehdotti, että ympäristönsuojeluun liittyvät terästukisääntöjen määräykset olisi yhdenmukaistettava ympäristönsuoje lulle myönnettävää valtion tukea koskevien tarkistettujen yhteisön suuntaviivojen kanssa sen varmistamiseksi, että terästeollisuutta kohdellaan samoin kuin muita teollisuuden aloja. Neuvoston hyväksyntää odotetaan vielä. 1. 1. 3. Kivihiiliteollisuus Päätöksessä N: o 3632/93/EHTY95, t e h ty 28 päivänä 165. joulukuuta 1993, määrätään k i v i h i i l i t e o l l i s u u d e l le myönnettävää v a l t i on tukea k o s k e v i s ta y h t e i s ön s ä ä n n ö i s tä a j a l le 1994-2002. joka on EYVL N:o 332, 30. 12. 1995 Neuvoston direktiivi 90/684/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/73/EY Komission päätös 3855/91/EHTY EYVL N:o L 329, 30. 12. 1993, s. 12 66 Komissio hyväksyi 4 päivänä huhtikuuta96 yhteensä 3 384,2 miljoonan ecun suuruiset tuet, jotka Saksa myönsi vuonna 1995. Näitä olivat sähkön tuottamista yhteisön hiilestä koskevan kolmannen lain nojalla maksettava korvaus sähköntuottajille, maanalaisen kaivostyövoiman säilyttämiseksi ("Bergmannsprämie") annettu tuki sekä tuki, jolla katetaan tiettyjen yritysten poikkeukselliset kustannukset, jotka liittyvät aikaisempien kausien kuluihin. Komissio antoi 19 päivänä heinäkuuta puoltavan lausunnon Ranskan viranomaisten esittämästä rakenneuudistussuunnitelmasta ja hyväksyi yhteensä 912,8 miljoonan ecun suuruiset tuet97, joiden tarkoitus oli kattaa vuonna 1994 toiminnasta aiheutuneet tappiot ja kivihiili teollisuuden nykyaikaistamisesta, järkeistämisestä ja rakenneuudis tuksesta aiheutuneet aikaisempien kausien kulut sekä tuki tutkimus- ja kehitystyöhön. Samalla komissio hyväksyi Saksan lisätukia yhteensä 196,9 miljoonaa ecua koksihiilen ja koksin myymiseksi yhteisön terästeollisuudelle98. Komissio valtuutti 26 päivänä heinäkuuta99 Ranskan myöntämään yhteensä 668,1 miljoonaa ecua tukea vuonna 1995 toiminnasta aiheutuneet tappiot ja kivihiiliteollisuuden nykyaikaistamisesta, järkeistämisestä ja rakenneuudistuksesta aiheutuneet aikaisempien kausien kulut sekä tuen tutkimus- ja kehitystyöhön. kattamaan Komissio valtuutti 3 päivänä marraskuuta 1994 tehdyssä komission päätöksessä100 Yhdistyneen kuningaskunnan myöntämään yhteensä 2 594,4 miljoonan ecun tuen vuodelle 1995 aikaisempien kausien kulujen kattamiseen. Ilmoitukset tuesta vuodelle 1995 on saatu Portugalin ja Espanjan viranomaisilta ja Saksan viranomaisilta on saatu toinen ilmoitus. Komission yksiköt tutkivat näitä ilmoituksia määritelläkseen, soveltuvatko ne päätökseen 3 632/93/EHTY. 1. 1. 4. Moottoriajoneuvo teollisuus 166. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi 29 päivänä kesäkuuta 1995"" antamassaan tuomiossa, että moottoriajoneuvoteollisuuden valtion tukia koskevien yhteisön ohjeiden voimassa-olo oli päättynyt 1 päivänä tammikuuta 1995 vastoin komission viimeistä päätöstä, jossa ohjetta jatkettiin määräämättömäksi ajaksi. Estääkseen oikeudellisen tyhjiön, jonka tuomio voisi mahdollisesti aiheuttaa, komission oli toimittava tavanomaisesta käytännöstä poiketen. Se päätti 5 päivänä heinäkuuta 1995 jatkaa ohjeiden voimassaoloa takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 1995 ja ehdotti samalla jäsenvaltioita ottamaan ohjeet käyttöön uudestaan kahden vuoden pituiseksi kaudeksi, joka alkaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1996. Tämän seurauksena Espanjan hallitus valitti yhteisöjen tuomioistuimessa komission päätöksestä jatkaa ohjeiden voimassaoloa takautuvasti ja toisin kuin muut jäsenvaltiot ei suostunut ehdotukseen ottaa ohjeita uudestaan käyttöön kahden vuoden ajaksi. Tämän jälkeen komission oli pakko aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely tutkiakseen kaikkien tukiohjelmien soveltuvuuden, joista moottoriajoneuvoteollisuuden yritykset Espanjassa voisivat saada hyötyä. Komissio teki 20 päivänä joulukuuta lopullisen päätöksen, jossa se vaati Espanjaa noudattamaan uudelleen käyttöön otettujen ohjeiden vaatimuksia samoin kuin muutkin jäsenvaltiot. Päätös 95/464/EHTY, EYVL N:o L 267, 9. 11. 1995, s. 42 Päätös 95/465/EHTY, EYVL N:o L 267, 9. 11. 1995, s. 46 Päätös 95/499/EHTY, EYVL N:o L 287, 30. 11. 1995, s. 53 Päätös 95/519/EHTY, EYVL N:o L 299, 12. 12. 1995, S. 18 Päätös 95/995/EHTY, EYVL N:o L 379, 31. 12. 1995, s. 6 Asia C-135/93, Espanja v. komissio, Kok. 1995, s. 1-1651 67 Komissio jatkoi 5 päivänä heinäkuuta 1995 tekemänsä päätöksen perusteella moottoriajoneuvoteollisuudelle myönnettäviä valtion tukia koskevien yhteisön ohjeiden soveltamista koko vuoden 1995 ajan. Se sai yhdeksän ilmoitusta hyväksyttyjen tukiohjelmien perusteella annetuista ruista ja kaksi ilmoitusta tilapäisten ohjelmien perusteella. Kuudaa a a asiassa komissio teki päätöksen, jossa ilmoitettu tuki hyväksyttiin. Komissio teki myös yhden väliaikaisen päätöksen, jossa se vaati Saksan hallitusta toimittamaan tietyssä määräajassa kaikki tiedot, joita tarvitaan arvioitaessa VW Sachsenin uusille hankkeille myönnettäviä tukia, jotka eivät sisältyneet edelliseen vuonna 1994 tehtyyn päätökseen102. 167. Arvioidessaan yksittäisiä aluetukiohjelmiin perustuvia tukia komissio jatkoi sen arviointiperusteen noudattamista, että tällä alalla myönnettävän aluetuen suuruuden on oltava suhteessa todelliseen sijoittajan kohtaamaan alueelliseen haittaan. On kuitenkin huomattava, että komissio on sallinut keskimäärin korkeampia tukimääriä moottoria joneuvojen valmistajille Euroopan unionin vähiten kehittyneillä alueilla sijaitsevien investointihankkeiden tukemiseksi. 168. Pelastus- ja rakenneuudistustukitapausten kohdalla komissio teki lopulliset päätökset DAF Belgiumia, koskevissa asioissa. Päätökset koskivat olemassa olevien Volkswagenia sääntöjen mukaisesti DAFin kohdalla konkurssissa olevalle yritykselle maksetun tuen osittaista takaisinmaksamista ja SEATin kohdalla merkittävää tuotantokyvyn alentamista. Lisäksi komissio päätti aloittaa EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn Espanjan viranomaisten Santana Motor S. A. :lle myöntämästä tuesta. DAF Netherlandsia ja SEAT- 169. Arvioidessaan tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää tukea koskevia tapauksia komissio tunnistaa T&K-toiminnan mahdolliset hyödylliset vaikutukset taloudelliseen kehitykseen ja ottaa myös huomioon kilpailun vääristymisen vaaran. Komissio varmistaa myös, että tukea myönnetään ainoastaan sellaisiin hankkeisiin, jotka ovat aidosti innovatiivisia Euroopan tasolla. Lisäksi se varmistaa, että tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevissa yhteisön ohjeissa määrättyjä tuen enimmäismääriä noudatetaan. Koska nämä asioissa, edellytykset täyttyivät Opel Austrian komissio hyväksyi ehdotetut tuet. ja Ford Valencian 170. Molempiin asioihin liittyy myös tukea investointihankkeille ympäristön saastumisen vähentämiseksi. Moottoriajoneuvoteollisuuden tukia koskevien yhteisön ohjeiden ja ympäristönsuojeluun myönnettävää valtion tukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti tällainen tuki voidaan hyväksyä, jos sitä myönnetään ainoastaan ylimääräisiin investointikustannuksiin, jotka ovat välttämättömiä saastumisen vähentämiseksi tai poistamiseksi kokonaan taikka ympäristönsuojelun vaatimien uusien tuotantomenetelmien käyttöönottamiseksi. Edellytyksenä on myös, että ei ylitetä määrättyjä tuen enimmäismäärärajoja, jotka ovat 15 prosenttia hankkeille, joilla pyritään uusien standardien noudattamiseen, ja 30 prosenttia hankkeille, joilla standardit ylitetään huomattavasti, tai vapaaehtoisille toimenpiteille. Sekä Opel Austriaa että Ford Valenciaa koskevissa asioissa samoin kuin edellä mainitussa Ford Genkin asiassa nämä edellytykset täyttyivät, minkä vuoksi komissio hyväksyi ehdotetut tuet. 171. Komissio oli useissa asioissa vaatinut kansallisia viranomaisia seuraamaan tukeen oikeutetun investoinnin toteuttamista ja pyytänyt jäsenvaltioita lähettämään vuosikertomukset investointien tuloksista ja tukien maksuista. Käytäntö on jo osoittanut tällaisen seurantamenet telyn tärkeyden erityisesti siksi, että suurten monivuotisten investointihankkeiden toteuttaminen johtaa moniin muutoksiin, jotka voivat edellyttää muutoksia tukimaksuihin. Vuoden 1995 aikana tätä XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 367 kohta ja Liite II. E, 2. 6. kohta 68 ja Fiat jälkiseurantaa toteutettiin Ford/VW Setubalin Mezzogiornon asioissa sekä Chryslerin ja SNFm asioissa Itävallassa, joissa Euroopan unioni sopi tukien vähentämisestä Itävallan kanssa. NedCaria koskevassa asiassa komissio oli tekemässään päätöksessä vaatinut Alankomaiden viranomaisia ilmoittamaan, millä perusteilla kustannukset jaettiin vanhojen ja uusien mallien kesken, jotta se voisi varmistaa, että tukea ei myönnetä Volvolle ja Mitsubishille puutteellisten jakoperusteiden vuoksi103. Vuosien 1994 ja 1995 kustannusten jakoperusteiden analyysi osoitti, että tapaukset eivät sisältäneet valtion tukea. Lopuksi i?overia koskevassa rakenneuudistustukeen liittyvässä asiassa, joka on ajalta ennen yhteisön ohjeiden laatimista, ja Opel Eisenachia koskevassa aluetukeen liittyvässä asiassa jälkiseuranta lopetettiin, kun kaikki päätöksiin liitetyt ehdot oli täytetty. 1. 1. 5. Synteettikuituteollisuus 172. Vuodesta 1977 alkaen tämä teollisuuden ala on ollut erityis valvonnan kohteena niin sanotun synteettikuituteollisuudelle myönnettä viä tukia koskevan säännöstön mukaisesti. Huhtikuussa komissio pyysi riippumatonta konsulttia arvioimaan säännöstön vaikutukset ja sen, minkä muotoista lisävalvonnan olisi oltava, jos se oli vielä tarpeen. Konsultit julkaisivat kertomuksensa lokakuussa ja komissio päättää vuoden 1996 alussa mihin toimiin se ryhtyy asiassa. Huhtikuussa komissio myös jatkoi nykyisen säännöstön104 voimassaoloaikaa yhdeksällä kuukaudella 31 päivään maaliskuuta 1996 asti105. 1. 1. 6. Liikenne 173. Tukitapausten määrä liikenteen alalla on noussut huomattavasti vuonna 1995 (29:stä 52. -een). Samalla niiden sisältö on muuttunut monimutkaisemmaksi. Artiklojen 92 ja 93 soveltamiala on myös laajentu nut. Liikennemarkkinoiden vapautumisen edistyessä toimijoihin suuntautuva kaupallinen paine kasvaa kaikilla aloilla. Siviili-ilmailun vapauttamisen saattaminen loppuun sisältää kabotaasiliikenneoikeudet eurooppalaisille liikenteenharjoittajille maaliskuusta 1997 alkaen. Viimeaikoina hyväksytyt direktiivit infrastruktuurimaksuista ja oikeudesta käyttää valmista raideinfrastruktuuria rautatieliikenteen alalla jatkavat direktiivillä 91/440 aloitettua käytäntöä. Nämä periaatteet laajennetaan myös valtion sisäisiin laivaliikennelinjöihin. Nämä ovat ainoastaan muutamia esimerkkejä edistymisestä kohti liikennepalveluiden yhtenäismarkkinoita. 174. Kaupallisten liiketoimien edetessä uusille alueille valtion myöntämän taloudellisen tuen valvontaa on lisättävä sen varmista miseksi, että kaikille yrityksille, sekä julkisille että yksityisille, säilytetään yhdenmukaiset kilpailuedellytykset. Liikenteen alalla ei pitäisi hyväksyä julkisia toimenpiteitä, jotka pienentävät yrityksen kustannusrakenteeseen tavallisesti* sisältyviä kustannuksia, jollei niiden perusteena ole tarve koordinoida liikennealaa tai täyttää julkisia liikennepalveluvelvoitteita. Lisäksi liikenteen kehittäminen taloudellisena toimintana tai konkreettinen yleiseurooppalaisia etuja ajava hanke voitaisiin hyväksyä poikkeukseksi. 175. Viime vuoden aikana jäsenvaltiot esittivät komission yksiköille useita tapauksia (Ferrovie dello Stato, vakituinen Öresundin yhteys), joissa oli selvennettävä, voitaisiinko julkista investointia infras truktuuriin pitää valtion tukena. Hallitukset ovat aina käyttäneet taloudellisia keinoja tärkeänä välineenä infrastruktuurin kehittämistä koskevassa politiikassaan. Niin kauan kuin alalle pääsy ja hyödykkei den/palveluiden käyttö säilyvät julkisina ja yleisinä, tällaisia toimenpiteitä ei voida pitää 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tukena, vaan yleisen edun mukaisina toimenpiteinä. Jotta voidaan puhua 103 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 367 kohta ja Liite II. E, 2. 6. kohta 104 EYVL N:o C 346, 30. 12. 1992 105 EYVL N:o C 142, 8. 6. 1995 69 kilpailun vääristymisestä ja siten mahdollisesti myös tuesta, infrastruktuuriin liittyvät hyödyt pitäisi suunnata valikoivasti tiettyjen yritysten tukemiseen, mistä esimerkkeinä olisivat tiettyä tarkoitusta varten rakennettu tila yhden yrityksen yksinomaiseen käyttöön tai syrjivät alalle pääsyn rajoitukset. Taloudelliselta kannalta katsottuna julkiset viranomaiset tarjoavat tavallisesti näitä tavaroita ja palveluita, koska markkinat eivät pysty siihen tarpeeksi tehokkaasti. Infrastruktuurin kaltaisia hyödykkeitä ei yleensä voi jakaa ja kaikki kansalaiset käyttävät niitä yhteisesti joko maksua vastaan tai vastikkeetta. Tällainen julkisen vallan tarjoama julkinen hyödyke hyödyttää koko yhteiskuntaa eikä sitä ole suunnattu tietylle yritykselle tai teollisuudenalalle (poissulkemisen estämisen periaate). Vastaavasti julkinen tuki infrastruktuurille ei tavallisesti ole tukea, vaan ennemminkin yleinen toimenpide, josta valtio voi päättää talouspolitiikan, kaavoituksen ja kehityksen suhteen määritellyn riippumattomuutensa perusteella. 176. Vuonna 1995 esitettiin useita valituksia, joissa väitettiin satamien saavan valtion tukea. Herää kysymys, voidaanko taloudellista tukea satamatoiminnoille tarkastella 92 artiklan perusteella. 177. Siviili-ilmailun osalta komissio perusti valtion tukea koskevat päätöksensä marraskuussa 1994106 annetuissa uusissa suuntaviivoissa kehitettyihin periaatteisiin. Suuntaviivoissa otetaan huomioon lentoliikennepalveluiden markkinoiden yhä kilpailullisempi luonne kolmannen vapauttamistoimenpidepaketin tultua voimaan vuonna 1993. Vuonna 1994 komissio hyväksyi rakenneuudistustuen maksamisen erissä TAP: lie107 ja Air Francelle108. Molemmissa tapauksissa komission hyväk synnän edellytykseksi asetettiin lueteltujen sitoumusten täyttäminen ja rakennemuutossuunnitelmien toteuttaminen. Vuonna 1995 komissio valvoi näiden edellytysten noudattamista riippumattomien asiantuntijoi den avustuksella. Koska TAP ja Air France täyttivät molemmat ehdot tyydyttävästi, tuen toisen erän maksamista ei vastustettu. 178. Vuonna 1994 komissio päätti myös, että ranskalaisen julkisen yrityksen CDC-Pm merkittyä Air Francen liikkeeseenlaskemia velka kirjoja kyseessä oli laiton, yhteismarkkinoille soveltumaton tuki, jonka komissio vaati palautettavaksi. Lokakuussa 1994 Ranska ja Air France valittivat komission päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen. Komissio päätti 4 päivänä huhtikuuta 1995109 muuttaa alkuperäistä päätöstään ja pyytää Ranskaa huolehtimaan siitä, että tuki ja viivästyskorot talletetaan sulkutilille, kunnes tuomioistuin antaa lopullisen ratkaisun. Tämän järjestelyn taloudellinen perustelu on se, että Air France ei pääse käyttämään tuen suuruisia varoja tuomioistui men käsittelyn ollessa kesken. 17 9. Toukokuun 4 päivänä 1995110 komissio analysoi Swissairin ja Sabenan väliseen sopimukseen liittyviä rahoitustoimia. Sopimuksessa Swissairin oli tarkoitus saada Sabenasta strategisesti tärkeä osuus (49,5 %). Järjestelyssä Sabena järjesti 9,5 miljardin Belgian frangin suuruisen osakeannin, josta Swissair merkitsi 6 miljardin Belgian frangin arvosta osakkeita ja loppuosan merkitsivät Belgia ja belgialai nen sijoittajaryhmä. Komissio muistutti, että kun yrityksen julkisen omistuksen osuutta on tarkoitus kasvattaa, pääomasijoitus ei ole valtion tukea, jos julkinen sijoitus tehdään samaan aikaan kun yksi tyinen osakas tekee merkittävän pääomasijoituksen. Se, että Swissair merkitsi uudet osakkeet samaan hintaan ja samoin ehdoin kuin Belgia ja belgialaiset sijoittajat, hyväksyttiin todisteeksi siitä, että kyseessä oli tavanomainen rahoitustoimi eikä valtion tuki. XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 375 kohta EYVL N:o C 154, 21. 6. 1995 EYVL N:o C 295, 10. 11. 1995 EYVL N:o L 219, 15. 9. 1995 EYVL N:o L 239, 7. 10. 1995 70 180. Toukokuun 10 päivänä 1995 komissio päätti olla esittämättä vastaväitteitä Saksan hallituksen suunnitelmiin osallistua Lufthansan työntekijöiden hyväksi perustettuihin eläkerahastoihin osana yrityksen vuonna 1992 käynnistettyä yksityistämistä. Toimenpiteet liittyivät Lufthansalle syntyneisiin kustannuksiin, kun se oli pakotettu vetäytymään VBL-nimisen julkisen yhtiön hoitamasta ylimääräisestä eläkerahastosta, johon sen julkisena yrityksenä oli ollut pakko kuulua. Komissio katsoi, että vastaavassa tilanteessa kuin Saksan valtio oli joutuessaan luopumaan määräysvallastaan Lufthansassa yksityinen sijoittaja olisi toiminut samalla tavalla maksimoidakseen osuutensa lopullisen arvon. 181. Heinäkuun 19 päivänä 1995 komissio tutki 300 miljoonan Ranskan frangin suuruista pääomasijoitusta, jonka AOM-nimiseen yritykseen oli tehnyt sen emoyhtiö, valtionyhtiö Credit Lyonnais. Lentoyhtiön rakenneuudistussuunnitelmaa tutkittuaan komissio päätyi toteamaan, että todennäköisesti AOM muuttuisi lähiaikoina jälleen kannattavaksi ja että tulevien kassavirtojen nykyarvo oli sijoitusta korkeampi. Sijoitus katsottiin tavanomaiseksi rahoitustoimeksi eikä valtion tueksi, koska markkinatalouden mukaan toimiva yksityinen sijoittaja olisi samoissa olosuhteissa sijoittanut AOM-yritykseen. 182. Marraskuun 29 päivänä 1995 komissio teki lopullisen kielteisen päätöksen asiassa, joka koski Saksassa rekisteröityjen ja kansainväli seen kaupalliseen toimintaan käytettyjen lentokoneiden poikkeuksellista poistomenetelmää. Joissakin tapauksissa oli mahdollista tehdä enintään 3 0 prosentin suuruinen poikkeuksellinen poisto kokonaishankintahinnas- ta. Komissio katsoi, että järjestely oli tukea ja ettei se ollut 92 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaista. 183. Komissio tutki myös useita tukitapauksia meriliikenteen alalla. Komission vuonna 1989 antamia suuntaviivoja yhteisön laivanvarusta moille myönnettävästä valtion tuesta tarkastellaan parhaillaan yhteisön meriliikennepolitiikan uudelleenarvioinnin yhteydessä. Komissio esitti arvioinnin tulokset strategiaansa käsittelevässä asiakirjassa, josta Euroopan yhteisöjen toimielimiä, jäsenvaltioita ja muita asianomaisia osapuolia kehotetaan keskustelemaan ja esittämään kannanottonsa. 184. Erityisesti on syytä mainita komission päätös siitä, että Baskimaalla Espanjan alue- ja paikallisviranomaisten ja "Ferries Golfo de Viscaya" väliseen, Bilbaon ja Portsmouthin välistä lauttaliiken nettä koskevaan sopimukseen ei liity valtiontukiosia. Perustamissopi muksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen lopullinen päätös tehtiin 6 päivänä kesäkuuta 1995. 185. Vakavia epäilyksiä esitettiin siitä, onko Ranskan valtio- omisteiselle laivanvarustamolle Compagnie Générale Maritimelle (CGM) myönnetty tuki perustamissopimuksen mukaista. Komissio päätti 31 päivänä lokakuuta 1995 aloittaa 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn ja myöhemmin 2 0 päivänä joulukuuta 1995 laajentaa sitä. Tuen määrä on noin 330 miljoonaa ecua. 186. Lisäksi komissio on tutkinut useita valtion tukia maantie liikenteen alalla ja ottanut erityisesti huomioon maantiekabotaa- siliikenteen vapauttamisen, joka toteutetaan asteittain 1 päivästä tammikuuta 1995 alkaen111 ja joka vaatii paikallisten markkinoiden avaamista yhteisön laajuiselle kilpailulle. 187. Elokuun 18 päivänä 1995 komissio nosti Italian tasavaltaa vastaan kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se ei ollut ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin komission 9 päivänä kesäkuuta 1993 antaman päätöksen noudattamiseksi. Päätöksessä todettiin maantiekuljetus toimin taa ammattimaisesti harjoittaville Italiassa maksetut verohyvitykset Neuvoston asetus N:o 3118/93, EYVL N:o L 279, 12. 11. 1993 71 yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja velvoitettiin Italian viranomaiset perimään maksetut hyvitykset takaisin. Tätä järjestelyä oli pidetty yksi uk<n taioena toimintatukena ja se oli. alunperin tarkoitettu varainhoitovuodelle 1992. Italian viranomaiset olivat jatkaneet sitä vuosiksi 1993 ja 1994 558 miljoonan ecun suuruisen määrärahan avulla. Komissio päätti 4 päivänä lokakuuta 1995 aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn näiden jatkokausien perusteella ja vaati keskeyttämään tuen välittömästi. 188. Sisävesiliikenteen alalla vuonna 1990 jatketaan 27 päivänä huhtikuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1101/89 nojalla aloitettuja rakenneuudistustoimenpiteitä olemassa olevan ylikapasitee tin vähentämiseksi romuttamalla laivoja. Laivaylikapasiteetin suuruuden vuoksi komissio esitti neuvostolle 23 päivänä toukokuuta 1995 edellä mainitun asetuksen muuttamiseksi ehdotuksen, jossa se suosittelee yh teisön, asianosaisten jäsenvaltioiden ja teollisuuden alan yhdessä rahoittaman laajan romutusohjelman toteuttamista vuosina 1996-1998. Kyseessä on sisävesiliikenteen vapauttamiseen liittyvä tärkeä liitännäistoimenpide, jota komissio kannatti myös 23 päivänä toukokuuta esittämässään ehdotuksessa. 189. Vuoden 1995 aikana komissio tutki joitakin rautatieyhtiöiden toimia 92 ja 93 artiklan kannalta. Kysymyksessä, joka koski Yhdistyneen kuningaskunnan rautateiden liikkuvan kaluston myyntiä, komissio päätti 2 9 päivänä marraskuuta, että ostajille myönnetyt takaukset maksimoivat myyntivoiton eivätkä siten olleet valtion tukea. Vastaavasti 18 päivänä lokakuuta 1995 komissio päätti, että Italian valtion Ferrovie dello Stato S. p. A. m hyväksi myöntämä valtion takuu 3 72 miljoonan ecun suuruiselle lainalle, jolla rahoitettiin rautateiden infrastruktuuriin tehtäviä investointeja Brennerin ja Veronan välistä korkeanopeuksista junayhteyttä varten, ei ollut valtion tukea. 1. 1. 7. Maatalous 190. Kolmen uuden jäsenvaltion mukaantulo (Itävalta, Ruotsi ja Suomi) on tietyssä määrin muuttanut maatalouden alan valtion tukia. Jokaisen uuden jäsenvaltion osalta liittymisasiakirjassa määrätään erityisestä menettelystä liittymisajankohtana olemassa oleville tuille sekä tietystä siirtymäkaudesta. Kuten liittymisasiakirjassa määrätään, uudet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle ennen 3 0 päivää huhtikuuta 1995 niiden olemassa olevista tukiohjelmista maatalouden alalla Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Lisäksi komissio on tehnyt 13 päivänä helmikuuta 1995 kaksi päätöstä, joissa hyväksytään Itävallan ja Suomen ohjelmat liittymisasiakirjan 138 - 140 artiklan soveltamiseksi. Artikloissa määrätään siirtymäkauden asteittain vähenevien kansallisten tukien myöntämisestä maataloustuot teille. Näitä päätöksiä on muutettu myöhemmin, jotta voitaisiin ottaa huomioon uusia tekijöitä. 191. Yleisesti komission tehtävänä on vastustaa kaikkien jäsenval tioiden sellaisia kansallisia tukia, jotka liittyvät tukitoimiin, jotka voivat haitata yhteisön markkinoiden toimintamekanismeja ja joilla ei toimintatukina ole kestävää vaikutusta kyseisen alan kehitykselle. 192. Alkutuotantoalan investointitukien osalta ja erityisesti maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 kohdan112 soveltamiseksi yhteisön ja kansallisten tukien määrittely olisi kuitenkin mahdolli suuksien mukaan toteutettava vertailevan tutkimuksen avulla valtion tuille asetettujen määräaikojen kuluessa; tällainen menettely tekisi EYVL N:o L 218, 6. 8. 1991, s. 1 72 mahdolliseksi yhden ainoan kirjeen lähettämisen asianomaiselle jäsenvaltiolle. Tämä kirje koskisi sekä perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaa että asetusta N:o 2328/91. 193. Maataloustuotteiden jatkokäsittelyn ja markkinoinnin kehittämi seen suunnattujen investointitukien osalta yhteisön politiikka on vahvistettu neuvoston asetuksella (ETY) N:o 866/90113. Tämä asetus valtuuttaa myös jäsenvaltiot myöntämään tukia erilaisin edellytyksin perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan nojalla. Tätä mahdollisuutta on kuitenkin rajoitettu edellä mainitussa asetuksessa säädetyin valintape rustein, joita komissio soveltaa samalla tavoin valtion tukien arvioin tiin. Vuoteen 1994 asti näihin investointeihin sovelletut valintaperusteet, ns. "alakohtaiset rajoitukset" on määritelty komission 7 päivänä kesäkuuta 1990 tekemässä päätöksessä 90/342/ETY114, jota on muutettu komission 22 päivänä maaliskuuta 1994 tekemällä päätöksellä 94/173/E- TY115. Komissio ilmoitti vuonna 1994 jäsenvaltioille, että se jatkaa vuonna 1990 tekemänsä päätöksen liitteen 2 kohdan mukaisten alakohtais ten rajoitusten soveltamista valtion tukien alueella116. Vuonna 1995 komissio on vahvistanut näkemystään siitä, että vuonna 1994 tehdyssä päätöksessä säädettyjä rajoituksia sovelletaan, jos alakohtaiset kyseisen päätöksen rajoitukset ovat vähemmän ankaria kuin aiemman päätöksen117. Jäsenvaltioiden kanssa tehtyjen valmistelevien toimien seurauksena komissio on hyväksynyt 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen valtion tukien osalta periaatteen soveltaa 22 päivänä maaliskuuta 1994 tehdyssä päätöksessä määrättyjä perusteita 7 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn päätöksen periaatteiden sijasta118. 194. Komissio on hyväksynyt myös periaatteen maatalouden alan tuettuja käyttölainoja koskevan politiikkansa tarkistamisesta119. 1. 1. 8. Kalastus 195. Komissio on vuonna 1995 rekisteröinyt 37 uutta ilmoitettua tukitapausta ja 20 uutta tukitapausta, joista ei ole ilmoitettu tai on ilmoitettu myöhässä, sekä kolme uutta tällä alalla olemassa olevaa tukea. Komissio on päättänyt olla vastustamatta tuen myöntämistä 22 tapauksessa, joista yksi tukiohjelma on aloitettu vuonna 1994. Komissio on kuitenkin päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kahta tukitoimenpidettä kohtaan, joista toinen on Italian ja toinen Saksan myöntämä tuki. Komissio on saman ajanjakson kuluessa päättänyt lopettaa 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka on aloitettu erästä vuonna 1Ô93 ilmoitettua Italian toteuttamaa tukitoimenpidettä kohtaan. 1. 2. Alat, joihin ei sovelleta erityissääntöjä 196. Euroopassa on muutamien vuosien ajan esiintynyt runsaasti toimintaa aikaisemmin kansallisten monopolien sääntelemien alojen vapauttamiseksi, yksityistämiseksi ja uudelleenjärjestelemiseksi. Yhteisön tason sääntöjen yhdenmukaistaminen liittyy myös tähän toimintaan. Komissio onkin tehnyt tutkimuksia siitä, miten valtion tukea koskevia sääntöjä sovelletaan tiettyihin erityisaloihin, kuten pankki- tai postipalveluihin. Jos näitä aloja on teoriassa käsiteltävä samalla tavoin kuin kaikkia muitakin aloja (erityisesti "markkinata- loussijoittajaperiaatteen" osalta) , niin havaitaan joukko erityispiir teitä, jotka oikeuttavat komission ottamaan nämä alat huomioon valtion tukea koskevien sääntöjen soveltamisessa. 113 114 115 116 117 118 119 EYVL N :o L 9 1, 2 6. 4. 1 9 9 0, EYVL N :o L 1 6 3; 2 9. 6. 1 9 9 0, EYVL N :o L 7 9, 2 3. 3. 1 9 9 4, EYVL N: o C 1 8 9, 1 2. 7. 1 9 9 4, EYVL N :o C 7 1, 2 3. 3. 1 9 9 5, EYVL N :o C 2 9, 2. 2. 1 9 9 6, EYVL N :o C 4 4, 1 6. 2. 1 9 9 6, s. 1 s. 71 s. 29 s. 5 s. 6 s. 4 s. 2 73 1. 2. 1. Pankki toiminta 197. Pankkitoiminnassa esiintyy erityispiirteitä, jotka liittyvät erityisesti sosiaaliseen ja oikeusjärjestelmään (säästettyjen varojen turvaaminen), makrotalouden ja rahoitusjärjestelmään (alan vakauden tarve, maksujärjestelmän hyvä toiminta) sekä poliittiseen ja kansainvä liseen järjestelmään (mahdollisia vastavaikutuksia "paniikin" muodossa saman maan tai eri maiden yksiköissä ottaen huomioon olemassa oleva voimakas keskinäinen riippuvuus sellaisilla aloilla kuten pankkiala, erityisesti suurikokoisen yhtiön ollessa vaikeuksissa). Tästä syystä tämän alan valvonnasta eri jäsenvaltioissa ovat vastuussa erityiset viranomaiset. Beneston asian jälkeen vuonna 1994 Crédit Lyonnais'n asia on ollut merkittävä esimerkki siitä tavasta, jolla valtion tukea koskevia sääntöjä on sovellettava ottaen alan erityispiirteet huomioon. Tämä asia on määrällisesti tarkasteltuna suurin komission koskaan käsitte lemä: tuen kokonaismäärä on 45 miljardia Ranskan frangia (7,5 miljardia ecua). Crédit Lyonnais oli vuoden 1993 lopussa Euroopan suurin pankki kokonaisomaisuuden määrällä mitattuna. Tämä tarjoaa esimerkin siitä, mitä kaikkia seurauksia suurikokoisen pankin konkurssilla olisi voinut olla Ranskan tai Euroopan koko rahoitus- ja pankkijärjestelmälle. Kuultuaan korkean tason asiantuntijaryhmää, komissio noudattaa sitä periaatetta, että pankkipalvelujen alalla sovelletaan valtion tukien alan perussääntöjä ja -menettelyjä alan erityispiirteet huomioon ottaen. Sääntöjä noudattamalla voidaan itse asiassa välttää se, että eräät luottolaitokset toimisivat varomattomalla tavalla, koska valtio tukee niitä joko suoraan tai välillisesti siksi, että kyseessä on julkisyhteisö ja/tai niin suurimerkityksinen laitos että sitä ei voi päästää vararikkoon. Tästä asenteesta voi seurata tarve turvautua valtion apuun ja siten kilpailun vääristyminen, joka olisi muutoin voitu estää. Vaikka valtion apua pidettäisiin tarpeellisena muille rahoituslaitoksille ja rahoitusmarkkinoille aiheutuvien kielteisten seurausten välttämiseksi, komissio arvioi, että olisi varmistettava, että tehdyllä ratkaisulla olisi mahdollisimman vähän kilpailua vääristäviä vaikutuksia. Vaikeuksissa olevan yhteisön on tarjottava tuntuva vastine, jotta valtion avusta muille markkinaosapuolille aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia tasapainotettaisiin. Tästä syystä komissio hyväksyi tuen Crédit Lyonnais'lie lopullisessa päätöksessään sillä edellytyksellä, että pankki myy merkittävän osan kansainvälisestä verkostostaan, osallistuu taloudellisen tilan paranemisesta annetun lausekkeen mukaisesti omaisuusjärjestelystä koituviin kustannuksiin, ja että tehdään selvä ero Crédit Lyonnais'n ja omaisuudenhoitojärjes- telmän välillä ja että pankki todennäköisesti yksityistetään viiden vuoden kuluessa. 1. 2. 2. Postipalvelut 198. Komissio katsoo, että tämä ala on olennaisen tärkeä maiden sosiaalisen ja taloudellisen toiminnan kannalta. Komission on kuitenkin samanaikaisesti otettava huomioon, että yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt kilpailusääntöjen soveltamisen myös tällä alalla120 , sen kuitenkaan rajoittamatta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan soveltamista. Erityisesti julkiset ja osittain julkiset postipalvelut tai postipalve lut, joille on myönnetty erityisoikeuksia ja yksinoikeuksia, nauttivat edelleen etuoikeutetusta suhteesta valtioon. Tämä ilmenee niiden saamana harvemmin kovin avoimena suorana (avustukset) tai välillisenä (verohelpotukset) rahoitusapuna. Tämä ala kuuluu komission jäsenval- Yhteisöjen tuomioistuimen 12 päivänä tammikuuta 1992 antama tuomio yhdistetyissä asioissa C-48/90 ja C-66/90 Nederland en PTT Nederland and PTT Post v. komissio, Kok. 1992, s. 1-565; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-320/91 Paul Corbeau, Kok. 1993, s. T-2563. 74 tioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta121 antaman direktiivin soveltamisalaan, mikä asettaa niille erityisiä kirjanpitoon ja rahoitukseen liittyviä velvollisuuksia. Toisaalta nämä suorat tai välilliset rahoitustuet ovat valtion tukea, jota komission tehtävänä on valvoa samanaikaisesti sekä ennakkoilmoi tusvelvollisuuden noudattamisen (joka on jäsenvaltioiden velvollisuus) sekä että olemassa olevien tukiohjelmien pysyvän tarkkailun suhteen. Jälkimmäinen on tarpeen, jotta komissio voisi ottaa huomioon kehityksen asteittaisuuden tai yhteismarkkinoiden toiminnan. Tällä alalla asia "Ranskan postin kilpailun alainen toiminta" on kahdessakin suhteessa erittäin mielenkiintoinen, sillä siihen liittyvät sekä valtion tukea koskevien sääntöjen soveltaminen (92 ja 93 artikla) että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottavia yrityksiä koskevat määräykset (90 artikla 2 kohta). Tämä asia on ensimmäinen tapaus, jossa komissio on soveltanut yhteisesti näitä kahta säännöstä. Komissio on arvioinut, että verotukselliset edut, joista Ranskan posti voi tässä tapauksessa saada hyötyä, eivät ylitä ylimääräisiä kuluja, jotka ovat aiheutuneet niistä tehtävistä, joista Ranskan postin on suoriuduttava onnistuakseen hyvin yleisön palvelu tehtävässään ja että tuki ei hyödytä postia sen kilpailun alaisissa toiminnoissa (tehtävät, joiden suorittamisessa Ranskan lainsäädännön mukaisesti postilla ei ole yksinoikeutta). Komissio on siis päättänyt, että nämä verotukselliset edut eivät ole Euroopan yhteisön perustamis sopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaista tukea. 1. 2. 3. Audiovisuaalinen ala 199. Komissio toteaa, että Euroopan elokuvateollisuus sekä televisio- ohjelmatuotanto ovat tärkeä osa monipuolista eurooppalaista kulttuuria. Komissio on hyväksynyt valtion tuen myöntämisen elokuvateollisuudelle ja televisio-ohjelmatuotannolle, jos ne edistävät kulttuurin monipuoli suutta. Komissio haluaa kuitenkin varmistaa audiovisuaaliselle alalle myönnettävää valtion tukea koskevassa arvioinnissaan, että tuki ei aiheuta epäoikeudenmukaista kilpailun vääristymistä, että alkuperämaan perusteella ei harjoiteta syrjintää eikä tavaroiden, palvelujen, ihmisten ja ajatusten vapaata liikkuvuutta millään muullakaan tavoin estetä. Komissio pyrkii löytämään tasapainon yhtenäismarkkinoilla kulttuurin ja perinteiden edistämisen vaatimusten sekä kaupan ja kilpailun avoimuuden välille. Selventääkseen tällä alalla soveltamaansa valtion tuki politiikkaa komissio laatii parhaillaan kulttuurille, taiteelle sekä audiovi suaaliselle alalle myönnettävän valtion tuen suuntaviivoja. Suuntavii voista keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa monenvälisessä kokouksessa kesäkuussa. Jäsenvaltiot asettuivat yleisesti tukemaan näitä suuntavii voja. 200. Koska yksityiset TV-asemat ovat väittäneet valituksissaan, että julkiset yleisradioyhtiöt saavat valtion tukea, joka vääristää kilpailua Euroopan yhteisön sisäisillä TV-markkinoilla, komissio antoi vuonna 1993 konsulttiyrityksen tehtäväksi tutkia tilannetta pyytäen sitä kiinnittämään erityistä huomiota yleisradioyhtiöille asetettuihin julkisiin palvelutehtäviin, niiden hintaan sekä näiden yhtiöiden saamaan julkiseen tukeen. Komissio sai lopullisen selvityksen loka kuussa 1995 ja on pyytänyt jäsenvaltioilta sitä koskevia huomautuksia. Komissio on lisäksi pyytänyt tarjouksia samanlaisen selvityksen tekemiseksi uusissa jäsenvaltioissa sekä EFTA-valtioissa, eli ETA- sopimuksen allekirjoittaneissa valtioissa. Kun komissio on saanut jäsenvaltioiden ensimmäisen selvityksen perusteella tekemät huomautuk set, ja kun toinen selvitys on valmistunut, se tarkastelee kysymystä ja kannustaa osallistumaan yleiseen keskusteluun asian viemiseksi eteen-päin. Komission direktiivi 80/723/ETY sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 84/413/ETY, EYVL N:o L 229, 28. 8. 1985, s. 20. 75 2. Horisontaaliset tuet 2. 1. Tutkimus- ja kehitystyö 201. Komissio on hyväksynyt 20 päivänä joulukuuta 1995 uudet "yhteisön ohjeet tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävälle valtion tuelle". Vuodesta 1986 voimassa olevien ohjeiden tarkistaminen liittyy uuteen kilpailutilanteeseen niin yhteisön tasolla kuin maailmanlaajuisestikin. Tarkistetuissa ohjeissa on otettu huomioon valkoisessa kirjassa "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" esitetyt suositukset sekä monenvälisistä Uruguayn kierroksen neuvotteluista saadut tulokset. Lisäksi tekstissä selvennetään eräitä kirjoittamattomia käytäntöjä, joita komissio on ke hittänyt edellisten ohjeiden tultua voimaan vuonna 1986. Hyväksytty tuen taso on edelleen 25 prosenttia kilpailuvaihetta edeltäville - lähimpänä markkinoita oleville - kehityshankkeille ja 50 prosenttia teollisuuden perustutkimuksen hankkeille, mutta "bonuksia" voidaan myöntää pk-yritysten hankkeille (+10 yksikköä), tuetuille alueille (+5 - 10 yksikköä) sekä hankkeille, jotka yhteisön tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävien tukien puiteohjelman mukaan ovat ensisijaisia (+15 yksikköä). Hyväksyttyjä tukitasoja korotetaan (10 yksikköä) myös sellaisissa hankkeissa, joihin sisältyy toimintoja, jotka kuuluvat ainakin yhdelle seuraavista alueista: itsenäisten yritysten rajat ylittävä yhteistyö, tutkimustulosten laaja levittäminen ja yhteistyö yritysten ja yliopistojen välillä. Samoin 25 yksikön korotus hyväksytään yhteisön tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävien tukien puiteohjelmille, joiden mukaan tuetaan ensisijaisesti hankkeita, jotka edellyttävät rajat ylittävää yhteistyötä yritysten välillä tai yritysten ja julkisten tutkimusyhteisöjen välillä sekä tutkimustulosten laajaa levittämistä. Tämä palkkiojärjestelmä tekee mahdolliseksi hyväksyttävän tuen määrän mukauttamisen yhteisen edun perusteella. Sen olisi noudatettava kaikissa olosuhteissa Maailman kauppajärjestön (WTO) avustusjärjes telmässä esitettyjä enimmäisarvoja. Jotta otettaisiin huomioon yhteisön ulkopuolisen kilpailun taso ja W T Om avustuksia ja täydentäviä toimenpiteitä koskevan sopimuksen tarjoamat uudet mahdollisuudet, uusissa ohjeissa säädetään, että Euroopan yritykset voivat hyötyä W T Om hyväksymistä enimmäistuista (50 % kilpailuvaihetta edeltävälle tutkimustoiminalle ja 75 % teollisuuden perustutkimustoiminnalle), jos kyseessä on jokin seuraavista tapauk sista: yhteisön tuen ja valtion tuen kasautuminen, Euroopan yhteisen edun kannalta merkittävä hanke (92 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen poikkeus), hankkeet tai ohjelmat, joiden osalta samanlaisia hankkeita tai ohjelmia toteuttaneet yritykset Euroopan unionin ulkopuolella ovat saaneet (kolmen viime vuoden aikana) tai tulevat saamaan vastaavanlaista tukea kyseisille tutkimusaloille W T Om hyväksymän määrän verran. Komissio on arvioinut uusissa ohjeissa, saadun kokemuksen perusteella, että komission ja jäsenvaltioiden hallinnollisten kulujen vähentämisek si ilmoitus vuosittaisen talousarvion lisäämisestä (<100 % alkuperäi seen määrästä) ja/tai hyväksytyn tukiohjelman pidentämisestä ei ole enää tarpeen, jos eräät edellytykset täytetään. Tuen myöntämisestä yksittäiseen hankkeeseen, joka liittyy komission hyväksymään tutkimus- ja kehitystyön tukiohjelmaan, ei periaatteessa tarvitse ilmoittaa. Yksi uusi peruste, joka liittyy "suuriin yksittäisiin hankkeisiin" myönnetyn tuen määrän (5 miljoonaa ecua) ja hankkeen kustannusten määrän (25 miljoonaa ecua) ilmoittamisen osalta, on liitetty vuoden 1995 ohjeisiin- 76 Tarkistetuissa ohjeissa säädetään myös erilaisista tilanteista, joissa korkeakoulujen tai yleishyödyllisten julkisyhteisöjen omaan tai yritysten laskuun tai yhteistyönä toteuttamien tutkimus- ja kehitystyön hankkeiden julkinen rahoitus kuuluu tai ei kuulu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. Ohjeiden tarkistetussa versiossa täsmennetään lisäksi ne tekijät, jotka komissio ottaa huomioon arvioidessaan sitä, kannustavatko jäsenvaltioi den tarjoamat tuet tutkimus- ja kehitystyöhön yrityksiä ryhtymään ylimääräiseen tutkimus- ja kehitystoimintaan sen toiminnan lisäksi, jota ne harjoittavat jokapäiväisten liiketoimiensa yhteydessä (T&K- tukien kannustava vaikutus). Tuen välttämättömyyttä ja kannustavaa vaikutusta pk-yrityksille voidaan pitää oletettuna, kun taas suuryritysten lähellä markkinoita olevan tutkimuksen osalta komission on tarkistettava nämä tekijät erityisen huolellisesti. 2. 2. Työllisyystuki ja yleiset sosiaaliset toimenpiteet 202. Yhteisön jatkuvasti korkea työttömyys on aiheuttanut suuria taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia vuonna 1995. Yrittäessään helpottaa tätä vakavaa tilannetta, jäsenvaltiot ovat ryhtyneet useisiin työllisyyttä edistäviin toimenpiteisiin. Valkoisessa kirjassaan "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys" komissio esittelee yhteisön kilpailupoli tiikan linjojen mukaisia työllisyydenedistämiskeinoja. Useimmat jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikan välineinä käyttämät keinot ovat yleisluontoisia, eivätkä ne sisällä tukia, joilla suosittaisiin tiettyjä yrityksiä tai joilla vaikutettaisiin jäsenval tioiden väliseen kauppaan Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan mukaisella tavalla. Esimerkiksi Tanskan uudessa energiapaketissa, jossa määrätään uusia tai korotettuja energiaveroja Tanskan teollisuuden hiilidioksidi- ja rikkidioksidipäästöille, osa verotuloista palautetaan teollisuudelle sen maksamien työnantajamaksu jen yleisenä helpotuksena. Koska kaikki yritykset hyötyvät automaat tisesti ja objektiivisesti tästä helpotuksesta, komissio ei katsonut sen olevan 92 artiklan 1 kohdan mukaista valtion tukea. Ainoastaan toimet, joilla pienennetään työvoimakustannuksia vain tietyissä yrityksissä tai tietyillä aloilla (joko kannustamalla niitä lisäämään työvoimaansa, säilyttämään työllisyyden tason tai palkkaamaan tiettyjä työttömien ryhmiä), vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua, koska ne suosivat niistä hyötyviä yrityksiä kilpailijoihin verrattuna. Komissio katsoi, että Ruotsin työllisyystukipaketti, jonka edunsaajina^ovat vain 500 työntekijän tai sitä pienemmät yritykset, oli näitä yrityksiä hyödyttävää valtion tukea. Siten se aiheutti haittaa kilpailijoille, joilla oli yli 500 työntekijää. 203. Useiden työllisyyttä edistävien tukitoimien johdosta komissio on halunnut selvittää tämän alan tukipolitiikkaansa työllisyystuen122 suuntaviivojen avulla. Koulutusta varten annettavia tukitoimia käsitellään epäsuorasti yleisissä suuntaviivoissa, jotka koskevat valtion tukitoimien ja yleisten toimenpiteiden välistä erottelua, koska koulutusta tukevat toimenpiteet voidaan useissa tapauksissa katsoa yleisiksi toimenpiteiksi. Työllisyystuen suuntaviivojen tavoitteena on etupäässä tiedottaa jäsenvaltioita ja asianomaisia osapuolia niistä periaatteista, joita komissio noudattaa määrittäessään työllisyystuki- toimia ja niiden soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sekä varmistaessaan kilpailusääntöjen ja komission valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä suositeltujen työllisyyspolitiikan toimenpiteiden välisen yhteensopivuuden. Suuntaviivoissa vahvistetaan komission perinteisesti myönteinen suhtautuminen työpaikkojen luomiseen EYVL N:o C 344, 12. 12. 95, s. 4. 77 myönnettävään valtion tukeen, erityisesti silloin jos tuki myönnetään pk-yrityksille tai yrityksille, jotka sijaitsevat aluetukeen oikeute tuilla alueilla, edellyttäen, että tuki johtaa kyseisen yrityksen työpaikkojen nettomäärän lisääntymiseen. Komissio suhtautuu myönteises ti myös tukeen pitkäaikais- tai nuorisotyöttömille, joilla on erityisiä vaikeuksia löytää vakituista työtä. Arvioinnissaan komissio ottaa huomioon myös yritysten mahdollisesti työttömän palkkaamisen lisäksi tarjoaman tuen, esimerkiksi hänelle kustannettavan koulutuksen/Lisäksi valtion tuki politiikan taustalla olevien perusperiaatteiden mukaisesti komissio tutkii aina, onko tuki tarpeellista työttömän palkkaamiseksi ja että se on tilapäistä. Kuitenkaan komissio ei suhtaudu myönteisesti kaikkeen myönnettävään työllisyystukeen. Komission mielestä tietyt työllisyystukitoimet ovat yleisen edun vastaisia niiden mahdollisen yhteismarkkinoiden kilpai lulle haitallisen vaikutuksen vuoksi. Jos tukia ylipäätään voidaan pitää hyväksyttävinä, niitä voidaan hyväksyä vain tietyissä tapauksis sa. Suuntaviivoissa vahvistetaan komission kielteinen suhtautuminen tukeen, jolla turvataan yritysten työpaikkoja. Tosiasiassa työpaikkojen turvaamiseen tarkoitettu tuki on toimintatukea, joka yleensä estää tai viivästyttää tarpeellisia rakennemuutoksia, joilla yritys tai ala saataisiin taloudellisesti elinkelpoiseksi, ja se pitää näin keinote koisesti elossa kannattamattomia yrityksiä. Komissio katsoo, että useimmissa tapauksissa tällaisen tuen haitat ovat suuremmat kuin mahdolliset lyhyen aikavälin edut. Lisäksi komissio yleensä suhtautuu kielteisesti työpaikkojen luomista varten myönnettävään tukeen, jota annetaan herkille, ylikapasiteetista kärsiville sekä kriisitilanteessa oleville aloille. Näiden tukitoimien mahdolliset haitalliset vaikutuk set samalla alalla muissa jäsenvaltioissa toimiville kilpailijoille sekä uhka, että tuki vain siirtää työttömyyden muihin jäsenvaltioihin, ovat suuremmat kuin tuen myöntävän jäsenvaltion työttömyyslukujen alentamisesta saadut hyödyt. Tästä syystä komissio päätti aloittaa 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn Italian kenkäteollisuudelle myönnetyistä työllisyystuista, jotka myönnettiin työllisyyskriisistä kärsiville aloille yleisen työllisyystukipaketin perusteella. Työpaikkojen turvaamiseksi myönnetty tuki voidaan hyväksyä, jos se kohdistuu sellaisilla alueilla sijaitseviin yrityksiin, jotka ovat kelpoisia saamaan 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista aluetukea vakavien sosioekonomisten ongelmien vuoksi tai jos tuki myönnetään yrityksen pelastus- tai rakennemuutossuunnitelman yhteydessä123. Lisäksi teollisuusalakohtainen työllisyystuki voidaan hyväksyä alueilla, joilla on vakavaa työttömyyttä, tai jos sitä myönnetään taloudellisesti kasva ville ja uusia työpaikkoja synnyttäville alasektoreille. 204. Korostaakseen Euroopan unionissa tällä hetkellä vallitsevan työttömyyskriisin ratkaisun kiireellisyyttä ja tukeakseen raken teellisen työllisyyspolitiikan edistämistä erityisesti aktiivisin työmarkkinatoimenpitein, komissio aikoo ottaa käyttöön nopeutetun menettelyn työllisyys- ja koulutustukitoimenpiteitä koskevien ilmoitusten käsittelyssä. Nopeutetussa menettelyssä komissio päättää ilmoitetuista tukitoimenpiteistä 20 työpäivän kuluessa. 2. 3. Ympäristötuki 205. Yhteisön ympäristöpolitiikka perustuu periaatteelle, että saastuttavan yrityksen on maksettava aiheuttamastaan ympäristöva hingosta. Ympäristönsuojelua varten yrityksille myönnettävä tuki ei periaatteessa ole saastuttaja maksaa -periaatteen mukaista. On kuitenkin todettava, että joissakin tapauksissa tällainen tuki saattaa olla tarpeellista joko kannustimena, jonka tarkoitus on saada yritykset toteuttamaan säädetyt vaatimukset ylittäviä ympäristönsuojelullisia toimenpiteitä, tai säilyttämään alan kilpailukyky tilanteessa, jossa Taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta koskevat suuntaviivat, EYVL N:o C 368, 23. 12. 1994. 78 asetetaan uusia ympäristövelvoitteita. Tietyissä tilanteissa ympäristö tuki voi siten olla oikeutettua. On kuitenkin selvää, että tällainen tuki voi vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla toimivien yritysten välillä. Sitä voidaan pitää oikeutettuna vain, jos tuen ympäristön kannalta hyödylliset vaikutukset ovat suuremmat kuin sen kilpailua vääristävät vaikutukset:. 2 06. Ympäristönsuojeluun annettavaa valtion tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen124 tarkoituksena on löytää tasapaino yllä mainitun kilpailupolitiikan ja ympäristöpolitiikan näkökulmien välillä. Suuntaviivoissa vahvistetaankin saastuttaja maksaa -periaate, mutta samalla niissä todetaan, että tietyissä tilanteissa ympäristötuki voidaan hyväksyä. Näiden periaatteiden mukaisesti suuntaviivoissa todetaan, että vaikka toimintatuki tavallisesti katsotaan yhteismarkkinoille soveltumattomak si, komissio voi erityistapauksissa hyväksyä toimintatuen myöntämällä ympäristöverojen helpotuksia sekä muita korvaavia toimenpiteitä edellyttäen, että tuki on tarpeen haluttujen ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. Näin ollen komissio katsoi, että hiilidioksidi- ja rikkidioksidipäästöille asetetuista uusista energiaveroista energiaval taisille yrityksille myönnetty helpotus Tanskassa ja Alankomaissa sekä pohjavedelle ja jätteille asetetusta verosta tietyille yrityksille myönnetty helpotus Alankomaissa voitiin hyväksyä, koska verohelpotuksia on pidettävä eräänlaisena hintana siitä, että nämä maat ovat ensimmäi siä, jotka ottavat ympäristön kannalta hyödyllisen veron käyttöön. Ilman minkäänlaisia verohelpotuksia kyseiset verot heikentäisivät vakavasti energiavaltaisten yritysten kilpailukykyä veroja perivissä maissa eli tässä tapauksessa Tanskassa ja Alankomaissa, jolloin veroa ei voitaisi käyttää. Komissio haluaa kuitenkin varmistaa, että nämä verohelpotukset eivät vääristä kohtuuttomasti kilpailua kannustaen samalla tuen saajia toteuttamaan saastuttamista vähentäviä toimenpi teitä. Tästä syystä komissio edellyttää aina, että verohelpotukset ovat väliaikaisia ja periaatteessa asteittain alenevia. 2. 4. Tuet pienille ja keskisuurille yrityksille 207. Tarkastellessaan pk-yrityksille myönnettyjä tukia vuonna 199. 5 komissio on jatkanut 20 päivänä toukokuuta 1992125 hyväksymiensä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävistä valtion tuista annettujen yhteisön ohjeiden periaatteiden soveltamista. Näissä ohjeissa säädetään, että komissio arvioi järjestelmän soveltamista viimeistään kolmen vuoden kuluttua niiden julkaisemisesta. Komission yksiköt ovat esittäneet jäsenvaltioiden asiantuntijoille heinäkuussa pidetyssä monenvälisessä kokouksessa tämän arvioinnin tulokset ja ovat ehdottaneet arvioinnin perusteella välttämättöminä pitämiään muutoksia. Komission tavoitteena on edelleen hyväksyä luonteeltaan kannustavia tukia, jotka helpottavat pk-yritysten erityisiä vaikeusalueita, mutta rajoittaa samalla kilpailua vääristävät vaikutukset mahdollisimman vähäisiksi. Keskustelua on pääasiassa käyty säännösten selkeyttämisestä ja yksinkertaistamisesta, vähämerkityksistä tukea koskevan säännön (de minimis - sääntö) tarkistamisesta sekä mahdollisuudesta ottaa huomioon teknologian siirtoon liittyvät investointikustannukset. 2. 5. Vientituki 2 08. Selvästi sisämarkkinoiden tavoitteen vastaista on vientituki eli muihin jäsenvaltioihin tai ETA-maihin myytyjen tavaroiden määrään sidottu tuki126 tai näihin maihin suuntautuvaan tavaroiden markkinoin tiin tai myyntiin kiinteästi liittyvä tuki. Tällaista on esimerkiksi tuki, jota annetaan tavaroiden tai palvelujen myyntiä yhteisössä tai Taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta koskevat suuntaviivat, EYVL N:o C 368, 23. 12. 1994 EYVL N:o C 213, 19. 8. 1992, s. 2. Komissio harkitsee, pitäisikö tähän tähtäävä suorasanainen poikkeus lisätä tarkistetta vana olevaan vähämerkityksellisyyssääntöön. 79 ETA:ssa sijaitsevien jälleenmyyntiverkkojen tai myyntijärjestöjen perustamista tai niiden toimintaa varten. Tällainen tuki ei edistä mitään yhteisön tavoitetta siinä määrin, että tuen suoraan kilpailua vääristävät vaikutukset olisivat oikeutettuja. Tästä syystä komissio ei hyväksy vientitukea. Koska komissio suhtautuu myönteisesti pk- yrityksille annettavaan tukeen ottaen erityisesti huomioon niiden rajallisen taitotiedon ja vaikeudet ulkopuolisen rahoituksen hankkimi sessa, komissio voi hyväksyä pk-yrityksille annettavan pehmeän tuen, joka liittyy vientimarkkinoiden kehittämiseen esimerkiksi konsultointia tai markkinointitutkimusta varten edellyttäen, että tuki on kertaluon toinen ja rajoittuu uusien markkinoiden avaamiseen. Komissio voi samoin edellytyksin hyväksyä pk-yrityksille messuja varten annettavan tuen. 209. Eurooppalaiset yritykset eivät kilpaile ainoastaan EU. -ssa ja ETA:ssa, vaan ne kilpailevat myös investoinneista ulkomaisilla markkinoilla kuten Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Kaakkois-Aasiassa. Komissio uskoo, että yrityksille ulkomaisille markkinoille tehtäviä investointeja varten annettava tuki voi vääristää kilpailua ja vaikuttaa yhteisössä käytävään kauppaan. Näin ollen myös sitä koskevat EY:n perustamissopimuksen valtiontukisäännöt. Komissio on huolissaan siitä, että tällaiset tukitoimet voivat johtaa yritysten sijoittumiseen maantieteellisesti uusille alueille ja olla tarjolla pääasiassa yhteisön keskeisillä ja kehittyneimmillä alueilla, mikä toimisi vastoin yhteisön koheesiopolitiikan pyrkimyksiä pienentää kuilua yhteisön vauraiden ja köyhien alueiden välillä. Toisaalta nämä tukitoimet voivat tukea Itä-Euroopan ja Baltian maita sekä Venäjää näiden pyrkimyksissä siirtyä markkinatalouteen ja voivat siksi olla tietyissä tapauksissa aiheellisia. Selkeän politiikan luomiseksi näissä asioissa komissio päätti käynnistää 93 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn useissa kansainvälistymisohjelmissa sekä pyytää jäsenvaltioita ja kolmansia osapuolia ilmaisemaan kantansa. 210. Komissio on edelleen pyrkinyt pääsemään jäsenvaltioiden kanssa sopimukseen lyhytaikaisia vientiluottotakauksia koskevasta tiedonannos ta. Sen mukaan jäsenvaltioiden on lopetettava julkisen tuen antaminen vientitakauksia myöntäville yhteisöille lyhytaikaisten kaupallisten riskien osalta. Komissio odottaa, että jäljellä olevat ongelmat ratkaistaan vuoden 1996 aikana siten, että edellä mainittu tiedonanto voidaan antaa. 2. 6. Pelastamis- ja rakennemuutostuki 211. Komissio sovelsi edelleen uusia suuntaviivoja taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamisesta ja rakenneuudistuk sesta127. Ilman tarkkaa valvontaa jäsenvaltiot voivat käyttää tätä tukea niin, että vaikeuksissa olevia yrityksiä pidetään keinotekoisesti hengissä. Tästä seuraa vaara, että välttämättömät rakenneuudistukset sisämarkkinoilla vaikeutuvat tai pitkittyvät kohtuuttomasti ja rakennesopeutuksen taakka siirtyykin elinkelpoisille yrityksille. Pelastamis- tai rakennemuutos tuet voivat olla aiheellisia esimerkiksi sosiaali- tai aluepoliittisten näkökohtien perusteella. Suuntaviivojen päätavoite onkin löytää järkevä tasapaino näiden näkökohtien sekä sisämarkkinoiden vapaan ja vääristymättömän kilpailun luomisen välillä. 212. Pelastamistuen tarkoitus on pitää yritys toiminnassa väliaikai sesti sillä aikaa, kun asianmukaista rakenneuudistussuunnitelmaa laaditaan. Tukea voidaan siksi myöntää ainoastaan rajatuksi ajaksi, joka ei yleensä voi olla kuutta kuukautta pidempi. Komissio katsoi, että Espanjan valtion 18 kuukaudeksi Gutierrez Corporacion (Guascor) -nimiselle yritykselle kaupallisia lainoja varten myöntämä tuki ei täyttänyt pelastamistuen ehtoja. Asunee 127 EYVL N:o C 368, 23. 12. 1994, s. 12 80 213. Suuntaviivojen mukaan komissio asettaa rakennemuutostuen hyväksymiselle tiukkoja ehtoja. Erityisesti on syytä mainita, että tuen on tavallisesti oltava kertaluontoinen toimenpide. Se on kytkettävä rakenneuudistussuunnitelmaan, jonka avulla pystytään palauttamaan yrityksen kestävä elinkelpoisuus kohtuullisessa ajassa. Samoin sen on perustuttava realistisiin arvioihin yrityksen toimintamahdollisuuksista tulevaisuudessa, jotta lisätukea ei enää tarvittaisi. Komissio katsoo tämän olevan rakennemuutostuen hyväksymisen välttämätön edellytys. 128 Koska eräät Saksan takausjärjestelmät ja pehmeän tuen järjestelyt vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja tervehdyttämistä varten eivät periaatteessa sulkeneet pois mahdollisuutta, että tällaista tukea voitiin antaa samalle yrityksille useita kertoja, komissio pidätti itselleen oikeuden käsitellä tällaisia toistuvan tuen tapauksia yksittäin. Samoin koska SUZUKI Motor Corporation -yhtymän tytäryhtiö S. A. m rakenneuudistussuunnitelma oli epämääräinen, SANTANA Motor heikosti perusteltu eikä tähdännyt yrityksen pitkän aikavälin elinkel poisuuden palauttamiseen, komissio ei voinut hyväksyä Espanjan valtion tämän suunnitelman perusteella suunnittelemaa tukea ja päätti käynnistää EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisen tutkimusmenettelyn. 214. Jotta tuen vaikutus kilpailijoihin jäisi mahdollisimman vähäiseksi, rakenteellisen ylikapasiteetin vaivaamilla aloilla toimiville yrityksille myönnettävän rakennemuutostuen hyväksymisen ehtona on, että tukea saava yritys aidosti ja peruuttamattomasti pienentää kapasiteettia. Hyväksyessään italialaiselle lannoiteyri- tykselle Enichem Agricultura S. p. A. : lie myönnettävän rakennemuutostuen komissio kiinnitti erityistä huomiota siihen, että sen yhteydessä yrityksen tuotantokapasiteettia vähennetään peruuttamattomasti. Se päätti lisäksi, että tätä hyväksymisen ehtoa on noudatettava siihen asti, kunnes tuen vaikutus yhteisön kilpailutilanteeseen on merki tyksetön. Komissio ei kuitenkaan voinut hyväksyä espanjalaiselle yritykselle Guascorille myönnettyä valtion tukea, koska yritykselle laadittu rakenneuudistussuunnitelma ei näyttänyt sisältävän kapasitee tin vähentämistä edes yhdessä sen tuotantoaloista, joilla yhteisössä on ylikapasiteettia. Komissio ei itse voi asettaa rakennemuutosta varten yritykselle myönnettävän tuen ehdoksi yrityksen yksityistämistä. Jos kuitenkin jäsenvaltio sitoutuu yksityistämään tuen saavan yrityksen, tällä saattaa olla ratkaiseva merkitys komission arvioidessa yrityksen elinkelpoisuutta tulevaisuudessa ilman lisätuen tarvetta. Italia laiselle lannoiteyritykselle Enichem Agricultura S. p. A. : lie myönnettyä rakennemuutostukea koskevassa päätöksessään komissio otti sen vuoksi huomioon Italian valtion sitoumuksen yksityistää yritys. 2. 7. Treuhandanstalt 215. Tammikuussa komissio päätti vuonna 1995 sovellettavista ehdoista, jotka koskevat yksityistämistä Saksan itäosien ns. uusissa osavaltioissa. Tällaiset ehdot oli aiemmin määritetty vuosina 1991129 ja 1992130. Treuhandanstai tin purkamisen seurauksena komissio päätti, että vuonna 1995 yksityistämiseen sovellettavien menettelyjen ja arviointiperusteiden pitäisi olla aiempaa yhdenmukaisempia muihin jäsenvaltioihin sovellettavien ehtojen kanssa. Siirtymävuoden 1995 jälkeen erikoisehtoja ei käytetä. Komissio tutki useita yksittäisiä tukitapauksia, jotka koskivat yksityistämistä uusissa osavaltioissa. Selvästi tärkein oli BSL:n (Buna, Sächsische Olefinwerke, Leuna) petrokemian tehtaiden yksi tyistäminen, jossa ostajana oli Dow Chemical. Marraskuussa komission Ks. myös valtion tukea lentoliikenteen alalla koskevat yhteisön suuntaviivat, EYVL N:o C 350, 10. 12. 1994, s. 5 XXI kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 249 kohta XX kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 349 kohta 81 teki lopullisen päätöksen hyväksyä 5 miljardin ecun (9,5 mrd Saksan markan) suuruinen tuki B S Lm uudelleenjärjestämiseksi integroiduksi kokonaisuudeksi. 3. Aluetuet 216. Komissio on jatkanut voimassa olevien tukiohjelmien, näiden ohjelmien erityisedellytysten ja aluetukeen oikeutettujen alueiden kartan (väestön vähenemisen periaatteen ja rakennerahastojen tukialue- karttojen yhdenmukaisuuden suhteen) tarkistamista. Päätöksiä on toimeenpantu Alankomaiden, Belgian (lukuunottamatta Hainauta) , Espanjan ja Italian osalta. Aluekarttojen yleinen tarkistus on näin ollen lähes valmis; ainoastaan yhden valtion on vielä tarkistettava aluekarttansa. Kolmen yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995 liittyneen maan osalta (Itävalta, Ruotsi ja Suomi) komissio otti käyttöönsä ne kartat, jotka EFTAn valvontaviranomaisen oli määritellyt vuonna 1994 Euroopan talousalueelle. Komissio on myös jatkanut perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaisesti rakennerahastojen avustusten soveltuvuuden tutkimista yhteisön eri tavoitteisiin ja aloitteisiin nähden. D - Valtion tukea koskevat menettelyt (valituksen tekijöiden oikeudet) 217. Asiassa T-95/94 SYTRAVAL vastaan 28 syyskuuta 1995 antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi komission 31 päivänä joulukuuta 1993 tekemän päätöksen. Päätöksessä hylättiin valitus, joka koski valtio-omisteisen, kilpailluilla markkinoilla toimivan Ranskan postin tytäryhtiölle Sécuripostille myönnetyksi väitettyä valtion tukea. Tuomioistuin katsoi, että komissio ei ollut osoittanut riittäviä perusteita hylätä valituksen tekijöiden useat syytökset, jotka koskivat valtion Sécuripostille Ranskan postin kautta myöntämää etuuskohtelua. komissio Tämän tuomion merkitys perustuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemiin lausuntoihin, jotka koskevat valituksen tekijöiden oikeuksia valtiontukimenettelyissä. Tuomioistuin painottaa, että komission on tutkittava puolueettomasti ja tyhjentävästi valituksen tekijöiden kaikki syytökset eikä se saa asettaa valituksen tekijälle todistus taakkaa koskien valtion tuen olemassaoloa ja sen soveltuvuutta tai soveltumattomuutta. Muussa tapauksessa valituksen teki-joitä vaadittai siin hankkimaan syytöstensä tueksi tietoa, jota ne eivät voisi useimmissa tapauksissa saada muutoin kuin komission välityksellä. Tästä syystä komissio ei voi selittää riittämätöntä perusteluaan tai kyvyttömyyttään selvittää kaikkia syytöksiä viittaamalla valituksen tekijän antamiin vajavaisiin tietoihin. Asiassa SYTRAVAL tehdyt päätelmät vahvistavat tuomioistuimen 18 syyskuuta 1995 antaman tuomion asiassa T-49/93 SIDE vastaan komissio. 218. Valtiontukitoimien tarkastelussa komission käyttämä menette lytapa on kaksivaiheinen: tukitoimen alustava tarkastelu ja perusta missopimuksen 93 artiklan 2 mukaisen menettelyn käynnistäminen tapauksissa, joissa komissiolla alustavan tarkastelun jälkeen on yhä epäilyksiä tukitoimen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Perustamisso pimuksessa määrätty menettely, jossa kolmansia osapuolia pyydetään antamaan kannanottoja 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti käynnistettyyn menettelyyn, ei koske alustavaa tarkastelua. Kun ilman lisäselvityksiä voidaan todeta, että tuki soveltuu yhteismarkkinoille, kolmansiin osapuoliin ei näytä olevan tarpeellista ottaa yhteyttä ennen komission päätöstä. Komission johdonmukainen käytäntö onkin siksi ollut olla antamatta kolmansille osapuolille, valituksen tekijät mukaan lukien, oikeutta tulla kuulluksi alustavan tarkastelun aikana. Yhteisöjen tuomioistuin on tukenut tätä kantaa useissa tuomioissa131. Koska kuiten kin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemän päätöksen mukaan komission on tutkittava kaikki valituksen tekijän esittämät syytökset Ks. erityisesti asia 84/82 Saksa v. komissio, Kok. 1984, s. 1451 82 puolueettomasti j,i tyhjentäväntj n»-kfl oolfettflvA flYTHAVAlViti KnnK»*v. ïn päätoköen poruulolul, l uomi. oiut. ulii velvoittaa lisäksi kpmissJota käynnistämään tietyissä olosuhteissa menettelyn, jossa molempia osapuolia kuullaan ennen kuin 93 artiklan 2 kohdan mukainen menettely on käynnistetty. Tämä koskee tapauksia, joissa tiettyjen toimien määritteleminen valtion tueksi on vaikeaa. Koska tämä tuomio näyttää asettavan komissiolle valitusten tutkimista koskevia lisävelvoitteita tapauksissa, joissa on syytä epäillä tuen olemassaoloa, ja näyttää ole van ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeusk äytännön kanssa, komissio on valittanut tuomiosta yhteisöjen tuomiois tuimeen. E-Tilastot 219. Komissio on kuluvana vuonna rekisteröinyt 680 ilmoitusta uusista tuista tai olemassa olevien tukien muutoksista sekä 113 tapausta, joista ei ole ilmoitettu132. Samana aikana komissio on päättänyt olla vastustamatta 504 tapausta. Yhteensä 57 tapauksessa komissio on päättänyt aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan tai päätöksen 3 855/91/EHTY 6 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn. Syvällisempi tutkimusmenettely on johtanut 22 myönteiseen päätökseen, 9 kielteiseen päätökseen ja 5 ehdolliseen päätökseen. Lisäksi komissio on päättänyt ehdottaa Euroopan yhteisön perustamisso pimuksen 93 artiklan 1 kohdan mukaisia aiheellisia toimenpiteitä kuu delle olemassa olevalle tuelle. Lukuihin ei sisälly tuki, jota on myönnetty maatalouteen, kalastukseen, liikenteeseen ja kivihiiliteollisuuteen. 83 Kuvio 1. Uudet asiat vuonna 1995 1994 1995 Kuvio 2. Komission tekemät päätökset E Uudelleen tutkitut tuet • Ilmoittamatta jätetyt tuet • ilmoitetut tuet 619 1991 1992 1993 1994 1995 84 Taulukko 1. Päätökset jäsenvaltioittain Itävalta Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Suomi Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta 22 15 17 209 9 110 2 51 3 93 1 34 12 6 35 EUROOPAN UNIONI 619 85 V - Kansainvälinen toiminta A - Euroopan talousalue 220. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin 1 päivänä tammikuuta 1995 Norja ja Islanti jäivät ainoina EFTA-maina Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (ETA-sopimus) allekir joittajiksi. Niiden joukkoon liittyi 1 päivänä toukokuuta ,1995 Liechtenstein. Näiden kolmen maan osalta ovat voimassa kilpailun alan yhteistyötä koskevat säännöt, jotka ovat peräisin Euroopan talousalueesta tehdystä sopimuksesta. Niitä on täydennetty epävirallisilla mutta järjes telmällisillä säännöillä, jotka on otettu käyttöön komission ja EFTAn valvontaviranomaisen yhteisestä sopimuksesta133. Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjani72 artiklan mukaises ti134 EFTAn valvontaviranomaisen käsittelyssä olevat uusia jäsenvaltioi ta koskevat asiat on siirretty komissiolle (lähes 80 asiaa, jotka liittyvät ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan soveltamisalaan sekä noin 400 tukiasiaa). B - Keski- ja Itä-Eurooppa, Baltian maat, uudet itsenäiset valtiot sekä Välimeren maat 1. Keski- ja Itä-Eurooppa 221. Osana kuuden assosioituneen KIE-valtion Euroopan unioniin liittymistä edeltävää strategiaa135 Eurooppa-neuvo s ton joulukuussa 1994 järjestetty Essenin kokous korosti sekä kilpailupolitiikan että sen toteuttamisen helpottamista. Se esimerkiksi kehotti komissiota ja jäsenvaltioita käynnistämään kilpailupolitiikan alan koulutusohjelman. Komissio sekä jäsenvaltioiden viranomaiset ovat kokoontuneet useita kertoja ja ne ovat onnistuneet parantamaan toimintojensa koordinointia sekä käynnistämään merkittävän yhteistyöohjelman. Kuuden assosioituneen KIE-valtion sekä Baltian maiden viranomaiset osallistuivat kaksi viikkoa kestävään yhteiseen PO IV:n järjestämään koulutusohjelmaan syyskuussa (joka rahoitettiin PHARE-ohjelman varoin) sekä vierailivat yksitellen Euroopan unionin jäsenvaltioiden kilpailuvirastoissa. Osallistujat kokivat ohjelman erittäin hyödylliseksi. PHARE-ohjelman kattama tekninen apu on tähän saakka keskittynyt pääasiassa kilpailunrajoituslainsäädänhön kysymyksiin. Vuonna 1996 keskitytään erityisesti monopoleihin, erityisoikeuksiin ja valtion tuki kysymyksiin, sekä kiinnitetään erityistä huomiota lainsäädännön tehokkaaseen toteuttamiseen. Komission valkoisessa kirjassa136, jossa määritellään KIE-maiden integraation suuntaviivat, korostetaan siirtymävaiheessa oleville talouksille sopivan kilpailupolitiikan tärkeyttä sekä määritetään ne neljä pylvästä, joiden mukaan assosioituneiden valtioiden tulisi lähentää lainsäädäntöään (kilpailun rajoittaminen, sulautumat, valtion tuki ja valtion monopolit/yksinoikeudet). Kilpailunrajoitusten alalla on edistytty huomattavasti; yhtä lukuunottamatta kaikilla assosioitu neilla valtioilla on kilpailulakeja varten omat viranomaisensa. Liitty- 133 XXII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 85 - 89 kohta, sekä XXIV kertomus, 399 kohta. 134 EYVL N:o C 241, 29. 8. 1994. 135 Romanian, Tsekin tasavallan, Bulgarian ja Slovakian kanssa tehdyt Éurooppa-sopimukset astuivat voimaan 1 päivänä helmikuuta 1995; Puolan ja Unkarin kanssa tehdyt sopimukset astuivat voimaan 1 päivänä helmikuuta 1994. Sopimusten kilpailusäännöt ovat periaatteessa samat kuin Rooman sopimuksessa; katso XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, s. 283, 401 kohta. '"' Komission valkoinen kirja: Unionin sisämarkkinoihin liittymisen valmistelu: Keski- ja Itä-Euroopan assosioidut maat (toukokuu 1995), Eurooppa-neuvoston Cannesin kokouksen kesäkuussa 1995 hyväksymä. 86 miseen mennessä nämä maat hyväksyvät kaiken yhteisön säännöstön ja sillä välin niille annetaan teknistä apua. Eurooppa-sopimusten toimeenpanosäännöistä ne, jotka koskevat yrityksiin sovellettavia kilpailusääntöjä, ovat parhaillaan tulossa hyväksytyiksi assosiointineuvostoissa. Valtion tukea koskevista sääntöehdotuksista neuvotellaan. Yksi valtio on hyväksynyt säännöt ja muodollista hyväksymisprosessia ollaan käynnistämässä. Toinen valtio on ilmoittanut hyväksymisestään. Komissio on usein eri tavoin tiedottanut kilpailupolitiikkaa koskevista asioista kaikille näissä maissa sijaitseville taloudellisille toimijoille. Brnossa huhtikuussa 1995 järjestetyssä konferenssissa kilpailun pääosaston pääjohtaja puhui kilpailupolitiikan kansainväli sestä ulottuvuudesta ja kilpailuviranomaisten yhteistyön merkityksestä laajalle yleisölle, jonka mukana oli kilpailuviranomaisia sekä liike- elämän edustajia. Visegrädissa 19-21 päivänä kesäkuuta 1995 järjeste tyssä konferenssissa KIE-valtioiden kilpailuvirastojen päälliköt sekä PO IV:n virkamiehet keskustelivat siirtymävaiheessa olevien talouksien kilpailuun liittyvistä erityisongelmista sekä kilpailunrajoitus- ja valtion tuki politiikan välisestä vuorovaikutuksesta. Sovittiin yhteisestä toimintaohjelmasta. Sovittiin esimerkiksi sähköisen tietojenvaihtoverkoston luomisesta. Syksyllä kilpailun pääosaston pääjohtaja vieraili Bulgariassa ja keskusteli valtion tuki- ja monopolikysymyksistä. 2. Baltian maat, Slovenia ja uudet itsenäiset valtiot 222. Osana Baltian maiden (Viro, Latvia ja Liettua) Euroopan unioniin liittymistä edeltävää strategiaa astuivat 1 päivänä tammikuuta 1995 voimaan vapaakauppasopimukset, joiden sisältämät kilpailusäännöt ovat Eurooppa-sopimuksissa KIE-valtioiden kanssa määriteltyjen sääntöjen kaltaiset. Nämä vapaakauppasopimukset korvataan pian Eurooppa- sopimuksilla, jotka on allekirjoitettu kesäkuussa 1995; näiden kolmen valtion on nyt täytettävä samat liittymistä edeltävää strategiaa koskevat ehdot, jotka EU on määritellyt KIE-valtioille. KIE-valtioille ehdotettuja täytäntöönpanosääntöjä ehdotetaan myös Baltian maille. Yksi valtio on ilmoittanut myöntyvänsä sekä yrityksiä että valtion tukea koskeviin sääntöihin. Eurooppa-sopimusneuvottelut Slovenian kanssa ovat käynnissä. Kumppanuus- ja yhteistyösopimukset on allekirjoitettu Venäjän, Ukrainan, Valko-Venäjän, Kazakstanin, Kirgisian ja Moldovan kanssa; vaikka sovitut kilpailusäännöt eivät ole yhtä ankaria kuin KIE- sopimusten sisältämät säännöt, sopimukset sisältävät lainsäädännön lähentämistä koskevan ehdon. Yhteistyö on alkanut erityisesti TACIS- ohjelmaan sisältyvän teknisen avun turvin. Tästä lähteestä myönnettiin rahoitusta Venäjän kilpailuviranomaisten Moskovassa elokuussa 1995 järjestämään kansainväliseen konferenssiin, johon myös kilpailun pääosaston varapääjohtaja osallistui. Venäjän kanssa työskentelevä työ ryhmä kokoontui toukokuussa ja joulukuussa. Se arvioi eri tapoja aloittaa kumppanuus- ja yhteistyösopimusten käytännön toimeenpano. 3. Välimeren maat ja Mercosur-maat 223. Assosiointisopimukset on allekirjoitettu Tunisian, Marokon ja Israelin kanssa ja samanlaisista sopimuksista neuvotellaan Jordanian, Egyptin ja Libanonin kanssa. Ne sisältävät tai niiden odotetaan sisältävän Eurooppa-sopimusten kaltaiset kilpailusäännöt. Sopimus, joka on tehty ja allekirjoitettu tulliliiton perustamiseksi Turkin kanssa ja jota ratifioidaan parhaillaan, sisältää erityisesti kilpailu lainsäädännön osalta erittäin tiukat lähentämistä koskevat määräykset, jotka on täytettävä määräajassa. On huomattava, että kaikilla näillä kahdenvälisillä sopimuksilla tavoitellaan politiikan yhdenmukaistamista. Tämä on kilpailupolitiikkaa 87 uudessa kauppajärjestelmässä koskevan selvityksen l a a t i n e en a s i a n t u n t i jaryhmän s u o s i t u s t en mukaista (ks. a l l a ). Mercosur-maiden kanssa käytävät n e u v o t t e l u t, k i l p a i l u a l a a, ovat käynnissä. j o t ka koskevat myös C - Pohjojs-Amerikka 224. Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välinen sopimus kilpailu lakien soveltamisesta hyväksyttiin Euroopan neuvostossa 10 päivänä huhtikuuta 1995. Samalla neuvosto hyväksyi Yhdysvalloille osoitetun kirjeen, jossa selvitettiin Euroopan yhteisöjen tulkintaa eräistä sopimuksen säännöksistä137. Tämä kirje, joka heijasti komission neuvostolle antamien lausuntojen sisältöä, selvitti kahta asiaa. Toisaalta komissio ei voi toimittaa Yhdysvaltojen antitrustivira- nomaisille asetuksen N:o 17 20 artiklan säännösten taikka kilpailualan muissa asetuksissa olevien säännösten tarkoittamia tietoja paitsi asianomaisen lähteen nimenomaisen sopimuksen perusteella. Toisaalta kukin osapuoli varmistaa, että kaikki toisen osapuolen luottamuksellisina antamat tiedot pysyvät luottamuksellisina, ja kukin osapuoli voi turvautua sen käytettävissä oleviin oikeudellisiin keinoihin estääkseen näiden tietojen paljastumisen. Yhdysvaltojen kilpailuviranomaisille asiasta ilmoitettuaan komissio tiedottaa asianomaiselle jäsenvaltiolle taikka asianomaisille jäsenvaltioille ilmoituksista, joita Yhdysvaltojen antitrustiviranomaiset ovat lähettäneet komissiolle, ja neuvoteltuaan Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa, se ilmoittaa myös sille jäsenvaltiolle tai niille jäsenval tioille kaikesta täytäntöönpanotoimintojen alalla tehtävästä yhteis työstä tai koordinoinnista. Viimeksi mainitussa tapauksessa komissio kuitenkin kunnioittaa Yhdysvaltojen viranomaisten toivomusta olla tiedon luottamuksellisuuden vuoksi tarvittaessa paljastamatta niiltä saatua tietoa. Jäsenvaltioiden sopimuksen hyväksyminen on antanut sen poliittisen sykäyksen ja sitä laillista varmuutta, mikä on ollut tarpeen yhteistyö- toimien lisäämiseksi Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välillä. Sopimuksen perusteella Yhdysvallat on tehnyt Euroopan yhteisölle vuoden kuluessa yhteensä 35 ilmoitusta (21 ilmoitusta oikeusministeriöltä ja 14 Federal Trade Commissionilta) joista 21 on ollut sulautumatapauksia. Euroopan yhteisön Yhdysvalloille tekemät ilmoitukset jatkuivat huhtikuun 10 päivänä sen jälkeen, kun sopimuksen epävarma asema yhteisön lainsäädännössä oli keskeyttänyt ne hetkeksi138. Vuonna 1995 Euroopan yhteisö ilmoitti Yhdysvalloille 43 tapausta, joista 30 liittyi sulautumiin. Komission ja Yhdysvaltojen antitrustiviranomaisten välillä kaksi kertaa vuodessa järjestettävät korkean tason kokoukset jatkuivat kahden vuoden tauon jälkeen 13 päivänä marraskuuta. Neuvotteluissa keskityttiin tämänhetkisen kahdenvälisen yhteistyön tehokkuuteen, ja monilla aloilla todettiin tarvittavan jatkotutkimuksia. Myös tulevasta kahden- ja monenvälisestä yhteistyöstä keskusteltiin kilpailupolitiikkaa uudessa kauppajärjestelmässä selvityksen yhteydessä sekä Yhdysvaltojen hyväksyessä vuonna 1994 lain kansainväli sestä täytäntöönpanossa (International Antitrust Enforcement Assistance Act). Merkittävä osa kokousajasta käytettiin myös innovaatiomarkkinoista sekä niiden suhteesta kilpailupolitiikkaan käytäviin keskusteluihin. kilpailunrajoituslainsäädännön asiantuntijaryhmän pohtineen avusta 137 EYVL N:o L 95, 27. 4. 1995 ja sitä koskevat korjaukset EYVL N:o L 131, 15. 6. 1995. 138 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 413 kohta Neuvosto valtuutti 23 päivänä tammikuuta komission käynnistämään Kanadan kanssa neuvottelut kahdenvälisestä yhteistyöstä kilpailun alalla139. Ensimmäinen tämän valtuutuksen alainen neuvottelukierros käytiin 27 päivänä tammikuuta 1995, jolloin edistyttiin sopimus luonnoksen muodon määrittämisessä. Neuvoston talousasioita pohtiva ryhmä keskusteli sopimusluonnoksesta 6 päivänä maaliskuuta. Neuvottelu jen odotetaan päättyvän vuoden 1996 ensimmäisellä puoliskolla. Komissio ja Kanadan kilpailupolitiikkaa hoitava toimisto kokoontuivat epävirallisesti 14 päivänä marraskuuta vaihtaakseen mielipiteitä uusimmista kilpailupolitiikan kehityssuuntauksista Euroopan unionissa ja Kanadassa. D - Japani 225. Pääosasto I Vm ja Japanin kilpailuviranomaisten (Japanese Fair Trade Commission, JFTC) väliset suhteet ovat pysyneet läheisinä vuonna 1995. Tokiossa pidettiin 22 päivänä marraskuuta kolmas komission ja Japanin kilpailuviranomaisten yhdessä järjestämä seminaari. Seminaarin aiheet vaihtelivat kilpailupolitiikan asemasta maailmantaloudessa kilpailupo litiikan soveltamisalaan. Vuosittainen kahdenvälinen kokous PO lV:n ja Japanin kilpailuvi ranomaisten (JFTC) kanssa pidettiin 24 päivänä marraskuuta. Kyseiset kilpailuviranomaiset käsittelivät kahdenvälisiin suhteisiin liittyviä kysymyksiä sekä yhteisesti kiinnostavia asioita, kuten markkinoiden vapauttamista ja kilpailusääntöjen kansainvälistämistä. Osapuolet ovat myös vastavuoroisesti selvittäneet kummankin pääasiallisia kehitystoi- mia lainsäädännön alalla sekä kilpailusääntöjen täytäntöönpanon alalla. Viralliset ja epäviralliset yhteydet japanilaisiin viranomaisiin ovat lisääntyneet vuoden 19 95 kuluessa. Näin ollen pääosasto IV on voinut Japanin hallituksen toukokuussa hyväksymän sääntelyn purkamista koskevan suunnitelman yhteydessä välittää kilpailun alaa koskevat pyyntönsä, jotka kohdistuvat kilpailusääntöjen laaja-alaisempaan ja täsmällisempään soveltamiseen, lähes kaikkien sääntöjä koskevien poikkeuksien lakkauttamiseen sekä kilpailuviranomaisen (JFTC) toiminnan tehostamiseen. E - Australia ja Uusi Seelanti 226. Kahdenvälisiä suhteita Australiaan pyrittiin luomaan useissa tapauksissa vuonna 1995. Näissä epävirallisissa kokouksissa käsiteltiin mm. viimeaikaisia EU:n ja Australian välisiä poliittisia kehityssuuntia erityisesti sääntelyn purkamisen alalla sekä Australian kilpailulain uudistusta. F - Monenväliset järjestöt ja muut kansainväliset asiat 1. Taloudellisen kehityksen ja yhteistyön järjestö (OECD) 227. Pääosasto IV on osallistunut aktiivisesti OECD:n kilpailua koskeviin tehtäviin. Pääasialliset tehtäväkentät ovat liittyneet lainsäädännön lähentämiseen, kansainväliseen yhteistyöhön sekä kilpailupolitiikan ja kansainvälisen kauppapolitiikan välisiin suhteisiin vapautuneen kaupankäynnin yhteydessä. Tehtäviin kuuluu myös kilpailusääntöjen soveltaminen vapautuneilla aloilla (televiestintä ja meriliikenne). Tiettyjä erityisiä tai alakohtaisia näkökohtia kilpailupolitiikan täytäntöönpanon osalta (vaikeuksissa olevat yritykset ja tehokkuusvaatimukset, elokuva-alan eri toimintatasojen 139 XXIV kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 414 kohta 89 yhdentyminen, kilpailupolitiikka ja ympäristöpolitiikka) on täydennet ty. PO IV edustaa komissiota OECD:n teollisuuskomitean julkisten tukitoi mien työryhmässä. Se on jatkanut käynnissä olevan OECD:n teollisuudelle myönnettävää, julkista tukea koskevan tutkimuksen tukemista asiantunte muksensa avulla. 2. Maailman kauppajärjestö ( W T O) 228. Niitä toimialoja koskevat neuvottelut, joista ei Uruguayn kierroksen neuvotteluissa vielä päästy sopimukseen, jatkuvat tehokkaas ti, erityisesti televiestinnän peruspalvelujen osalta. Euroopan unioni on näiden neuvottelujen yhteydessä tehnyt tarjousluonnoksen, jossa korostetaan erityisesti unionin ulkopuolisen kilpailun vapauttamisen aikataulun soveltuvuutta Euroopan unionin sisäisiin vapauttamistoimiin sekä säätelyn riippumattomuuden takuita. Kaikki jäsenvaltiot hyväksyivät komission tekemän valtion tukea koskevan ehdotuksen yhteisestä ilmoittamis- ja vuosikertomusme nettelystä komissiolle ja Maailman kauppajärjestölle (WTO), jolla muokataan olemassaolevaa standardisoitua valtion tuelle annettua ilmoittamis- ja vuosikertomus järjestelmää140. Tämän muutoksen tuloksena toimitetaan WTOn tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa vaadittu tuista ilmoittaminen sekä yllä mainittu vuosikertomus samanaikaisesti. Komissio uskoo, että tämä uusi käytäntö helpottaa jäsenvaltioiden hallinnollista työtä ja varmistaa mahdollisimman suuren avoimuuden. 3. Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi (UNCTAD) 229. Pääosasto IV on tiiviisti mukana UNCTADin toiminnassa rajoitta viin kauppatapoihin liittyvien tehtävien osalta. PO IV osallistui kolmanteen Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssiin, jonka tehtävänä oli tarkistaa UNCTADin tällä alalla laatimien säännösten ja periaattei den kokonaisuutta. 4. Kansainvälinen yhteistyö 230. Karel Van Miertin vuonna 1994 koolle kutsuma asiantuntijaryhmä, jonka tarkoituksena oli keskustella kilpailuviranomaisten välisen tiiviimmän yhteistyön mahdollisuuksista, antoi selvityksensä heinäkuus sa 1995141. Ryhmä antoi useita suosituksia. Tarkasteltuaan lyhyesti mahdollisuuksia perustaa kansainvälinen kilpailuvirasto sekä laatia maailmanlaajuinen kilpailulainsäädäntö, ryhmä torjui ajatukset todeten, etteivät ne olleet toteutettavissa lyhyellä eivätkä keskipitkällä tähtäyksellä. Sen sijaan se piti parempana, että ne valtiot laatisivat tarpeelliset kilpailusäännöt, joilla niitä ei vielä ollut. Tätä silmälläpitäen ryhmä ehdotti, että tältä alalta kokemusta omaavat valtiot avustaisivat asiassa. Ryhmä antoi ehdotuksen kaksi toimenpidettä yhdistävästä lähesty mistavasta. Ensinnäkin se ehdotti kilpailuviranomaisten välisen yhteistyön vahvistamista syventämällä Yhdysvaltojen kanssa olemassa olevaa yhteistyötä, mikä ryhmän mielestä oli tärkeintä, sekä laajenta malla muiden valtioiden kanssa tapahtuvaa kahdenvälistä yhteistyötä. Toiseksi ryhmä antoi periaatteellisen ehdotuksen monenvälisen yhteistyörakenteen laadinnasta, koska se uskoo, ettei tiivistetylläkään kahdenvälisellä yhteistyöllä pystytä ratkaisemaan kaikkia kilpailuvira- 140 Komission kirje D/20500 2 päivänä elokuuta 1995, joka korvaa 22 päivänä helmikuuta 1994 päivätyn komission kirjeen SG(94) D/2484. H1 Uuden kauppaa koskevan järjestelmän kilpailupolitiikka: kansainvälisen yhteistyön ja sääntöjen vahvistaminen. KOM(95) 359 lopull. 90 nomaisten kohtaamia ongelmia eikä toteuttamaan tehokkaasti kilpai lusääntöjä kolmansien maiden markkinoilla. Monenvälinen sopimus kattaisi kaikki kahdenvälisten sopimusten sisältämät osa-alueet, joihin lisättäisiin joukko kilpailun vähimmäissääntöjä, sitova myönteisen huomioon ottamisen väline ja tehokas kiistojenratkaisumenettely. Heinäkuun 17 päivänä komissio hyväksyi selvityksen esittämisen neuvostolle ja parlamentille aikoen käynnistää neuvottelut unionin tärkeimpien kumppaneiden kanssa sekä asianomaisten kansainvälisten järjestöjen piirissä. Jäsenvaltioiden kilpailuvirastojen pääjohtaj ien kokouksessa 17 päivänä lokakuuta päätettiin perustaa työryhmä, joka pohtisi eräiden ryhmän antamien suositusten teknistä puolta. Tämä selvitys on myös toimitettu Euroopan parlamentille, neuvoston 113 artiklan nojalla nimittämälle komitealle sekä yhteisön OECD-kumppaneil le. Alustavat reaktiot ovat olleet myönteisiä. 91 VI - Tiedotuspolitiikka 231. Vuonna 1995 komissio jatkoi kilpailupolitiikan alaa koskevista asioista tiedottamista yleisölle. Kuten ennenkin, kilpailua koskevista asioista laaditut lehdistötiedotteet muodostivat lähes kolmanneksen kaikista komission lehdistötiedotteista. Vaikka PO IV:n tiedotuksen voimavarat ovat erittäin rajalliset, vastasi se kuluneen vuoden aikana yli tuhanteen yleisön esittämään kysymykseen lähettämällä asiaa koskevia asiakirjoja tai antamalla hyödyllisiä neuvoja. Voimavarojen vähäisyyden vuoksi on loppuvuodesta 1995 alkaen useimpiin kyselyihin vastattu vakiokirjeillä, joihin on liitetty ajanmukainen luettelo kilpailuasioita koskevista yleisölle tarkoitetuista yhteisön julkai suista142 (sisältäen myös PO IV:n henkilöstön puheita ja tutkimuksia). PO IV on yhdessä virallisten julkaisujen toimiston kanssa julkaissut vuonna 1995 useita kilpailulakia koskevia hakuteoksia, kun taas kolme kertaa vuodessa ilmestyvä EY:n kilpailupolitiikan tiedotuslehti (jonka painos on 17 000 kappaletta) on perustettu alan päätietolähteeksi. Vuodeksi 1996 on valmisteilla useita uusia julkaisuja ja PO IV suunnittelee tiedonjakelua EUROPAn kautta, joka on Euroopan instituu tioiden tiedosto World Wide Web:ssä143. Lisätietoja ja uusimman luettelon kilpailuasioita koskevista yleisölle tarkoitetuista yhteisön julkaisuista saa osoitteesta Euroopan yhteisöjen komissio, PO IV tiedotus, C150 00/158, Rue de la Loi 200 / Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles / Brussel, puh. (+32-2) 295 76 20, telekopio (+32-2) 295 54 37, sähköposti: X400: c=BE; a=RTT; p=CEC; o=DG4; s=INF04, Internet-sähköpostiosoite: Info4@dg4. cec. be http://www. cec. lu 92 Liite : Kertomuksessa käsitellyt asiat 1. Perustamissopimuksen 85 ja 86 sekä 90 artikla Asia Atlas-Phoenix ATR/BAe ; BASF/Accinauto • Brysselin lentokenttä Coapi ' Gas Interconnector • ICG/CCI Morlaix Inmarsat-P Lufthansa/SAS Omnitel Pronto Italia Organon Pelikan/Kyocera TACA Unilever/Mars Van Marwijk/FNK-SCK Vebacom 2. Sulautumien valvonta Asia ABB/Daimler Benz Crown Cork & Seal/Carnaud MetalBox Glaxo /We 11 come. Lyonnaise des Eaux/Northumbrian Water i Kohtanumero 57 61-62 36 120 89 82 40,43 59 77-78 109 37-38 87 73 40,41 40,42 111 Kohtanumero 139 141 142 145 Mercedes Benz/Kässbohrer 135,137 Nordic Satellite Distribution Orkla/volvo Perrier Repola /Kymmene RTL/Veronica/Endemol Siemens/Italtel Swissair/Sabena 133 140 147 144 134 135-136 76,143 , 93 3. Valtion tuki Asia Air France ________ Kohtanumero _^ 177, 178 Andalusian kehittämisinstituutti AOM BSL (Buna, Sächsiche Olefinwerke,Leuna). CGM Chrysler Crédit Lyonnais DAF Belgium DAF Netherlands EM-Filature Energiaverot Alankomaissa 159 181 215 185_ 171 197 168 ' 168 159 206 • Enichem Agricultura S. p. A. , 159, 214 Ferries Golfo De Viscaya. Ferrovie dello Stato S. p. A Fifet Mezzogiorno Ford Genk Ford Valencia Ford/VW Setubal Guascor (Gutierrez Asunee Corporacion) Italian kenkäteollisuus Kimberly-Clark Lech-Sthlwerke GmbH Leuna-Werke GmbH Lisnave Lufthansa Maschinenfabrik Sangerhausen GmbH NedCar-Volvo/Mitsubishi •<. Opel Austria Opel Eisenach Ranskan posti ROSCOs Rover Ruotsin työllisyystuki järjestelmä Santana Motor SA SEAT-Volkswagen Siemens Nixdorf AG/Mainz SNF , 94 184 189 171 167 169 171 212 203 __5jB 159 162 159 180 160 171 169 171 198 189 171 202 213 168 157 • _ ^_ ] ___ 1 171 [ 1 S v. - i. s s a J. r - S a b e n a Sytraval Tanskan energiaohjelma ' ' TAP Textilwerke Deggendorf GmbH v. komissio 179 217 202, 206 177 154 Tubacex 157, 160. 95 ISSN 1024-4492 KOM(96) 126 lopullinen ASIAKIRJAT FI 08 Luettelonumero : CB-CO-96-135-FI-C ISBN 92-78-01880-5 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemb_-g 36