title: Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1626/94 siirtymäkauden säännöksistä

eurovoc_concepts:
Mediterranean Sea
catch of fish
conservation of fish stocks
fishery resources
fishing regulations

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO ir •it -Ci it Bryssel, 30 04 1996 KOM(96) 128 lopull. 96/0091 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1626/94 siirtymäkauden säännöksistä (komission esittämä) PERUSTELUT Tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä säädetään 27 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1626/94. Siinä vahvistetaan muiden toimenpiteiden ohella eräiden lajien pyydettyjen kalojen vähimmäiskoosta sekä käytettyjen verkkojen vähimmäissilmäkoosta. italialaisille kalastajille, erityisesti kummeliturskan Tämän asetuksen voimaantulo 1 päivänä tammikuuta 1995 aiheutti erityisongelmia Adrianmeren ja mullon osalta. Erityisen vaikeana kalastajat pitävät tilannetta, jossa lainsäädännössä hyväksyttyjen silmäkokojen käyttö saa aikaan saman asetuksen mukaisesti vähimmäiskooltaan liian pienten kalojen suuren pyynnin, jolloin he joutuvat heittämään ne mereen. Tämä ongelma on pahentunut, koska tiettyjen kolmansien maiden lipun alla purjehtivat kalastajat kilpailevat samoista kalavesistä, samoista kalalajeista ja samoista markkinoista, eivätkä he ole sitoutuneita noudattamaan samoja kalojen kokoa koskevia rajoituksia. saadaan ristiriitatilanteeseen Tähän ratkaisu hyväksymällä väliaikaisia poikkeuksia asetuksen 1626/94 säännöksiin, jotka aiheuttavat nämä ongelmat Adrianmerellä. Näiden toimenpiteiden asteittain siten, että pienten kalojen pyyntiä kalastustoimintansa kyseiseen vähennetään muuttamalla asteittain kalastusmenetelmiä. antaa kyseisten kalastajien tavoitteena on lainsäädäntöön sopeuttaa Euroopan parlamentti piti myös 5 päivänä huhtikuuta 1995 antamassaan päätöslauselmassa välttämättömänä asetuksen 1626/94 muuttamista siten, että ne Italian alueet, joita asia koskee, voivat panna asianmukaisesti täytäntöön mainitun asetuksen. Tämän vuoksi komissio on siirtymäkauden säännöksiä tähän asetukseen. laatinut ehdotuksen, jossa hyväksyttäisiin eräitä Säännökset ovat seuraavat: Annetaan lupa pyytää vähimmäiskokoa pienempiä kaloja. Poikkeus on voimassa seuraavin rajoituksin: määrällisesti: 30 prosenttia kokonaissaaliista määrällä, ajallisesti: mukauttaminen sääntöjä voidaan soveltaa 1 päivästä tammikuuta 1999, ja soveltaminen koskee ainoastaan Adrianmerellä kummeliturskia ja pohjatroolilla pyydettyjä mulloja tapahtuu kahdessa vaiheessa, jotta yleisiä ilmaistuna yksilöiden troolilla pyydettyjä On säädetty tämän poikkeuksen ulottamisesta koskemaan toisia alueita, joilla voi ilmetä samanlaisia ristiriitatilanteita. Yhteisön sääntöjä markkinoinnista kyseisellä alueella mukautetaan vastaavasti. 2. 3 EHDOTUS: NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o annettu tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1626/94 siirtymäkauden säännöksistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen(l), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), sekä katsoo, että Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä heinäkuuta 1994 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1626/94(4) sovelletaan Adrianmerellä, syntyy vaaditun vähimmäiskoon alittavien kalojen suureen pyyntiin liittyviä erityisongelmia, erityisesti kummeliturskan ja mullon osalta, Adrianmerellä tämä ongelma on vakavampi, koska tiettyjen kolmansien maiden lipun alla purjehtivat kalastajat kilpailevat samoista kalakannoista ja samoista markkinoista, eivätkä he ole sitoutuneita noudattamaan samoja teknisiä sääntöjä kuin yhteisön kalastajat, on tarpeen löytää ratkaisuja, jotka eivät poikkea vuonna 1995 voimaantulleen sellaisen lainsäädännön tavoitteista, jonka tavoitteena on kalavarojen säilyttäminen Välimerellä; sen vuoksi on säädettävä väliaikaisista poikkeuksista asetuksen (EY) N:o 1626/94 liitteessä IV laadittuihin vähimmäiskokoihin ja soveltaa niitä Adrianmerellä, näiden väliaikaisten poikkeusten säätämisen tavoitteena on antaa Adrianmeren kalastajien sopeutua erityisesti asteittain kummeliturskan ja mullon osalta, valikoivampien menetelmien täytäntöönpanoon, Euroopan parlamentti on hyväksynyt 5 päivänä huhtikuuta 1995 päätöslauselman, jossa suositellaan muutosta asetukseen (EY) N:o 1626/94, jotta Italian alueiden kalastajat voivat panna täytäntöön sen sisältämät säännökset, (O (2) (3) (4) EYVL N:o L 171, 6. 7. 1994, s. 1 samanlainen tilanne voisi syntyä muilla Välimeren alueilla; olisi säädettävä menettelystä, jolla tämän asetuksen säännökset ulotetaan koskemaan kyseisiä alueita, ja on myös syytä säätää erityissäännöksistä kyseisten Adrianmeren rannikkoalueilla, lajien kaupanpitämisestä Italian ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: / artikla Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1626/94 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, Adrianmerellä pohjatrooleilla pyydettyjen kummeliturskien {Merluccius merluccius) ja mullojen (Mullus spp. ) osalta sallitaan pienemmät vähimmäiskoot kuin mainitun asetuksen liitteessä IV ilmoitetaan seuraavin edellytyksin: joulukuuta 1996 - 31 päivään säilytettyjen lukumääräisesti kummeliturskien määrä, joiden koko on 14 senttimetrin ja 20 senttimetrin välillä, ei saa ylittää 30 prosenttia pyynnistä. Tämä vähimmäispituus on kuitenkin 17 senttimetriä 1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän joulukuuta 1998 välisenä aikana, ilmaistujen aluksella - 31 päivään joulukuuta 1996 lukumääräisesti ilmaistujen aluksella säilytettyjen mullojen määrä, joiden koko on 7 senttimetrin ja 11 senttimetrin välillä, ei saa ylittää 30 prosenttia pyynnistä. Tämä vähimmäispituus on kuitenkin 9 senttimetriä 1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän joulukuuta 1998 välisenä aikana. 2 artikla Italian Adrianmeren rannikkovyöhykkeillä pyydetyn kummeliturskan vähimmäiskoko kaupan pitämisessä vahvistetaan 14 senttimetriin 31 päivään joulukuuta 1996 ja 17 senttimetriin 1 päivän tammikuuta 1997 ja 31 päivän joulukuuta 1998 välisenä aikana 28 päivänä tammikuuta 1976 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 103/76(5) soveltamista varten. 3 artikla Jonkin jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä 1 kohdassa säädettyä poikkeusta voidaan laajentaa samaksi 1 ja 2 artiklassa tarkoitetuksi ajanjaksoksi kaikille muille vyöhykkeille, joille kalastustoiminta kohdistuu kolmansien maiden kanssa jaettuun kantaan 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun asetuksen (EY) N:o 3760/92(6) 18 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti. (5) (6) EYVL N:o L 20, 28. 1. 1976, s. 29 EYVL N:o L 389, 31. 12. 1992, s. 1 4 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty r Neuvoston puolesta ISSN 1024-4492 KOM(96) 128 lopullinen ASIAKIRJAT n 03 Luettelonumero : CB-CO-96-136-FI-C ISBN 92-78-01891-0 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg >


title: Förslag till rådets förordning (EG) om stöd till varvsindustrin

eurovoc_concepts:
OECD
State aid
competition law
international agreement
shipbuilding

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION it it it -tt it it Bryssel den 30. 04. 1996 KOM(96) 309 slutlig 96/0165 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om stöd till varvsindustrin (framlagt av Kommissionen) Kommissionens förslag om en ytterligare förlängning av rådets sjunde direktiv om stöd till varvsindustrin 1. Inledning 1. 1 Efter flera års förhandlingar slöts 1994 inom ramen för OECD ett internationellt avtal om normala konkurrensvillkor inom den kommersiella skeppsbyggnads- och - fartygsreparationsindustrin. Avtalet skulle ha trätt i kraft den 1 januari 1996. 1. 2 Rådets förordning nr 3094/95 av den 22 december 1995 om stöd till varvsindustrin är avsedd att sätta OECD-avtalets bestämmelser om statligt stöd i kraft. 1. 3 1. 4 I artikel 10 i förordningen föreskrivs att förordningen skall tillämpas från och med det datum OECD-avtalet träder i kraft, varvid de relevanta bestämmelserna i direktivet om stöd till varvsindustrin (direktiv 90/684/EEG, senast ändrat genom direktiv 94/73/EG) skall fortsätta att tillämpas tills vidare, dock längst till den 1 oktober 1996. I en förklaring till protokollet kom rådet och kommissionen överens om att i den händelse OECD-avtalet inte skulle ha trätt i kraft den 1 juni 1996 skulle kommissionen lägga fram lämpliga förslag så att rådet före den 1 oktober 1996 skulle kunna fatta beslut om vilken ståndpunkt som Europeiska unionen skulle anta. 1. 5 Vid sitt möte den 20 maj 1996 gick industriministrarna i rådet på nytt igenom situationen ratificeringen av OECD-avtalet. Rådet uppmanade kommissionen att noggrant övervaka utvecklingen och att i vederbörlig ordning lägga fram vidare utvärderingar i frågan, om nödvändigt åtföljda av lämpliga förslag, enligt rådets tidigare slutsatser. rörande 1. 6 Eftersom det råder viss osäkerhet rörande avtalets ikraftträdande, är detta dokument avsett som en överblick över situationen och innehåller förslag för den framtida politiken för stöd till varvsindustrin efter den 1 oktober 1996, för den händelse att OECD-avtalet ännu inte trätt i kraft den dagen. 2. OECD-avtalet 2. 1 Enligt OECD-avtalet är alla stödåtgärder till varvsindustrin generellt förbjudna, med undantag av stöd till forskning och utveckling samt socialt stöd i samband med nedläggningar, exportkrediter som överensstämmer med 1994 års reviderade OECD-överenskommelse om exportkrediter för fartyg, och inhemska krediter till fartyg på motsvarande villkor och förutsättningar. 2. 2 Även om Europeiska unionen, Korea, Norge och dessutom nyligen, Japan, har ratificerat avtalet, väntar man fortfarande på att det skall ratificeras av USA. Vid ett OECD-möte i december 1995 kom man överens om att den reviderade tidpunkten för den planerade ratificeringen skulle vara senast den 15 juni 1996, med ikraftträdande 30 dagar efter den sista ratificeringen, dvs. före den 15 juli ^ 1996. Enligt de uppgifter som är tillgängliga för kommissionen förefaller det som om USA, fastän dess regering arbetade för att hinna med en ratificering i tid, misslyckades med att ratificera avtalet som väntat på grund av att antagandet av den nödvändiga lagstiftningen försenades. Det är i detta skede osäkert när USA kommer att ratificera avtalet. Mot denna bakgrund måste Europeiska unionen förbereda eventuella nödåtgärder. 3. Befintliga regler om statligt stöd 3. 1 Som anges i punkt 1. 3 ovan tillämpas, på grund av de ständiga dröjsmålen vad gäller OECD-avtalets ikraftträdande, de nuvarande reglerna i rådets sjunde direktiv om varvsindustrin även fortsättningsvis. 3. 2 Direktivet vidhåller den politik som fastställdes i sjätte direktivet, vilket antogs 1986 mot bakgrund av onormalt besvärliga marknadsförhållanden som orsakades av vikande efterfrågan på fartyg och en snabbt ökande skeppsbyggnadskapacitet, särskilt i Fjärran Östern (med konkurrenter som gynnades av inhemska kreditprogram och ordningar till fördel för nationellt byggda skepp), vilket ledde till en stark obalans mellan tillgång och efterfrågan och prissänkningar. Direktivets huvudsakliga mål har således varit följande: Att skydda gemenskapens varvsindustri genom att tillhandahålla instrument som försvar mot orättvis konkurrens på grund av skadliga underpriser och därmed bibehålla en tillräcklig nivå på varvsindustrins verksamhet inom gemenskapen inom de marknadssektorer där gemenskapen kommer att förbli konkurrenskraftig under normala marknadsvillkor, t. ex. mindre arbetskrävande, tekniskt komplicerade specialiserade fartyg. Att främja den nödvändiga strukturanpassningen av EG:s varvsindustri i denna riktning. Att i enlighet med målen för den inre marknaden tillhandahålla spelregler så att konkurrensen inom gemenskapen vad gäller varvsindustrin sker på rättvis och opartisk grund. Enligt direktivet (artikel 4) får produktionsstöd till skeppsbyggnad och ombyggnad av fartyg (men inte till fartygsreparationer) beviljas upp till ett gemensamt maximalt stödtak som avspeglar skillnaden mellan kostnaderna vid de mest konkurrenskraftiga varven inom gemenskapen och de marknadspriser som deras huvudsakliga internationella konkurrenter håller, med särskild hänsyn till mark nadssektorer där gemenskapens varv relativt sett förblir mest konkurrensstarka. Taket för produktionsstöd måste ses över minst en gång om året, vilket tjänar till att säkerställa att de mest konkurrenskraftiga delarna av EG:s varvsindustri kan bibehålla sin verksamhet trots de onormala världsmarknadsvillkoren. Detta uppmuntrar samtidigt mindre effektiva varv att vidta nödvändiga omstruk tureringsåtgärder. Detta förstärks av den princip om gradvis sänkning som fastställs i direktivet. Taket, som 1987 var 28 %, har gradvis sänkts till nuvarande 9 %. 3. 3 3. 4 3. 5 För att i största möjliga mån säkerställa överskådlighet omfattas alla typer av produktionsstöd, oavsett om det är direkt eller indirekt, av detta tak. I artikel 3 fastställs att stöd till redare eller tredje man som har anknytning till skeppsbyggnad omfattas av detta tak. Motsvarande driftsstöd som beviljas varv och som inte är knutet till ett visst kontrakt utan ges i form av t. ex. stöd för att täcka förluster eller stöd för att rädda verksamhet, omfattas också av taket. 3. 6 Det enda driftsstöd som är undantaget från taket är kreditmöjligheter som överensstämmer med 1981 års OECD-överenskommelse om exportkrediter till fartyg (artikel 4. 6) och stöd som beviljas som utvecklingsbistånd till utvecklings länder (artikel 4. 7). 3. 7 I syfte att säkerställa största möjliga konkurrens inom gemenskapen föreskrivs i artikel 4. 5 i direktivet att om endast gemenskapsvarv konkurrerar om samma kontrakt skall kommissionen på begäran ingripa för att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids genom stöd. 3. 8 Direktivet fastställer också särskilda regler för investeringsstöd (artikel 6) som skall vara knutet till en omstruktureringsplan som inte innebär någon ökning av varvets skeppsbyggnadskapacitet eller som skall vara direkt knutet till en mot svarande definitiv kapacitetsminskning vid andra varv i den berörda medlems staten; för stöd för nedläggning (artikel 7), på villkor att följande kapacitets minskning är verklig och definitiv (varvid anläggningen måste hållas stängd under minst fem år och inte öppnas på nytt inom ytterligare fem år därefter, dvs. under totalt 10 år, annat än med kommissionens föregående tillstånd); samt för stöd till forskning och utveckling (artikel 8). Därutöver ålägger direktivet (artiklarna 11 och 12) medlemsstaterna anmälnings- och rapporteringsplikt för att kommissionen skall kunna övervaka att reglerna iakttas. 3. f Enligt kommissionens uppfattning har direktivet i stort sett varit effektivt och huvudsakligen uppnått målen. Det har tillhandahållit överskådliga och stabila ramar för att skydda gemenskapens varv och gjort det möjligt för gemenskapen som helhet att de senaste åren bibehålla sin världsmarknadsandel på cirka 20 %. Samtidigt har det varit möjligt att genomföra den nödvändiga omstruktureringen. Under de senaste tjugo åren har omfattningen av gemenskapens varvsindustri minskat starkt. (Exempelvis har kapaciteten minskat från 8,5 miljoner kompenserade bruttoregisterton i Västeuropa (EU:s 15 medlemsstater plus Norge) 1975 till 4,2 miljoner kompenserade bruttoregisterton 1994. Under samma period har arbetskraften också minskat starkt; i EU med 12 medlemsstater (utan de tre nya medlemsstaterna) från nära 209 000 år 1975 till under 68 000 år 1994). Detta tillvägagångssätt har visat våra handelspartners att gemenskapen kommer att skydda sin varvsindustri mot orättvis konkurrens men samtidigt inte kommer att samla på sig icke-konkurrenskraftig kapacitet. 4. Framtida politik 4. 1 Att OECD-avtalet snarast träder i kraft är avgörande för att världsmarknaden för varvsindustrin skall normaliseras. Genom sin ratificering har gemenskapen redan visat att den förpliktar sig att följa avtalet. Så länge andra avtalsparter inte har ratificerat avtalet och fortsätter att tillämpa subventioner och andra åtgärder som snedvrider marknaden är det emellertid nödvändigt att bibehålla instrument för att försvara gemenskapens varv mot illojal konkurrens. Detta är särskilt nödvändigt mot bakgrund av rådande marknadssituation som, trots vissa tecken till ljusning, förblir besvärlig. Under sådana omständigheter vore det olämpligt att Europeiska unionen ensidigt avvecklar befintliga stödformer. 5. Förslag 5. 1 Mot bakgrund av ovanstående föreslås det att gemenskapen vid behov skall vara beredd att bibehålla reglerna i direktivet efter den 1 oktober 1996, om ikraft trädandet av OECD-avtalet fortsätter att dröja. Eftersom dessa regler i stort sett har fungerat tillfredsställande och nya stödåtgärder i varje fall är förbjudna genom "stillestånds"-bestämmelserna i slutakten från de avslutande förhandlingarna om OECD-avtalet, kan reglerna i direktivet i sådana fall behållas oförändrade. Detta skulle inbegripa principen om gradvis sänkning i fråga om nivån på taket för produktionsstöd. Målet med en gradvis sänkning av stödtaket skulle kvarstå, men den faktiska nivå som fastställs skulle bero på marknadssituationen och storleken på gapet mellan kostnader och priser. 5. 2 Vad gäller varaktigheten av en eventuell förlängning av direktivets regler kan en alltför lång period ge fel signaler till övriga parter i OECD-avtalet. Å andra sidan skulle en alltför kort förlängningsperiod, mot bakgrund av den aktuella osäkerheten i fråga om OECD-avtalets ikraftträdande, kunna skapa ytterligare osäkerhet för gemenskapens varv i fråga om inriktningen på den framtida politiken. För att undvika sådana problem föreslås att direktivet förlängs till och med den 31 december 1998, om inte OECD-avtalet träder i kraft under tiden. Detta skulle också vid behov ge tillräcklig tid för en mer genomgrip'ande översyn av den framtida politiken. 6. Slutsats 6. 1 Följaktligen föreslås att rådet, efter samråd med Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén, antar bifogade ändring av förordning nr 3094/95 och fastställer dess ikraftträdande från och med den dag då OECD-avtalet träder i kraft, varvid de relevanta bestämmelserna i direktivet om stöd till varvsindustrin skall fortsätta att tillämpas tills vidare, dock längst till och med den 31 december 1998. 6. 2 I syfte att undvika ett juridiskt tomrum bör rådet fatta beslut före den 1 oktober 1996. Förslag till rådets förordning om stöd till varvsindustrin EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 92. 3 c, 94 och 113 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och med beaktande av följande: Ett avtal om normala konkurrensvillkor inom den kommersiella skeppsbyggnads- och fartygsreparationsindustrin1, ingått mellan Europeiska gemenskapen och vissa tredje länder inom ramen för Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD), har ännu inte trätt i kraft. Följaktligen har rådets förordning nr 3094/95 av den 22 december 1995 om stöd till varvsindustrin2 ännu inte trätt i kraft. Enligt artikel 10 i den förordningen fortsätter de relevanta bestämmelserna i rådets direktiv 90/654/EEG3 om stöd till varvsindustrin att gälla tills vidare, i väntan på att OECD-avtalet träder i kraft och längst till och med den 1 oktober 1996. Med tanke på möjligheten att OECD-avtalet träder i kraft senare än den 1 oktober 1996 måste rådet vidta lämpliga åtgärder. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 I artikel 10 i förordning nr 3094/95 skall tredje stycket ersättas med följande: I väntan på att detta avtal träder i kraft skall de relevanta bestämmelserna i direktiv 90/684/EEG tillämpas till dess nämnda avtal träder i kraft, dock längst till och med den 31 december 1998. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Artikel 2 1 2 EGTnrC375, 30. 12. 1994, s. 3. EGT nr L 332, 31. 12. 1995, s. 1. EGT nr L 380, 31. 12. 1990, s. 27. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/73/EG (EGT nr L 351, 31. 12. 1994, s. 10). ISSN 1024-4506 KOM(96) 309 slutlig DOKUMENT SV 07 Katalognummer : CB-CO-96-311-SV-C ISBN 92-78-05804-1 Byrän för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg