title: KOMMISSIONENS ARBEJDSDOKUMENT - Rapport om olieforsyningerne, raffineringsindustrien og oliemarkedet i Det Europæiske Fællesskab

eurovoc_concepts:
EU market
oil industry
oil refining
petroleum
security of supply

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 03. 04. 1996 KOM(96) 143 endelig udg. KOMMISSIONENS ARBEJDSDOKUMENT Rapport om olieforsyningerne, raffineringsindustrien og oliemarkedet i Det Europæiske Fællesskab Rapport om olieforsyningerne, raffineringsindustrien og oliemarkedet i Det Europæiske Fællesskab (Kommissionens arbejdsdokument) INDHOLDSFORTEGNELSE RAPPORT BILAG: A B Bl B 2 B. 3. C Cl C 2 C 3 D D l. D. 2. D. 3 D 4 E El E. 2. E 3 F F 1 F. 2. F 3 F 4 G Den generelle økonomiske baggrund Råolieforsyninger De globale energireserver De globale olieforsyninger Råolieforsyninger til EU Efterspørgsel efter og udbud af olieprodukter Baggrunden Efterspørgslen efter olieprodukter i EF Olieproduktforsyningerne i EF Miljø Den politiske og økonomiske baggrund Nuværende og foreslåede foranstaltninger Følgerne for downstream-økonomi og beslutningstagning Udsigterne på miljøområdet Olieraffinering Raffinaderier: antal, kapacitet og udnyttelse Refiner's margin og rentabilitet i raffinaderi sektoren Udsigterne for raffinaderi sektoren Afsætning af olieprodukter Afsætningssektoren Detail handel sstati stik Detailmarkedets andele og rentabilitet Harmonisering Ordforklaring Fortegnelse over tabeller og grafer - 3 Rapport om olieforsyningerne, raffineringsindustrien og oliemarkedet i Det Europæiske Fællesskab (Kommissionens arbejdsdokument) INDHOLDSFORTEGNELSE RAPPORT Baggrunden for rapporten Olieindustrien Rentabilitet i raffineringsindustrien Markedsføring Miljøspørgsmål Forsyningssikkerhed Det indre marked Konklusioner - 4 RAPPORT Baggrunden for rapporten 1. Europa-Kommissionen har siden olieprischokket i slutningen af 1970'erne regelmæssigt udarbejdet rapporter til Rådet om Fællesskabets oliemarked og raffineringsindustri. I disse rapporter er der gjort rede for problemerne med overkapacitet, ændringer i efterspørgselsstrukturen og strengere miljøkrav. Den sidste af disse rapporter blev udarbejdet i 1992 efter Golf-krisen, i form af en meddelelse til Rådet [KOM(92) 152] 2. Rådet vedtog den 30. november 1992 en række konklusioner på foranledning af ovennævnte meddelelse; disse konklusioner har været retningsgivende for Kommissionens arbejde. Rådet erkender heri, at en konkurrencedygtig raffineringsindustri er af strategisk betydning for olieproduktmarkedernes stabilitet og Fællesskabets forsyningssikkerhed. Miljøaspekterne understreges, og det anbefales, at industrien høres om eventuelle miljøforanstaltninger og omkostningerne herved for producenter og brugere. Siden da har man indledt "Auto/olie-programmet", som er en ny form for snævert samarbejde mellem Kommissionen og industrien. Man er nu i færd med at drøfte de første forslag, der er baseret på dette initiativ. De vedrører både brændstofspecifikationer (benzin og diesel) og standarder for udstødningsgas. 3. Revisionen af de nuværende restriktioner for anvendelsen af fuelolie til elfremstilling (direktiv 75/405/EØF), som affødte forslaget i "Hvidbogen om en energipolitik for Den Europæiske Union" [KOM(95) 682] om at trække direktivet tilbage, var en anden af Rådets henstillinger. Behovet for at støtte dialogen mellem producent- og forbrugerlandene blev understreget, og Kommissionen har fortsat været aktiv på dette område og var således co-sponsor for den internationale energikonference i Puerto La Cruz, Venezuela, i september 1995, hvor ministre fra producent- og forbrugerlande drøftede energispørgsmål af fælles interesse. Rådet bekræftede på ny, at Kommissionen fortsat burde foretage disse regelmæssige revisioner, som er af stor nytte for Fællesskabets energipolitiske drøftelser. 4 Nærværende rapport er baseret på mandatet i Rådets konklusioner 10369/92 af 30. november 1992. Her opfordres Kommissionen til regelmæssigt at analysere situationen for Fællesskabets oliemarkeder og raffineringsindustri, og den anmodes om at høre olieindustrien, inden der indføres miljøbeskyttelsesforanstaltninger, navnlig med hensyn til de heraf følgende omkostninger for producenter og forbrugere. Rapporten er udarbejdet under hensyntagen til udviklingen i sektoren siden 1992, og den ovennævnte hvidbog om energipolitikken, som udvikler en strategi baseret på tre af hovedhjørnestenene i Fællesskabets energipolitik, nemlig konkurrencedygtighed, miljø og forsyningssikkerhed, som alle er relevante for denne sektor. 5. Målet med rapporten er derfor at indkredse og udforske de spørgsmål, der er afgørende for sektoren (olieforsyning, raffinering og afsætning), herunder navnlig raffineringsindustri ens situation, miljøspørgsmål, forsyningssikkerhed og det indre marked, og, hvor det er relevant, at kommentere konsekvenserne heraf for Fællesskabet. 6. Rapporten er et resultat af omfattende analyser af sektoren, der er gennemført efter langvarige høringer af forskellige olieselskaber, branchesammenslutninger og de nationale myndigheder. De vigtigste konklusioner af denne analyse er der gjort rede for i selve rapporten, mens der i bilagene gøres nøjere rede for de forskellige emner set på baggrund af den generelle økonomiske situation. Olieindustrien 7. Olie tegner sig for langt størstedelen af bruttoenergiforbruget i Fællesskabet. Forbruget forventes at stige kvantitativt i de næste 25 år på trods af en marginal nedgang i oliens andel fra 42% til mellem 36 og 38%. Disse tal stammer fra den "undersøgelse for år 2020", der er udarbejdet som led i hvidbogen om energipolitik. Hvorledes disse tal kan forliges med Fællesskabets internationale forpligtelser til at mindske drivhusgasemissionerne, vil blive drøftet i andre sammenhænge. Fællesskabet er Verdens største nettoimportør af råolie Dets samlede import og eksport af olieprodukter balancerer stort set og er præget af Fællesskabets åbne handelspolitik. 8. Oliesektoren spiller en stor rolle i Fællesskabets økonomi. Det har været og vil derfor fortsat være af strategisk energipolitisk betydning for Fællesskabet, både økonomisk og samfundsmæssigt, at de forskellige dele af oliesektoren (navnlig raffineringsindustrien og markedet), udviser gode resultater. Denne sektor gennemgår nu en periode med omskiftelser, hvor der er mulighed for nye alliancer og joint-ventures, efterhånden som virksomhederne tilpasser sig nye handelsvilkår i Fællesskabet og nye afsætningsmuligheder, navnlig i Asien. 9. Rapporten er navnlig koncentreret om raffinering og afsætning (downstream-sektoren) i Fællesskabet. Disse to aktiviteter er stort set behandlet hver for sig, skønt de enkelte raffinaderiers geografiske nærhed til markedet også er en faktor - hvilket vidner om distributionsomkostningernes betydning. Olieselskaberne er ofte integreret vertikalt, fra eftersøgning og produktion (upstream) til raffinering og afsætning (downstream), og de har i visse tilfælde ligeledes betydelige aktiviteter inden for kemikalieproduktion. Disse integrerede foretagenders finansielle resultater betragtes ofte som et mål for industriens sundhed eller rentabilitet, og der har på det seneste været meldinger om gode avancer. Det er imidlertid vigtigt at betragte de enkelte aktiviteter hver for sig, da nogle virksomheder kun deltager i ét led af kæden, f. eks. efterforskningsvirksomheder, raffinaderier og afsætningsvirksomheder. Disse forskellige virksomheder konkurrerer indbyrdes i de respektive sektorer, hvorfor de enkelte aktiviteter bør analyseres hver for sig. 10. Raffineringssektoren har til stadighed skaffet Fællesskabet sikre forsyninger af olieprodukter, som f. eks. motorbrændstof og fyringsgasolie, til konkurrencedygtige priser, samtidig med at sektoren har forbedret sine resultater i miljømæssig henseende. Rapporten afslører imidlertid visse tendenser i raffinaderiindustriens rentabilitet, som vil kunne skade industriens muligheder for fortsat at spille denne rolle. Hertil kræves stadige investeringer, da der er voksende investeringsmuligheder uden for Fællesskabet, som vil kunne vise sig at være mere attraktive end de muligheder, der findes i Fællesskabet. Rentabilitet i raffineringsindustrien 6 - 11 Raffineringssektoren har i nogen tid lidt under ringe rentabilitet. Avancen ("refiner's margin") på den mest grundlæggende af raffineringsprocesserne, primærdestillationen, er for tiden stort set lig nul, og avancen på forædlingsprocesserne, der forbedrer mellemprodukterne, som f. eks. katalytisk reformering og krakning, er stadig for ringe Enkelte raffinaderier kan måske dække driftsomkostningerne, men til industriel udvikling i denne sektor er dette ikke nok. 12 De tre hovedaspekter af problemet er skitseret nedenfor. På raffinerings- og efterspørgselssiden er der to faktorer, nemlig for stor raffineringskapacitet og den skiftende balance i efterspørgslen efter de forskellige produkter, navnlig den relative efterspørgsel efter benzin og diesel. På udbudssiden er der sket en ændring i forsyningen af råolie til Fællesskabets raffinaderier henimod lettere råolier. Disse skaber deres egne særlige problemer og har også påvirket prisforskellene mellem de forskellige produkter, som forklaret nedenfor. De lovrammer, industrien arbejder under, har også haft en afgørende indflydelse (miljølovgivningen, afgifter på olieprodukter). 13 Der er to former for overskydende raffineringskapacitet. For det første er der en overkapacitet for destillation af råolie. For det andet er der en overskydende konverteringskapacitet, hvor den billige fuelolie, der fremstilles i råoliedestillationsprocessen, omdannes til lettere, dyrere produkter, såsom benzin. 14. I denne forbindelse er det værd at nævne, at den tilsyneladende modsigelse mellem høj udnyttelsesgrad og overkapacitet kan forklares ved, at de foreliggende data om udnyttelsen er ufuldstændige. Udnyttelsesprocenterne beregnes på grundlag af den oprindeligt meddelte nominelle kapacitet for et givet raffinaderi, mens virksomheden i tidens løb ofte kan forbedre kapaciteten med tekniske forbedringer af forarbejdningsudstyret. Der er, af konkurrencemæssige årsager, imidlertid ikke altid offentlig adgang til oplysninger om disse gradvise stigninger i kapaciteten, og der er således en større overkapacitet, end dataene viser. 15 Overskuddet i råoliedestillationskapaciteten er, som allerede nævnt, af gammel dato, og selv om industrien i de sidste 15 år har gjort en stor indsats for at mindske overskuddet, er dette endnu ikke helt lykkedes. Situationen bliver ikke bedre af de ovennævnte "skjulte" kapacitetsforøgelser, som også finder sted i konverteringsanlæg. 16. Overskuddet i konverteringskapaciteten er skabt som følge af over-investering i de seneste år. Dette er først og fremmest sket af to grunde. For det første forandringen i den relative efterspørgsel efter de forskellige olieprodukter. I efterspørgselsprognoserne har man således undervurderet væksten i efterspørgslen efter diesel og overvurderet væksten i efterspørgslen efter benzin (efterspørgslen efter benzin er faktisk faldet). 17. For det andet blev det på udbudssiden forventet, at der med tiden ville blive udbudt flere sværere råolier, mens antallet af lette råolier faktisk steg. Dette var igen resultatet af en større procentdel lette 7 - råolier i den "kurv" af råolier, som Saudi-Arabien udbød til salg for at maksimere landets olieindtægter, og uventet stor produktion af råolie fra Nordsøen, som generelt er let. Dette var en følge af omkostningsbeskæringer og teknologiske fremskridt i upstream-sektoren. Der har derfor generelt snarere været brug for mindre end mere konverteringskapacitet, eftersom der ved raffinering af lettere råolier fremstilles flere lettere produkter. 18 Endelig skal der regnes med den betydelige indflydelse fra regulerende indgreb fra det offentlige. Der har været stigende omkostninger til miljøforanstaltninger, som ikke umiddelbart kan overvæltes på produktpriserne under de nuværende markedsvilkår. Høje oprensningsomkostninger og uforudseelige afgiftsniveauer har også haft en indflydelse på investeringsafgørelser i raffinaderi industri en. 19 Disse tre elementer tilsammen har haft en række konsekvenser. På kort sigt har der været manglende overensstemmelse mellem raffineringskapaciteten og produktefterspørgslen, hvilket har ført til mindskede prisforskelle mellem lette og tunge produkter, hvilket igen har ført til lave investeringsafkast. Raffinaderierne er uvillige til at lukke raffinaderierne som følge af de høje oprensningsomkostninger og sociale omkostninger. De føler sig i stedet fristet til at "vente og se", så længe driften ikke giver underskud, eller til at sælge raffinaderierne, selv til meget lave priser, snarere end at lukke dem. 20 Tendensen til, at producenterne involverer sig i downstream-processer, hvilket vi anser for et positivt tegn på engagement i fællesskabsmarkedet, indebærer, at der er et antal potentielle købere, som kan være bundet af andre strategiske principper, og som er villige til at gå ind i denne sektor, navnlig hvis raffinaderierne kan købes på gunstige betingelser Der vil sandsynligvis blive tale om yderligere nedlukninger, men selv om der nedlægges raffinaderier, er der ingen garanti for, at avancemargenen vil blive bedre, eftersom den mindskede raffineringskapacitet vil kunne dækkes med import. Afsætning 21. Situationen for markedssektoren varierer i de forskellige dele af Fællesskabet, men er generelt væsentligt bedre end for raffineringsindustrien. Historisk betingede, strukturelle forskelle spiller en væsentlig rolle, og det samme gælder de forskellige markedsdeltageres integrering i upstream- og down stream-aktiviteter. Der er i hele Fællesskabet en generel tendens til, at antallet af detail salgssteder falder med en tilsvarende stigning i gennemsnitssalget pr. salgssted. Denne omstrukturering finder imidlertid sted med forskellig hastighed i de forskellige medlemsstater, hvilket skyldes en række faktorer. 22 Indkøbscentrenes fremmarch på bekostning af traditionelle forhandlere i en række medlemsstater har været betydelig. For tiden synes dette at være til fordel for forbrugerne som følge af de væsentligt lavere priser, men det betyder også en væsentlig nedgang i indtjeningen for de traditionelle olieselskaber og navnlig for raffinaderierne i de mest berørte markeder. Dette forringer igen olieselskabernes mulighed for at investere i forbedring af detail salgssteder på disse markeder, hvilket kan føre til nedlukning af yderligere detail salgssteder. For det andet udveksler nogle forhandlere detail salgssteder med andre forhandlere for at styrke deres tilstedeværelse i bestemte områder. Dette fører ofte til en mindskelse i enhedsomkostningerne, som kan komme forbrugerne til gode, forudsat at der er tilstrækkelig konkurrence. Denne udvikling påvirker den overordnede markedsstruktur og derved ændres også den traditionelle forhandlers rolle. Begge disse tendenser bør overvåges nøje. Miljøspørgsmål 8 - 23. Der er store betænkeligheder ved miljøforureningen i alle dele af Fællesskabet, navnlig med hensyn til luftkvaliteten. Borgerne ønsker forbedringer, og der er således indgået specifikke forpligtelser på dette område i rammekonventionen om klimaændringer. Miljølovgivningen er kompleks, navnlig med hensyn til downstream-sektoren. Miljøforanstaltningerne berører driften af selve raffineringsprocessen, produktspecifikationer og emissionsbegrænsende udstyr i distributionskæden. Forbedring af f. eks. brændstofspecifikationerne kan imidlertid ikke finde sted isoleret; hertil kræves snævert samarbejde med andre industrisektorer. Dette har således været tilfældet med Auto/olie-programmet, som søger den rette ligevægt mellem de mest omkostningseffektive foranstaltninger. 24 Auto/olie-programmet er et trilateralt initiativ vedrørende luftkvalitet, emissioner, brændstoffer og motorteknologi, taget af Kommissionen, raffineringsindustrien (EUROPIA) og motorindustrien (ACEA) i fællesskab. Målet var at give de politiske beslutningstagere adgang til en objektiv vurdering af den mest omkostningseffektive pakkeløsning, herunder bilteknologi og brændstofkvalitet såvel som lokale foranstaltninger, til mindskelse af emissionerne fra vejtransportsektoren til et niveau, som er i overensstemmelse med de nye luftkvalitetsstandarder, der er ved at blive fastlagt for Fællesskabet. 25. Specifikke foranstaltninger indføres ofte trinvis. Industrien vil på ethvert givet tidspunkt være i færd med at bestille nyt udstyr i henhold til tidligere lovgivning og planlægge, hvordan de fremtidige mål, der er fastsat i den gældende lovgivning, skal nås. Disse foranstaltninger indebærer betydelige udgifter i raffinaderier og i lager- og distributionsanlæg, og hver ny beskyttelsesforanstaltning, som f. eks en yderligere nedsættelse af emissionsniveauet, er generelt forholdsmæssigt dyrere end den forudgående foranstaltning, eftersom de tekniske krav, som endnu større forbedringer indebærer, øges tilsvarende. Tabel D. 5 i bilaget viser en række skøn over de potentielle omkostninger. 26 Hele Fællesskabet drager fordel af bedre luftkvalitet. I betragtning af omfanget af de hertil krævede investeringer og den tid, der behøves hertil, har branchen klart behov for, at miljøbestemmelserne er sammenhængende og forudsigelige og baseret på om kostn i ngseffekti vi tet Forsyningssikkerhed 27 Forsyningssikkerhed er stadig en vigtig faktor, som anført i hvidbogen om energipolitik, skønt risikoen for alvorlige trusler mod Fællesskabets olieforsyningssikkerhed på kort sigt anses for ringe. Forholdene har ændret sig væsentligt fra de krisesituationer, vi var vidne til for omkring 20 år siden, da forsyningskilderne og markederne for råolie og olieprodukter var langt mindre differentierede, gennemsigtige og effektive, end det nu er tilfældet. 28 Da Fællesskabet imidlertid fortsat vil være stærkt afhængigt af importeret råolie, er der stadig behov for forsigtighed på både kort og lang sigt. Over tre fjerdedele af de påviste oliereserver i Verden er beliggende i potentielt politisk og/eller økonomisk ustabile områder Dette understreger, at der til stadighed er behov for foranstaltninger - om nødvendigt tilpasset nye markedsvilkår - til at imødegå pludselige afbrydelser i forsyningerne, som ville være til alvorlig skade for både Verdensøkonomien og Fællesskabets økonomi. Forsyningssikkerhed for raffinerede olieprodukter er en vigtig faktor for den europæiske befolknings livskvalitet og økonomi, og det er derfor af strategisk betydning, at der findes en stærk konkurrencedygtig raffineringssektor i Fællesskabet. 29. Der bør fortsat udvikles gode relationer mellem producent- og forbrugerlandene med henblik på at bevare den nuværende stabilitet, og dialogen og interessefællesskabet, baseret på gensidige investerings- og driftsordninger, bør fortsætte. Teknologiske forbedringer, som gør det muligt at udnytte nye oliefelter, vil bidrage hertil og yderligere diversificere udbuddet. Muligheder for upstream-investeringer i både OPEC og ikke-OPEC- producentlande begynder nu at åbne sig for EU-selskaber, og producenternes investeringer i Fællesskabets downstream-sektor fortsætter. Disse aktiviteter befæster den fælles interesse, som begge parter har i en velfungerende oliesektor, og bør betragtes som et positivt træk, så længe de er baseret på markedsprincipperne. Det indre marked 30. Det indre marked i er for oliesektorens vedkommende relativt veludviklet og gennemsigtigt sammenlignet med andre energisektorer. En stor del af udviklingen i raffineringssektoren skyldes, at det indre europæiske marked indgår i det større verdensmarked med global konkurrence. Der har siden den 1. januar 1993 kun har været tale om en meget beskeden harmonisering af afgiftssatserne mellem medlemsstaterne. Som anført i hvidbogen om energipolitik, er dette et område, hvor det er vanskeligt at gøre fremskridt som følge af de mange forskellige interesser og anskuelser, men der er fortsat kræfter i gang for at fjerne konkurenceforvridni nger 31. Også med hensyn til teknisk standardisering af produkter er der i mange tilfælde stadig afvigende standarder for væsentligt identiske produkter. Dette kan være til hinder for, at fordelene ved det indre marked realiseres fuldt ud. Konklusioner 32 En sund oliesektor er til støtte for de sociale og økonomiske fremskridt i Fællesskabet; den garanterer forsyningssikkerhed til konkurrencedygtige priser og kan fremme forbedringer i miljøbeskyttelsen Olieforsyningssikkerhed til rimelige priser i Fællesskabet afhænger i høj grad af et velfungerende og stabilt internationalt oliemarked. Vi må derfor fortsat fremme og udvikle en politik baseret på dialog og samarbejde med Fællesskabets vigtigste olieforsyningskilder og konkurrenter på det internationale marked og håndhæve og fremme energichartertraktaten 33. Et godt investeringsklima er af primær betydning. Industrien som helhed viser i dag generelt gode finansielle resultater, hovedsagelig som følge af sektorens vertikale integration og aktivitetsdifferentiering, men Fællesskabets raffineringssektor har i de seneste få år haft en periode med meget lav rentabilitet, hvilket både skyldes markedsvilkårene og regulerende foranstaltninger. 10 - 34 Denne situation kan ventes på kort sigt at føre til en omstruktureringsproces med nedlukning eller salg af raffineringskapacitet - en proces, som til en vis grad allerede er startet Det er imidlertid ikke muligt nøjagtigt at forudsige, hvor eller hvornår eller endog hvor megen kapacitet det vil dreje sig om, da dette afhænger af en lang række faktorer i hele Fællesskabet. Hvis der bliver tale om rationaliseringer i sektoren, understreger Kommissionen, at de individuelle raffinaderier, ligesom i 1980'erne, fortsat skal være ansvarlige for at træffe afgørelse om nedlægning af kapacitet. Disse afgørelser bør træffes på et omkostningseffektivt grundlag og være i overensstemmelse med traktatens konkurrencebestemmelser. Kommissionen vil fortsat overvåge situationen og drøfte den med industrien og medlemsstaterne. 35 Det er på lang sigt i Fællesskabets interesse at have en stærk, teknologisk avanceret raffineringsindustri. Det styrker forsyningssikkerheden og konkurrenceevnen generelt og for sektoren selv og den petrokemiske sektor såvel som for de tilknyttede service- og udstyrsforsyningsvirksomheder, og femmer naturligvis beskæftigelsen i Fællesskabet. Det skal også erkendes, at der er stigende konkurrence om investeringer i områder uden for Fællesskabet, hvor der er nye, voksende markeder. 36 Miljøpolitikken og den lovgivning, der behøves til realisering af de ønskede forbedringer i luftkvaliteten, vil fortsat have indflydelse på sektoren, navnlig som følge af omfanget af de investeringer, der kræves hertil. Der bør træffes rationelle foranstaltninger inden for sammenhængende og forudsigelige rammer, baseret på omkostningseffektivitet. 37 Kommissionen erkender, at skønt medlemsstaterne generelt har forhøjet deres afgiftssatser, er der kun sket en meget lille harmonisering på dette område. Kommissionen har i værksal en omfattende høringsproces som udgangspunkt for sine overvejelser, om og i givet fald hvilke forslag der bør fremsættes for at forbedre det indre markeds funktion Herudover anbefaler Kommissionen, at mulighederne for forbedringer i teknisk standardisering af produkter undersøges yderligere. 38 Kommissionen vil foretage regelmæssige analyser af olie-, raffinerings- og afsætningsindustrien i Fællesskabet, bl. a. for at forbedre mulighederne for at beregne raffineringskapaciteten og dens udnyttelse mere nøjagtigt, da disse faktorer er vigtige for udarbejdelsen af energipolitiske foranstaltninger og en tilfredsstillende gennemførelse af hvidbogen om energipolitik -11 - BILAG A Den generelle økonomiske baggrund Det stærke økonomiske genopsving i Fællesskabet i 1994 blev i løbet af 1995 afløst af en markant afdæmpning. Væksten, som nåede 4% i visse dele af 1994, ventes for 1995 som helhed at blive på omkring 2,5%. Udsigterne for 1996 er mindre gunstige end forudset, og det anses nu for sandsynligt, at væksten vil være under 2%. De kræfter, der er mest afgørende for den europæiske økonomi, synes imidlertid at være gunstige for en fornyet vækst i årets løb, og skønt gennemsnitsresultaterne for 1996 kan formodes at blive lavere end for 1995, ventes den gennemgående tendens alligevel at blive positiv. De vigtigste positive vækstfaktorer er: verdensøkonomien uden for Fællesskabet er i ekspansion de grundlæggende elementer i Fællesskabets økonomi, hvad angår lav inflation, moderat lønpres og gode investeringsafkast, er gunstige den monetære politik er blevet lempet. Uden for Fællesskabet har der været en kraftig økonomisk ekspansion inden 1992. Verdenshandelen har genvundet fornyet dynamik, efterhånden som de nyopdukkede markeder i Asien og Central- og Østeuropa finder deres plads i verdensøkonomien, og fordelene ved de handelsliberaliserende foranstaltninger, der er vedtaget i GATT Uruguay-runden, begynder at manifestere sig. Den hurtige stigning i væksten i eksportmarkederne synes at være dæmpet ned, men udsigterne forbliver fortsat relativt gunstige. - 12 BILAG B Råolieforsvninger B. l. De globale energireserver Efter oliechokkene i 1973 og 1980 er der nu foretaget langsigtede tilpasninger, og energiforsyningerne og -efterspørgslen har nået en ny ligevægt. Som følge heraf ventes de globale energireserver ikke at skabe problemer på mellemlang sigt. De kendte oliereserver dækker omkring 43 år (graf B. l). Det drejer sig utvivlsomt om det laveste ressource/produktionsforhold (kendte reserver i forhold til det nuværende produktionsniveau) blandt de fossile brændsler, skønt disse oliereserver målt i energi svarer til gasreserverne (ca. 135 mia. t olieækvivalent (mia. toe)). Nye opdagelser og bedre udvinding fra eksisterende oliefelter har imidlertid i mange år dækket eller oversteget forbruget - de kendte reserver er tredoblet siden midten af 1960'erne. I geopolitisk henseende er det af stor betydning, at 65% af reserverne findes i Mellemøsten, yderligere 11% i Venezuela og Mexico og 6% i SNG (graf B. 2). Verdens kendte reserver af fast brændsel (på det nuværende produktionsniveau) vil vare i over 200 år. De kendte gasreserver dækker ca. 65 år. Disse reserver er vokset sideløbende med den store stigning i efterspørgslen efter gas. 70% af Verdens gasreserver findes i SNG og Mellemøsten, hvoraf en stor del kan leveres til Vest- og Centraleuropa på økonomisk acceptable vilkår. Der er usikkerhed omkring, hvilken indflydelse forandringen i verdensefterspørgslen efter olie vil få. Olieefterspørgslen vil vokse stærkt, navnlig i Kina, Indien og andre hurtigt udviklende lande i Det Fjerne Østen. Så skønt der ikke kan ventes oliemangel på mellemlang sigt, vil der kunne blive tale om voksende konkurrence fra de nye økonomier, navnlig da både USA og Europa står over for en stigende afhængighed af importeret energi. B. 2. De globale olieforsyninger OPEC havde fra midten 1980'erne genvundet en del af den markedsandel, organisationen havde tabt til nye ikke-OPEC-producentlande efter olieprischokkene i 1970'erne. I de seneste år har den teknologiske udvikling og mindskelsen i omkostningerne til olieefterforskning og -produktion, navnlig i Nordsøområdet, resulteret i, at OPEC har dækket mindre af den voksende olieefterspørgsel, end ventet (graf B. 3 og B. 4). - 13 Olieefterspørslen ventes fortsat at stige, og der vil således gradvis skabes ligevægt mellem udbud og efterspørgsel. Ud over den stigende efterspørgsel efter råolie fra ikke-OPEC-lande kan også forsyningerne fra OPEC-landene ventes at stige, navnlig fra de olierige lande i Mellemøsten og fra Venezuela. Der er allerede en uudnyttet produktionskapacitet på omkring 2-3 mb/d (millioner tønder pr. dag), hovedsagelig i Golf-regionen, og heri er ikke medtaget den potentielle olieproduktion på ca. 2 mb/d i Irak. Mellem 1985 og 1994 lå verdenspriserne på råolie (Brent-råolie i løbende priser) gennemsnitligt på omkring 20 $ pr. tønde mod ca. 40 $ pr. tønde mellem 1975 og 1985. I de sidste tre år har gennemsnitsprisen været på omkring 17 $ pr. tønde (graf B. 5). Alt andet lige kan man gå ud fra, at oliepriserne vil stige i faste priser - men kun ganske svagt - i de næste 10-15 år. Selv med udsigt til en sådan stramning af ligevægten mellem udbud og efterspørgsel ventes råoliepriserne kun at ville stige moderat, af følgende grunde. i) Teknologisk betinget reduktion i efterforsknings- og produktionsomkostningerne Mange af de større ikke-OPEC-producentområder har været udnyttet i lang tid, og deres reserver er ved at være udtømt. Oliereserverne i USA (undtagen Alaska) hører til de ældste og stærkest udnyttede i Verden. Selv oliereserverne i Alaska, der er blevet opdaget langt senere, står over for en nedgang i produktionen. Faldet i oliepriserne i midten af 1980'erne bidrog til denne udvikling, idet en del af denne ikke-OPEC-olieproduktion blev urentabel. Mange ældre ikke-OPEC-områder er imidlertid inde i en opblomstringsperiode eller har i det mindste ikke haft det forventede fald i produktionen. Den nye teknik, olieindustrien har udviklet for at udvinde olie rentabelt til trods for lavere oliepriser, har overgået forventningerne. Der er sket et betydeligt fald i omkostningerne ved olieefterforskning og -udvinding. Arbejdskraften er skåret ned af produktivitetshensyn, men den teknologiske udvikling har spillet den største rolle heri Efterforskningsmetoderne er blevet mere effektive, og forbedringer i boreteknologien har i høj grad øget oliefelternes produktionskapacitet Små, tidligere urentable, oliefelter i Nordsøen kan nu udvindes med specialiserede produktionsskibe; horisontal boring er på blot nogle få år blevet en vidt anvendt metode til betydelig forøgelse af oliefelternes produktionskapacitet. Samtidig har mange regeringer forbedret deres afgiftsordninger for at fremme olieefterforskning og -produktion. Overslagene over omkostningsreduktionerne varierer, men efterforskningsomkostningerne er måske halveret i det sidste årti. Teknologisk udvikling er kommet for at blive, og de teknologiske fremskridt lader sig ikke stoppe: selv om den fremtidige udvikling ikke vil gå så hurtigt som tidligere, vil den være tilstrækkelig til at dæmpe fremtidige stigninger i oliepriserne. ii) Voksende globale reserver 14 De nytilkomne reserver har kunnet erstatte de udtømte reserver og mere til. Store områder i Verden er endnu ikke udnyttet eller end ikke udforsket. Af potentielle nye olieområder kan nævnes den vestlige del af Shetlandsøerne, Barentshavet, Alaskan National Wildlife Reserve, det sydlige Atlanterhav og Sydøstasien. Skønt oliereserverne naturligvis ikke er uudtømmelige, ventes der ikke problemer i lang tid fremover. Det skal dog atter fremhæves, at de traditionelle OPEC-olieproducenter ventes fortsat at ville sidde på størstedelen af de globale reserver. iii) En ændring i OPEC-landenes politik OPEC erkender ikke blot, at priserne så vidt muligt bør være moderate, men også at stabile priser vil være i deres egen interesse på lang sigt. Som historien har vist, dæmper olieprischok kun efterspørgslen. På grundlag af disse erfaringer kan det ventes, at OPEC i fremtiden vil indtage en mere markedsorienteret holdning til prisfastsættelse og forsyninger, således at priserne styres af forsynings/efterspørgselsfaktorer. iv) Reintegrering af Verdens olieindustri Efter producentlandenes voksende deltagelse i downstream-aktiviteter i EF i de seneste få år har de fleste af disse lande åbnet deres upstream-sektor for selskaber i forbrugerlandene Denne reintegreringsproces kan ventes at fortsætte på verdensplan og vil bidrage til en stabilisering af Verdens oliemarkeder. v) Oliemarkederne bliver mere sofistikerede Oliemarkederne er blevet stadig mere sofistikerede. De er blevet mere gennemsigtige takket være informationsteknologien, så vi nu har langt bedre indsigt i, hvordan markederne fungerer. Dette betyder ikke, at der ikke vil være prissvingninger - markederne lever netop af prissvingninger - men faren for varige oliepriskriser som følge af uigennemsigtige markedskræfter er blevet mindre. vi) Regeringsforanstaltninger til fremme af nødforsyninger Der er nu effektive foranstaltninger på globalt plan (navnlig IEA) og på regionalt plan, (f. eks. EU) til at imødegå forsyningsafbrydelser. Golf-krigen var en god påmindelse om, at disse foranstaltninger findes og er effektive. Både på IEA- og EF-niveau gøres der en indsats for løbende at tilpasse disse foranstaltninger til de vekslende markedsvilkår v«) Alternativer til olie - 15 - Det er værd at se nærmere på alternativerne til olie. Olien er i de sidste 20 år i høj grad blevet erstattet med anden energi i dampproduktionssektoren (navnlig til elfremstilling) i industrilandene, først med kul og siden med kernekraft. Nu er turen kommet til naturgas I de næste 10-15 år vil Europas efterspørgsel efter gas kunne stige med 40%, idet elsektoren vil tegne sig for halvdelen heraf. Skønt olie forsat vil være næsten enerådende i transportsektoren, må den kæmpe for en svindende del af det øvrige marked - hvilket vil udelukke prisstigninger. I det lange løb vil vedvarende energi - f. eks. sol-, vind- og biomasseenergi, biobrændsel og geotermisk energi, som frembringer ringe eller ingen forurening - blive den vigtigste bæredygtige energikilde, og Kommissionen vil, som nævnt i hvidbogen om energipolitik, forelægge en strategi for videreudvikling på dette område. B. 3. Råolieforsyninger til EU 6. 3. 1 Reserver Europa har betydelige kul ressourcer, skønt de i fremtiden vil blive udnyttet mindre. Olie- og gasreserverne ventes at forblive en betydelig intern energiressource, selv om den er beskeden i forhold til de globale reserver. De samlede kendte oliereserver i Vesteuropa svarer til mindre end halvdelen af gasreserverne (2,2 mia. t mod 4,9 mia. toe gas). Størstedelen af disse reserver befinder sig under Nordsøen. EU's oliereserver beløber sig til 0,9 mia. t, mens næsten alle de øvrige europæiske reserver findes i Norge. Med det nuværende produktionsomfang vil de europæiske reserver kun vare 8 år, men nye reserver opdages lige så hurtigt, som de kendte reserver udnyttes, så der kan formodentlig regnes med betydelig længere tid. B. 3. 2. Produktion Energiproduktionen i EF kan ventes at toppe omkring år 2000, hvorefter produktionen af primære brændstoffer, bortset fra vedvarende energi, vil dale moderat. EF's energiproduktion ventes ikke at være dalet under 1992-niveauet i år 2005. EF's olieproduktion i Nordsøen toppede i midten af 1980'erne og gik ret hurtigt tilbage i de følgende få år. Siden 1991 har produktionen dog været stigende, eftersom ny teknik inden for efterforskning og produktion såvel som mere gunstige afgiftsordninger har medført, at nye, mindre oliefelter kunne udnyttes rentabelt, samtidig med at eksisterende oliefelter indvindes med forbedrede metoder (sekundær og tertiær udvinding). Der ventes derfor ingen nedgang i produktionen før i slutningen af 1990'erne. B. 3. 3. Afhængighed af olieimport - 16 Europa har haft et energiunderskud i mange år på trods af en betydelig kulindustri af gammel dato og på trods af udviklingen af omfattende olie- og gasreserver i Nordvesteuropa samt en betydelig kernekraftindustri. Stigende energiefterspørgsel og dalende produktion af primærenergi i EF vil medføre stigende afhængighed af import fra tredjelande, navnlig Mellemøsten og SNG. EF's afhængighed af importeret energi (dvs. energiimport som procentdel af det interne bruttoenergiforbrug) ligger nu omkring 48%. Dette tal ventes kun at blive en smule højere i år 2000 for at nå 55% i år 2005, hvorefter der kan ventes en hurtigere stigning. Den vigtigste ændring i importafhængigheden er at finde i kulsektoren. Efterhånden som den interne produktion falder, er EF's import steget fra 29% af forbruget i 1990 til omkring 44% på nuværende tidspunkt, og den ventes at ligge på 50% i år 2005 Med hensyn til gas er EU afhængig af import for 40% vedkommende, og med den forventede stærke stigning i efterspørgslen i de næste 10 år vil dette tal øges til 55% omkring midten af næste årti. EF's afhængighed af importeret olie er allerede stor (graf B. 6) Importen tegnede sig for næsten 80% af forbruget i 1990, selv om den seneste tids store olieproduktion i Nordsøen (EF) har bragt dette tal lidt ned. Medtages Norge, falder tallet til 60%. Da der fra år 2005 ventes en nedgang i EF's råolieproduktion, og da der regnes med fortsat moderat vækst i efterspørgslen efter råolieprodukter, kan EF's importafhængighed ventes at stige til 83% omkring år 2005. B. 3. 4. Råoliekvalitet Indtil for relativt kort tid siden - ca. 1993 - tegnede de svære råolier sig for en stigende andel af den råolie, der blev forarbejdet i de europæiske raffinaderier. Den interne produktion af råolie, som normalt er af relativt høj kvalitet, var faldet, mens importen af sværere råolier var steget. Sammen med den stigende efterspørgsel efter høj kvalitetsprodukter til transportsektoren skærpede også denne faktor trykket på raffinaderierne, som derefter investerede betydelige beløb i nye anlæg til konvertering af tunge oliefraktioner til lettere oliefraktioner. Fra 1993 skete der imidlertid en betydelig ændring i de svære oliers andel. Grundene hertil beskrives nedenfor. (Graf B. 7 viser udviklingen i andelen af svære olier i olieforsyningen før og efter slutningen af 1993). I de seneste to år er der sket en genopblomstring i olieproduktionen i Nordsøen. Som følge heraf er den samlede olieimport til Europa faldet en smule. Nettoimporten af råolie i EF-12 i 1994 var på 27 mio. t, dvs. 6V2% lavere end i 1992. Også kvaliteten af de importerede råolier har ændret sig. Råolie fra OPEC-landene er normalt tungere, men ikke blot er deres andel i den globale olieforsyning faldet i det - 17 seneste par år, men kvaliteten er også generelt blevet bedre. Dette skyldes en målrettet strategi fra Saudi-Arabiens side for at maksimere eksporten af dyrere, lettere olier i stedet for de sværere oliekvaliteter. Herved erstattes det betydelige fald i olieindtægterne, der er sket siden prisfaldet i 1986. Saudi-Arabien er endvidere begyndt at udvikle nyligt opdagede oliefelter med meget lette råolier. Endelig har de globale forsyninger af kondensater og flydende naturgas (NGL) været stigende i nogle år. Disse produkter har været blandet med råolie eller er blevet importeret direkte som råvarer til raffinaderi industri en og har således været med til at fortrænge de svære råolier. Den uventede store andel af lette olier i EFs råolieforsyninger er en af de vigtigste årsager til EF-raffinaderiernes ringe rentabilitet. Det er vanskeligt at forudse den fremtidige udvikling i kvaliteten af de råolier, der forarbejdes i EF's raffinaderier. På meget lang sigt vil de store reserver af mellemsvære og svære råolier i Mellemøsten tegne sig for en voksende del af forsyningerne til EF, efterhånden som EFs egne reserver udtømmes. På kortere sigt kan forsyningerne imidlertid ventes i højere grad at bestå af lette olier, end tidligere forudset. B. 3. 5. Forsyningssikkerhed Der er generelt ingen grund til bekymring for olieforsyningerne nu og i fremtiden. Situationen har ændret sig betydeligt fra den krisesituation, vi var vidne til for omkring 20 år siden, da forsyningerne af både råolie og olieprodukter var langt mindre diversificerede end i dag (tabel B. 1/2/3/4/5/6). Der er endvidere i de nærmeste år mulighed for overskud på forsyningssiden. Imidlertid bør prognoserne for råolieforsyningssikkerhed tages op til løbende revision. Som det allerede er nævnt findes mere end tre fjerdedele af Verdens oliereserver i politisk og/eller økonomisk potentielt ustabile områder. Disse områder vil også i fremtiden være EF's vigtigste forsyningskilder. EF må derfor til stadighed sørge for, at der skabes gode relationer mellem producent- og forbrugerlandene gennem dialog og interessefællesskab baseret på investerings- og driftsaftaler. Der åbnes nu op for upstream-investeringsmuligheder for EF-selskaber, og de aktiviteter, som selskaber fra forbrugerlandene i de seneste år har indledt i downstream-sektoren i EF, fortsætter. Denne udvikling befæster begge parters gensidige interesse i gode resultater for oliesektoren som helhed Som eksempler på denne proces kan nævnes:. Udvikling af samarbejde på energiområdet mellem Samarbejdsrådet for Golf-staterne (GCC) og EU, således som det finder sted i den gradvise vertikale integration af henholdsvis GCC- og EF-virksomheder, hvor GCC-selskaber foretager downstream- investeringer i EF, mens EF-selskaber foretager upstream-investeringer i GCC-lande. Kommissionens co-sponsorering af den fjerde internationale energikonference i Puerto la Cruz, Venezuela, den 25. -27. september 1995. Kommissionens deltagelse i Barcelona-konferencen den 27. -28. november 1995 om samarbejdet mellem Europa og Middelhavslandene. Oprettelsen af Det Europæiske Energicharter, inden for rammerne af hvilket EF- selskaber trygt kan foretage investeringer i udvinding af olie- og gasressourcerne i SNG og i de central- og østeuropæiske lande. Det er vigtigt at finde frem til, hvorledes denne dialog bedst kan fremmes. EF må derfor, som Verdens største olieimportør, støtte og fremme den politiske dialog mellem producent- og forbrugerlande, efter det eksempel, der blev givet af Frankrig og Venezuela på Paris-konferencen i juli 1991. Selv om EF har søgt at fremme forsyningssikkerheden gennem passende politiske arrangementer, som beskrevet ovenfor, må det fortsat sikres, at der til stadighed er passende arrangementer til forvaltning af krisesituationer, baseret på lagerforpligtelser og anden samordnende virksomhed. I denne forbindelse er der betydelig tilfredshed med komplementariteten mellem IEA- og EF-systemerne og begge disse institutioners fortsatte bestræbelser på at tilpasse de nødvendige ordninger til de skiftende forhold på oliemarkederne og, navnlig hvad EF angår, at tilpasse den gældende kriselovgivning til det indre marked. Et andet spørgsmål i forbindelse med forsyningssikkerhed er behovet for infrastrukturer til råolieforsyninger. EF må være opmærksom på, at der ikke sker afbrydelser i dets råolieforsyninger på lang sigt, og være opmærksom på nye muligheder for at sikre adgang til de forsyningsarrangementer, der skabes som følge af nye råoliekilder og skiftende politiske omstændigheder. Af eksempler kan nævnes de nye rørledningsnet, der er ved at blive udviklet eller planlagt som følge af ny produktion i SNG, navnlig fra Det Kaspiske Hav, og genåbningen af ADRIA-rørledningen i Kroatien, såvel som de muligheder, der nu er under overvejelse med hensyn til olieeksport fra Rusland som led i støtten til det transeuropæiske net (fastsat i traktaten). 19 BILAG C Efterspørgsel efter og udbud af olieprodukter C l. Baggrunden Energiforbruget i Verden som helhed er mere end fordoblet i de sidste 30 år og nåede 8,4 mia. toe i 1990. Mellem 1974 - året efter det første store olieprischock - og 1992 var den årlige vækstrate næsten 2%. Væksten er ophørt for nylig som følge af faldende forbrug i de tidligere kommunistiske lande, men efterhånden som disse økonomier atter far fodfæste, kan energiefterspørgslen ventes at vokse igen. EEA skønner, at energiefterspørgslen vil kunne vokse med 2% eller mere hvert år i de næste 10-15 år. Med hensyn til sammensætningen af bruttoforb ruget af primærenergi på 1369 mio. toe for EF-15 i 1995, tegner olie sig for 574 mio t/år, svarende til 43%, mens gas kun tegner sig for 277 mio toe (20%). Olieforbruget ventes at stige til 606 mio t/år ved år 2005, men dens andel i markedet ventes at falde til 39%, hovedsagelig til fordel for gas og vedvarende energi (graf Cl og C. 2 viser udviklingen for hvert år). Den samlede vækst i olieefterspørgslen i OECD beregnes af IEA til omkring 1% pr. år mellem 1992 og 2010. Uden for OECD ventes udviklingslandene at få vækstrater på ca. 4% pr. år, mens det vil tage landene i SNG og Central- og Østeuropa nogle år at komme på fode igen (men der regnes dog med en gennemsnitlig stigning på 0,6% pr. år mellem 1992 og 2010). I kvantitativ henseende er OECD's beregnede vækst på 1% betydelig større end væksten i udviklingslandene på 4%. Føringen i denne tendens vil navnlig blive indtaget af Kina og "tiger"-økonomierne i Sydkorea, Taiwan og ASEAN-landene såvel som Latinamerika. I OECD vil olieforbruget fortsat blive relativt større i den voksende transportsektor, som vil udligne den dalende efterspørgsel i andre sektorer. I udviklingslandene vil efterspørgslen vokse i alle sektorerne som følge af det voksende behov for energi generelt og manglen på egnede alternativer til olie i mange dele af Verden. Væksten vil blive stærkest i transportsektoren Selv om Verdens olieefterspørgsel fortsat vil stige, vil olien blive overgået af andre vigtige primære energikilde, navnlig gas. Oliens andel af markedet falder, men olie vil dog fortsat være den vigtigste energikilde globalt C. 2. Efterspørgslen efter olieprodukter i EF C. 2. 1. Statistikker over efterspørgslen efter olieprodukter i EF. Der har været et fald i efterspørgselsstigningen i de seneste år, og der ventes en relativt beskeden vækst (ca. 0,5% pr. år) i de næste 10 år. (Graf C. 3 viser den forventede udvikling i olieefterspørgslen i EF-15, fordelt på oliekvalitet, i perioden 1990-2005; prognoserne fra 1995 og fremover er baseret på Kommissionens seneste "base case") I Vesteuropa er efterspørgslen efter de lettere oliekvaliteter vokset støt i de seneste 20 år, især for mellemdestillater, efterfulgt af benzin og andre produkter (Graf C. 4 viser denne udvikling i procentdele. Graf C. 5 viser endvidere, hvorledes efterspørgslen især er steget 20- for mellemdestillater siden 1990, og at denne vækst forventes at fortsætte i yderligere 10 år, dog svagere efter år 2000). Olieefterspørgslen i EF-12 var på 494 mio tons i 1994, heri ikke medregnet ca. 35 mio tons bunkers til skibe. Olien tegner sig for ca. 43 % af det samlede energiforbrug i EF. Benzin (dvs. fly- og motorbenzin samt råvarer til den kemiske industri) tegnede sig for 27% af EF's samlede olieefterspørgsel, mellemdestillater (jet- og fyringspetroleum samt gas og dieselolier herunder bunkers til skibe) for 44%, fuelolie (industri- og kraftværksbrændstof samt bunkers til skibe) for 18% og andre produkter (raffinaderigas, flaskegas, opløsningsmidler, oliekoks, smøreolier, tjære og voks) for 11%. Det skal bemærkes, at de lette produkters andel er steget støt, siden olieprischockene i 1970'erne bevirkede, at efterspørgslen efter svær brændselsolie dalede som følge af konkurrence fra andre energikilder, mens efterspørgslen efter benzin, petroleum og dieselolie til transport er steget. På det seneste er efterspørgslen efter diesel mod forventningerne fortsat vokset støt på bekostning af benzin. C. 2. 2. Udsigterne for efterspørgslen i EF Ifølge Kommissionens prognoser vil efterspørgslen efter energi i EU i de næste 10 år vokse langsomt, men støt med omkring 1 % pr. år. Som følge af den stærke efterspørgsel efter gas, navnlig i kraftværkssektoren, ventes naturgas at blive det hurtigst voksende brændstof - efterspørgslen vil kunne stige med over 3% pr år Kernekraft og vedvarende energi vil også stige, mens kul efterspørgslen falder Olieefterspørgslen ventes kun at stige moderat (omkring 0,5% pr år). Selv om direktiv 75/405/EØF om begrænsning af anvendelsen af olie til el frem stilling muligvis vil blive ophævet, ventes olieefterspørgslen til dette brug alligevel at falde. Der ventes dog en vis vækst i efterspørgslen efter slutprodukter - først og fremmest motorbrændstof. Olie vil fortsat tegne sig for den største del af den samlede efterspørgsel efter primærenergi i EF. I 2005 ventes olie stadig at dække 40% af det samlede energiforbrug. Væksten i olieefterspørgslen vil være koncentreret i transportsektoren og ikke- energimæssige anvendelser. Sydeuropa tegner sig for størstedelen af denne vækst som følge af den stærkere økonomiske vækst i dette område. Konkurrencen med gas vil blive en vigtig faktor, navnlig der, hvor svær brændselsolie erstattes med gas til el-frem stilling (navnlig i Italien), og hvor gas indføres som et nyt brændstof (Grækenland, Portugal, Spanien og dele af Skandinavien). Efterspørgslen efter lette olier ventes fortsat at stige. I tråd med den globale udvikling, men dog ikke så stærkt som i udviklingslandene, ventes væksten i efterspørgslen først og fremmest at berøre mellemdestillaterne. Det drejer sig om flybrændstof og navnlig dieselolie til transport, som mere end udligner det stadige fald i brugen af disse brændstoffer til rumopvarmning. Benzinefterspørgslen vil kunne vokse en smule, navnlig i Sydeuropa, men den fortsatte stigning i antallet af dieseldrevne personbiler ventes at begrænse væksten, medmindre punktafgifterne på de to brændstoffer udlignes på et energimæssigt grundlag. Dette ville dog ikke vende udviklingen fuldstændig, eftersom brugen af diesel indebærer 21 - brændselsøkonomiske fordele. Problemerne med dieseldrevne køretøjers emission af partikler bør kunne løses rent teknisk. Efterspørgslen efter svære olier ventes at dale, eftersom fuelolie både skal opfylde miljøforskrifterne og klare konkurrencen fra naturgas. Ikke desto mindre anvendes en ikke ubetydelig del af de svære olier til formål, hvortil der vanskeligt kan findes alternativer: svær brændselsolie til skibsfart, tjære, smøreolier og oliekoks. Disse anvendelser tegner sig for ca. 40% af markedet for svære olier i Europa og kan ventes at vokse i tråd med den økonomiske udvikling. C. 3. Olieproduktforsyningerne i EF I 1994 så olieproduktforsyningerne i EF-12 således ud: den samlede efterspørgsel i EF-12 på 494 mio tons og eksport til ikke-EF-12 (herunder bunkers) på 110 mio tons mod raffinaderi produktion på 517 mio tons, import fra ikke-EF-12 på 76 mio tons og lagre m. v. i EF-12 på 11 mio tons. EU's egen raffinaderiindustri tegner sig for langt størstedelen (86%) af de samlede forsyninger. Den samlede nettoimport af olieprodukter er stort set 0 (graf C. 6), svarende til en betydelig nettoeksport af benzin (15 mio tons pr. år), som er steget kraftigt i de seneste år, og som hovedsagelig udlignes med nettoimport af brændselsolie og nafta (graf C. 7/8/9). Importen er fordelt på en lang række kilder (Tabel B. 2). - 22 - BILAG D Miljø D. I. Den politiske og økonomiske baggrund Miljøbeskyttelse er et vigtigt politisk og økonomisk mål for EF. EF-traktatens kapitel XVI indeholder bestemmelser om den miljøpolitik, Kommissionen skal fremme. Miljøet, og navnlig luftkvaliteten, giver anledning til betydelig bekymring i hele Fællesskabet. Borgerne ønsker forbedringer, og i rammekonventionen om klimaændringer er der indgået specifikke tilsagn i denne retning. Hele Fællesskabet vil have gavn af bedre luftkvalitet. Miljøforanstaltninger vil navnlig få vidtrækkende konsekvenser for energisektoren. Miljøbeskyttelse er afgørende for olieindustrien, da det har følger for både raffinaderi- og afsætningssektorerne D. 2 Nuværende og foreslåede foranstaltninger Såvel gældende som foreslåede miljøforanstaltninger berører selve raffinaderidriften, nye og strengere produktspecifikationer og emissionsbegrænsende udstyr i distributionssystemet. De gældende EF-direktiver vedrørende forureningsstoffer i forskellige olieprodukter har medført strengere specifikationer for svovl-, benzen- og blyindholdet (Tabel D. 1/2/3). Rådet har endvidere vedtaget et direktiv (i 1994) om bekæmpelse af emissionen af flygtige organiske forbindelser (VOC) fra olielagre og oliedistribution fra terminaler til servicestationer (det såkaldte "fase I"-direktiv - 94/63/EF). Direktivet er det første skridt i gennemførelsen af en strategi for en generel reduktion i VOC-emissionerne i hele EF. Det gælder drift, anlæg, køretøjer og skibe, der bruges i forbindelse med oplagring, lastning og transport af olie fra en terminal til en anden og fra en terminal til en servicestation. Auto/olie-programmet og eventuelle fremtidige foranstaltninger som følge heraf er beskrevet i afsnit D. 4. 2 D. 3. Følgerne for downstream-økonomi og beslutningstagning De nuværende miljøforanstaltninger og forslag er allerede ensbetydende med store udgifter for industrien, som denne frygter ikke vil kunne genvindes via priserne på olieprodukter Investeringerne hertil (incl. de allerede afholdte udgifter) for downstream- oliesektoren er betydelige. Tabel D. 5 viser skøn over de forventede udgifter beregnet af industrien og andre kilder. Der er som følge af miljøforanstaltningerne allerede installeret en betydelig afsvovl ni ngskapacitet for m el lem destillater, nemlig 155 mio tons pr. år i 1994 (Tabel D. 6 viser fordelingen på de enkelte lande), sammenlignet med den samlede efterspørgsel efter mellemdestillater på 225 mio tons. En anden følgevirkning kan blive, at de obligatoriske oprensningsomkostninger forhaler nedlukningen af raffinaderier. I overensstemmelse med forureneren-betaler-princippet skal 23 - operatører, der nedlukker raffinaderier, lagre, detailhandelssteder eller andre anlæg sørge for oprensning af stedet i henhold til nærmere fastsatte standarder. Omkostningerne herved kan bliver betydelige - for et mellemstort raffinaderi typisk omkring 60 mio - 80 mio ECU og for servicestation omkring 200. 000 ECU. D. 4. Udsigterne på miljøområdet D. 4. 1 Mulige fremtidige foranstaltninger Det er uhyre vanskeligt at vurdere alle de tekniske og ikke-tekniske muligheder for miljøforanstaltninger i raffinaderi sektoren, når man tager hensyn til de økonomiske aspekter og følgerne heraf for konkurrencedygtigheden såvel som geografiske faktorer. I løbet af de seneste få år har der imidlertid udviklet sig en ny holdning til miljøforanstaltninger i tilknytning til oliesektoren. Disse tager nu sigte på at opfylde de nye luftkvalitetsmål for 1999/2005 med hensyn til emissionen af Nox, S02, CO, partikler, bly, ozon, benzen, carbonhydrider, cadmium, arsen, nikkel og kviksølv. Hvad angår anden runde i reduktionen i de tilladte VOC-emissioner, er Kommissionen nu i færd med at undersøge de mest omkostningseffektive midler hertil, enten gennem tekniske tilpasninger på benzintankene (de såkaldte fase li-foranstaltninger, som nogle medlemsstater allerede har vedtaget), eller ved at udstyre bilerne med aktivt kul-anlæg. D. 4. 2. Det europæiske Auto/olie-program. Yderligere miljøforanstaltninger er under forberedelse. I juli 1993 iværksatte Kommissionen et vigtigt initiativ til forbedring af luftkvaliteten i samarbejde med EF's olieindustri (EUROPIA) og motorindustri (ACEA). Dette initiativ indgår i Kommissionens nye strategi for bekæmpelse af emissioner fra biler. Initiativet, der består i en flerstrenget strategi for forureningsbekæmpende foranstaltninger frem til år 2000, går under betegnelsen "European Auto Oil Programme" (EAOP) og er helt i tråd med Kommissionens femte handlingsprogram på miljøområdet, som lægger særlig vægt på cost/benefit analyser. Sigtet med Auto/olie-programmet er at finde frem til, hvilke nye foranstaltninger der kan blive brug for til opfyldelse af luftkvalitetsmålsætningerne basere på rationel og omkostningseffektiv nedbringelse af emissionerne. Disse foranstaltninger skal bruges som grundlag for det næste skridt i den nye europæiske lovgivning om emissioner og brændstofkvaliteter. Gennem Auto/olie-programmet er der endvidere opstillet en række ikke-tekniske foranstaltninger (f. eks. ordninger for bilinspektion/vedligeholdelse, vejafgifter, begrænsning af trafikken i visse områder og skrotningsplaner), der skal indgå i medlemsstaternes foranstaltninger til opfyldelse af de fremtidige luftkvalitetsmålsætninger. De fleste ikke- tekniske foranstaltninger reguleres imidlertid bedre på national/lokalt plan end på EU-plan. Indtil nu er fire dele af programmet blevet afsluttet: (i) det europæiske program for emissioner, brændstof og motorteknologi (EPEFE), - 24 - (ii) undersøgelse af luftkvaliteten i syv europæiske byer (iii) overvågning af kvaliteten af de brændstoffer, der findes på markedet (iv) en cost/benefit-analyse af de tekniske og ikke-tekniske foranstaltninger, der er foreslået til opfyldelse af luftkvalitetsstandarderne. Hovedsigtet med EPEFE-testprogrammet var at undersøge forholdet mellem motorteknologi, brændstofkvalitet og emissioner. På dette grundlag har man kunnet vurdere forholdet emissioner/brændstofkvalitet. Som følge af dette glimrende samarbejde mellem Kommissionen og olie- og motorindustrien ventes der inden længe fastsat nye motorbrændstofspecifikationer for år 2000, der skal nedbringe emissionen af forurenende stoffer i forbindelse med brug og fremstilling af motorbrændstof. De nye specifikationer opfylder endvidere behovet for at begrænse omkostningerne til et rimeligt niveau, samtidig med at der tages hensyn til andre sociale og økonomiske behov i EF-landene. D. 4. 3. Forslag fra industrien til en cost/benefit-baseret indfaldsvinkel til Kommissionens foranstaltninger. Olieindustrien foreslår, at den cost/benefit-indfaldsvinkel, der er udviklet i Auto/olie programmet, anvendes som grundlag for en langt mere omfattende strategi (benævnt Energy Impact Assessment - Energ. I. A. ) over for forslag fra Kommissionen, som vil kunne få direkte eller indirekte konsekvenser for energisektoren. Herefter skal der i cost/benefit-vurderingen af foreslåede EF-foranstaltninger tages hensyn til alle de mulige konsekvenser for energimæssige og beslægtede aktiviteter, herunder miljøforanstaltninger. Vurderingerne skal omfatte en, både kvantitativ og kvalitativ, objektiv cost/benefit-analyse af konsekvenserne af foreslåede kommissionsforanstaltninger for gennemførelsen af EF's energipolitiske målsætninger. Denne fremgangsmåde fortjener at blive undersøgt nærmere af Kommissionens tjenestegrene. - 25 - BILAGE Olieraffinering E 1 Raffinaderier: antal, kapacitet og udnyttelse E. 1. 1. Definition på forskellige former for kapacitet Det er nødvendigt at definere to af de vigtigste elementer i raffineringsprocessen for at kunne drøfte og forstå raffinaderi sektoren. Det første element er råoliedestillationsprocessen, som er den del af raffineringsprocessen, der omfatter den indledende forarbejdning af råolien (primærdestillation). Ved "raffineringskapacitet" generelt menes der sædvanligvis denne destillationskapacitet. Dernæst følger videreforarbejdningsprocesserne, der forbedrer mel lem produkternes kvalitet og værdi, f. eks. katalytisk reformering og konverteringsprocesser (f. eks. katalytisk krakning). Ved konverteringsprocesserne omdannes fuelolien fra den indledende råoliedestillationsproces eller andre brændbare mellemprodukter til mellemsvære eller lette fraktioner, svarende til efterspørgslen. Konverteringskapacitet beregnes ofte som "katalytisk krakning-ækvivalent", dvs. den kapacitet der kræves til fremstilling af den samme mængde destillat (katalytisk krakning er den mest almindelige konverteringsproces). Af andre kan nævnes hydrokrakning, termisk krakning, kombinationskrakning, visbreaking, forkoksning og alkylering. Denne terminologi bruges i hele dette dokument. E 1. 2 Antal raffinaderier Ved slutningen af 1994 var der 93 raffinaderier i EF-12 efter en lang periode med lukninger siden 1980, hvor tallet var 141. Tabel El viser det samlede antal raffinaderier, primærdestillationskapaciteten og anlæggenes beskaffenhed i periodens begyndelse og slutning og for 1988 Det samlede antal raffinaderier er dalet i løbet af denne periode, men antallet af komplekse raffinaderier er steget (fra 55 til 66). Antallet af semi-komplekse raffinaderier er faldet (fra 24 til 13) ligesom antallet af simple raffinaderier (fra 62 til 14). Der er således tale om en betydelig stigning i raffinaderikapacitetens kompleksitet. Efter de mange lukninger resterer der nu kun tre raffinaderier med en kapacitet på under 1 mio tons pr. år. Endvidere har nogle raffinaderier en dårlig beliggenhed og lider nu, ligesom lavkapacitetsraffinaderierne, stærkt under ringe rentabilitet i det nuværende klima præget en ringe "refiner's margin". El 3 Udviklingen Den samlede råoliedestillationska. \)ac\tet i EF-15 var ifølge medlemsstaternes oplysninger for 1994 på 637 mio tons pr. år, hvoraf 560 mio tons blev udnyttet. Der var således tale om en udnyttelsesgrad på 87%, i tråd med den jævne stigning i udnyttelsesgraden, der er iagttaget siden 1985, da den kun var 63%. Denne stigning skyldes den reduktion i råoliedestillationskapaciteten, som mange raffinaderier har gennemført i periodens løb (jf. 26 de tidligere nævnte lukninger af raffinaderier). Tabel E. 2 beskriver de enkelte medlemsstaters situation pr. 1. 1. 1995 med hensyn til råoliedestillations- og konverteringskapaciteten, mens graf El viser råoliedestillationskapaciteten, mængden af råmaterialer og udnyttelsesgraden for perioden 1985-95. Tallene for råoliedestillationskapaciteten, som udnyttelsesgraden er beregnet ud fra, medtager imidlertid ikke de seneste års såkaldte "krybende kapacitetsudvidelse" (dvs. små, men stadige udvidelser af den eksisterende nominelle kapacitet) og heller ikke kapacitet, som er taget ud af drift, men som vil kunne udnyttes med relativt kort varsel. Den faktiske udnyttelsesgrad er derfor lavere, end det fremgår af disse tal. Konverteringskapacxteten for EF-15 var på 199 mio tons pr. år (katalytisk krakning ækvivalent) i 1995, en stigning på 50 mio tons pr. år (35%) i forhold til 1985 (Tabel E. 3/graf E. 2). Dette tal svarer til 31% af den samlede primærdestillationskapacitet Denne stærke vækst i konverteringskapaciteten afspejler industriens daværende forventninger til en vækst i benzinefterspørgslen og en stigning i de svære råoliers andel i forsyningerne Disse forventninger bestod indtil begyndelsen af 1990'erne, da væksten i benzinefterspørgslen dæmpedes og andelen af lette råolier i råolieforsyningerne blev større (jf. graf B. 7, C. 3, C. 4 og C. 5) Der er i industrien almindelig enighed om, at den eksisterende konverteringskapacitet ikke desto mindre blev udnyttet; selvom avancen var lav, var den dog tilstrækkelig til at dække de variable omkostninger. E. 2 Refiner's margin og rentabilitet i raffinaderisektoren E. 2. 1 Avancemarginer Raffinaderiernes avancemarginer (refiner's margin) defineres i dette dokument som "bruttomarginer"; dvs. differencen mellem indtægterne fra salg af olieprodukter og omkostningerne til råolie, divideret med mængden af forarbejdet råolie. E 2. 2. Iagttagne marginer Graf E. 3 viser avancemarginerne udtrykt i USD pr. tønde forarbejdet råolie i perioden 1988-94 i Nordvesteuropa (NWE) og i Middelhavsområdet (Med) For Nordvesteuropa er marginen aftegnet for både primærdestillation (defineret som fortjenesten for raffinaderier, der kun driver anlæg til råoliedestillation og katalytisk reformering) og for videregående raffinaderier (dvs. marginen for de raffinaderier, der driver anlæg for råoliedestillation samt katalytisk krakning, gasolieafsvovlning og katalytisk reformering). For Middelhavsområdet er marginen kun aftegnet for de videregående raffinaderier. Det fremgår, at mens der i den senere tid kun har været ringe forskel mellem de typiske avancemarginer for de videregående raffinaderier i Nordvesteuropa og Middelhavsområdet, steg de i Middelhavsområdet i perioden 1992-94 med op til ca 0,6 USD/tønde. For det andet er avancemarginerne for både primærdestillation og videregående forarbejdning faldet, siden vi nåede toppen i 1991, ca. 0 $/tønde og 1,8 $/tønde i 1995. Det skønnes, at avancemarginerne for videregående raffinering skal stige betydeligt over en længere periode, før raffinaderierne kan sikre sig en passende fortjeneste på de investeringer, de har gjort i de seneste år. Graf E. 3 viser, at marginerne kun én gang - i begyndelsen af 1991 under Golf-krisen - nåede op på et sådant niveau, og det kun i nogle få måneder. - 27 E. 2. 3. Forklaring af udviklingstendenserne Raffinaderi sektoren i EF har i nogen tid lidt under, hvad der nu må betragtes som kronisk lave avancer. Samtidig er der udviklet et kapacitetsoverskud for fremstilling af motorbenzin, og forsyningerne af dieselolie er blevet knappe. Denne situation skyldes: (i) den økonomiske tilbagegang, der har resulteret i denne nedgang i efterspørgslen efter olieprodukter i EF, navnlig benzin, (ii) en fortsat overkapacitet for råoliedestillilation i EF, i forhold til efterspørgslen efter olieprodukter, (iii) en uventet stigning i adgangen til lette råolier fra Nordsøen og Saudi-Arabien, som har gjort det muligt at fremstille yderligere lette produkter uden at udnytte hele den eksisterende konverteringskapacitet (installeret af industrien i forventning om en vækst i forsyningerne af tungere råolier, hvilket ville have medført en mangel på lette produkter) (graf E. 4 viser virkningerne af denne udvikling på både råolie- og produktpriserne), iv) overgangen fra motorbenzin til diesel i efterspørgslen efter transportbrændstof, delvis som følge af afgiftsforskelle mellem diesel og benzin i mange medlemsstater, hvilket har styrket efterspørgslen efter diesel på bekostning af benzin, (v) stadig strengere miljøkrav, navnlig indførelsen af blyfri benzin, som nødvendiggjorde investeringer i yderligere raffieringskapacitet til forbedring af kvaliteten, hvilket har medført en ikke oprindeligt planlagt forøgelse af fremstil li ngskapaci teten for lette produkter. På trods af de store reduktioner i råoliedestillationskapaciteten i løbet af 1980'erne fortsætter situationen med overkapacitet, og den vil formodentlig fortsætte i lang tid, hvis der ikke nedlukkes yderligere anlæg. Yderligere nedbringelse af både råoliedestillations- og konverteringskapaciteten synes derfor at kunne bidrage til løsning af dette problem. Nogle raffinaderier har reageret med at nedlukke yderligere råoliedestillilationskapacitet eller ved i nogle tilfælde at sælge komplette raffinaderier til købere, der ønsker at trænge ind på nye markeder. Nedbringelsen af råoliedesti 11 i 1 ationskapaciteten har imidlertid ikke været tilstrækkelig til at stramme olieproduktforsyningerne og dermed øge avancen ved primærdestillation til et acceptabelt niveau. Der har endvidere ikke været nogen reduktion i konverteringskapaciteten og dermed ingen stramning i adgangen til lette destillater, hvilket ville kunne øge avancemarginen ved videregående raffinering. Der er i den seneste tid kun foretaget én egentlig raffinaderi lukning (kapacitet på omkring 5 mio toe), i vid udstrækning fordi raffinaderierne har tøvet med at træffe så strategisk vigtige beslutninger - de er uigenkaldelige og medfører omfattende miljømæssige og sociale udgifter. 28 - Den nødvendige reduktion i råoliedestillationakapaciteten har endnu ikke fundet sted. Årsagen hertil er usikkerhed om, hvorvidt/hvornår efterspørgslen atter vil stige, den stadige tendens til at mindske omkostningerne, hvorved raffinaderierne har kunnet undgå underskud, og de enkelte raffinaderiers modvilje mod nedlukning af raffinaderier som følge af de strategiske og driftsmæssige konsekvenser heraf og de betydelige omkostninger. Som et resultat af situationen inden for såvel råoliedestillation som konvertering er raffinaderierne - hvoraf de fleste også har en vis konverteringskapacitet - fanget i en fælde: de har ganske vist et beskeden overskud, men det er ikke tilstrækkeligt til at gøre deres investeringer i konverteringsanlæg rentable. Som følge af alle disse faktorer er udsigterne yderst uklare for denne sektor, som derfor indtager en afventende holdning. Tabel E. 5 viser den nettokapacitetesudvidelse og -reduktion, som allerede blev tilrådet i begyndelsen af 1995. Tabel E. 6 viser OPEC- landenes raffineringskapacitet ved slutningen af 1995. E 2. 4 Den internationale handels indflydelse på raffinaderiernes rentabilitet. EF's handelsbalance for olieprodukter har som helhed bedret sig betydeligt i de seneste få år (Graf C. 6/7/8/9). Der er dog frygt for, at en reduktion i EF's raffinaderi kapacitet vil kunne udlignes med øget import, hvilket ville forhindre en forbedring i fortjenesten. Det skal i denne sammenhæng nævnes, at bestemmelserne i den generelle toldpræferenceordning, som hidtil har begunstiget olieproduktimport fra visse lande, om kort tid vil blive skærpet, på linje med det oprindelige sigte med denne ordning, som var at fremme investeringer i de mindre udviklede lande. Importen kan blive en vigtig faktor: en stigende selvforsyning med olieprodukter i de fjernøstlige lande kan medføre øget eksport fra mellemøstlige raffinaderier til EU, og eksporten af olieprodukter fra SNG vil kunne stige. Med hensyn til sidstnævnte er det fortsat uklart, hvordan samhandelen mellem EF på den ene side og SNG og de Central- og Østeuropæiske lande på den anden side vil udvikle sig, i betragtning de særlige forhold i disse lande. Der er enighed om, at ændringer ikke kan ventes at få større indflydelse på udviklingen i downstream-olieforsyningssituationen på kort og mellemlang sigt. På længere sigt forventes det, at SNG og de Central- og Østeuropæiske lande vil investere i raffinaderi anlæg for i højere grad at tilpasse produktudbuddet til den hjemlige efterspørgsel. Herved kan deres råolieproduktion eksporteres i form af råolie snarere end af produkter, hvilket er mere rentabelt for dem end den nuværende praksis med eksport af produktoverskuddene til de internationale markeder. I USA har beslutningen om at indføre benzin med anden kemisk sammensætning med henblik på at mindske de skadelige emissioner haft konsekvenser for EF's raffinaderier, idet nogle af dem i hvert fald midlertidigt har måttet mindske eksporten af motorbenzin til USA som følge af logistiske ændringer påtvunget de amerikanske importører. Nogle lande og selskaber finder, at de nye bestemmelser, der blev indført i 1995, har begunstiget de amerikanske raffinaderier. Situationen er imidlertid stadig uafklaret, og det er endnu uklart, om virkningerne for raffineringsrentabiliteten i EF vil få betydning på længere sigt - 29 E. 3 Udsigterne for raffinaderisektoren. Der er enighed om, at udsigterne for denne sektor er præget af usædvanlig stor usikkerhed. Dette medfører en afventende holdning i sektoren som helhed med hensyn til strategiske beslutninger. Der er i industrien bred accept af, at der er behov for yderligere raffinaderi lukninger, før fortjenesten kan ventes at nå op på et acceptabelt niveau på kort og længere sigt. Det er dog fortsat muligt, at den nuværende overkapacitet blot er af midlertidig art. Det erkendes imidlertid også, at det kan være vanskeligt at foretage yderligere lukninger som følge af de betydelige omkostninger herved. En yderligere faktor, som menes at bremse nedlukning af raffinaderier, er oprensningsomkostningerne. I stedet for at lukke urentable raffinaderier, kan ejerne i stedet fristes til at opretholde dem midlertidigt og holde investeringerne på det lavest mulige niveau, samtidig med at de fremstiller de produktkvaliteter og -mængder, som tillader dem at beholde en avancemargin Denne taktik bidrager kun til den generelle overforsyningssituation. Under disse omstændigheder kan nogle raffinaderier - som et alternativ til nedlukning - blive fristet til at sælge til købere, hvis strategiske hensigter og/eller økonomiske omstændigheder gør sådanne handler attraktive for dem. Endvidere skulle de nye ejere i så fald kun afskrive en beskeden kapital investering og ville dermed være i stand til at drive raffinaderierne med avancemarginer, der kun dækker driftsomkostningerne. Dette ville direkte svække marginerne yderligere i sektoren som helhed. Raffinaderierne holder derfor deres investeringer - bortset fra obligatorisk vedligeholdelse eller lovfæstede investeringer - på det lavest mulige niveau, og der ikke er udsigt til forbedringer på hverken kort eller lidt længere sigt. Dette skaber en generel afventende holdning i industrien. Her spiller også muligheden for mere attraktive investeringer i andre dele af Verden en rolle Der vil være adgang til mere attraktive investeringer andre steder. De internationale olieselskaber vil kunne koncentrere deres knappe kapitalressourcer i områder uden for EF, hvor raffinaderierne meget vel vil kunne blive mere konkurrencedygtige og effektive end i EF - hvilket ville få konsekvenser for EF's økonomi som helhed. - 30 - BILAG F Afsætning af olieprodukter F. l. Afsætningssektoren Denne sektor omfatter transport fra raffinaderierne til kunderne med skib, ad vej, jernbane eller rørledninger. Levering til kunderne finder til tider sted direkte, men oftere via mellemliggende lagerdepoter, der bruges som basis for lokal distribution. Med hensyn til motorbenzin og dieselolie får de fleste kunder deres forsyninger gennem netværket af servicestationer, som i mange tilfælde ejes af de selskaber, der ejer raffinaderierne. Konkurrencetrykket er så stærkt, at operatørerne søger at tilbyde bedre servicekvalitet i forhold til deres konkurrenter. F. 2 Detailhandelsstatistik Siden 1985 har antallet af tankstationer i EF været støt faldende. Det samlede antal tankstationer i EF-15 er nu 122. 900, svarende til en mindskelse på 23% af de 158. 700 tankstationer, der var i drift i 1985. (Tabel F. l viser udviklingen i de enkelte medlemsstater og graf F. l aftegner udviklingen i EF som helhed) Denne reduktion i antallet af tankstationer har fundet sted, efterhånden som tankstationerne har søgt at øge salgsmængden pr. station og derved mindske enhedsomkostningerne. (Graf F. 2 aftegner udviklingen i salgsmængden pr. station for EF- 12). En vigtig faktor for udviklingen i detailsektoren har i de seneste år været den hurtige stigning i salget fra tankstationer, der ejes af indkøbscentre - i vid udstrækning på bekostning af de traditionelle olieselskaber. F. 3. Detailmarkedets andele og rentabilitet Der har i de seneste ti år været en markant tendens i detailmarkedet: de traditionelle olieselskaber og de uafhængige tankstationer taber terræn til indkøbscentrene såvel som til de såkaldte nationale olieselskaber og firmaer, der ejes af producentlandene. Indkøbscentrene har gjort størst fremskridt i Frankrig og Det Forenede Kongerige, takket være en skarp priskonkurrence. Dette indebærer betydelige ændringer for konkurrencestrukturen i motorbrændstofmarkedet. Som en reaktion på denne udvikling har de integrerede selskaber i den seneste tid udvist en stigende tendens til rationalisering af detailmarkedet for motorbrændstof, idet de gennem selektiv udveksling og nedlukning af tankstationer har koncentreret deres salg i bestemte geografiske områder. Afsætningsektoren er generelt i bedre form end raffinaderi sektoren, men der er ingen tvivl om, at de alvorlige indhug, som indkøbscentrene gør i et erhverv, der tidligere blev betragtet som de traditionelle olieselskabers domæne, har indflydelse på afsætningssektorens økonomi. F. 4 Harmonisering Afgiftsforskellene mellem diesel og benzin i mange medlemsstater har øget efterspørgslen efter dieselolie på bekostning af benzin og har således øget afstanden mellem EF- raffinaderisektorens udbud og efterspørgslen efter dens produkter (Tabel E. 4). 31 - Endvidere har afgiftsforskellene mellem medlemsstaterne for de samme produkter medført fortsatte toldgrænser, omkostnings-, markeds- og konkurrenceforvridninger og problemer med svig. Både repræsentanter for industrien og de nationale administrationer har i drøftelserne om afgiftsspørgsmål i Lissabon den 13-15 november 1995 anmodet om harmonisering af afgiftssatserne; dette anses nu for en nødvendig faktor for opfyldelse af traktatens mål med hensyn til det indre marked Inden for EF findes der en lang række næsten enslydende specifikationer og standarder for et i det væsentlige samme produkt, nemlig motorbrændstof. Nogle raffinaderier fremfører, at standardisering af sådanne produktspecifikationer i hele EF ville medføre en betydelig forenkling af deres logistiske problemer og således fremme omkostningsnedskæringer, som i hvert fald til dels kunne komme forbrugerne til gode På den anden side mener andre, at sådanne variationer i specifikationerne er en forudsætning for normal konkurrence på kvaliteten. - 32 - BILAG G Ordforklaring AC AC: Association des Constructeurs Européens d'Automobiles ASEAN Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien BAT: CEEC Downstream-oliesektoren: Best Available Technology Central and Eastern European Countries Olieindustriens downstream-sektor omfatter: (i) transport og oplagring som led i forsyning af raffinaderierne med råolier og delvis raffinerede olier (ii) selve raffineringsprocessen (iii) transport, oplagring, distribution og salg som led i de færdige olieprodukters vej fra raffinaderierne til brugerne. Aktiviteterne under (i) betegnes ofte som "forsyning", (ii) som "raffinering" og (iii) som "afsætning". I denne rapport anvendes den forenklede terminologi, medmindre andet er angivet. Forsyningsaktiviteterne under (i) omfatter transport af råolier med skib og/eller gennem olierør og/eller tanke til raffinaderierne "Raffinering" under (ii) omfatter raffinering af både råolie og delvis raffinerede olier (der transporteres fra et raffinaderi til et andet med henblik på yderligere forarbejdning) i en lang række kemiske processer og blandingsoperationer. Derved produceres en lang række forskellige færdige olieprodukter, der f. eks. anvendes som brændstof til transport eller opvarmning, råvarer til den kemiske industri, vejmaterialer, smøreolier mm. "Afsætning" under (iii) omfatter transport fra raffinaderierne med skib, ad vej, jernbane eller olierør til brugerne. Levering til brugerne foregår til tider direkte, men oftere via mellemliggende lagerdepoter, der anvendes som udgangspunkt for lokal distribution. Med hensyn til motorbenzin og dieselolie får de fleste forbrugere deres produkter via detailnetværk (dvs. tankstationer), som i mange tilfælde ejes eller udlejes af de selskaber, der ejer raffinaderierne. ECU: Europæisk valutaenhed. EF: Det Europæiske Fællesskab. Dermed menes de 15 medlemsstater, medmindre andet er angivet. EUROPIA. FSU: Fuelolie Former Sovjet Union. (svær brændselsolie): European Petroleum Industry Association De svære produkter, der fremstilles fra råolie i den indledende destillationsproces. De anvendes til fremstilling af svære slutprodukter som brændstof i kraftværker, til fremdrift af skibe osv. GSP HFO (Generalised System of Preferences) Den generelle toldpræferenceordning Heavy Fuel Oil 33 - Konvertering: (eng. conversion) kPa: Krybende kapacitetsudvidelse: Et led i raffineringsprocessen. Ved konvertering omdannes fuelolie eller andre brændbare mellemprodukter, mellemdestillater eller lette destillater. 1000 Pascal (eng. : Capacity creep) Udvidelse i kapaciteten i forhold til et anlægs nominelle kapacitet. Sådanne udvidelser finder sted i tidens løb gennem løbende anlægsforbedringer. LDC's: Let destillat: Less Developed Countries De lettere produkter, der fremstilles fra råolie i den indledende destillationsproces De anvendes til fremstilling af lette slutprodukter, som f. eks. motorbenzin, råstoffer til kemikalieindustrien osv. Mediterranean (Middelhavsområdet) De mellemsvære produkter, der fremstilles fra råolie i den indledende destillationsproces. De anvendes til fremstilling af slutprodukter, såsom motorgasolie (dieselolie) og fyringsgasolie. Med: (eng. ) Mellemdestillat: mia toe mia t: mia: mio t: mt: mta: NGLs: NWE: pa (eng. : btoe) milliarder tons olie ækvivalent milliarder tons (eng. : bt=billion tonnes) milliard (eng. : bn^billion) Millioner tons Million metric tonnes Million metric tonnes per annum Natural gas liquids North-West Europe Per annum (pr år) Parts per million (milliontedele) Reserves to production (forholdet mellem olie- og gasreserver og -produktion) R/P Raffinering: De kemiske og fysiske processer, hvorved de forskellige carbonhydridforbindelser i råolien udskilles, samt konvertering af nogle af dem til andre carbonhydridforbindelser, hvorefter de kan blandes til fremstilling af en lang række produkter. Fuelolie og andre svære mellemprodukter fra den indledende destilleringsfase i raffineringsprocessen. Mineralolie i den form, den udvindes. Råolie har en række forskellige egenskaber, hvoraf de vigtigste og bedst kendte er svovlindholdet og vægtfylden (lette og svære råolier). Jo lettere en råolie er, jo større en andel af lettere, og derfor generelt mere værdifulde, produkter kan der destilleres fra råolien, uden kostbare konverteringsprocesser. De lette råolier er derfor oftest dyrere. Endvidere har de lettere råolier ofte, men ikke altid, et lavere svovlindhold og behøver derfor ikke samme afsvovl ni ngsbehandl i ng, som øger raffineringsomkostningerne. Dette er af voksende betydning, eftersom kravene til afsvovling skærpes. Samfundet af uafhængige stater (landene i det tidligere Sovjetunionen). Residualbrændselsolie: Råolie: Råoliekvalitet. SNG: (eng. : CIS) tpa: TPA: Tons pr. annum Third Part Access - 34 tønde: (eng. : bbl= barrel) Volumenenhed for olie. En m3 = 6,29 tønder En ton råolie indeholder omkring 7,33 tønder. Videregående raffinering. (eng. : "Upgrading") processer, der forbedrer mellemprodukternes kvalitet og værdi. VOC: Volatile organic compounds (flygtige organiske forbindelser). - 35 Fortegnelse over tabeller og grafer Tabeller: B. l Evolution of Crude Oil Trade B. 2 Evolution of Product Trade B. 3 Evolution of Gasoline Trade B. 4 Evolution of Naptha Trade B. 5 Evolution of Gas/Diesel Oil Trade B 6 Evolution of Residual Fuel Oil Trade Grafer: B. l World Proven Oil Reserves B2 Distibution of World Reserves B. 3 World Oil Supply B. 4 OPEC Share of World Production B. 5 Crude Oil Prices B. 6 Oil Import Dependency B. 7 Average API Values C. l Gross Energy Consumption EU15 1995 C. 2 Gross Energy Consumption EU15 2005 C. 3 Oil Product Demand EU 15 C 4 Oil Demand Barrel Shape C. 5 Incremental Oil Product Demand EU 15 C. 6 Total Product Trade EU12 C. 7 Gasoline Net Exports EU 12 C 8 Gas Oil Net Exports EU 12 (\9 Fuel Oil Net Exports EU 12 Tabel: D. I Maximum Sulphur Contents - Gas Oil D. 2 Maximum Lead Contents - Petrol D. 3 Maximum Lead Contents - Unleaded Petrol D. 4 Not used D. 5 Environmental Investment Costs D. 6 Desulphurisation Capacity E. I Refinery structure Evolution E. 2 Refining Capacity EU 15 E. 3 Conversion Capacity EU 15 E. 4 Taxes and Duties EU 15 Graf El Distillation Capacity Utilisation EU 15 E. 2 Refining Upgrading Capacity EU 15 E. 3 Refining Margins E. 4 Brent/Dubai & Leaded Gasoline/Fuel Oil Price Differentials Tabel F. l Number of Petrol Retail Outlets EU 15 Graf F. 1 Marketing of Oil Products EU15 F. 2 Average throughput per Service Station EU 12 EU - 12 - Evolution of crude oil * trade 1985 - 1 9 90 - 1 9 94 1985** Mta 1990 Mta 1994 Mta % TOTAL IMPORTS 377. 0 467. 5 502. 0 EXTRA - EU imports (1 +2 + 3 + 4) 1. OECD countries of which :. Norway 2. OPEC countries of which : Algeria Iran Iraq Kuwait Libya Nigeria Saudi Arabia Venezuela Ex - USSR 4. Other countries of which : - Egypt Mexico 312. 6 100. 0 428. 4 100. 0 455. 2 100 25. 4 23. 2 46. 6 7 43. 8 11 10 82. 5 80. 1 206. 0 66 253. 5 59 253. 9 18. 3 25. 6 24. 8 9. 9 37. 7 38. 8 28. 4 10. 3 27. 5 53. 7 11. 7 18. 3 6 8 8 3 12 12 9 3 19. 0 54. 0 21. 3 10. 9 51. 1 26. 1 51. 9 8. 0 4 13 5 3 12 6 12 2 18;^ 45^8 13. 6 49. 6 32. 5 82. 8 7. 5 61. 2 14 66. 7 17 67. 1 16 52. 1 4 6 11. 1 17. 0 3 4 8. 2 10. 2 18 18 56 4 10 3 11 7 18 2 15 11 2 2 TOTAL EXPORTS 87. 4 67. 8 96. 1 NET IMPORTS/(EXPORTS) 289. 6 399. 7 405. 9 I Refinery Feedstocks and NGL included. * For 1985. EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. l -7 EU - 12 - Evolution of all petroleum products trade 1985 - 1990 - 1994 1985 Mta 1990 1 9 94 Mta % Mta TOTAL IMPORTS 1 6 6. 4 179. 5 165. 4 9 1. 7 100 8 9. 2 100 76. 0 100 EXTRA - EU imports (1 +2 + 3 + 4 + 5 + 6) 1. OECD countries of which : Norway Sweden. United States OPEC countries of which : Algeria Kuwait Libya Saudi Arabia Venezuela 17. 3 2. 7 4. 5 6. 9 28. 6 8. 6 6. 7 2. 7 3. 0 4. 5 19 24. 6 27 2 0. 4 3 5 8 6. 3 5. 5 8. 1 7 6 9 6. 6 5. 4 6. 5 31 28. 4 32 2 2. 2 9 7 3 3 5 7. 7 5. 3 5. 2 6. 6 2. 6 3. Ex - USSR 2 2. 5 25 17. 8 4. Romania 5. 6. Other Eastern Europe countries Other countries of which : • Egypt TOTAL EXPORTS of which : v United States 4. 0 6. 0 13. 3 0. 5 1 2 3. 4 9. 8 4 7 14 1 2. 4 5. 2 10. 8 0. 5 157. 5 12. 6 27 9 7 9 29 11 1 5 6 4 14 1 2 27 3 9 6 6 7 3 20, 3 6 12 1 8. 4 Of. 7 4. 0 4. 4i 3. 2 10. 4 0. 9 1. 2 20. 9 2. 1 165. 6 12. 1 NET IMPORTS/(EXPORTS) 4 3. 0 22. 0 (0. 2) * For 1985, EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. 2 Z EU - 12 - Evolution of total oasoline trade 1 9 85 - 1 9 90 - 1 9 94 TOTAL IMPORTS EXTRA - EU imports (1 +2 + 3 + 4 + 5 + 6) 1. OECD countries of which : Norway Sweden. United States OPEC countries of which : Algeria Kuwait Libya Saudi Arabia Venezuela Ex - USSR Romania Other Eastern Europe countries Other countries of which : • Egypt 4. 5. 6. 1985 Mta 17. 2 1990 Mta 1994 Mta 28. 4 22. 5I 4:4 100 7. 9 100 5. 1 100 1. 5 0. 1 0. 5 0. 1 0. 4 0. 1 0. 1 0. 2 0. 0 34 2 11 2 9 2 2 5 0 1. 0 23 0. 7 16 2. 7 1. 2 0. 5 0. 4 1. 7 0. 6 0. 2 0. 2 0. 6 0. 0 0. 8 0. 4 0. 5 34 15 6 5 22 8 3 3 8 0 2. 3| 0. 9! 0. 9] 0. 0' 0. 3| O. 2! b. o1 0. 1 10 0. 1 0. 0! 5 6 45 18 18 0 6 4 0 2 2 0 0. 8 18 1. 8 23 2. 4; 0. 0! 47 0 TOTAL EXPORTS of which :. United States 23. 9 5. 9 35. 3 5. 1 NET IMPORTS/(EXPORTS) (6. 7) (6. 9) 37. 5! 6. 8| L (15. 0)i For 1985, EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. 3 3 EU - 12 - Evolution of naphtha trade 1985 - 1990 - 1 9 94 TOTAL IMPORTS EXTRA - EU imports ( 1 +2 + 3 + 4 + 5 + 6) 1. OECD countries of which : Norway Sweden. United States OPEC countries of which : Algeria Kuwait Libya Saudi Arabia Venezuela Ex - USSR Romania 5. Other Eastern Europe countries 6. Other countries of which : • Egypt 1985 Mta 21. 9 1990 Mta 24. 3 1 9 94 Mta 70 22. 8" 16. 5 100 16. 5 100 13. 9] 100 2. 7 0. 5 0. 2 0. 2 6. 5 2. 9 1. 4 1. 1 0. 5 0. 0 4. 8 0. 8 1. 7 0. 3 16 3 1 1 40 18 8 7 3 0 29 10 2 3. 1 0. 5 0. 2 0. 6 7. 2 2. 2 2. 1 1. 3 1. 3 0. 2 2. 9 0. 3 0. 0 3. 0 0. 3 14. 7 0. 7 19 3 1 4 43 13 13 8 8 1 2 0 18 2 1. 6] 12 3 2 1 54 29 4 7 13 0 2 0 0 32 6 0. 4! 0. 3! 0. 1 7. 5! 4. 1 0. 5; 1. 0] 1. 8! O. O] 0. 3! 0. 0] O. O] 4. 5| O. 9! 13. 4i i 0. 5' TOTAL EXPORTS of which :. United States 12. 0 1. 0 NET IMPORTS/(EXPORTS) 9. 9 9. 6 9. 4i * For 1985. EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. 4 H EU - 12 - Evolution of gas/diesel oil trade 1985 - 1990 - 1 9 94 TOTAL IMPORTS EXTRA - EU imports ( 1 +2 + 3 + 4 + 5 + 6) 1. OECD countries of which : Norway Sweden. United States OPEC countries of which : Algeria Kuwait Libya Saudi Arabia Venezuela Ex - USSR 4. Romania 5. 6. Other Eastern Europe countries Other countries of which : • Egypt TOTAL EXPORTS of which :. United States 1985 Mta 1990 Mta 59. 4 34. 1 5. 1 1. 3 2. 1 0. 9 9. 6 3. 4 2. 8 0. 7 0. 6 1. 2 11. 3 5. 5 2. 6 0. 0 33. 7 0. 3 100 15 4 6 3 28 10 8 2 2 4 33 16 55. 6 30. 7 6. 5 2. 4 2. 4 0. 8 7. 8 2. 6 2. 1 1. 6 1. 1 0. 4 9. 5 1. 5 2. 6 2. 8 40. 5 1. 8 1994 Mta 47. 71 100 20. 2] 100 32 12 12 4 14 5 1 3 3 0 30 2 2 20 21 8 8 3 26 8 7 5 4 2 31 5 8 6. 5] 2. 5! 2. 4] 0. 8] 2. 8! 1. 1 0:2; 0. 7] 0. 7! O. O] 6. 0! 0. 4j O. 4! 4. 1 48. 71 i i 1. 5' NET IMPORTS/(EXPORTS) 25. 7 15. 1 (1. 0)i * For 1985, EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. 5 EU - 12 - Evolution of residual fuel oil trade 1985 - 1990 - 1 9 94 1985 * Mta 1990 Mta 1994 Mta 40. 2 42. 1 100 21. 2 100 21. 5] 100 TOTAL IMPORTS EXTRA - EU imports ( 1 +2 + 3 + 4 + 5 + 6) 1. 2. OECD countries of which : Norway Sweden. United States OPEC countries of which : Algeria Kuwait Libya Saudi Arabia Venezuela 3. Ex - USSR 4. 5. Romania Other Eastern Europe countries 45. 3 25. 4 3. 2 0. 2 1. 4 1. 4 9. 1 0. 6 2. 3 0. 5 1. 1 3. 3 5. 1 2. 4 13 36 2 9 2 4 13 20 Other countries of which : • Egypt 5. 6 0. 1 22 0 TOTAL EXPORTS of which :. United States 33. 3 1. 6 NET IMPORTS/(EXPORTS) 12. 0 4. 5 0. 9 2. 1 0. 3 7. 6 0. 6 0. 9 1. 8 1. 8 1. 9 4. 1 0. 1 1. 7 3. 2 0. 2 38. 5 3. 6 1. 7 21 4 10 1 36 3 4 8 8 9 4. 0] 19 1. 3! 1. 5] 0. 7' 6 7 3 7. 5] 35 }. 0\ 1. 5] 0. 8! 3. 0] 5 7 4 14 17 1 2 26 5 19 3. 7! 1 8 15 1 0. 3] 0. 5] 5. 5] 1. 1 37. 8i i i 2. 8' 4. 3i * For 1985, EU - 12 does not include ex-GDR. Sources : IEA Statistics and Eurostat TABLE B. 6 C WORLD PROVEN CONVENTIONAL OIL RESERVES AT CURRENT MARKET PRICES 1100 1000 900 i 800 H 700 H 600 H 500 H 400 300 H 200 H 100 H (A 13 u u a M c 0Q Source: BP Statistical Review ^M Proven Reserves R/P Ratio CHART B. l ^ DISTRIBUTION OF WORLD OIL RESERVES END 1994 Asia & Australasia 4% Africa 6% North America 3% Latin America 13% OECD Europe 2% Former Soviet Union 6% CHART B. 2 Middle East 66% Total Reserves = 137 Bn. tonnes Source: BP Statistical Review °^ WORLD OIL SUPPLY 70 60 + 50 + 40 30 20 -r 10 f 0 Non-OPEC Supply 1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 \1984 1986 1988 1990 1992 1994 CHART B. 3 -O CRUDE OIL PRICES 1970 to 1994 Nominal $/bbl 1994 $/bbl CHART B. 5 AVERAGE API VALUES OF CRUDE OIL SUPPLIES IN THE EU 1985 - 1995 l i nn i nn I | I I I I I H I I I I I I ] I I I I I I I I I | I I ) I I I I I I I I ] II JAN JAN JAN I 85 I 86 I 87 JAN I 88 JAN I 89 JAN JAN I 90, I 91 JAN I 92 JAN I 93 JAN I 94 JAN I 95 S o u r ce : C r u de Oil R e g i s t er ^ CHART B. 7 GROSS ENERGY CONSUMPTION 1995 EUROPEAN UNION 15 RENEWABLES 5% fi M t 0e NUCLEAR 15% 205 Mtoe 574 Mtoe 277 Mtoe TOTAL = 1369 Mtoe -£ SOLIDS 17% 239 Mtoe CHART C. l GROSS ENERGY CONSUMPTION 2005 EUROPEAN UNION 15 RENEWABLES 7o/0 102 Mtoe NUCLEAR 14% 212 Mtoe 606 Mtoe TOTAL 1521 Mtoe SOLIDS 16% 237 Mtoe CHART C. 2 Oil Product Demand European Union 15 700000 600000 + 500000 -r 1 400000 + 300000 200000 + 100000 + 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 199$ 2000 2001 2002 2003 2004 2005 Source: Commission Estimates H Others D Fuel oil B Middle distillates il Gasolines CHART C. 3 Demand Barrel Shape - W. Europe Os Os Os Os Os Os Os OS OS OS OS OS OS OS ^\ Os C\ Qs Os Os Os OS Os Os Os OS OS M Others • Fuel oil S Middle distillates il Gasolines CHART C. 4 V INCREMENTAL OIL PRODUCT DEMAND European Union 15 Excludes LPG and Refinery Gases 12000 10000 H 8000 i 6000 H 4000 2000 4 -2000 95/92 2000/95 2005/00 Source: Commission Estimates H Gasolines H Middle distillates D Fuel oil d Others CHART C. 5 °o 200 Total Products Trade European Union 12 1980 1982 1984 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 Source: 1EA Imports CD Exports CHART C. 6 -rr Net Exports Mt Gasoline Net Exports European Union 12 Consumption Mt 1980 1982 1984 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 Source: IEA [ j É i N et Exports - * - C o n s u m p t i o n] CHART C. 7 S Net Exports Mt Gas Oil Net Exports European. Union 12 Consumption Mt * r 200 Ro CHART C. 8 Net Exports Mt Fuel Oil Net Exports European Union 12 Consumption Mt 1980 1982 1984 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 Source: IEA \W$m Net Exports —*— Consumption! CHART C. 9 So 5o Maximum Sulphur Contents for Gas Oil TABLE D. l Directive Product 93/12/EEC of 23. 03. 1993 93/12/EEC of 23. 03. 1993 Automotive Gas Oil Non- Automotive Gas Oil I % Sulphur Content fby weight] </= 0. 2% by 01. 10. 1994 </= 0. 05% by 01. 10. 1994 </= 0. 2% by 01. 10. 1994 1 Maximum Lead Contents for Petrol TABLE D. 2 Directive 85/210/EEC of 20. 03. 1985 85/210/EEC of 20. 03. 1985 Product Unleaded Petrol Leaded Petrol I | Lead Content [gms/litre] </= 0. 013 g/1 by 01. 04. 1990 </= 0. 15 g/1 by 01. 01. 1986 Maximum Benzene Content of Petrol TABLE D. 3 Directive Product Benzene Content fby volume] 85/210/EEC of 20. 03. 1985 1 Petrol </= 5% from 01. 10. 1989 1 33 TABLE D. 5 ENVIRONMENTAL INVESTMENT COSTS Measure : Investment Cost (ECUbn) Some Recent Measures: Reduction of sulphur level in gasoline to 0. 05 % Reduction of sulphur level in diesel to 0. 05 % Reduction of hydrocarbons (VOC) emissions by Stage-1 (Costs for changing from top to bottom loading excluded) 2. 5 3 -5 0. 8 Total Some Recent Measures: 6. 3 - 8. 3 Potential Measures: Reduction of benzene level in gasoline to 1 % Reduction of gasoline volatility (RVP) by 10 kPa Reduction of sulphur level in gasoline to 200 ppm Reduction of sulphur level in gasoline from 200 to 50 ppm Reduction of sulphur level in diesel to 200 ppm Increase of diesel cetane number to 52 Increase of diesel cetane number from 52 to 58 Reduction of diesel FBP (T95: 340 °C) Reduction of sulphur level in inland heavy fuel oil to 1 % Reduction of sulphur level in bunker fuel to 1. 5 % for 30 % of demand Application of strict BAT to refinery emissions over existing measures Reduction of hydrocarbons (VOC) emissions by Stage n Reduction of sulphur level in heating gas oil to 0. 1% 6 -7 1. 5 1 4 6 1. 5-2 15 3 38-39. 5 7-12 1. 5-2. 5 8-10 1-1. 5 1. 5-2 *8-10 Total Potential Measures: 27 - 29 57. 0 - 67. 5 Grand Total All Measures: 63. 3 - 75. 8 Source: Industry Figures and ^Commission updates based on latest available Auto Oil Programme Results ^ E U - 15 DESULPHURISATION CAPACITY OF MIDDLE DISTILLATES ( m i l l i on m e t r ic t o n s / y e a r) 1. 1. 1995 BE DK DE EL ES FR IR IT NL PO UK SF SV OS EU 12. 4 2. 4 27. 8 3. 8 16. 4 24. 0 0. 3 27. 1 15. 2 2. 6 23,4 3. 7 6. 3 4. 2 169. 6 - S o u r c es : EC Regulation 1 0 5 6 / 72 & N a t i o n al A d m i n i s t r a t i o ns TABLE D. 6 tf EU-12 REFINERY STRUCTURE EVOLUTION 1 9 8 0 - 1 9 8 8 - 1 9 95 N u m b er & C a p a c i ty of R e f i n e r i es by T y pe ( S i t u a t i on at 1st J a n u a r y) R e f i n e ry Type No 1980 P r i m a ry D i s t i l. C a p a c i ty m ta % No 1988 P r i m a ry Distil. C a p a c i ty m ta % No 1 9 95 P r i m a ry Distil. C a p a c i ty m ta % S i m p le 62 2 49 27 16 43 7 14 37 S e m i- c o m p l ex 24 148 16 20 89 15 13 52 6 9 C o m p l ex 55 5 23 57 58 4 60 78 66 5 06 85 T o t al of w h i c h: R e f i n e r i es >1 m ta 141 9 20 100 94 5 92 100 ' 93 5 95 100 129 9 15 90 5 90 90 5 93 R e f i n e ry t y pe d e f i n i t i on : ' S i m p l e ' r e f i n e ry : p r i m a ry d i s t i l l a t i on p l u s, w h e re a p p r o p r i a t e, ' S e m i - c o m p l e x ' r e f i n e ry ' C o m p l e x ' r e f i n e ry : ' s i m p l e' or h y d r o d e s u l p h u r i z a t i on r e f o r m i ng a nd : ' s i m p l e ' p l us v i s b r e a k i ng t h e r m al o t h er c r a c k i ng ' s e m i - c o m p l e x ' p i us c a t a l y t ic c o k i ng c r a c k i n g , h y d r o c r a c k i ng a n d / or a n d / or S o u r ce : C o m m i s s i on - DGXVII-B2 TABLE E. l 2G REFINING CAPACITY IN THE E. U. AT 1. 1. 1995 (capacity in service in million tons per a n n u m) ATMOS. DIST. REFOR. HYDRO, CRACK. CAT. CRACK. THERM. V I S COKING CRACK. BREAK. BE DK DE EL ES FR IR IT NL PO UK SF SV OS EU 3 4. 5 9. 2 113. 1 18. 2 60. 0 90. 4* 2. 8 102. 3 59. 6 14. 4 9 0. 7 11. 0 21. 0 10. 0 6 3 7. 2 4. 7 1. 4 17. 6 2. 1 8. 0 11. 0 0. 6 12. 0 7. 3 2. 2 16. 4 2. 1 3. 2 1. 4 8. 6 1. 3 0. 7 0. 8 7. 1 5. 1 0. 5 2. 5 1. 1 5. 9 15. 4 3. 0 8. 4 18. 2, 14. 7 7. 5' 1. 7 2 3. 7 2. 7 1. 5 1. 3 1. 9 3. 9 6. 2 3. 1 2. 2 1. 4 0. 3 9 0. 0 2 7. 7 104. 0 19. 0 * of w h i ch 5. 9 m ta in r e s e r v e, i m m e d i a t e ly u s e a b le S o u r c es : N a t i o n al A d m i n i s t r a t i o ns & EC R e g u l a t i on 1 0 5 6 / 72 4. 2 2. 2 10. 9 2. 6 8. 4 8. 1 15. 9 4. 1 1. 4 3. 1 1. 9. 2. 3 1. 0 6 6. 1 5. 0 1. 5 2. 6 2. 1 3. 3 14. 5 TO TABLE E. 2 E U - 15 - CONVERSION CAPACITY ( m i l l i on m e t r ic t o n s / y e a r) CAT. CRACKING VIS BREAKING HYDROCRACKING THERM. CRACK. COKING FLEXICOKING ) ) ) TOTAL CAPACITY CATC RACK. EQUIV* AS % CDU CAPACITY 1985 88. 0 52. 0 11. 0 1990 88. 2 63. 8 23. 2 1995 104. 0 66. 1 27. 7 27. 8 28. 0 33. 5 178. 8 146. 21 203. 2 2 3 1. 3 17 1 28 199 31 * Ratios u s ed a re : V i s b r e a k er 0. 33 - -. H y d r o c r a c k er 1. 3 - C o k er 1. 7 T h e r m al C r a c k er 0. 65 - S o u r c es : N a t i o n al A d m i n i s t r a t i o ns &c EC R e g u l a t i on 1 0 5 6 / 72 TABLE E. 3 T A X ES A ND DUTIES AT F E B R U A RY 1996 - E C US (U 3 g- 5> 0) CO 21. 0 21. 0 21. 0 21. 0 21. 0 21. 0 21. 0 21. 0 546. 0 485. 3 302. 0 142 0. 0 18. 1 19. 4 6. 5 w (O E c ro Û 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 0. 0 448. 5 300. 4 241. 4 208. 5 315. 5 284. 5 284. 5 Xi c ro JC O </> "o 4) Û 15. 0 15. 0 15. 0 1 50 15. 0 15. 0 15. 0 15. 0 573. 0 519. 9 328. 9 42. 4 169. 8 26 5 15. 9 15. 9 ro c ro OL (/) 16. 0 16. 0 16. 0 16. 0 16. 0 16. 0 16. 0 16. 0 408. 7 375. 3 272. 5 79. 5 31 5 7. 4 13. 6 13. 6 0) o c ro LL 20. 6 20. 6 20. 6 20. 6 20. 6 20. 6 20. 6 20. 6 616. 9 576. 2 354. 4 78. 0 6 82 00 24 3 18. 0 •o c ro 0) 21. 0 21. 0 21. 0 12. 5 21. 0 1. 2. 5 12. 5 12. 5 380. 6 349. 3 302. 5 5 02 69. 4 22. 9 17. 8 17. 8. 2 ro 19. 0 19. 0 19. 0 19. 0 19. 0 10. 0 10. 0 10. 0 537. 3 494. 2 361. 3 361 3 157. 3 173. 7 43. 5 21. 8 Qj 18. 0 18. 0 18. 0 18. 0 18. 0 18. 0 18. 0 18. 0 410. 6 358. 9 248. 9 135. 8 5 82 12. 9 42. 0 42. 0 O) 3 O £ o X 3 _) 15. 0 12. 0 15. 0 12. 0 6. 0 6. 0 12. 0 12. 0 415. 9 361. 7 2 6 33 54 56. 8 0. 0 14. 2 65 •o c ro 53 Z 17. 5 17. 5 17. 5 17. 5 17. 5 17. 5 17. 5 17. 5 608. 7 542. 0 327. 1 81. 6 29. 1 0. 0 31. 5 31. 5 JC o '53 h_ h. C) "to O 20. 0 20. 0 20. 0 20. 0 20. 0 20. 0 ro O) 3 r o o_ 17. 0 17. 0 5. 0 17. 0 17. 0 5. 0 5. 0 08,02,96 495. 1 457. 8 326. 1 89. 0 0. 0 28. 1 12. 8 430. 2 300. 7 79. 0 104. 8 0. 0 37. 7 E o 3 22. 0 22. 0 22. 0 22. 0 22. 0 d) O) 03 > 00 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 25. 0 22. 0 25. 0 548. 0 291. 2 36. 5 0. 0 0. 0 479. 1 291. 4 189. 3 162. 4 131. 3 36. 9 213. 3 17. 5 17. 5 17. 5 8. 0 17. 5 8. 0 17. 5 17. 5 463. 3 406. 2 406. 2 27. 6 333. 6 0. 0 21. 6 21. 6 1 V A T ( %) Premium gasoline Unleaded gasoline Automotive dieseloil Heating gasoil LPG (Vehicles) " LPG (Heating) Heavy fueloil HTS Heavy fueloil BTS 2. EXCISE TAX (10001 Premium gasoline Unleaded gasoline Automotive dieseloil Heating gasoil LPG (Vehicles) (1) LPG (Heating) (T) Heavy fueloil HTS (T) Heavy fueloil BTS (T) DANMARK: Fuel oil lourd - Depuis le 1er Janvier 1993, le montant de la taxe récupérable par le secteur industriel s'élève à 1820 CD par tonne. Heavy fuel oil - As from 1 January 1993 the tax récupérable by the industrial sector amounts to 1820 CD per ton. Premium gasoline - Cancelled as from 1/1/96 ( 1 ) ROYAUME-UNI; par/by tonne Exchange rates as at 08. 01. 1996 1 ECU = 13. 2595 OS, 38. 7384 BEF, 1. 88485 DM, 7 29054 DKR, 158 542 PTA, 5. 7135 FMK, 6. 46731 FF,. 844401 UKL, 309. 318 DRA. 818238 IRL, 2068. 64 LIT, 38. 7384 LUF, 2. 11041 HFL, 195. 925 ESC, 8. 6825 SKR T A B LE E. 4 E U - 15 DISTILLATION CAPACITY UTILIZATION* EVOLUTION 1 9 8 5 - 1 9 94 MIO TONS 1000 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 Dist. Capacity(mio t) ^ ^1 Crude Intake(mio t) •*— Utilization rate(%) c r u de only, mid y e ar c a p a c i ty o CHART E. l E U - 15 REFINING UPGRADING CAPACITY IN CAT. CRACKING EQUIVALENT 1985 21 1990 28 1995 31 35 30 25 20 15 10 0 40 % 146 171 199 200 240 80 120 MIO/TONS YEAR. 160 % OF CDU CAPACITY 1 CAT. CRACKING EQUIV. S o u r c es : Nat. A d m i n. & EC R e g. 1 0 5 6 / 72 oà CHART E. 2 REFINING MARGINS 1 9 8 8 - 1 9 95 NW EUROPE Sc MEDITERRANEAN ZONES $/bbl (Quarterly Average) -— IEA-NWE-BRENT "+- IEA-NWE-HYDROSKIM • *- WMC-NWE-ARAB L ^- WMC-MED-ARAB L 10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 0 -1 -2 2 3 4 12 3 4 12 88 I 89 I 90 I 91 I 92 I 93 I 94 I 95 I 3 4 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 3 4 1 2 34 WMC : Wood M a c k e n z ie CHART E. 3 BRENT/DUBAI & LEADED GASOLINE/FUEL OIL PRICE DIFFERENTIALS ft/barrel * 14 *- Brent/Dubai Differ. - #- Gasoline/FO l%s Dif. JAN APR JUL OCT JAN APR JUL OCT JAN APR JUL OCT JAN APR JUL OCT I. 94 93 92 95 I I I oo S o u r ce Oo : IEA M o n t h ly Oil M a r k et R e p o rt CHART E. 4 FUTURE NET EXPANSION OR NET REDUCTION IN THE REFINING CAPACITY OF THE E U - 15 (thousand metric tons/year) 1995 1996 1997 After or date not defined ATMOS. DIST. - 2400 2300 + 4400 + 1600 REFORMING + 100 HYDROCRACK. 280 + 700 CAT. CRACK. + 580 + 1800 + 4700 THERM. CRACK + 273 VISBREAKING COKING DESULPHURIS. OF MID. DIST. - 300 + 100 + 1000 +6672 +17029 + 1805 + 1040 SOURCE : EC REGULATION 1056/72 - QUESTIONNAIRES OF BEGINNING 1995 TABLE E. 5 31 OPEC FOREIGN REFINING Net S h a re in t h o u s a nd b a r r e l s / d ay as of end 1995 Iran Kuwait Libya Saudi Arabia U. A. E Venezuela Total OPEC A s i a/ Pacific Western Europe USA Total (3 reg. ) 32 152 184 210 234 50 142 230 866 32 210 234 502 142 980 300 750 1 050 2 100 Total of t he region 14 803 14 151 15 354 44 308 OPEC s h a re in t he region 1. 2% 6. 1% 6. 8% 4. 7% Source : DGXVII on t he basis of OPEC official d a ta & p r e ss a r t i c l es TABLE E. 6 (in thousand of units at year end) 1985 1987 1989 1991 1992 1993 1994 7. 3 3. 6 19. 8 6. 8 5. 2 34. 6 3. 4 36. 4 8. 1 1. 9 21. 1 2. 0 4. 4 4. 1 6. 7 3. 4 20. 8 6. 3 5. 2 31. 1 3. 3 34. 7 7. 6 1. 8 20. 2 2. 0 4. 3 4. 1 6,5 3. 2 19. 9 6,4 5. 3 27. 7 3. 2 33. 9 6. 9 1. 8 19. 8 1. 9 4. 2 4. 0 6. 0 2. 9 18. 9 6. 4 5. 7 22. 6 2. 7 30. 4 6. 0 1. 8 19. 3 2. 0 4. 0 3. 9 5. 7 2. 9 18. 8 6. 5 5. 8 21. 2 2. 8 30. 1 5. 6 2. 0 18. 5 1. 9 3. 8 3. 8 5. 5 2. 8 18. 5 6. 6 6. 3 19. 8 2. 8' 29. 9 5. 1 2. 1 18. 0 1. 9 3. 8 3. 7 5. 4 2. 7 18. 3 6. 8 6. 6 19. 1 2. 7 28. 8 4. 1 2. 3 17. 0 1. 9 3. 6 3. 6 158. 7 151. 5 144. 7 • 132. 6 129. 4 126. 8 122. 9 BE DK DE EL ES FR IR IT NL PO UK SF SV OS EU Source : National Statistics TABLE F. l MARKETING OF OIL PRODUCTS IN THE E U - 15 NUMBER OF PETROL RETAIL OUTLETS 8 5 - 94 T h o u s a nd of u n i ts at y e ar end 180 160 140 120 100 80 60 40 20 0 1985 1986 1987 1988 1969 1990 1991 1992 1993 1994 158. 7 157. 3 151. 5 147. 7 144. 7 138. 6 132. 6 129. 4 126. 8 122. 9 Source : National Statistics CHART F. l E U - 12 EVOLUTION 1 9 8 6 - 1 9 94 OF AVERAGE THROUGHPUT PER SERVICE STATION MILLIONS OF LITRES PER ANNUM 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 S o u r ce : Wood M a c k e n z ie CHART F. 2 ISSN 0254-1459 KOM(96) 143 endelig udg. DOKUMENTER DA 12 Katalognummer : CB-CO-96-172-DA-C ISBN 92-78-02654-9 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg