title: 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 96/23/EB dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūninės kilmės produktuose monitoringo priemonių, panaikinanti Direktyvas 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimus 89/187/EEB ir 91/664/EEB

eurovoc_concepts:
agricultural holding
agricultural waste
animal product
food inspection
health control
import (EU)
live animal
veterinary inspection

text: 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 71 31996L0023 L 125/10 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1996 5 23 TARYBOS DIREKTYVA 96/23/EB 1996 m. balandžio 29 d. dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūninės kilmės produktuose monito- ringo priemonių, panaikinanti Direktyvas 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimus 89/187/EEB ir 91/664/EEB EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 43 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (2), atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (3), (1) (2) (3) (4) kadangi Direktyvoje 96/22/EB (4) Taryba nusprendė toliau drausti vartoti kai kurias hormoninio ar tirosta- tinio poveikio medžiagas, draudimą taikydama beta- anabolinio poveikio beta-antagonistams; kadangi 1995 m. kovo 9 d. Europos Parlamentas nurodė, inter alia, kad Bendrijai skubiai reikalinga bendra ir veiksminga kontrolės sistema bei paprašė valstybių narių sustiprinti priežiūrą ir kontrolę, kad mėsoje nebūtų neleistinų medžiagų; kadangi Direktyvoje 85/358/EEB (5) Taryba priėmė tam tikras hormoninio ar tirostatinio poveikio medžiagų nustatymo ir kontrolės taisykles; kadangi tos taisyklės taikomos ir kitoms medžiagoms, kurios turėtų būti naudojamos gyvulininkystėje skatinti galvijų augimą ir produktyvumą arba gydyti ir kurios dėl savo likučių gali būti pavojingos vartotojui; kadangi Direktyvoje 86/469/EEB (6) Taryba nustatė tam tikras taisykles, pagal kurias tikrinami kai kurių farmako- loginių medžiagų ir aplinkos teršalų likučiai ūkiuose auginamuose ūkio gyvūnuose ir šviežioje tokių gyvūnų (1) OL C 302, 1993 11 9, p. 12 ir OL C 222, 1994 8 10, p. 17. (2) OL C 128, 1994 5 9, p. 100. (3) OL C 52, 1994 2 19, p. 30. (4) OL L 125, 1996 5 23, p. 3. (5) OL L 191, 1985 7 23, p. 46. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (6) OL L 275, 1986 9 26, p. 36. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (5) (6) (7) (8) (9) (10) mėsoje; kadangi toks monitoringas turėtų būti taikomas ir kitoms gyvūnų rūšims bei visiems žmogui vartoti skir- tiems gyvūninės kilmės produktams; kadangi 1990 m. birželio 26 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90, nustatančio veterinarinių vaistų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausių kiekių nustatymo tvarką Bendrijoje (7), Priede nustatyti leistini kai kurių veterinarinių medicinos produktų likučių kiekiai; kadangi Bendrijos likučių mėsoje monitoringo trūksta aiškumo, ir dėl to kai kuriose vals- tybėse narėse jie gali būti skirtingai interpretuojami; teisės aktuose dėl kadangi atliekamą kontrolę; reikia sustiprinti valstybėse narėse jų pačių kadangi ateityje gamintojai ir kiti, užsiimantys gyvulinin- kystės verslu, turėtų prisiimti didesnę atsakomybę už žmogui vartoti skirtos mėsos kokybę ir saugumą; kadangi specifinės bausmės gyvūnų augintojams, nesilai- kantiems Bendrijos teisės aktų, ypač draudimo gyvulinin- kystėje vartoti kai kurias hormonines ir anabolines medžiagas, turi būti įtrauktos į atskiras nuostatas, kurios taikomos tam tikroms produktų grupėms; siekiant kadangi Direktyvos 7/118/EEB (8) 4 straipsnis reikalauja, kad valstybės narės užtikrintų, jog būtų atliekami patikri- nimai poveikio farmakologinio medžiagų likučius, jų produktus ir kitas medžiagas, kurios gali patekti į paukštieną ir dėl kurių vartoti šviežią paukštieną gali būti pavojinga ir kenksminga žmogaus sveikatai; nustatyti (7) OL L 224, 1990 8 18, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeiti- mais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 285/96 (OL L 37, 1996 2 15, p. 12). (8) OL L 55, 1971 3 8, p. 23. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. 72 (11) (12) (13) (14) (15) (16) (17) (18) LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. kadangi Direktyva 91/493/EEB (1) reikalauja, kad vals- tybės narės sukurtų kontrolės sistemą, kad būtų galima nustatyti vandenyje esančius teršalus; kadangi Direktyva 92/46/EEB (2) nustato, kad vėliausiai iki 1993 m. birželio 30 d. valstybės narės pateiktų likučių nustatymo šviežiame piene, termiškai Komisijai apdorotame piene ir pieno produktuose nacionalines priemones, likučiai, kuriuos reikia nustatyti, yra išvardyti Direktyvos 86/496/EEB I priedo A dalies III grupėje ir B dalies II grupėje; nustatomi farmakologinio kadangi Direktyva 89/437/EEB (3) reikalauja, kad vals- tybės narės užtikrintų, jog būtų atliekami patikrinimai, kuriais hormoninio poveikio medžiagų, antibiotikų, pesticidų, ploviklių ir kitų medžiagų, kurios yra žalingos arba gali pakeisti organoleptines kiaušinių produktų savybes arba dėl kurių vartoti tokius produktus gali būti pavojinga ar kenks- minga žmogaus sveikatai, likučiai; ar 89/187/EEB (5) ir 91/664/EEB (6) nuostatas reikia paaiš- kinti; kadangi, siekiant nedelsiant taikyti numatytas kontrolės priemones, šios taisyklės ir pakei- į vieną tekstą, panaikinantį turi būti timai minėtus dokumentus, ir vienodai surinkti PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: I SKYRIUS Taikymo sritis ir apibrėžimai 1 straipsnis kadangi Direktyvoje 92/45/EEB (4) reikalaujama, jog vals- tybės narės prireikus į likučių nustatymo planus įtrauktų ir laukinių žvėrių mėsą ir imtų jų mėginius, kad nusta- tytų, ar joje nėra teršalų iš aplinkos, bei tikrintų triušius ir ūkiuose auginamus laukinius gyvūnus; Šioje direktyvoje nustatomos medžiagų ir medžiagų grupių, išvardytų I priede, monitoringo priemonės. kadangi, siekiant visose valstybėse narėse veiksmingai sustabdyti skatinančių medžiagų neteisėtą vartojimą gyvulininkystėje, prie- monės turi būti organizuojamos Bendrijos lygiu; produktyvumą augimą ir kadangi gamintojų grupių savikontrolės sistemos gali atlikti svarbų vaidmenį įveikiant augimą skatinančių medžiagų neteisėtą vartojimą; kadangi vartotojams yra labai svarbu, kad tos sistemos tinkamai garantuotų, jog tokių skatinančių medžiagų nebūtų, ir kadangi bendras Europos požiūris yra esminis dalykas išlaikant ir remiant savikontrolės sistemas; kadangi dėl to gamintojų grupėms turėtų būti teikiama pagalba plėtojant stengiantis užtikrinti, kad jų mėsoje nebūtų neleistinų medžiagų arba produktų; savikontrolės sistemas, kadangi, siekiant efektyviau taikyti Bendrijoje kontrolę ir kurias Direktyvų likučių nustatymo Sprendimų bei 86/469/EEB tyrimus, 85/358/EEB kai ir (1) OL L 268, 1991 9 24, p. 15. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/71/EB (OL L 332, 1995 12 30, p. 40). (2) OL L 268, 1992 9 14, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (3) OL L 212, 1989 7 22, p. 87. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (4) OL L 268, 1992 9 14, p. 35. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. 2 straipsnis Šioje direktyvoje vartojami Direktyvos 96/22/EB apibrėžimai. Be to: a) „neleistinos medžiagos arba produktai“ – tai medžiagos ir produktai, kurias pagal Bendrijos teisės aktus draudžiama skirti gyvūnams; b) „neteisėtas gydymas“ – tai neleistinų medžiagų ar produktų vartojimas arba Bendrijos teisės aktuose leidžiamų vartoti medžiagų ir produktų vartojimas kitais tikslais ir sąlygomis, nei yra nurodyti Bendrijos teisės aktuose arba, atitinkamai, įvairiuose nacionaliniuose teisės aktuose; c) „likučiai“ – tai farmakologinio poveikio medžiagų, jų meta- bolitų ir kitų medžiagų, kurios patenka į gyvūninės kilmės produktus ir gali būti kenksmingos žmogaus sveikatai, liku- čiai; d) „kompetentinga institucija“ – tai pagrindinė valstybės narės veterinarijos institucija arba bet kuri institucija, kuriai tokia pagrindinė institucija yra delegavusi tokią kompetenciją; e) „oficialusis mėginys“ – tai kompetentingos institucijos paimtas mėginys, kuriame siekiant ištirti I priede išvardytų medžiagų likučius, yra tiriama rūšys, tipas, kiekis, mėginio paėmimo metodas ir savybės, nurodančios gyvūno lytį ir gyvūno arba gyvūnų produkto kilmę; (5) OL L 66, 1989 3 10, p. 37. (6) OL L 368, 1991 12 31, p. 17. 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 73 f) „patvirtinta laboratorija“ – tai valstybės narės kompeten- tingos institucijos patvirtinta laboratorija, atliekanti oficia- laus mėginio tyrimą likučiams nustatyti; g) „gyvūnas“ – tai tų rūšių, kurioms taikoma Direktyva 90/425/EEB (1), gyvūnas; h) „gyvūnų siunta“ – tai tos pačios rūšies, to paties amžiaus, tame pačiame ūkyje tuo pačiu metu ir tokiomis pačiomis sąlygomis užaugintų gyvūnų grupė; i) „beta-antagonistas“ – tai beta- adrenoceptorinis antagonistas. II SKYRIUS Šis 3. monitoringo taisyklėms. straipsnis netaikomas specifinėms gyvūnų šėrimo 5 straipsnis Vėliausiai 1. iki 1997 m. birželio 30 d. valstybės narės pateikia Komisijai planą, kuriame numatytos nacionalinės prie- monės, įgyvendintinos per pirmuosius plano vykdymo metus, ir paskui vėliausiai iki tų metų, kuriais daromi patikslinimai, kovo 31 d. praneša apie visus anksčiau patvirtinto plano patikslinimus, padarytus laikantis 8 straipsnyje nustatytos tvarkos, remiantis praėjusių metų ar kelerių metų patirtimi. Monitoringo planai, pagal kuriuos nustatomi likučiai arba medžiagos 2. Straipsnio 1 dalyje numatytame plane turi būti: 3 straipsnis pagal Gyvūnų ir pirminių gyvūnų produktų gamybos procesas tikri- namas gyvuose nuostatas, gyvūnuose, jų išmatose ir kūno skysčiuose bei audiniuose, gyvūnų produktuose, gyvūnų pašaruose ir geriamame vande- nyje nustatyti likučius ir medžiagas, išvardytas I priede. skyriaus siekiant šio 4 straipsnis 1. Valstybės narės paskiria pagrindiniam valdžios departa- mentui arba įstaigai užduotį koordinuoti ir atlikti šiame skyriuje nurodytus inspektavimus, atliekamus tų valstybių teritorijoje. a) numatytas likučių arba medžiagų grupių nustatymas pagal gyvūnų tipus, laikantis II priedo reikalavimų; b) išsamiai nurodomos priemonės, kad būtų nustatytos: i) a punkte minėtos medžiagos gyvūnuose, gyvūnų geria- majame vandenyje ir visose vietose, kur auginami ar laikomi gyvūnai; ii) pirmiau minėtos medžiagos gyvuose gyvūnuose, jų išma- tose ir kūno skysčiuose bei gyvūnų audiniuose ir tokiuose produktuose, kaip antai: mėsa, pienas, kiaušiniai ir medus; c) laikomasi III ir IV prieduose nurodytų taisyklių ir kiekių. Straipsnio 1 dalyje minėtas departamentas arba įstaiga 2. yra atsakingi už: 6 straipsnis a) 5 straipsnyje numatytų planų sudarymą, užtikrinant, kad reikalingus galėtų atlikti kompetentingi departamentai inspektavimus; b) pagrindinių ir regioninių departamentų, atsakingų už įvairių likučių kontrolę, veiklos koordinavimą. Toks koordinavimas atliekamas visuose departamentuose, siekiant užkirsti kelią apgaulingam medžiagų ar produktų vartojimui gyvulinin- kystės ūkiuose; c) duomenų, reikalingų įvertinant taikytas priemones ir gautus šiame skyriuje numatytas prie- įgyvendinant rezultatus mones, rinkimą; d) c punkte minėtų duomenų ir rezultatų, tarp jų ir visų atliktų patikrinimų rezultatų, siuntimą Komisijai, bet ne vėliau kaip iki kiekvienų metų kovo 31 d. (1) OL L 224, 1990 8 18, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/65/EEB (OL L 268, 1992 9 14, p. 54). 1. Planas turi atitikti IV priede nustatytus mėginių ėmimo kiekius ir dažnumą. Tačiau valstybės narės prašymu Komisija, laikydamasi 32 straipsnyje nustatytos tvarkos, gali patikslinti minimalius kontrolės reikalavimus, nurodytus IV priede, jeigu yra aiškiai nustatyta, kad tokie patikslinimai padidina bendrą plano veiksmingumą suinteresuotoje valstybėje narėje ir jokiu būdu nemažina jo galimybių nustatyti I priede išvardytų medžiagų likučius ar neteisėto gydymo jomis atvejus. ir mėginių kiekio bei Likučių grupių, kurios turi būti patikrintos pagal II priedo 2. jų ėmimo dažnumo iš nuostatas, 3 straipsnyje minimų, bet dar į IV priedą neįtrauktų gyvūnų ir produktų pakartotiniai tyrimai atliekami 33 straipsnyje nusta- tyta tvarka ir kuo anksčiau per 18 mėnesių nuo šios direktyvos priėmimo dienos. Tai daroma atsižvelgiant į patirtį, sukauptą informaciją, taikant galiojančias nacionalines priemones, siunčiamą Komisijai pagal galiojančius Bendrijos reikalavimus, kuriais remiantis tokios specifinės produktų grupės turi būti stebimos, ar juose nėra likučių. ir į 74 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. 7 straipsnis Pirminiame plane atsižvelgiama į savitą kiekvienos valstybės narės padėtį ir jame visų pirma nurodoma: rezultatus, suinteresuotos valstybės narės prašymu ar savo pačios iniciatyva gali 32 straipsnyje nustatyta tvarka nuspręsti patvirtinti anksčiau straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka patvir- tinto plano pataisymą ar papildymą. — teisės aktai, reglamentuojantys I priede išvardytų medžiagų jų draudimo arba leidimo, jų skyrimo taisyklės, vartojimą, ypač nuostatos dėl platinimo ir pateikimo į rinką, bei jeigu tokie teisės aktai nėra suderinti, 2. Valstybių narių Komisijai pateiktas kasmetinių pirminių planų pataisas, ypač padarytas 4 straipsnio 2 dalies d punkte minimų rezultatų atžvilgiu, Komisija, nustačiusi, kad jie atitinka šią direktyvą, siunčia kitoms valstybėms narėms. — atitinkamų departamentų (visų pirma išsamiai aprašant ir dydį) įstaigų, susijusių su planų įgyvendinimu, pobūdį infrastruktūra, Per 10 darbo dienų nuo tų pataisymų gavimo dienos valstybės narės pateikia Komisijai pastabas. — patvirtintų laboratorijų sąrašas su informacija apie jų gali- mybes tirti mėginius; — nacionalinės leistinos normos patvirtintoms medžiagoms, jeigu pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2377/90 ir Direktyvą 86/363/EEB (1) nėra nustatyti leistini likučių kiekiai, — medžiagų, kurios turi būti nustatytos, sąrašas, analizės jeigu medžiagos metodai, rezultatų aiškinimo kriterijai yra išvardytos I priede, imtinų mėginių skaičius, tą skaičių pagrindžiant, ir, — reikalingų paimti oficialių mėginių skaičius, vadovaujantis jų ėmimo į pastaraisiais metais paskerstų IV priede nustatytu mėginių skaičiumi dažnumu, atsižvelgiant atitinkamų rūšių gyvūnų skaičių, ir — išsamios oficialių mėginių ėmimo taisyklės, ypač taisyklės, reglamentuojančios konkrečius duomenis, kurie turi būti užrašyti ant tokių oficialių mėginių, — kompetentingų institucijų nustatytos priemonės, skirtos gyvūnams arba produktams, kuriuose buvo rasta likučių. Jeigu valstybės narės nepateikia pastabų, planų pataisymai laikomi patvirtintais. Komisija nedelsdama informuoja valstybes nares apie tokias pataisas. Jeigu valstybės narės pateikia pastabų arba jeigu Komisija mano, kad papildymai yra netinkami arba nepakankami, ji pateikia pataisytus planus Veterinarijos nuolatiniam komitetui, kuris turi veikti 33 straipsnyje nustatyta tvarka. 3 ir 4 dalių nuostatos taikomos pataisytiems planams. Kas šešis mėnesius valstybės narės praneša Komisijai 3. ir kitoms Veterinarijos nuolatinio komiteto valstybėms narėms apie planų, patvirtintų pagal straipsnio 2 dalį, įgyvendinimą ir taikomos straipsnio apie padėties pasikeitimus. 4 dalies nuostatos. Ne vėliau kaip iki kiekvienų metų kovo 31 d. valstybės narės pateikia Komisijai rezultatus, gautus įgyvendinant likučių ir medžiagų nustatymo planus bei jų kont- rolės priemones. Jei būtina, 8 straipsnis Valstybės narės paskelbia visuomenei tokių planų įgyvendinimo rezultatus. Komisija išnagrinėja pirminius planus, atsiųstus vadovau- 1. jantis 5 straipsnio 1 dalimi, ir nustato, ar jie atitinka šią direktyvą. Komisija gali prašyti valstybės narės pakeisti arba papildyti tuos planus, kad jie atitiktų šią direktyvą. Komisija, nustačiusi, kad planai atitinka šią direktyvą, pateikia ją tvirtinti 33 straipsnyje nustatyta tvarka. siekdama atsižvelgti Komisija, tam tikroje valstybėje narėje arba jos regione ir į nacionalinių apžvalgų ar tyrimų, atliktų pagal 16 ir 17 straipsnių nuostatas, į padėties pasikeitimus Komisija informuoja Veterinarijos nuolatinio komiteto valstybes nares apie padėties pasikeitimus įvairiuose Bendrijos regio- nuose. 4. Kiekvienais metais arba tada, kai mano esant reikalinga dėl visuomenės sveikatos priežasčių, Komisija praneša Veterina- rijos nuolatinio komiteto valstybėms narėms apie patikrinimų arba apžvalgų, minimų 3 dalyje, rezultatus, ypač apie: — nacionalinių planų įgyvendinimą, (1) OL L 221, 1986 8 7, p. 43. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/39/EB (OL L 197, 1995 8 22, p. 29). — padėties pasikeitimą įvairiuose Bendrijos regionuose. 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 75 Europos Parlamentui 5. ir Tarybai Komisija kiekvienais metais siunčia pranešimą apie priemonių, kurių buvo imtasi regioniniu, nacionaliniu ar Bendrijos lygiu, rezultatus, atsižvelg- dama į ataskaitą ir valstybių narių pastabas. III SKYRIUS Savikontrolė ir bendra operatorių atsakomybė 9 straipsnis A. Valstybės narės užtikrina, kad: 1) bet kuris ūkis, kuris tiekia gyvūnus į rinką, ir bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, užsiimantis prekyba tokiais gyvūnais, iš anksto įsiregistruoja kompetentingose insti- tucijose ir įsipareigoja laikytis atitinkamų Bendrijos bei nacionalinių taisyklių, ypač nuostatų, nurodytų Direk- tyvos 90/425/EEB 5 ir 17 straipsniuose; 2) pradinio pirminių gyvūninės kilmės produktų perdir- bimo įmonių savininkai arba asmenys, atsakingi už tokių įmonių įkūrimą, imasi visų reikalingų priemonių, ypač patys atlikdami patikrinimus, kad: a) priimtų – tiesiogiai ar per tarpininkus pristatomus – tik tuos gyvūnus, už kuriuos gamintojas gali garan- tuoti, kad buvo laikytasi karencijos laikotarpių; b) įsitikintų, kad naminiuose gyvūnuose ar produktuose, pristatytuose į įmones: i) nėra likučių kiekių, viršijančių maksimalias normas; ii) nėra jokių draudžiamų medžiagų ar produktų pėdsakų; 3) a) gamintojai arba 1 ir 2 punktuose minėti atsakingi asmenys pateikia į rinką tik: i) gyvūnus, kuriems nebuvo duota jokių neleistinų medžiagų ar produktų arba kuriems nebuvo taikomas neteisėtas gydymas, kaip nurodyta šioje direktyvoje; ii) gyvūnus, kurių atžvilgiu, jeigu jiems buvo duota neleistinų produktų arba medžiagų, buvo laikytasi tiems produktams arba medžiagoms nustatytų karencijos laikotarpių; iii) iš i ir ii papunkčiuose minėtų gyvūnų gautus produktus; b) jeigu gyvūną į pirmojo etapo perdirbimo įmonę pristato fizinis arba juridinis asmuo, bet ne gamin- tojas, a punkte nustatyti jam priva- lomi. įsipareigojimai B. Taikydamos straipsnio A dalį, valstybės narės užtikrina, kad, nepažeidžiant taisyklių, nustatytų direktyvose, kurios regla- mentuoja įvairių tokių produktų pateikimą į rinką: — jų teisės aktai būtų paremti principu, pagal kurį įvairios suinteresuotos šalys atlieka kokybės monitoringą viso gamybos proceso metu, — savikontrolės priemonės būtų įtrauktos į prekės ženklų ar etikečių specifikacijas. ir kitoms valstybėms narėms jų Jos praneša Komisijai prašymu apie tokiems atvejams nustatytas priemones, ir ypač apie nuostatas, priimtas dėl patikrinimų pagal A dalies 3 pastraipos a punkto i ir ii papunkčius. 10 straipsnis Valstybės narės užtikrina, kad ūkius kontroliuojančių veterinarų darbo užduotys ir pareigos būtų papildytos, į jas įtraukiant ir šioje direktyvoje nurodytas auginimo sąlygų kontrolę bei gydymo formas. Pagal šią struktūrą veterinaras įrašo į ūkyje laikomą žurnalą paskirto arba taikyto gydymo datą ir pobūdį, nurodo gydytus gyvūnus ir atitinkamus karencijos laikotarpius. Gyvūnų augintojas įrašo į žurnalą, kuris gali būti Direktyvoje 90/676/EEB (1) nurodytas žurnalas, paskirto gydymo datą ir pobūdį. Jis įsitikina, kad būtų laikomasi karencijos laikotarpių, ir penkerius metus saugo tai įrodančius receptus. Gyvūnų augintojai ir veterinarijos gydytojai, kompetentingai institucijai paprašius, turi pateikti jai bet kokią informaciją, ir ypač skerdyklos oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui pateikti informaciją apie tai, kaip ūkis įgyvendina šios Direk- tyvos reikalavimus. (1) OL L 373, 1990 12 31, p. 15. 76 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. IV DALIS Oficialios kontrolės priemonės 11 straipsnis 1. Nepažeisdamos patikrinimų, susijusių su stebėjimo planų, minėtų 5 straipsnyje, įgyvendinimu, arba atskirose direktyvose numatytų patikrinimų, valstybės narės gali nustatyti, kad būtų atliekami oficialūs atsitiktiniai patikrinimai: a) medžiagų, įtrauktų į I priedo A grupę, gamybos metu ir jas ir sandėliuose, gabenant, paskirstant tvarkant, parduodant arba įsigyjant; laikant b) bet kuriuo metu pašarų gamybos ir paskirstymo grandinėje; b) jeigu toks tyrimas patvirtina, kad buvo skirtas neteisėtas gydymas arba vartotos neleistinos medžiagos ar produktai, arba jeigu esama pagrindo įtarti, kad jie buvo vartoti, atlieka arba užtikrina, kad atliktų: — gyvūnų patikrinimus pačiuose jų kilmės arba išvežimo ūkiuose, kad nustatytų, tokį vartojimą, ypač bet kokius implantų pėdsakus; atliekant šiuos patikrinimus gali būti imami oficialūs mėginiai, — patikrinimus, kad nustatytų, ar ūkiuose, kuriuose gyvūnai auginami, laikomi arba penimi (įskaitant ūkius, kurie yra administraciškai susiję su tais ūkiais), arba gyvūnų kilmės arba išvežimo ūkiuose, nebuvo naudota medžiagų, kurių naudojimas yra uždraustas, neleistinų medžiagų arba produktų. Tam būtina paimti oficialius geriamojo vandens ir pašarų mėginius, — gyvūnų pašarų patikrinimus pačiuose gyvūnų kilmės ar išvežimo ūkiuose ir jų geriamojo vandens patikrinimus arba, jeigu tai akvakultūros gyvūnai, vandens, kuriame jie buvo pagauti, patikrinimus, c) gyvūnų ar gyvūnų kilmės neapdorotų medžiagų, kurioms — 11 straipsnio 1 dalies a punkte numatytus patikri- taikoma ši Direktyva, gamybos metu. nimus, 2. 1 dalyje numatyti patikrinimai turi būti atliekami, kad ypač būtų nustatyta, ar neturima ir ar nėra draudžiamų medžiagų ar produktų, kuriuos ketinama skirti gyvūnams penėjimo ar neteisėto gydymo tikslais. Jeigu įtariama klastotė ir jeigu 1 dalyje minėtų patikri- 3. nimų rezultatai tai patvirtina, taikomos 16 ir 19 straipsnių nuostatos ir V dalyje numatytos priemonės. Patikrinimų, numatytų atlikti skerdyklose arba pirmajame akva- kultūros gyvūnų ar žuvininkystės produktų pardavimo etape, skaičius, gali būti sumažintas, atsižvelgiant į tai, kad kilmės arba išvežimo ūkis priklauso epidemiologinės priežiūros tinklui arba kokybės kontrolės sistemai, minimiems 9 straipsnio B dalies pirmosios pastraipos pirmojoje įtraukoje. 12 straipsnis Šioje direktyvoje numatytus patikrinimus turi atlikti kompeten- tingos institucijos be išankstinio įspėjimo. Savininkas, asmuo, įgaliotas parduoti gyvūnus, arba jų atstovas yra įpareigojami padėti atlikti inspektavimą prieš paskerdžiant, ir ypač padėti oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui ar įgaliotam personalui atlikti visus reikalingus veiksmus. 13 straipsnis Kompetentinga institucija: a) jeigu įtaria, kad buvo skirtas neteisėtas gydymas, prašo, kad savininkas ar asmuo, atsakingas už gyvūnus, arba veterina- rijos gydytojas, atsakingas už ūkį, pateiktų visus doku- mentus, pateisinančius gydymo pobūdį; — bet kokį patikrinimą, reikalingą neleistinų medžiagų ar produktų arba gydytų gyvūnų kilmei nustatyti. c) jeigu buvo viršyti Bendrijos taisyklių nustatyti kiekiai arba, laukiant, kol tokie teisės aktai bus priimti, nacionaliniuose teisės aktuose nustatyti kiekiai, vykdo bet kurias priemones arba tyrimus, kurie gali būti reikalingi svarstomų rezultatų požiūriu. 14 straipsnis 1. Kiekviena valstybė narė paskiria bent vieną nacionalinę rekomenduojamą laboratoriją. Likučiai ar likučių grupė negali būti skiriami daugiau kaip vienai nacionalinei laboratorijai. Tačiau iki 2000 m. gruodžio 31 d. valstybės narės gali toliau leisti tikrinti tuos pačius likučius ar likučių grupes kelioms nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms, kurias jos paskyrė prieš priimant šią direktyvą. Tokių paskirtų laboratorijų sąrašas sudaromas 33 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokios laboratorijos yra atsakingos už: — kitų nacionalinių laboratorijų, atsakingų už likučių analizę, veiklos koordinavimą, ypač už koordinavimą kontroliuo- jamų likučių ar likučių grupės analizės standartų ir metodų, — pagalbą kompetentingoms likučių monitoringo planus, institucijoms, vykdančioms — periodišką lyginamųjų testų kiekvienai liekanai ar likučių grupei organizavimą, — tinkamą nacionalinių laboratorijų vadovavimąsi toliau nuro- dytomis normomis, 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 77 — informacijos, kurią pateikia Bendrijos rekomenduojamos laboratorijos, skleidimą, — užtikrinimą, kad jų personalas gali dalyvauti tolesnėse mokymo programose, kurias organizuoja Komisija arba Komisijos rekomenduojamos laboratorijos. Komisijos rekomenduojamos laboratorijos yra tos, kurios 2. nurodytos V priedo 1 skyriuje. Laboratorijų įgaliojimai ir darbo sąlygos yra nurodytos V priedo 2 skyriuje. Jeigu tyrimo metu nustatoma, kad viršijami leistinų medžiagų ar teršalų kiekiai, nustatyti Bendrijos taisyklių, arba, jeigu tokie teisės aktai dar nepriimti, nacionaliniais teisės aktais nustatyti kiekiai, taikomi 18 ir 19 straipsniai. Jeigu šiame punkte minimas atliekamas tyrimas apima gyvūnus ar gyvūnų produktus iš kitos valstybės narės, jų kilmės vals- tybės narės kompetentinga institucija pagrįstu kompetentingos institucijos, atlikusios tyrimą, prašymu ūkiui arba įmonei, iš taiko 16 straipsnio kurios produktai yra kilę arba atvežti, 2 dalies nuostatas, 17, 18 ir 19 straipsnius bei priemones, nustatytas V skyriuje. 15 straipsnis Jeigu tyrimas atliekamas produktams ar gyvūnams, importuo- tiems iš trečiosios šalies, kompetentinga institucija, atlikusi tyrimą, praneša apie tą atvejį Komisijai, kuri taiko 30 straips- nyje numatytas priemones. Oficialūs mėginiai turi būti paimami 1. priedų nuostatų, kad būtų ištirti patvirtintose laboratorijose. laikantis III ir IV Oficialių mėginių ėmimo išsamios taisyklės ir tokių oficialių mėginių analizės rekomenduojami metodai, kuriuos reikia taikyti tiriant šiuos oficialius mėginius, smulkiai išdėstomi 33 straipsnyje nustatyta tvarka. įprastiniai bei 16 straipsnis Jeigu suteikiamas leidimas pateikti į rinką veterinarinius medi- cinos produktus, skirtus toms gyvūnų rūšims, kurių mėsa ar produktai yra skirti žmonėms vartoti, kompetentingos institu- cijos Bendrijai ir nacionalinėms rekomenduojamoms laboratori- joms pateikia įprastinius likučių analizės metodus, nustatytus Direktyvos 81/851/EEB (1) 5 straipsnio antros pastraipos 8 punkte ir Reglamento (EEB) Nr. 2377/9 7 straipsnyje. 2. Tiriant A grupės medžiagas, visi patvirtinantys rezultatai, gauti pagal įprastinį, o ne rekomenduojamą metodą, turi būti patvirtinti patvirtintoje laboratorijoje, taikančioje rekomenduo- jamus metodus, nustatytus pagal straipsnio 1 dalį. Tiriant visas medžiagas, jeigu užginčijama ginčytina analizė, tie rezultatai turi būti patvirtinti nacionalinėje rekomenduojamoje laboratorijoje, paskirtoje pagal 14 straipsnio 1 dalį tirti būtent tokiai medžiagai ar likučiams. Jeigu rezultatai patvirtinami, toks patvirtinimas atliekamas užginčijusios šalies sąskaita. 3. Jeigu tiriant oficialų mėginį nustatoma, kad buvo skirtas neteisėtas gydymas, taikomi 16 ir 19 straipsniai kartu su prie- monėmis, nustatytomis V skyriuje. (1) OL L 317, 1981 11 6, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 93/40/EEB (OL L 214, 1993 8 24, p. 31). Jeigu gaunami patvirtinantys rezultatai, aprašyti 15 straipsnyje, valstybės narės užtikrina, kad: 1) kompetentinga institucija nedelsdama gautų: a) visą informaciją, reikalingą nustatyti gyvūną ir ūkį, iš kurio jis kilęs arba atvežtas; b) visas tyrimo ir rezultatų detales. Jeigu po valstybėje narėje atliktos kontrolės paaiškėja, kad reikalingas tyrimas ar kitokios priemonės, atliktinos vienoje ar keliose valstybėse narėse arba trečiosiose šalyse, suintere- suotoji valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją. Komisija koordinuoja atitinkamas priemones valstybėse narėse, kuriose būtinas tyrimas ar kitokie veiksmai. 2) atitinkama institucija: a) atliktų tyrimą gyvūno kilmės ar išvežimo ūkyje tam, kad nustatytų likučių buvimo priežastis; b) jeigu buvo skirtas neteisėtas gydymas, tirtų tokių rastų medžiagų arba produktų šaltinį ar šaltinius atitinkamai jų gamybos, tvarkymo, laikymo sandėlyje, gabenimo, admi- nistravimo, paskirstymo arba pardavimo etapuose; 78 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. c) atliktų visus kitus tyrimus, kurie, institucijos nuomone, yra reikalingi; 3) gyvūnai, iš kurių imami mėginiai, būtų aiškiai ženklinami. Jokiu būdu jų negalima išgabenti iš ūkio tol, kol nėra gauti patikrinimo rezultatai. 2. Nepažeidžiant baudžiamųjų ar administracinių bausmių skyrimo tvarkos, gyvūnų, kurių tyrimų rezultatai buvo patvirti- nantys, arba gyvūnų, kurių tyrimo rezultatai laikomi patvirtin- ir tais pagal 23 straipsnį, sunaikinimo išlaidas neatlygintinai nekompensuotinai padengia gyvūnų savininkas. 17 straipsnis 20 straipsnis Jeigu nustatoma, kad buvo skirtas neteisėtas gydymas, kompe- tentinga institucija turi užtikrinti, kad galvijai, kuriems atlie- kamas 13 straipsnio b punkte numatytas tyrimas, būtų nedel- siant pradėti oficialiai tikrinti. Be to, ji turi užtikrinti, kad tokie galvijai turėtų oficialų žymenį ar atpažinimo ženklą ir kad visų pirma iš statistinio parodomojo pavyzdžio tarptautiniu mastu pripažintu moksliniu pagrindu būtų paimtas oficialus mėginys. 1. 1989 m. lapkričio 21 d. Tarybos direktyva 89/608//EEB dėl valstybių narių administracinės valdžios institucijų tarpu- savio pagalbos ir bendradarbiavimo su Komisija siekiant užtik- rinti teisingą veterinarijos ir zootechnikos teisės aktų taikymą (1) taikoma šios direktyvos tikslais. 18 straipsnis 1. Jeigu nustatoma, kad yra leistinų medžiagų ar produktų likučių požymių, kurių kiekis viršija maksimalų leistiną likučių kiekį, kompetentinga institucija ūkyje, iš kurio yra atitinkamai kilę arba atgabenti tie produktai, atlieka tyrimą, kad nustatytų, kodėl buvo viršyta leistina riba. Pagal to tyrimo rezultatus kompetentinga institucija imasi visų žmonių sveikatai apsaugoti reikalingų priemonių, kurios apima ir draudimą nustatytą laikotarpį iš to ūkio ar įmonės gabenti gyvūnus arba produktus. leistini Jeigu didžiausi 2. likučių kiekiai viršijami pakarto- tinai, ūkininkui pateikus gyvūnus į rinką arba ūkininkui ar perdirbimo įmonei pateikus produktus į rinką, kompetentinga tikrinti institucija turi mažiausiai šešis mėnesius intensyviai gyvūnus ir produktus iš tokio ūkio ir (arba) įmonės; laukiant mėginių tyrimo rezultatų, produktai arba skerdenos sulaikomi. Jeigu tyrimo rezultatai parodo, kad buvo viršytas didžiausias leistinas likučių kiekis, tokie produktai arba skerdenos turi būti laikomi netinkamais vartoti žmonėms. 19 straipsnis 2. Jeigu valstybė narė mano, kad kitoje valstybėje narėje nevykdoma arba nustota vykdyti šioje direktyvoje numatyta kontrolė, ji apie tai informuoja pagrindinę tos šalies kompeten- tingą instituciją. Po tyrimo, atliekamo pagal 16 straipsnio 2 punktą, ta institucija imasi visų reikalingų priemonių ir pirma pasitaikiusia proga informuoja pirmosios valstybės narės pagrindinę kompetentingą įstaigą apie priimtus sprendimus ir jų priėmimo priežastis. Jeigu pirmoji valstybė narė baiminasi, kad tokių priemonių nesiimama arba kad jos nėra tinkamos, ji kartu su valstybe nare, kuriai tai buvo taikoma, ieško galimybių ir būdų ištaisyti padėtį, jei reikia, tarp jų gali būti inspektavimas vietoje. Valstybės narės informuoja Komisiją apie ginčus ir priimtus sprendimus. Jeigu valstybės narės, dalyvaujančios ginče, negali susitarti, viena iš jų per tinkamą laiko tarpą informuoja apie tai Komisiją, ir pastaroji nurodo vienam ar daugiau ekspertų pareikšti savo nuomonę. tos nuomonės, valstybės narės Laukdamos tikrinti produktus, gaunamus iš įmonės (-ių) arba ūkio (-ių), susijusių su ginčų, ir, jeigu gaunami patvirtinantys rezultatai, imtis prie- į nustatytus Direktyvos 89/662/EEB (2) monių, 7 straipsnyje. panašių gali 16 straipsnyje minėtų tyrimų ir patikrinimų išlaidas 1. padengia savininkas arba už gyvūnus atsakingas asmuo. Atsižvelgiant tvarka galima imtis atitinkamų priemonių. į ekspertų nuomonę, 32 straipsnyje nustatyta Jeigu tyrimu nustatoma, kad įtarimas buvo pagrįstas, pagal 17 ir 18 straipsnius atliktų analizių išlaidas padengia savininkas arba už gyvūnus atsakingas asmuo. (1) OL L 351, 1989 12 2, p. 34. (2) OL L 395, 1989 12 30, p. 13. Direktyva su paskutiniais pakeiti- mais, padarytais Direktyva 92/67/EEB (OL L 268, 1992 9 14, p. 73). 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 79 Tos priemonės ta pačia tvarka gali būti peržiūrėtos, atsi- žvelgiant į naują ekspertų nuomonę, pateiktą per 15 dienų. kontroliuojama. Atsižvelgdama į nustatytos medžiagos ar medžiagų pobūdį, kompetentinga institucija imasi tinkamų atsargumo priemonių. 21 straipsnis taikymas, institucijomis, ir bendradarbiaudami Tiek, kiek reikia, kad būtų užtikrintas vienodas šios direk- 1. su valstybių narių tyvos kompetentingomis veterinarijos ekspertai gali vietoje patikrinti, ar kompetentingos institucijos vienodai sistemas. Valstybė narė, kurios teritorijoje atliekamas tikrinimas, suteikia visą pagalbą, reikalingą ekspertams atlikti savo pareigas. Komi- sija informuoja tikrinamą valstybę narę apie atlikto patikrinimo rezultatus. įgyvendina planų tikrinimo planus Komisijos ir Tokia valstybė narė imasi visų reikalingų priemonių, kad būtų ir informuoja Komisiją atsižvelgta į šių tikrinimų rezultatus, apie priemones, kurių buvo imtasi. Jeigu, Komisijos nuomone, tos priemonės yra nepakankamos, ji, pasikonsultavusi su ta valstybe nare ir atsižvelgdama į priemones, reikalingas žmonių sveikatai apsaugoti, imasi tam tikrų priemonių 32 straipsnyje nustatyta tvarka. 2. jeigu Paėmus mėginius 17 straipsnyje numatyta tvarka, patvirtinama, kad buvo taikytas neteisėtas gydymas, gyvūnas ar gyvūnai, kurių tyrimų rezultatai yra teigiami, nedelsiant vietoje paskerdžiami arba su oficialiu veterinariniu pažymėjimu išgabe- nami į paskirtą skerdyklą arba supirktų gyvūnų skerdyklą, kur nedelsiant paskerdžiami. Taip paskersti gyvūnai į labai pavojingų medžiagų perdirbimo įmonę, kaip nustatyta Direktyvoje 90/667/EEB (1). išgabenami Be to, ūkio sąskaita mėginiai turi būti paimti iš visos ūkiui priklausančios bandos, kurioje buvo atlikti patikrinimai ir kuri gali būti įtartina. Tačiau jeigu pusė ar daugiau mėginių, paimtų paro- 3. domųjų pavyzdžių atrankos būdu pagal 17 straipsnį, yra teigiami, ūkininkui gali būti suteikta galimybė pasirinkti, ar tikrinti visus ūkyje esančius gyvūnus, kurie gali būti įtartini, ar juos paskersti. 2. Šio straipsnio įgyvendinimo bendros taisyklės, ypač tai, kokiu dažnumu ir kokiais metodais turi būti atliekami 1 dalies pirmojoje pastraipoje minėti (įskaitant bendradar- biavimą su kompetentingomis institucijomis), nustatomos pagal 33 straipsnyje nustatytą tvarką. tikrinimai 4. Paskui bent jau 12 mėnesių laikotarpiu ūkis (-iai), priklau- santis (-ys) tam pačiam savininkui, tikrinamas (-i) griežčiau, siekiant nustatyti, ar yra likučių. Jeigu yra laikomasi savikont- rolės sistemos, tuo laikotarpiu tam ūkininkui ši priemonė netai- koma. V SKYRIUS Priemonės, kurių reikia imtis pažeidimo atveju į užfiksuotus pažeidimus, Atsižvelgiant 5. ūkį aprūpinantys ūkiai arba įmonės, be 11 straipsnio 1 dalyje nustatytų patikrinimų, tikrinami papildomai, kad būtų nustatyta rastų medžiagų kilmė. Tas pats taikytina visiems ūkiams ir įmonėms, priklausančioms tai pačiai gyvūnų ir pašarų tiekimo grandinei, kaip ir ūkis, iš kurios medžiagos yra kilusios ar atga- bentos. tokį 22 straipsnis 24 straipsnis Jeigu nustatoma, kad neturintys įgaliojimo asmenys turi neleis- tinų produktų ar medžiagų, išvardytų I priedo A grupėje ir B grupės 1 ir 2 dalyse, tokie neleistini produktai ir medžiagos turi būti paimti oficialiai kontrolei, kol kompetentinga institu- galimybės atitinkamų priemonių, neužkertant cija pažeidėjui (-ams) skirti bausmes. imsis 23 straipsnis Per 17 straipsnyje numatytą gyvūnų sulaikymo laiką, 1. svarstomo ūkio gyvūnai negali būti išgabenti iš kilmės ūkio ar perduoti bet kuriam kitam asmeniui, išskyrus atvejus, kai tai oficialiai Oficialiai paskirtas skerdyklos veterinarijos gydytojas privalo: 1) jeigu įtaria arba turi įrodymų, kad atitinkamiems gyvūnams buvo skirtas neteisėtas gydymas arba jiems buvo skirta neleistinų medžiagų ar produktų: a) pasirūpinti, kad gyvūnai būtų paskersti atskirai nuo kitų į skerdyklą atvežamų gyvūnų grupių; b) konfiskuoti skerdenas ir subproduktus ir atlikti visus mėginių paėmimo veiksmus, reikalingus, kad būtų nusta- tytos ieškomos medžiagos; (1) OL L 363, 1990 12 27, p. 51. Direktyva su paskutiniais pakeiti- mais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. 80 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. c) jeigu gaunami patvirtinantys rezultatai, neatlygintinai ir nekompensuotinai nusiųsti mėsą ir subproduktus į labai pavojingų medžiagų perdirbimo įmonę, kaip nustatyta Direktyvoje 90/667/EEB. Tokiu atveju taikomi 20 ir 23 straipsniai; 2) jeigu įtaria arba turi įrodymų, kad atitinkamiems gyvūnams buvo skirtas teisėtas gydymas, tačiau nebuvo laikytasi karen- cijos laikotarpių, atidėti gyvūnų skerdimą, kol įsitikins, kad likučių kiekis neviršija leistinų normų. 27 straipsnis Neužkertant galimybės skirti kriminalines bausmes ar profe- sinių institucijų skiriamas bausmes, turi būti imtasi atitinkamų administracinių veiksmų bet kokio asmens atžvilgiu, jeigu jis atsakingas už draudžiamų medžiagų ar produktų gabenimą arba skyrimą, arba už leistinų medžiagų ar produktų skyrimą kitais, negu teisės aktuose nustatyti, tikslais. Šis laikas jokiomis aplinkybėmis negali būti trumpesnis už karencijos 96/22/EB 6 straipsnio 2 dalies b punkte toms medžiagoms, arba karencijos laikotarpį, nustatytą leidime prekiauti rinkoje. nustatytą Direktyvos laikotarpį, 28 straipsnis Tačiau skubiais atvejais arba kai tai reikalinga gyvūnams, arba jeigu skerdyklos infrastruktūra ar įranga yra tokia, kad skerdimo negalima atidėti, gyvūnus galima paskersti prieš pasibaigiant draudimui ar atidėjimo laikui. Mėsa ir subpro- duktai konfiskuojami, kol laukiama oficialių patikrinimų, atliekamų oficialiai paskirto skerdyklos veterinarijos gydy- tojo. Tik tokia mėsa ir subproduktai, kuriuose likučių kiekis neviršija leistinų normų, leidžiama vartoti žmonėms; Už nebendradarbiavimą su kompetentinga institucija arba bet kokias kliūtis, kurias daro skerdyklos prižiūrėtojas, privačios skerdyklos savininkas arba savininkai, gyvūnų savininkas ar už juos atsakingas asmuo patikrinimo arba mėginių ėmimo, reika- lingų vykdant nacionalinius likučių kontrolės planus, metu arba šiame reglamente numatytų tyrimų ir patikrinimų metu, kompetentinga nacionalinė institucija gali skirti atitinkamas baudžiamąsias arba administracines bausmes. 3) skerdenas ir produktus, kuriuose likučių kiekis viršija Bend- rijos ar nacionalinių teisės aktų nustatytas normas, paskelbia netinkamais vartoti žmonėms. Jeigu įrodoma, kad skerdyklos savininkas ar viršininkas padeda nuslėpti neteisėtą draudžiamų medžiagų vartojimą, valstybės narės 12 mėnesių laikotarpiui atima kaltajai pusei teisę gauti Bendrijos paramą arba jos prašyti. 25 straipsnis VI SKYRIUS Neužkertant galimybės skirti kriminalines bausmes, jeigu patvir- tinamas faktas, kad gamybos įmonėje laikomos, naudojamos ar gaminamos neleistinos medžiagos, visi leidimai arba oficialūs patvirtinimai, kurie buvo suteikti tai įmonei, sustabdomi laiko- tarpiui, kol toje įmonėje bus atliekami griežtesni patikrinimai. Jeigu pažeidimas kartojasi, panaikinami visam laikui. tokie leidimai arba patvirtinimai 26 straipsnis Importas iš trečiųjų šalių 29 straipsnis Kad trečiosios šalys galėtų būti įtrauktos į sąrašus šalių, iš 1. kurių Bendrijos teisės aktai leidžia valstybėms narėms impor- tuoti šioje direktyvoje reglamentuojamus gyvūnus ir gyvūnų produktus, ir kad būtų neišbraukiamos iš tų sąrašų, tos trečio- sios šalys turi pateikti planą, kuriame būtų nurodytos jų teikiamos I priede išdėstytų likučių ir medžiagų kontrolės garantijos. Komisijai prašant, toks planas turi būti atnaujintas, ypač kai jis reikalingas šio straipsnio 3 dalyje nustatytiems patikrinimams. Pagal valstybėse narėse galiojančius nacionalinės teisės aktus suteiktai sprendimus, priimtus pagal 23 ir 24 straipsnius, ši direktyva įtakos neturi. teisei apskųsti 8 straipsnio nuostatos dėl planų pateikimo ir patikslinimo taikomos trečiųjų šalių pateikiamiems planams. 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 81 Garantijos turi būti bent lygiavertės toms, kurios nustatytos šioje direktyvoje, ir ypač turi atitikti 4 straipsnio reikalavimus pateikti išsamią informaciją, nustatytą šios direktyvos 7 straips- nyje, bei atitikti Direktyvos 96/22/EB 11 straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus. Komisija tvirtina planą 33 straipsnyje nustatyta tvarka. Ta pačia tvarka gali būti priimtos garantijos, alternatyvios toms garantijoms, kurios atsiranda įgyvendinant šį reglamentą. 2. Jeigu nesilaikoma šio straipsnio 1 dalies reikalavimų, trečiosios šalies įtraukimas į trečiųjų šalių sąrašus, numatytus Bendrijos teisės aktuose arba sudaromus iš anksto, gali būti sustabdytas 33 straipsnyje nustatyta tvarka valstybės narės prašymu arba tai gali padaryti Komisija savo pačios iniciatyva. 3. Trečiųjų šalių planuose pateiktų reikalavimų vykdymas ir garantijų laikymasis tikrinamas patikrinimais, nurodytais Direk- tyvos 72/462/EEB (1) 5 straipsnyje, ir patikrinimais, nustatytais Direktyvose 90/675/EEB (2) ir 91/496/EEB (3). Kiekvienais metais valstybės narės praneša Komisijai apie 4. iš trečiųjų šalių importuotuose gyvūnuose ir gyvūnų produk- tuose esančių likučių tikrinimo rezultatus, kaip numatyta Direk- tyvose 90/675/EEB ir 91/496/EEB. 30 straipsnis — valstybės narės atlieka griežtesnius visų iš to paties šaltinio kilusių gyvūnų siuntų ar produktų patikrinimus. Pirmiausia turi būti sulaikytos kitos 10 siuntų iš to paties šaltinio – skirtas padengti taip pat paimamas piniginis užstatas, inspektavimo išlaidoms – pasienio kontrolės poste, kad, imant mėginius parodomųjų pavyzdžių atrankos būdu iš kiekvienos grupės ar grupės dalies, būtų galima patikrinti, ar nėra likučių. Tais atvejais, kai per tokius papildomus patikrinimus nusta- toma, kad yra neleistinų medžiagų arba produktų, arba tokių medžiagų ir produktų likučių: i) tokia siunta ar siuntos dalis turi būti sugrąžinta į kilmės šalį siuntėjo arba jo agento sąskaita, sertifikate aiškiai nurodant tokio sugrąžinimo priežastis; ii) pagal nustatyto pažeidimo pobūdį ir su tokiu pažeidimu susijusią riziką siuntėjui turi būti leista spręsti, ar neatly- gintinai tokią siuntą ar jos dalį siųsti atgal, ją sunaikinti ar panaudoti kitais Bendrijos teisės aktuose reglamentuotais tikslais; ir nekompensuotinai — praneša Komisijai apie griežtesnių patikrinimų rezultatus ir reikalingus tos tyrimus, kad nustatytų rastų pažeidimų priežastis ir kilmę. informacijos pagrindu ji atlieka visus Kai patikrinimais, numatytais Direktyva 90/675/EEB, likučių kiekiai, 2. nustatoma, kad buvo viršyti didžiausi atliekami patikrinimai, numatyti 1 dalies antrojoje įtraukoje. leistini per Jeigu numatytus patikrinimus, 1. Direktyvose 90/675/EEB ir 91/496/EEB, nustatoma, kad gydant kurios nors siuntos – siuntą suprantant taip, kaip apibrėžta Direktyvos 91/496/EEB 2 straipsnio 2 dalies e punkte – gyvūnus buvo vartota neleistinų produktų ar medžiagų, arba tokių produktų ar medžiagų randama visoje iš tos pačios įmonės kilusių gyvūnų siuntoje arba jos dalyje, dėl gyvūnų arba produktų, susijusių su tokiu vartojimu, kompetentinga institucija imasi šių priemonių: 3. Jeigu, tais atvejais, kai dalyvauja trečiosios šalys, su Bend- rija sudariusios lygiavertiškumo sutartis, Komisija, pateikusi tų trečiųjų šalių kompetentingoms institucijoms klausimynus, nusprendžia, kad jos neįvykdė savo įsipareigojimų ir garantijų, prisiimtų 29 straipsnio 1 dalyje minėtuose planuose, ji 32 straipsnyje nustatyta šalims naudotis minėtais susitarimais dėl tokių gyvūnų ir produktų iki tol, kol toji trečioji šalis ištaisys trūkumus. Toks laikinas drau- dimas panaikinamas ta pačia tvarka. tvarka nebeleidžia toms — praneša Komisijai apie vartotų produktų pobūdį ir tokių gyvūnų grupę; Komisija apie tai praneša visiems pasienio postams, (1) OL L 302, 1992 12 31, p. 28. Direktyva su paskutiniais pakeiti- mais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. (2) OL L 373, 1990 12 31, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/52/EB (OL L 265, 1995 11 8, p. 16). (3) OL L 268, 1991 9 24, p. 56. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. leidžiama naudotis minėtais susitarimais, Tam, kad būtų vėl Bendrijos ir valstybių narių ekspertus, įskaitant atstovai, prireikus aplanko kontroliuojamą šalį tos šalies sąskaita, kad nustatytų, jog buvo imtasi tokių priemonių. 82 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. VII SKYRIUS Bendrosios nuostatos 31 straipsnis Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, liepos 1 d. iš dalies pakeičia Direktyvą 85/73/EEB (1), kad būtų galima imti mokestį už pagal šią direktyvą atliekamą kontrolę. iki 1997 m. Kol Taryba priims sprendimą, valstybėms narėms leidžiama imti nacionalinius mokesčius tokio monitoringo išlaidoms padengti. 3. a) Komisija patvirtina priemones ir nedelsdama jas įgyven- dina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. b) Tais atvejais, kai jos neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija pateikia Tarybai siūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba patvirtina priemones kvalifikuotąja balsų dauguma. Jeigu per tris mėnesius nuo pasiūlymų pateikimo dienos Taryba nepatvirtina jokių priemonių, Komisija patvirtina pasiūlytas priemones ir nedelsdama jas įgyvendina, išskyrus atvejus, kai Taryba atmeta tas priemones paprastąja balsų dauguma. 32 straipsnis 34 straipsnis 1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nusta- tytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas pateikia klausimus svarstyti Veterinarijos nuolatiniam komitetui, įsteigtam Sprendimu 68/361/EEB (2). 2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl šių prie- monių pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsiž- velgdamas į klausimo skubumą. Nuomonės patvirtinamos 62 balsų dauguma. Nepažeisdama 6 straipsnio 2 dalies, Taryba kvalifikuotąja balsų dauguma gali Komisijos siūlymu pakeisti arba papildyti I, III, IV ir V priedus. Visų pirma anksčiau minėti priedai gali būti keičiami per trejus metus nuo šios direktyvos priėmimo dienos, siekiant įvertinti šių veiksnių pavojingumą: — galimą likučių gyvūniniuose maisto produktuose toksiškumą, 3. a) Komisija patvirtina priemones ir nedelsdama jas įgyven- dina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. — likučių pasireiškimo galimybę gyvūniniuose maisto produk- tuose. b) Tais atvejais, kai jos neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija pateikia Tarybai imtasi. Taryba siūlymą dėl priemonių, kurių turi būti patvirtina priemones kvalifikuotąja balsų dauguma. Jeigu per 15 dienų nuo pasiūlymų pateikimo dienos Taryba nepatvirtino jokių priemonių, Komisija patvirtina pasiūlytas priemones ir jas nedelsdama įgyvendina, išskyrus atvejus, kai Taryba atmeta priemones paprastąja balsų dauguma. 33 straipsnis 1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nusta- tytos tvarkos, klausimus svarstyti Veterinarijos nuolatiniam komitetui nedelsdamas pateikia jos pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių 2. turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl šių prie- monių pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsiž- velgdamas į klausimo skubumą. Nuomonės patvirtinamos 62 balsų dauguma. (1) OL L 32, 1985 2 5, p. 14. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/24/EB (OL L 243, 1995 10 11, p. 14). (2) OL L 255, 1968 10 18, p. 23. 35 straipsnis Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuotąja balsų dauguma gali patvirtinti pereinamojo laikotarpio priemones, reikalingas šioje direktyvoje numatytoms priemonėms įgyven- dinti. 36 straipsnis 1. Nuo 1997 liepos 1 d. Direktyvos 85/358/EEB ir 86/496/EEB bei Sprendimai 89/187/EEB ir 91/664/EEB panai- kinami. 2. Nuo minėtos dienos taip pat panaikinami: a) Direktyvos 71/118/EEB 4 straipsnio 3 dalis; b) Direktyvos 89/437/EEB 5 straipsnio 3 ir 4 dalys; 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 83 c) Direktyvos 91/493/EEB priedo V skyriaus II. 3. B punkto paskutinė pastraipa; d) Direktyvos 92/45/EEB 11 straipsnio 1 dalis; e) Direktyvos 92/46/EEB 15 straipsnio 1 dalis. 3. Nuorodos į panaikintas direktyvas ir sprendimus laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal VI priedo korelia- cinę lentelę. 37 straipsnis 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus. 38 straipsnis Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialia- jame leidinyje dieną. 39 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Valstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, įgyvendina šią įsigalioję iki 1997 m. liepos 1 d. , 1. kurie, direktyvą. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skel- biant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. Priimta Liuksemburge, 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos vardu Pirmininkas W. LUCHETTI 84 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. A GRUPĖ – Medžiagos, turinčios anabolinį poveikį, ir neleistinos medžiagos I PRIEDAS 1) Stilbenas, stilbeno produktai, jų druskos bei eteriai 2) Antitiroidiniai agentai 3) Steroidai 4) Rezorcilo rūgšties laktonai su zeranolu 5) Beta-antagonistai 6) 1990 birželio 26 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90 IV priede išdėstyti junginiai B GRUPĖ – Veterinariniai vaistai (1) ir priemaišos 1) Antibakterinės medžiagos, tarp jų sulfanomidai, chinolonai 2) Kiti veterinariniai vaistai a) Vaistai nuo kirmėlių b) Vaistai nuo kokcidijų, tarp jų nitromidazolai c) Karbamatai (raminamieji vaistai) ir karščiavimą mažinantys vaistai d) Slopinamieji vaistai e) Nesteroidiniai ir priešuždegiminiai vaistai (NSAID) f) Kitos farmakologiškai aktyvios medžiagos 3) Kitos medžiagos ir aplinkos teršalai a) Organiniai chloro junginiai su PcBs b) Organiniai fosforo junginiai c) Cheminiai elementai d) Mikotoksinai e) Dažai f) Kiti (1) Apima nelicencijuotas medžiagas, kurios gali būti naudojamos veterinarijos tikslais. 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 85 LIKUČIAI ARBA MEDŽIAGŲ GRUPĖS, KURIE TURI BŪTI NUSTATOMI IŠ GYVŪNO, JO PAŠARŲ IR GERIA- MOJO VANDENS BEI PIRMINIŲ GYVŪNINĖS KILMĖS PRODUKTŲ II PRIEDAS Gyvūnų, pašarų, arba gyvūninių produktų medžiagų grupės Galvijai, avys, ožkos, kiaulės, arkliai Paukščiai Akvakultū- ros gyvūnai Pienas Kiaušiniai Triušiena ir laukinių žvėrių bei paukščių (*) ir ūkiuose auginamų laukinių žvėrių bei paukščių mėsa Medus X X X X X X X X X X X X X X X X A 1 2 3 4 5 6 B 1 2a b c d e f 3a b c d e f X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X X (*) Laukinių žvėrių ir paukščių mėsoje kontroliuojami tik cheminiai elementai. 86 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. III PRIEDAS MĖGINIO ĖMIMAS 1. Likučių kontroliavimo planu siekiama stebėti ir atskleisti priežastis, kodėl ūkiuose, skerdyklose, pieninėse, žuvies perdirbimo įmonėse, kiaušinių surinkimo bei pakavimo stotyse esančiuose gyvūniniuose maisto produktuose atsi- randa pavojingų likučių. Oficialūs mėginiai turi būti imami pagal IV priedo atitinkamo skyriaus reikalavimus. Apie mėginius, kurie bus imami, neturi būti pranešta iš anksto, jie turi būti netikėti ir atliekami ne kokiu nors nusta- tytu laiku ir ne kurią nors nustatytą savaitės dieną. Valstybės narės turi imtis visų atsargumo priemonių užtikrinti, kad patikrinimų metu būtų nuolat išlaikomas netikėtumo elementas. 2. Stebint A grupės medžiagas turėtų būti stengiamasi nustatyti, ar nėra neteisėtai skiriama draudžiamų medžiagų ir atitinkamai – ar nepiktnaudžiaujama skiriant patvirtintas medžiagas. Imant tokius mėginius ypatingas dėmesys turi būti kreipiamas atsižvelgiant į atitinkamą į IV priedo numatytą skyrių. Mėginiai turi būti imami atsižvelgiant į šiuos minimalius kriterijus: lytį, amžių, rūšį, penėjimo sistemą, visą turimą aiškinamąją informaciją bei į visus įrodymus, kad šios grupės medžiagos vartotos neteisėtai arba piktnaudžiaujant jomis. Išsamesnė informacija apie šiuos kriterijus bus nustatyta 15 straipsnio 1 dalyje nurodytame Komisijos sprendime. 3. Stebint B grupės medžiagas turi būti stengiamasi kontroliuoti, kaip veterinariniuose medicinos produktuose laikomasi DLK, nurodytų Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I ir III prieduose, ir didžiausių pesticidų kiekių, nustatytų Direktyvos 86/363/EEB III priede, bei stebėti aplinkos teršalų koncentraciją. Išskyrus atvejus, kai valstybės narės, pristatydamos Komisijai savo nacionalinius planus, gali pateisinti atsitiktinumo principu paimtus mėginius, visi mėginiai turi būti imami laikantis kriterijų, nustatytų 15 straipsnio 1 dalyje nurody- tame Komisijos sprendime. 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 87 IV PRIEDAS MĖGINIŲ KIEKIS IR JŲ ĖMIMO DAŽNUMAS Šio priedo tikslas yra nustatyti mažiausią gyvūnų, iš kurių turi būti paimti mėginiai, skaičių. Kiekvienas mėginys gali būti tiriamas norint nustatyti vieną ar daugiau medžiagų. I SKYRIUS Galvijų, kiaulių, avių, ožkų ir arklių šeimų gyvūnai 1. Galvijai Mažiausias skaičius kiekvienais metais kontroliuotinų gyvulių, siekiant nustatyti visų rūšių likučius ir medžiagas, turi būti mažiausiai 0,4 % praėjusiais metais paskerstų galvijų skaičiaus, pakirstant jį tokia tvarka: A grupės: 0,25 % padalyta taip: — pusė mėginių turi būti paimta iš gyvų galvijų, esančių ūkyje (taikant išlygas, 25 % mėginių, analizuojamų norint nustatyti Grupės A 5 medžiagas, gali būti imami iš atitin- kamų medžiagų (pašarų, geriamojo vandens ir t. t. )), — pusė mėginių turi būti imama skerdykloje. Kiekvienas A grupės pogrupis kiekvienais metais turi būti patikrintas, ištiriant 5 % visų mėginių, kurie turi būti paimti A grupės medžiagoms nustatyti. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į valstybės narės patirtį ir paaiškinančią informaciją. B grupės: 0,15 % visų mėginių, 30 % turi būti patikrinama B 1 grupės medžiagoms nustatyti, 30 % turi būti tikrinama B 2 grupės medžiagoms nustatyti, 10 % turi būti tikrinama B 3 grupės medžiagoms nustatyti. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į valstybės narės padėtį. 2. Kiaulės Mažiausias gyvūnų skaičius, tikrintinas kiekvienais metais siekiant nustatyti visų rūšių likučius ir medžiagas, turi būti mažiausiai 0,05 % visų praėjusiais metais paskerstų kiaulių skaičiaus, paskirstant jį taip: A grupė: 0,02 % Tose valstybėse narėse, kuriose mėginiai iš gyvūnų imami skerdyklose, ūkyje turi būti atlikta taip pat ir geriamojo vandens, pašarų, išmatų analizė arba ūkyje turi būti laikomasi visų kitų atitinkamų parametrų. Tokiu atveju ūkių, kuriuos reikia aplankyti kiekvienais metais, minimalus skaičius turi būti mažiausiai vienas ūkis 100 000 praėjusiais metais paskerstų kiaulių. Kiekvienas A grupės pogrupis turi būti tikrinamas kiekvienais metais, ištiriant 5 % visų mėginių, kuriuos reikia paimti A grupės medžiagoms ištirti. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į valstybės narės patirtį ir paaiškinančią informaciją. B grupė: 0, 03 % Pogrupiui turi būti laikomasi tų pačių skaičių, kaip ir galvijams. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į vals- tybės narės padėtį 88 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. 3. Avys ir ožkos Mažiausias gyvūnų, kuriuos reikia patikrinti siekiant nustatyti visų rūšių likučius ir medžiagas, kiekis turi sudaryti mažiausiai 0,05 % vyresnių nei trijų mėnesių avių ir ožkų, paskerstų praėjusiais metais, skaičiaus, paskirstant jį tokia tvarka: A grupė: 0,01 % Kiekvienas A grupės pogrupis turi būti tikrinamas kiekvienais metais, ištiriant 5 % visų mėginių, kuriuos reikia paimti A grupės medžiagoms tirti. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į valstybės narės patirtį ir paaiškinančią informaciją. B grupė: 0,04 % Pogrupiuose išlaikomas toks pat paskirstymas, koks nurodytas galvijams. 4. Arkliai Mėginių skaičių nustato kiekviena valstybė narė priklausomai nuo esamų problemų. 2 SKYRIUS Broileriniai viščiukai, nebededančios vištos, kalakutai ir kiti paukščiai Mėginiui imamas vienas ar du paukščiai priklausomai nuo analizės metodų reikalavimų. Minimalus kiekvienos tokių paukščių kategorijos (broileriniai viščiukai, nebededančios vištos, kalakutai ir kiti paukščiai) mėginių, kuriuos reikia paimti kiekvienais metais, skaičius turi būti mažiausiai vienas mėginys 200 tonų metinės produk- cijos kiekio (negyvojo svorio), o jeigu metinė tokių paukščių produkcija yra daugiau kaip 5 000 tonų – mažiausiai 100 mėginių kiekvienai medžiagų grupei. Turi būti laikomasi tokių proporcijų: A grupė: 50 % visų mėginių Vienas penktadalis šių mėginių turi būti imamas ūkyje. Kiekvienas A grupės pogrupis turi būti tikrinamas kiekvienais metais, ištiriant 5 % visų mėginių, kuriuos reikia paimti A grupės medžiagoms tirti. Proporcijos turi būti paskirstomos atsižvelgiant į valstybės narės patirtį ir paaiškinančią informaciją. B grupė: 50 % 30 % mėginių turi būti tikrinama B 1 grupės medžiagoms nustatyti. 30 % mėginių turi būti tikrinama B 2 grupės medžiagoms nustatyti. 10 % mėginių turi būti tikrinama B 3 grupės medžiagoms nustatyti. Proporcijos turi būti paskirstomos atižvelgiant į valstybės narės padėtį. 3 SKYRIUS Akvakultūros produktai 1. Žuvies produktai Mėginiui imama viena ar daugiau žuvų priklausomai nuo tokių žuvų dydžio ir nuo analizės metodų reikalavimų. Valstybės narės turi laikytis toliau nurodytų minimalių mėginių ėmimo normų ir dažnumo priklausomai nuo išau- gintos žuvų produkcijos kiekio (tonomis). 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 89 Mažiausias mėginių kiekis, kurį reikia paimti kiekvienais metais, turi būti mažiausiai vienas mėginys 100 tonų metinės produkcijos. Ieškomi junginiai ir atrinkti mėginiai turi būti pasirenkami pagal tų medžiagų vartojimo tikimybę. Turi būti laikomasi tokių proporcijų: A grupė vienas trečdalis visų mėginių: visi mėginiai turi būti paruoštos pateikti vartotojui imami ūkyje, iš visų auginimo etapų žuvies (1), įskaitant žuvis, kurios jau B grupė du trečdaliai visų mėginių: mėginiai turėtų būti imami: a) pageidautina ūkyje iš žuvies, jau paruoštos pateikti vartotojui; b) perdirbimo įmonėje arba didmeninės prekybos lygmenyje iš šviežios žuvies, su sąlyga, kad gavus teigiamus rezultatus galima būtų surasti kilmės ūkį Visais atvejais mėginiai, imami ūkiuose, turėtų būti imami mažiausiai iš 10 % visų registruotų produkcijos gamybos vietų. 2. Kiti akvakultūros produktai Tais atvejais, kai valstybė narė turi pagrindo manyti, kad veterinariniai medicinos produktai ar chemikalai skiriami kitiems akvakultūros produktams, arba kai įtariamas aplinkos užteršimas, tas rūšis reikia įtraukti į mėginių ėmimo planą proporcingai jų produkcijos kiekiui kaip papildomus mėginius, imamus kartu su žuvų ūkio produktais. (1) Auginant jūros žuvis, kai mėginius imti gali būti itin sunku, mėginiai gali būti imami iš pašarų, užuot ėmus juos iš žuvų. 90 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. V PRIEDAS 1 skyrius Šios laboratorijos skiriamos Bendrijos rekomenduojamomis laboratorijomis, kuriose turi būti nustatomi atitinkamų medžiagų likučiai: a) likučiai, išvardyti I priedo A 1, 2, 3, 4, B 2 d ir B 3 d grupėse Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne (RIVM) A. van Leeuwenhoeklaan, 9 NL-3720 BA Bilthoven b) likučiai, išvardyti I priedo B 1 ir B 3 e grupėse, bei karbadokso likučiai ir olakvindokso likučiai Laboratoires des médicaments vétérinaires (CNEVA-LMV) La Haute Marche, Javene F-35135-Fougères c) likučiai, išvardyti I priedo A 5 grupėje ir B 2 a, b, e grupėse Bundesinstitut für Gesundheitlichen Verbraucherschutz und Veterinärmedizin (BGVV) Diedersdorfer Weg, 1 D-12277-Berlin d) likučiai, išvardyti I priedo B 2 c grupėje ir B 3 a, b, c grupėse Instituto Superiore di Sanità Viale Regina Elena, 299 I-00161-Roma Junginiai, įtraukti į A 6, B 2 f ir B 3 f grupes, skiriami tirti nurodytose Bendrijos rekomenduojamose laboratorijose pagal jų farmakologinį poveikį. 2 skyrius Bendrijos rekomenduojamų laboratorijų įgaliojimai ir veiklos sąlygos, nustatant likučius gyvuose gyvūnuose, jų išmatose ir kūno skysčiuose bei audiniuose, gyvūnų produktuose, pašaruose ir gyvūnų geriamajame vandenyje, yra šios: 1. Bendrijos rekomenduojamų laboratorijų funkcijos yra šios: a) skatinti ir koordinuoti tyrimą naujais analizės metodais ir informuoti nacionalines rekomenduojamas laboratorijas apie pažangą analitinių metodų ir įrangos srityje; b) padėti nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms, tiriančioms likučius, įgyvendinti tinkamą kokybės užtik- rinimo sistemą, pagrįstą gerai dirbančios laboratorijos (GLP) principais ir EN 45 000 kriterijais; c) patvirtinti įteisintus metodus kaip rekomenduojamus metodus, kad jie būtų įtraukti į metodų sąrašą; d) nurodyti nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms įprastus analizės metodus, naudojamus MRL; e) pateikti nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms išsamų analizės metodų ir lyginamųjų tyrimų, kurie turi būti atlikti, aprašymą bei informuoti jas apie tokių tyrimų rezultatus; f) suteikti nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms jų prašymu techninę pagalbą tiriant medžiagas, kurias tirti jos buvo paskirtos kaip Bendrijos rekomenduojamos laboratorijos; g) rengti lyginamuosius tyrimus nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms, tų tyrimų dažnumą nustatant suderinus su Komisija. Tam Bendrijos rekomenduojamos laboratorijos išdalija tuščiuosius mėginius ir mėginius, kuriuose yra žinomas tirtinos medžiagos kiekis; h) nustatyti likučius ir nustatyti jų koncentraciją tais atvejais, kai dėl analizės rezultatų kyla nesutarimų tarp valstybių narių; i) tyrimus atliekantiems iš nacionalinių rekomenduojamų laboratorijų darbuotojams organizuoti pradinius ir toles- nius mokymo kursus; 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 91 j) teikti Komisijos tarnyboms, tarp jų standartų, matavimų ir tyrimų programoms, techninę ir mokslinę pagalbą; k) kiekvienais metais parengti ataskaitą ir pateikti ją Komisijai; l) analizės metodų ir įrangos srityje palaikyti ryšį su nacionalinėmis rekomenduojamomis laboratorijomis, kurias paskiria trečiosios šalys planuose, kurie turi būti pateikti pagal šios direktyvos 11 straipsnį. 2. Kad atliktų šio straipsnio 1 dalyje nustatytas funkcijas, Bendrijos rekomenduojama laboratorija turi atitikti šiuos mini- malius reikalavimus: a) būti paskirta nacionaline rekomenduojama laboratorija valstybėje narėje; b) turėti tinkamą kvalifikuotą personalą, kuris būtų tinkamai apmokytas taikyti analizės metodus, naudojamus nusta- tyti likučiams, dėl kurių nustatymo laboratorija buvo paskirta Bendrijos rekomenduojama laboratorija; c) turėti įrangą ir medžiagas, reikalingas atlikti analizei, už kurią ji yra atsakingos; d) turėti tinkamą administracinę infrastruktūrą; e) sugebėti apdoroti duomenis, kad galėtų pateikti rezultatais pagrįstą statistiką, ir tą statistiką bei kitą informaciją skubiai perduoti nacionalinėms rekomenduojamoms laboratorijoms ir Komisijai; f) užtikrinti, kad personalas saugotų kai kurių klausimų, rezultatų arba informacijos konfidencialumą; g) būti pakankamai gerai susipažinusi su tarptautiniais standartais ir praktika; h) turėti naujausios sertifikuotos rekomenduojamos medžiagos ir etaloninės medžiagos, kurią turi Etaloninės medžiagos ir metodų institutas, sąrašą, bei naujausią tos medžiagos gamintojų ir pardavėjų sąrašą. 92 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 03/19 t. VI PRIEDAS Koreliacinė lentelė Ši direktyva Direktyvos 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimai 89/187/EEB ir 91/664/EEB 1 straipsnis 2 straipsnis 3 straipsnis 4 straipsnis 5 straipsnis 6 straipsnis 7 straipsnis 8 straipsnis 9 straipsnis 10 straipsnis 11 straipsnis 12 straipsnis 13 straipsnis – 2 straipsnis 1 straipsnis 2 straipsnis 3 straipsnis 4 straipsnio 1 dalies pirmoji ir antroji įtraukos – 4 straipsnio 1 dalis, išskyrus pirmąją ir antrąją įtraukas 4 straipsnio 2, 3, 4 ir 5 dalys 12 straipsnis 9 straipsnis – – 1 straipsnis – 3 straipsnis 10 straipsnis 14 straipsnio 1 dalis 8 straipsnio 1 b dalis 14 straipsnio 2 dalis 8 straipsnio 2 dalis Sprendimas 91/664/EEB Sprendimas 89/187/EEB 15 straipsnio 1 dalis 8 straipsnio 3 dalis 5 straipsnio 2 dalis 15 straipsnio 2 dalis 8 straipsnio 3 dalis 5 straipsnio 3 dalis 15 straipsnio 3 dalis 9 straipsnis 16 straipsnis 9 straipsnio 1 dalis ir 9 straipsnio 2 dalis 6 straipsnio 1 dalis ir 6 straipsnio 2 dalis 17 straipsnis 9 straipsnio 3 a dalis 18 straipsnis 19 straipsnis 20 straipsnio 1 dalis 6 straipsnio 3 a dalis 9 straipsnio 3 dalies c ir d pastraipos – – 20 straipsnio 2 dalis 11 straipsnis 21 straipsnis 22 straipsnis 23 straipsnis 24 straipsnis 25 straipsnis 26 straipsnis 5 straipsnis 7 straipsnis 9 straipsnio 3 dalies b,c ir d pastraipos ir 9 straipsnio 4 dalis, 9 straipsnio 5 dalis 6 straipsnio 3 dalies b, c ir d pastraipos ir 6 straipsnio 4 dalis 4 straipsnis – – 86/469/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 85/358/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 85/358/EEB 03/19 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 93 Ši direktyva Direktyvos 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimai 89/187/EEB ir 91/664/EEB 27 straipsnis 28 straipsnis 29 straipsnis – – 7 straipsnis 13 straipsnis 30 straipsnis – 31 straipsnis 32 straipsnis 33 straipsnis 34 straipsnis 35 straipsnis 36 straipsnis 37 straipsnis 38 straipsnis 39 straipsnis I priedas II priedas III priedas IV priedas 12 straipsnis 14 straipsnis 11 straipsnis 15 straipsnis 10 straipsnis 13 straipsnis – – – – – I priedas – – II priedas V priedo 1 skyrius Sprendimas 91/664/EEB V priedo 2 skyrius Sprendimas 89/187/EEB VI priedas – 86/469/EEB 85/358/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 85/358/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB 86/469/EEB


title: Padomes Direktīva 96/26/EK (1996. gada 29. aprīlis) par atļaušanu kravu autopārvadātājiem un pasažieru autopārvadātājiem veikt profesionālo darbību un par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu savstarpēju atzīšanu, lai veicinātu šo pārvadātāju tiesības veikt uzņēmējdarbību iekšzemes un starptautisko autopārvadājumu nozarē

eurovoc_concepts:
access to a profession
carriage of goods
carriage of passengers
carrier
recognition of diplomas
right of establishment
road transport

formats: html pdf print

text: 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 285 31996L0026 L 124/1 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 23. 5. 1996. PADOMES DIREKTĪVA 96/26/EK (1996. gada 29. aprīlis) par atļaušanu kravu autopārvadātājiem un pasažieru autopārvadātājiem veikt profesionālo darbību un par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu savstarpēju atzīšanu, lai veicinātu šo pārvadātāju tiesības veikt uzņēmējdarbību iekšzemes un starptautisko autopārvadājumu nozarē EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2), saskaņā ar Līguma 189. c pantā minēto procedūru (3), tā kā pārvadājumu tirgus organizācija ir viens no svarīgākajiem faktoriem Līgumā paredzētās kopējās transporta politikas īstenošanā; tā kā tādu pasākumu pieņemšana, kas vērsti uz nosacījumu koordinēšanu attiecībā uz atļauju veikt profesionālo darbību kravu vai pasažieru autopārvadājumos (šeit turpmāk abi — “auto- pārvadātājs”), varētu veicināt to, ka šie pārvadātāji efektīvi izmanto tiesības uz uzņēmējdarbības brīvību; tā kā Padomes Direktīva 74/561/EEK (1974. gada 12. novembris) par atļauju veikt profesionālo darbību kravu autopārvadājumos iekšzemes un starptautisko pārvadājumu jomā (4), Padomes Direktīva 74/562/EEK (1974. gada 12. novembris) par atļauju veikt profesionālo darbību pasažieru autopārvadājumos valsts mēroga un starptautiskās transporta operācijās (5) un Padomes Direktīva 77/796/EEK (1977. gada 12. decembris) par diplomu, sertifikātu dokumentu savstarpēju atzīšanu kravu autopārvadātājiem un pasažieru auto- pārvadātājiem, tostarp par pasākumiem, lai stimulētu šos pārva- dātājus veikt uzņēmējdarbību (6), ir vairākas reizes būtiski grozītas; tā kā racio- nalitātes un skaidrības labad minētās direktīvas būtu jāapvieno vienā tekstā; kvalifikāciju apliecinošu izmantot un citu tiesības efektīvi savas brīvi (1) OV C 286, 14. 11. 1990. , 4. lpp. un grozījums nosūtīts 1993. gada 16. decembrī. (2) OV C 339, 31. 12. 1991. , 5. lpp. un OV C 295, 22. 10. 1994. , 30. lpp. (3) 1991. gada 13. decembra (OV C 13, 20. 1. 1992. , 443. lpp. ) un 1994. gada 20. aprīļa (OV C 128, 9. 5. 1994. , 136. lpp. ) Eiropas Par- lamenta atzinums, Padomes 1995. gada 8. decembra kopējā nostāja (OV C 356, 30. 12. 1995. ) un 1996. gada 26. marta Eiropas Par- lamenta lēmums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). (4) OV L 308, 19. 11. 1974. , 18. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3572/90 (OV L 353, 17. 12. 1990. , 12. lpp. ). (5) OV L 308, 19. 11. 1974. , 23. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3572/90 (OV L 353, 17. 12. 1990. , 12. lpp. ). (6) OV L 334, 24. 12. 1977. , 37. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti Direktīvu 89/438/EEK (OV L 212, 22. 7. 1989. , 101. lpp. ) un labojums (OV L 298, 17. 10. 1989. , 31. lpp. ). tā kā jāparedz kopēju noteikumu ieviešana attiecībā uz atļauju veikt profesionālo darbību autopārvadājumos valsts mēroga un starptautiskās transporta operācijās, lai nodrošinātu, ka šie pārva- dātāji ir augstāk kvalificēti, tādējādi dodot ieguldījumu tirgus racionalizācijā, sniegtā pakalpojuma kvalitātes uzlabošanā lieto- tāju, pārvadātāju un visas ekonomikas interesēs, kā arī lielākā satiksmes drošībā; tā kā tādēļ noteikumiem attiecībā uz atļauju nodarboties ar auto- pārvadājumiem būtu jāaptver pārvadātāju reputācija, finansiālā situācija un profesionālās zināšanas; tā kā šajos kopējos noteikumos tomēr nav jāietver noteikti trans- porta veidi, kuru saimnieciskā nozīme ir niecīga; tā kā kopš 1993. gada 1. janvāra piekļuvi starptautisko autopār- vadājumu tirgum regulē Kopienas atļauju sistēma, ko izsniedz, pamatojoties uz kvalitatīviem rādītājiem; 286 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. tā kā attiecībā uz reputācijas prasību, lai efektīvi reorganizētu tirgu, atļaujai nodarboties ar autopārvadājumiem jābūt ar vienādiem nosacījumiem — tā jādod ar nosacījumu, ka preten- dents nav atzīts par vainīgu smagos kriminālpārkāpumos, tostarp komerciālas dabas pārkāpumos, nav pasludināts par neatbilstošu profesionālas darbības veikšanai, kā arī atbilst noteikumiem, kas piemērojami attiecībā uz atbilstību profesionālai autopārvadātāja darbībai; tā kā attiecībā uz prasību pēc piemērota finansiālā stāvokļa, jo īpaši lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret uzņēmumiem dažā- dās dalībvalstīs, jāparedz noteikti kritēriji, kuriem jāatbilst auto- pārvadātājiem; tā kā attiecībā uz reputācijas un finansiālā stāvokļa prasību attiecīgie dokumenti, ko izdevusi autopārvadātāja izcelsmes valsts kompetenta iestāde vai tās valsts kompetenta iestāde, no kuras viņš ierodas, būtu jāatzīst par pietiekamu apliecinājumu, lai ļautu veikt attiecīgās darbības uzņēmējā dalībvalstī; 2. Šajā direktīvā: — “kravu autopārvadātāja profesionālā darbība” ir jebkāda dar- bība, ko veic uzņēmums, kas nodarbojas ar preču komercpār- vadājumiem vai nu ar atsevišķu mehānisko transportlīdzekli, vai sakabinātu transportlīdzekļu apvienojumu, — “pasažieru autopārvadātāja profesionālā darbība” ir jebkāda darbība, ko veic uzņēmums, kas sniedz pasažieru pārvadā- jumu pakalpojumus plašai sabiedrībai vai īpašām lietotāju kat- egorijām, saņemot par to samaksu no pārvadātās personas vai pārvadājumu organizētāja, kā arī izmanto mehāniskus trans- portlīdzekļus, kuri lai būtu piemēroti vairāk nekā deviņu personu pārvadāšanai, ieskaitot šoferi, un ir šim nolūkam paredzēti, ir izveidoti un aprīkoti tā, tā kā attiecībā uz profesionālo zināšanu prasību būtu vēlams noteikt, ka pretendents autopārvadātājs parāda šīs zināšanas, nokārtojot rakstisku eksāmenu, bet ka dalībvalstis var atbrīvot pretendentu no šī eksāmena, ja viņš sniedz pietiekamas praktis- kās pieredzes apliecinājumu; — “uzņēmums” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas vai nu gūst peļņu, vai ne, jebkāda apvienība vai personu grupa, kam nav juridiskās personas statusa, kura vai nu gūst peļņu, vai ne, vai jebkāda oficiāla organizācija, kas vai nu pati ir juridiska persona, vai arī ir atkarīga no iestādes, kura ir juridiska per- sona. tā kā attiecībā uz profesionālām zināšanām uzņēmējai dalībvalstij jāatzīst par pietiekamu apliecinājumu apliecības, kas izdotas atbil- stīgi Kopienas noteikumiem par atļauju nodarboties ar autopār- vadājumiem; 2. pants tā kā būtu jāparedz savstarpējas palīdzības sistēma starp dalībval- stīm šīs direktīvas piemērošanai; tā kā šī direktīva nedrīkst ietekmēt dalībvalstu saistības attiecībā uz II pielikuma B daļā noteikto direktīvu īstenošanas vai piemē- rošanas termiņiem, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. I SADAĻA Atļauja veikt autopārvadātāja profesionālo darbību 1. pants 1. Šo direktīvu nepiemēro uzņēmumiem, kas veic autopārvadā- jumus ar transportlīdzekļiem, kuru pieļaujamā lietderīgā slodze nepārsniedz 3,5 tonnas vai kuru pilna masa nepārsniedz 6 ton- nas. Dalībvalstis tomēr var pazemināt šos ierobežojumus attiecībā uz visām transporta operāciju kategorijām vai daļu no tām. 2. Dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju var no visu vai dažu šīs direktīvas noteikumu piemērošanas atbrīvot autotransporta uzņēmumus, kuri nodarbojas tikai un vienīgi ar valsts mēroga pārvadājumiem, kam ir tikai niecīga ietekme uz pārvadājumu tirgu: — pārvadājamo kravu īpašību dēļ vai — pārvadājumu īsā attāluma dēļ. Neparedzētu apstākļu gadījumā dalībvalstis var piešķirt īslaicīgu atbrīvojumu līdz konsultāciju pabeigšanai ar Komisiju. 1. Atļauju veikt kravu autopārvadātāja vai pasažieru autopārva- dātāja profesionālo darbību reglamentē dalībvalstu noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar šajā direktīvā paredzētajiem kopējiem notei- kumiem. 3. Dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju var no visu vai dažu šīs direktīvas noteikumu piemērošanas atbrīvot uzņēmumus, kuri nodarbojas tikai un vienīgi ar noteiktiem pasažieru autopārvadā- jumu pakalpojumiem nekomerciālos nolūkos vai kuriem 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 287 pasažieru pārvadātāja nodarbošanās nav galvenā, ciktāl to pārva- dājumiem ir tikai niecīga ietekme uz pārvadājumu tirgu. — samaksu un nodarbināšanas nosacījumiem vai 3. pants — attiecīgi kravu vai pasažieru autopārvadājumiem, jo īpaši attiecībā uz noteikumiem saistībā ar vadītāju braukšanas un atpūtas režīmu, komerciālo transportlīdzekļu svaru un izmēriem, satiksmes drošību un transportlīdzekļu drošību. 1. Uzņēmumiem, kas vēlas nodarboties ar autopārvadājumiem: a) ir jābūt labai reputācijai; b) ir jābūt piemērotam finansiālajam stāvoklim; Šā punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajos gadījumos reputā- cijas prasība paliek neizpildīta līdz brīdim, kad notiek rehabilit- ācija vai jebkāds cits pasākums ar līdzvērtīgām sekām atbilstīgi esošajiem attiecīgajiem valsts noteikumiem. c) ir jāatbilst nosacījumam attiecībā uz profesionālajām zinā- šanām. 3. a) Piemērots finansiālais stāvoklis nozīmē pietiekamu finan- lai nodrošinātu pienācīgu siālo resursu pieejamību, uzņēmuma darbības sākšanu un tā vadību. Ja pretendents ir fiziska persona un neatbilst c) apakšpunkta pra- sībai, kompetentās iestādes tomēr var atļaut tai veikt autopārva- dātāja profesionālo darbību ar noteikumu, ka tā norāda minēta- jām iestādēm citu a) un c) apakšpunkta prasībām atbilstīgu personu, kura pastāvīgi faktiski vadīs uzņēmuma transporta oper- ācijas. Ja pretendents nav fiziska persona: — personai vai personām, kas pastāvīgi faktiski vadīs uzņēmuma transporta operācijas, jāatbilst a) apakšpunkta prasībai. Dalī- bvalstis var pieprasīt, lai arī citas personas uzņēmumā atbilstu šai prasībai, — pirmajā ievilkumā minētajai personai vai personām jāatbilst c) apakšpunkta prasībai. 2. Dalībvalstis teritorijā reģistrētajiem uzņēmumiem jāievēro, lai atbilstu prasībai par labu reputāciju. nosacījumus, paredz kuri to ja tādi b) Novērtējot finansiālo stāvokli, kompetentā iestāde ņem vērā: uzņēmuma gada pārskatus, ir; pieejamos līdzekļus, ieskaitot skaidro naudu bankā, kredīta pārsnieg- šanas vai aizņēmuma iespējas; visus aktīvus, tostarp īpašu- mus, kas ir pieejami kā uzņēmuma garantija; izmaksas, ies- kaitot pirkšanas izmaksas vai sākotnējo iemaksu par transportlīdzekļiem, telpām, iekārtām un aprīkojumu, kā arī apgrozāmo kapitālu. c) Uzņēmumam jābūt pieejamam vismaz šādam kapitālam un rezervēm: — ECU 3 000 uz katru izmantoto transportlīdzekli vai — ECU 150 uz katru uzņēmumā izmantotā kravu autotransporta līdzekļa maksimāli atļautā svara tonnu, vai — ECU 150 uz katru uzņēmumā izmantotā pasažieru transportlīdzekļa sēdvietu, Tās paredz, ka šī prasība nav izpildīta vai vairs nav izpildīta, ja fiz- iskā persona vai tās personas, kuras tiek uzskatītas par šim nosacī- jumam atbilstošām saskaņā ar 1. punktu: atkarībā no tā, kura summa ir mazāka. a) ir atzīta (atzītas) par vainīgu (vainīgām) smagos krimināl- pārkāpumos, tostarp komerciālas dabas pārkāpumos; b) ir atzīta (atzītas) par neatbilstīgu (neatbilstīgām) spēkā esoša- jiem noteikumiem, kas reglamentē tiesības veikt autopārva- dātāja profesionālo darbību; c) ir atzīta (atzītas) par vainīgu (vainīgām) vairākkārtējos smagos spēkā esošo noteikumu pārkāpumos attiecībā uz: Dalībvalstis var atkāpties no šā punkta pirmās daļas prasī- bām attiecībā uz transporta uzņēmumiem, kuri darbojas tikai attiecīgās valsts tirgū. d) Piemērojot a), b) un c) apakšpunktu, kompetentā iestāde var pieņemt par pierādījumu bankas vai citas attiecīgi kvali- ficētas iestādes sniegtu apliecinājumu vai nodrošinājumu. Šo apliecinājumu vai nodrošinājumu var sniegt ar bankas garantiju vai kādā citā līdzīgā veidā. 288 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. e) Šā punkta b), c) un d) apakšpunktu piemēro tikai uzņēmumiem, kam kopš 1990. gada 1. janvāra dalībvalstīs atbilstīgi to tiesību aktiem atļauts nodarboties ar autopār- vadājumiem. saskaņā ar dalībvalstu noteikumiem tiem bijis atļauts veikt attiecīgi vai nu kravu autopārvadājumus, vai arī pasažieru auto- pārvadājumus valsts mēroga un/vai starptautiskās transporta operācijās, atbrīvo no prasības sniegt apliecinājumus par atbil- stību 3. panta noteikumiem. 4. Nosacījums attiecībā uz profesionālām zināšanām nozīmē prasmes, ko parāda, I pielikumā uzskaitītajos priekšmetos noliekot rakstisku eksāmenu, kurš var būt testa veidā ar atbilžu variantiem un kuru rīko iestāde vai organizācija, ko katra dalīb- valsts izraugās šim nolūkam. Dalībvalstis var atbrīvot no eksāmena autopārvadātājus, kuri sniedz apliecinājumu par vismaz piecu gadu ilgu praktisku pieredzi transporta uzņēmumā vadītāja līmenī. Noteiktu augstākās izglītības diplomu vai tehnisko diplomu īpaš- niekus, kuri sniedz pilnīgu zināšanu apliecinājumu I pielikumā uzskaitītajos mācību priekšmetos, ko nosaka dalībvalstis, dalīb- valstis var atbrīvot no eksāmena kārtošanas šo diplomu aptverta- jos mācību priekšmetos. Sertifikāts, ko izdevusi šā punkta pirmajā daļā minētā kompetentā iestāde vai organizācija, jāuzrāda kā profesionālās kompetences apliecinājums. 2. Tomēr tām fiziskajām personām, kuras: — no 1974. gada 31. decembra līdz 1978. gada 1. janvārim attiecībā uz Beļģiju, Dāniju, Vāciju, Franciju, Īriju, Itāliju, Luk- semburgu, Nīderlandi un Apvienoto Karalisti, — no 1980. gada 31. decembra līdz 1984. gada 1. janvārim attiecībā uz Grieķiju, — no 1982. gada 31. decembra līdz 1986. gada 1. janvārim attiecībā uz Spāniju un Portugāli, — no 1989. gada 2. oktobra līdz 1992. gada 1. janvāra attiecībā uz bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritoriju, bijušas: 4. pants — pilnvarotas veikt vai nu attiecīgi kravu, vai arī pasažieru auto- pārvadājumus bez apliecinājumu sniegšanas atbilstīgi valsts tiesību aktiem par to profesionālo kompetenci, Dalībvalstis nosaka apstākļus, kādos autotransporta uzņēmums, neņemot vērā 3. panta 1. punktu, var darboties īslaicīgi, šīs darbības maksimālajam ilgumam nepārsniedzot vienu gadu, ar pagarinājuma periodu maksimāli sešus mēnešus pienācīgi pamatotos īpašos gadījumos, ja ir mirusi vai zaudējusi juridisko rīcībspēju fiziskā persona, kura ir veikusi kravu autopārvadātāja profesionālo darbību, vai fiziskā persona, kura atbilst 3. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkta prasībām. Dalībvalstu kompetentās izņēmuma gadījumā un iestādes noteiktos īpašos gadījumos var pastāvīgi pilnvarot personu, kas neatbilst 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta prasībai attiecībā uz profesionālo kompetenci, vadīt transporta uzņēmumu ar noteikumu, ka šai personai ir vismaz trīs gadu praktiskā pieredze uzņēmuma pastāvīgā vadīšanā. — kuras bijušas faktiski un pastāvīgi ieceltas par uzņēmuma transporta operāciju vadītājiem, vai ir jāatbilst 3. panta 4. punktā minētajai profesionālās kompe- tences prasībai līdz: — 1980. gada 1. janvārim attiecībā uz Beļģiju, Dāniju, Vāciju, Franciju, Īriju, Itāliju, Luksemburgu, Nīderlandi un Apvienoto Karalisti, — 1986. gada 1. janvārim attiecībā uz Grieķiju, — 1988. gada 1. janvārim attiecībā uz Spāniju un Portugāli, 5. pants — 1992. gada 1. jūlijam attiecībā uz bijušās Vācijas Demokrāt- iskās Republikas teritoriju. 1. Uzņēmumus, kuri sniedz apliecinājumus, ka: — līdz 1978. gada 1. janvārim attiecībā uz Beļģiju, Dāniju, Vāciju, Franciju, Īriju, Itāliju, Luksemburgu, Nīderlandi un Apvienoto Karalisti, — līdz 1984. gada 1. janvārim attiecībā uz Grieķiju, — līdz 1986. gada 1. janvārim attiecībā uz Spāniju un Portugāli, Šo pašu prasību piemēro 3. panta 1. punkta trešajā daļā minētajā gadījumā. 6. pants — līdz 1989. gada 3. oktobrim attiecībā uz bijušās Vācijas Demokrātiskās Republikas teritoriju, 1. Lēmumos, kurus dalībvalstu kompetentās iestādes pieņēmušas atbilstīgi pasākumiem, kuri apstiprināti, pamatojoties uz šo direk- tīvu, un ar kuriem noraida pieteikumu piešķirt atļauju 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 289 autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanai, norāda to pamatojumu. 2. Dalībvalstis uzrauga, lai kompetentās iestādes anulētu atļauju veikt autopārvadātāja profesionālo darbību, ja tās atklāj, ka vairs netiek izpildīti 3. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunkta notei- kumi. Tādā gadījumā tās tomēr dod pietiekami ilgu laiku aizvi- etotāja iecelšanai. 3. Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajiem lēmumiem, dalībval- stis uzrauga, lai uzņēmumi, uz kuriem attiecas šī direktīva, varētu aizsargāt savas intereses ar atbilstīgiem līdzekļiem. 7. pants 1. Ja smagus vai nelielus, toties atkārtotus to noteikumu pārkāpu- mus, kas regulē vai nu attiecīgi autotransportu, vai pasažieru pār- vadājumus, ir izdarījuši nereģistrēti autopārvadātāji un ja šādi pārkāpumi varētu novest pie autopārvadātāja atļaujas anulēšanas, dalībvalstis sniedz tai dalībvalstij, kurā šis autopārvadātājs ir reģistrēts, visu to rīcībā esošo informāciju par šiem pārkāpumiem un to uzlikto sodu. 2. Ja kāda dalībvalsts anulē autopārvadātāja atļauju starptautiskā transporta operācijām, tā informē Komisiju, kura savukārt nodod vajadzīgo informāciju tām dalībvalstīm, kuras tas varētu skart. pietiekamu reputācijas apliecinājumu vai pierādījumu par to, ka agrāk nav piedzīvots bankrots, pieņem izrakstu no tiesas reģistra vai, ja tāda nav, izrakstu no līdzvērtīga dokumenta, ko izdevusi kompetenta tiesu vai administratīva iestāde autopārvadātāja izcelsmes valstī vai valstī, no kuras tas nāk, un kas norāda atbil- stību šīm prasībām. 3. Ja uzņēmēja dalībvalsts pati saviem pilsoņiem uzliek tās pilsoņiem konkrētas prasības attiecībā uz reputāciju un ja aplieci- nājumu par atbilstību šīm prasībām nevar iegūt no 2. punktā min- ētā dokumenta, šī dalībvalsts pieņem par pietiekamu apliecinā- jumu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem to izcelsmes dalībvalsts vai tās dalībvalsts, no kuras ārzemnieks ierodas, tiesu vai admin- istratīvas iestādes izdotu apliecību, kas apliecina atbilstību attiecīgajām prasībām. Šīm apliecībām jābūt saistītām ar konkrē- tajiem faktiem, ko uzņēmēja dalībvalsts uzskata par svarīgiem. 4. Ja izcelsmes valsts vai valsts, no kuras ārzemnieks ierodas, neizdod saskaņā ar 2. un 3. punktu nepieciešamo dokumentu, šo dokumentu var aizvietot ar zvērestu vai svinīgu paziņojumu, ko attiecīgā persona dod kompetentai tiesu vai administratīvai iestā- dei, vai, ja vajadzīgs, izcelsmes dalībvalsts notāram vai tās dalīb- valsts notāram, no kuras šī persona ierodas; šī iestāde vai notārs izdod apliecību, kas apliecina zvēresta vai svinīgā paziņojuma autentiskumu. Paziņojumu par to, ka agrāk nav piedzīvots bank- rots, arī var sniegt kompetentai iestādei tajā pašā valstī. 3. Dalībvalstis sniedz cita citai savstarpēju palīdzību šīs direktī- vas piemērošanā. 5. Saskaņā ar 2. un 3. punktu izdotos dokumentus nepieņem, ja tos iesniedz vairāk nekā trīs mēnešus pēc to izdošanas. Šo nosacī- jumu piemēro arī saskaņā ar 4. punktu izdarītiem paziņojumiem. II SADAĻA 9. pants Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana 8. pants 1. Dalībvalstis attiecībā uz šajā direktīvā minētajām darbībām veic šajā direktīvā noteiktos pasākumus, kuri attiecas uz Vispārē- jās programmas par uzņēmējdarbības brīvības ierobežojumu atcelšanu (1) I nodaļā minēto fizisko personu un uzņēmumu reģistrāciju to teritorijā. 2. Neņemot vērā 3. un 4. punktu, uzņēmēja dalībvalsts, lai piešķirtu atļauju veikt autopārvadātāja profesionālo darbību, kā (1) OV 2, 15. 1. 1962. , 36. /62. lpp. 1. Ja uzņēmējā dalībvalstī kā finansiālā stāvokļa apliecinājumu pieprasa sertifikātu, šī valsts uzskata atbilstīgos sertifikātus, ko izdevušas izcelsmes valsts bankas vai citas šīs valsts noteiktas fin- ansu iestādes vai tās valsts bankas vai šādas finansu iestādes, no kuras ārzemnieks ierodas, par līdzvērtīgiem tās teritorijā izdotiem sertifikātiem. 2. Ja dalībvalsts uzliek tās pilsoņiem zināmas prasības attiecībā uz finansiālo stāvokli un apliecinājumu par atbilstību šīm prasībām nevar iegūt no 1. punktā minētā dokumenta, šī dalībvalsts pieņem par pietiekamu apliecinājumu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem to izcelsmes dalībvalsts tiesu vai administratīvas iestādes izdotu sertifikātu, kas apliecina atbilstību attiecīgajām prasībām, vai tās dalībvalsts izdotu šādu sertifikātu, no kuras ārzemnieks ierodas. Šis sertifikāts attiecas uz īpašiem faktiem, ko uzņēmēja dalībvalsts uzskata par svarīgiem. 290 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. 10. pants 12. pants 1. No 1990. gada 1. janvāra dalībvalstis atzīst par pietiekamu profesionālās kompetences apliecinājumu citā dalībvalstī izdotus sertifikātus, kas minēti 3. panta 4. punkta ceturtajā daļā. 2. Attiecībā uz Grieķijā reģistrētiem uzņēmumiem, kas līdz 1981. gada 1. janvārim, vai citās dalībvalstīs reģistrētiem uzņēmumiem, kas līdz 1975. gada 1. janvārim atbilstīgi valstu tiesību aktiem ir saņēmuši atļauju veikt kravu vai pasažieru auto- pārvadājumus valsts mēroga un/vai starptautiskajos pārvadāju- mos, ciktāl attiecīgie uzņēmumi ir sabiedrības Līguma 58. panta nozīmē, dalībvalstis pieņem kā pietiekamu profesionālās kompe- tences apliecinājumu sertifikātus, kas apliecina, ka attiecīgā dar- bība dalībvalstī patiešām ir veikta trīs gadu garumā. Darbība nedrīkst būt beigusies agrāk kā piecus gadus pirms sertifikāta iesniegšanas. Attiecībā uz juridisku personu sertifikātu par to, ka darbība patie- šām veikta, izdod attiecībā uz vienu no fiziskajām personām, kas ir atbildīga par uzņēmuma transporta darbībām. 3. Sertifikātus, kas autopārvadātājiem līdz 1990. gada 1. janvā- rim izdoti to profesionālās kompetences apliecinājumam atbilstīgi līdz tam brīdim spēkā esošajiem noteikumiem, uzskata par līdz- vērtīgiem tādiem sertifikātiem, kas izdoti atbilstīgi šīs direktīvas prasībām. Šīs direktīvas 8. līdz 11. pantu piemēro arī tiem dalībvalstu pilsoņiem, kuri saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 1612/68 (1968. gada 15. oktobris) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (1) veic transporta vai pasažieru autopārvadājumus kā darbinieki. 13. pants 1. Dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju veic vajadzīgos pasā- kumus, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā II pielikuma B daļā uzskaitītajos datumos. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu noteiku- mus, kurus tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 14. pants Ar šo tiek atceltas II pielikuma A daļā uzskaitītās direktīvas, neskarot dalībvalstu saistības attiecībā uz II pielikuma B daļā noteiktajiem īstenošanas vai piemērošanas termiņiem. Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar III pielikumā noteikto atbilstības tabulu. III SADAĻA Nobeiguma noteikumi 15. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. 11. pants Luksemburgā, 1996. gada 29. aprīlī Dalībvalstis izraugās iestādes un organizācijas, kuru kompetencē ir izdot 8. panta 2. punktā un 9. pantā minētos dokumentus un 10. panta 2. punktā minēto sertifikātu. Dalībvalstis par to tūlīt informē pārējās dalībvalstis un Komisiju. Padomes vārdā — priekšsēdētājs W. LUCHETTI (1) OV L 257, 19. 10. 1968. , 2. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2434/92 (OV L 245, 26. 8. 1992. , 1. lpp. ). 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 291 I PIELIKUMS TO MĀCĪBU PRIEKŠMETU SARAKSTS, KAS MINĒTI 3. PANTA 4. PUNKTĀ Zināšanām, kas jāņem vērā, lai oficiāli atzītu profesionālo kompetenci, jāaptver vismaz turpmāk uzskaitītie mācību priekšmeti. Tiem jābūt aprakstītiem visos sīkumos un jābūt valstu kompetento iestāžu izstrādātiem vai apstiprinātiem. Tiem jābūt noformētiem tā, lai tos varētu aptvert personas, kuru izglītība atbilst līmenim, kādu parasti sasniedz, beidzot skolu. A. MĀCĪBU PRIEKŠMETI, KURU ZINĀŠANAS IR OBLIGĀTAS AUTOPĀRVADĀTĀJIEM, KAS GATAVOJAS NODARBOTIES TIKAI AR PĀRVADĀJUMIEM VALSTS IEKŠIENĒ Tiesības Civiltiesību, tirdzniecības tiesību, sociālo tiesību un nodokļu tiesību elementi, kas vajadzīgi darbībai šajā nozarē, īpašu uzsvaru liekot uz: — vispārīgiem līgumiem; — pārvadājumu līgumiem, īpaši atsaucoties uz pārvadātāja atbildību (tās būtību un robežām); — komerciālām sabiedrībām; — virsgrāmatām; — tiesību aktiem, kas regulē darba attiecības un sociālo nodrošinājumu; — nodokļu sistēmām. 1. Kravu autopārvadātājs a) uzņēmuma saimnieciskā vadība un finanšu vadība: — maksājumu un finansēšanas metodes; — izmaksas; — izcenojumi un pārvadājumu noteikumi; — uzņēmējdarbības reģistri; — apdrošināšana; — rēķinu noformēšana; — transporta aģenti; — vadības paņēmieni; — tirgvedība; b) piekļuve tirgum: — noteikumi par darbības sākšanu un veikšanu; — pārvadājumu dokumenti; c) tehniskie standarti un darbības aspekti: — transportlīdzekļu svars un izmēri; — transportlīdzekļu izvēle; — tipveida apstiprinājums un reģistrācija; — transportlīdzekļu tehniskās apkopes standarti; — transportlīdzekļu iekraušana un izkraušana; — bīstamo kravu pārvadājumi; — pārtikas produktu pārvadājumi; — vides aizsardzības apsvērumi, kas attiecas uz transportlīdzekļu izmantošanu un tehnisko apkopi; 292 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. d) satiksmes drošība: — normatīvie un administratīvie akti, kas attiecas uz satiksmi; — satiksmes drošība; — negadījumu profilakse un procedūra negadījumu gadījumā. 2. Pasažieru autopārvadātājs a) uzņēmuma saimnieciskā vadība un finanšu vadība: — maksājumu un finansēšanas metodes; — izmaksas; — braukšanas maksu sistēma, pārvadājumu izcenojumi un nosacījumi; — uzņēmējdarbības reģistri; — apdrošināšana; — rēķinu noformēšana; — tūrisma aģentūras; — vadības paņēmieni; — tirgvedība; b) noteikumi par pasažieru autopārvadājumu pakalpojumiem: — transporta pakalpojumu un satiksmes grafika izveide; — pasažieru pakalpojumu veikšanas noteikumi; — noteikumi par darbības sākšanu un veikšanu; — pārvadājumu dokumenti; c) tehniskie standarti un darbības aspekti: — transportlīdzekļu izvēle; — tipveida apstiprinājums un reģistrācija; — transportlīdzekļu tehniskās apkopes standarti; — vides aizsardzības apsvērumi, kas attiecas uz transportlīdzekļu izmantošanu un tehnisko apkopi; d) satiksmes drošība: — normatīvie un administratīvie akti, kas attiecas uz satiksmi; — satiksmes drošība; — maršrutu ģeogrāfiska pārzināšana; — negadījumu profilakse un procedūra negadījumu gadījumā. B. MĀCĪBU PRIEKŠMETI, KUROS ZINĀŠANAS IR OBLIGĀTAS AUTOPĀRVADĀTĀJIEM, KAS GATAVOJAS NODARBOTIES AR STARPTAUTISKAJIEM PĀRVADĀJUMIEM Tiesības — attiecīgos gadījumos — A daļā uzskaitītie mācību priekšmeti; — noteikumi, kas piemērojami attiecīgi vai nu kravu, vai pasažieru autopārvadājumiem starp dalībvalstīm un starp Kopienu un trešām valstīm un kas izriet no valstu tiesību aktiem, Kopienas standartiem, starptautiskām konvencijām un līgumiem; — muitas procedūras un citas formalitātes saistībā ar transporta pārbaudēm; — svarīgākie satiksmes noteikumi dalībvalstīs. 06/2. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 293 II PIELIKUMS A DAĻA ATCELTĀS DIREKTĪVAS (minētas 14. pantā) — Direktīva 74/561/EEK, — Direktīva 74/562/EEK, — Direktīva 77/796/EEK, un to vēlāki grozījumi: — Direktīva 80/1178/EEK, — Direktīva 80/1179/EEK, — Direktīva 80/1180/EEK, — Direktīva 85/578/EEK, — Direktīva 85/579/EEK — Direktīva 89/438/EEK, — Regula (EEK) Nr. 3572/90: tikai 1. un 2. pants. B DAĻA Direktīva 74/561/EEK (OV L 308, 19. 11. 1974. , 18. lpp. ) 80/1178/EEK (OV L 350, 23. 12. 1980. , 41. lpp. ) 85/578/EEK (OV L 372, 31. 12. 1985. , 34. lpp. ) 89/438/EEK (OV L 212, 22. 7. 1989. , 101. lpp. ) 74/562/EEK (OV L 308, 19. 11. 1974. , 23. lpp. ) 80/1179/EEK (OV L 350, 23. 12. 1980. , 42. lpp. ) 85/579/EEK (OV L 372, 31. 12. 1985. , 35. lpp. ) 89/438/EEK (OV L 212, 22. 7. 1989. , 101. lpp. ) 77/796/EEK (OV L 334, 24. 12. 1977. , 37. lpp. ) 80/1180/EEK (OV L 350, 23. 12. 1980. , 43. lpp. ) 89/438/EEK (OV L 212, 22. 7. 1989. , 101. lpp. ) Īstenošanas vai piemērošanas termiņš 1977. gada 1. janvāris 1978. gada 1. janvāris 1981. gada 1. janvāris 1986. gada 1. janvāris 1990. gada 1. janvāris 1977. gada 1. janvāris 1978. gada 1. janvāris 1981. gada 1. janvāris 1986. gada 1. janvāris 1990. gada 1. janvāris 1979. gada 1. janvāris 1981. gada 1. janvāris 1990. gada 1. janvāris 294 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 06/2. sēj. III PIELIKUMS ATBILSTĪBAS TABULA Direktīvā 74/561/EEK Direktīvā 74/562/EEK Direktīvā 89/438/EEK Direktīvā 77/796/EEK Šajā direktīvā 1. panta 1. punkts 1. panta 1. punkts 1. panta 2. punkta pirmais ievil- kums – – 1. panta 2. punkta otrais ievil- kums 1. panta 2. punkta otrais ievil- kums 1. panta 2. punkta otrais ievil- kums 2. panta 1. un 2. punkts – – 3. pants 4. pants 5. pants 6. pants 6. a pants 7. pants – – – 1. panta 3. punkts 2. pants 3. pants 4. pants 5. pants 5. a pants 6. pants – – – 1. panta 1. punkts 1. panta 2. punkta pirmais ievil- kums 1. panta 2. punkta otrais ievilkums 1. panta 2. punkta trešais ievil- kums 2. panta 1. un 2. punkts 2. panta 3. punkts 3. pants 4. pants 5. pants 6. pants 7. pants – 1. panta 1. punkts 8. panta 1. punkts 3. pants 4. pants 8. panta 2. punkts 9. pants 5. panta 1. punkts 10. panta 1. punkts 5. panta 2. punkts 10. panta 2. punkts 4. pants 10. panta 3. punkts 6. pants 11. pants 1. panta 2. punkts 12. pants 5. pants 8. pants 7. pants Pielikuma A daļas 1. punkts Pielikuma A daļas 1. punkts Pielikuma A daļas 2. , 3. , 4. , 5. punkts – – Pielikuma A daļas 2. , 3. , 4. , 5. punkts Pielikuma B punkts Pielikuma B punkts – – – – – – – – – – – – 13. pants 14. pants 15. pants I pielikuma A daļa (Likumi) I pielikuma A daļas 1. punkta a), b), c), d) apakš- punkts I pielikuma A daļas 2. punkta a), b), c), d) apakš- punkts I pielikuma B daļa II pielikuma A daļa II pielikuma B daļa III pielikums