title: Geänderter Vorschlag für eine VERORDNUNG (EG) DES RATES mit Erhaltungs- und Kontrollmaßnahmen für die Fischerei in der Antarktis

text: KOMMISSION DER EUROPAISCHEN GEMEINSCHAFTEN Brüssel, den 28. u3. l99ö KOM(%) 117 endg. 95/0252 (CNS) Geänderter Vorschlag für eine VERORDNUNG (HG) DES RATES mit Erhaltungs- und Kontrollmafinahmen fur die Fischerei in der Antarktis (gemäß Artikel 189 a, Absatz 2 des EG-Vertrages von der Kommission vorgelegt) BEGRÜNDUNG Der Vorschlag für eine Verordnung mit Erhaltungs- und Kontrollmaßnahmen für die Fischerei im Regelungsbereich der CCAMLR (KOM (95) 0475) wurde dem Rat am 17. Oktober geltenden Erhaltungsmaßnahmen einschließlich der auf der Jahrestagung 1994 erlassenen anzupassen und die Verordnung 2245/85 zu ersetzen, die aufgrund zahlreicher jährlicher Änderungen an Klarheit verloren hat. vorgelegt. Ziel dieses Vorschlags war es, die 1995 In der Zwischenzeit fand vom 24. Oktober bis 3. November 1995 die Jahrestagung der Kommission für die Erhaltung der lebenden Meeresschätze der Antarktis (CCAMLR) in Hobart statt. Am 7. November 1995 hat die CCAMLR ihren Mitgliedern die auf der genannten Tagung angenommenen Erhaltungsmaßnahmen mitgeteilt. Gemäß Artikel IX Absatz 6 Buchstabe b des Übereinkommens sind diese Maßnahmen am 7. Mai 1995 für alle Vertragsparteien bindend geworden. Diese Erhaltungsmaßnahmen beruhen auf Gutachten des Wissenschaftlichen Ausschusses der Antarktis-Kommission und spiegeln die bereits früher von dieser Kommission erlassenen Maßnahmen wider. Es geht dabei insbesondere um die Festsetzung von TAC für die Arten Euphasia superba, Dissostichus eleginoides, Champsocephalus gunnari, Electrona carlsbergi, Lepidonotothen squamifrons sowie für Krebse. Die vorliegende Änderung betrifft drei Aspekte- Sachliche Änderungen unter Berücksichtigung der auf der Jahrestagung der Antarktis-Kommission 1995 festgelegten neuen TAC und Fangperioden; verfahrenstechnische Änderungen zur Vereinfachung der Verfahren für die Meldung von Fangdaten und anderen Angaben; eine neues Verfahren bei künftigen Änderungen dieser Verordnung; da es sich hierbei um technische Änderungen zu den TAC und Fangperioden handeln wird, werden sie im Rahmen eines Verwaltungssausschusses unter Vorsitz der Kommission vorgenommen. In Anbetracht der Einigung der Mitglieder der Antarktis-Kommission und angesichts der Bedeutung dieser Erhaltungsmaßnahmen für die betreffenden Fischbestände wird die Gemeinschaft aufgefordert, diese Maßnahmen unmittelbar in Kraft zu setzen. 4 GEÄNDERTER VORSCHLAG FÜR EINE VERORDNUNG (EG) DES RATES mit Erhaltungs- und Kontrollmafinahmen fur die Fischerei in der Antarktis DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 43, auf Vorschlag der Kommission1, nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments2, in Erwägung nachstehender Gründe: Nach Artikel 4 der Verordnung (EWG) Nr. 3760/92 vom 20. Dezember 1992 zur Einführung einer gemeinschaftlichen Regelung für die Fischerei und die Aquakultur3 kann der Rat Bedingungen für den Zugang der Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft zu Gewässern und Ressourcen festlegen. Die Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 zur Einführung einer Kontrollregelung für die Gemeinsame Fischereipolitik4 findet Anwendung auf jede Fischereitätigkeit oder mit ihr verbundene Tätigkeit, die in dem Gebiet und in den Meeresgewässern unter der Hoheit oder der Gerichtsbarkeit der Mitgliedstaaten ausgeübt wird, sowie auf die Tätigkeiten von Fischereifahrzeugen der Gemeinschaft, die in den Gewässern von Drittländern und auf Hoher See eingesetzt sind, unbeschadet der besonderen Bestimmungen der Fischereiabkommen zwischen der Gemeinschaft und Drittländern sowie internationaler Übereinkommen, bei denen die Gemeinschaft Vertragspartei ist. Das Übereinkommen über die Erhaltung der lebenden Meeresschätze der Antarktis, nachstehend "Übereinkommen" genannt, wurde durch den Beschluß des Rates 81/691/EWG5 angenommen. Es ist für die Gemeinschaft am 21. Mai 1982 in Kraft getreten. Die durch das Übereinkommen eingesetzte Kommission für die Erhaltung der lebenden Meeresschätze der Antarktis, nachstehend "Antarktis-Kommission" genannt, hat auf Empfehlung ihres Wissenschaftlichen Ausschusses bestimmte Erhaltungsmaßnahmen vor allem für die Fischbestände in den Gewässern vor der Küste Südgeorgiens erlassen. ABl. Nr. L ABI. Nr. L ABl. Nr. L 389 vom 31. 12. 1992, S. 1. ABl. Nr. L 261 vom 2O. J0. 1993, S. 1. ABl. Nr. L 252 vom 5. 9. 1981, S. 26. \Sr Die Verordnung (EWG) Nr. 2245/85 des Rates vom 2. August 19856 über technische in der Antarktis, mit der diese Maßnahmen zur Erhaltung der Fischbestände Erhaltungsmaßnahmen angewandt wurden, hat nach jährlichen Änderungen an Klarheit verloren. Es ist daher erforderlich, die Verordnung 2245/85 durch eine neue Verordnung zu ersetzen, die den geltenden Erhaltungsmaßnahmen der Antarktis-Kommission Rechnung trägt. Die Mitglieder der Antarktis-Kommission haben erklärt, daß sie die am 4. November 1995 erlassenen neuesten Erhaltungsmaßnahmen vorläufig anwenden werden, ohne den Zeitpunkt ihrer verpflichtenden Wirkung abzuwarten, da einige der Maßnahmen für eine Fangperiode gelten, die am oder nach dem 1. Juli 1995 begonnen hat. Die Europäische Gemeinschaft hat als Mitglied der Antarktis-Kommission sicherzustellen, daß die von der Antarktis-Kommission erlassenen Maßnahmen von den Fischern der Gemeinschaft ab dem festgesetzten Zeitpunkt eingehalten werden. Es ist ein Mechanismus vorzusehen, der es der Kommission erlaubt, weitere von der Antarktis-Kommission erlassene Erhaltungsmaßnahmen nach dem Verfahren des Verwaltungsausschusses für Fischerei und Aquakultur anzunehmen. In Anerkennung der Bedeutung der Antarktis als ökologisch empfindliches Gebiet, das weitgehend unberührt ist - x HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: ABl. Nr. L 210 vom 7. 8. 1985, S. 2. Anwendungsbereich Artikel! 1. 2. 3. Diese Verordnung findet Anwendung auf Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft, die die lebenden Meeresschätze der Antarktis in dem Gebiet südlich von 60° südlicher Breite und in dem Gebiet zwischen jener Breite und der antarktischen Konvergenz, die zum antarktischen Meeresökosystem gehören, befischen und an Bord mitführen; ausgenommen sind Fischereiressourcen in Gewässern, die nach internationalem Recht der Gerichtsbarkeit eines Küstenstaats unterliegen. Diese Verordnung läßt die Bestimmungen des Übereinkommens unberührt; sie dient seinen Zielen und Grundsätzen sowie den Bestimmungen der Schlußakte der Konferenz, auf der das Übereinkommen angenommen wurde. Als antarktische Konvergenz im Sinne von Absatz 1 gilt eine Linie, die folgende Punkte auf den Breitenkreisen und Längenkreisen verbindet: 50°S, O - 50°S, 30°O - 45°S, 30°O - 45°S, 80°O - 55°S, 80°O - 55°S, 150°O - 60°S, 150°O - 60°S, 50°W - 50°S, 50°W - 50°S, 0 °. Fangberechrigung Artikel 2 1. 2. 3. Nur die Fischereifahrzeuge, die in der in Absatz 2 genannten Liste aufgeführt sind, dürfen 1 beschriebenen Gebiet Fischerei- bzw. in Artikel Forschungstätigkeiten ausüben. in dem übermitteln Die Mitgliedstaaten aller Fischereifahrzeuge, die ihre Flagge führen und in der Gemeinschaft registriert sind bzw. und Forschungstätigkeiten ausüben wollen, 20 Tage nach Inkrafttreten dieser Verordnung und anschließend mindestens 30 Tage vor Beginn dieser Tätigkeiten. 1 beschriebenen Gebiet Fischerei- der Kommission in Artikel die Liste dem in Diese Liste enthält für jedes Schiff, das Fischereitätigkeiten ausübt, die interne Nummer der Fischereifahrzeugkartei gemäß Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 109/94 der Kommission vom 19. Januar 1994 über die Kartei für Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft7. ABl. Nr. L 19 vom 22. 1. 1994, S. 5. Artikel 3 Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission vier Monate im voraus von der Absicht ihrer Fischer, Krebsfischerei im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis auszuüben. Die Kommission erteilt dem Schiff dann eine spezielle Fangerlaubnis gemäß Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1627/94 des Rates vom 27. Juni 1994 zur Festlegung allgemeiner Bestimmungen über die speziellen Fangerlaubnisse8. Fangverbote Artikel 4 1. 2. 3. Der gezielte Fang von Notothenia rossii im FAO-Untergebiet 48. 1 Antarktis im Bereich der Halbinsel, im FAO-Untergebiet 48. 2 Antarktis um die südlichen Orkney-Inseln und im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis vor Südgeorgien ist verboten. In den FAO-Untergebieten 48. 1 und 48. 2 Antarktis ist der gezielte Fischfang außer zu Forschungszwecken verboten. Der gezielte Fang von Gobionotothen gibberifrons, Chaenocephalus aceratus, PseudochaenichthyS georgianus, Lepidonotothen squamifrons undPatagonotothen guntheri im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis ist bis zum 2. November 1996 verboten. Fangbeschränkungen Artikels 1. Die zulässige Gesamtfangmenge (TAC) von Euphausia superba ist für sämtliche Fangperioden beschränkt auf a) 1,5 Mio. "tonnen im FAO-Gebiet 48 Antarktis b) 450 000 Tonnen im FAO-Bereich 58. 4. 2 Antarktis Die Fangperiode beginnt am 1. Juli und endet am 30. Juni des folgenden Jahres. 2. Die zulässige Gesamtfangmenge (TAC) von Dissostichus eleginoides wird festgesetzt auf a) b) 4 000 Tonnen im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis in der Zeit vom 1. März bis 31. August 1996. 28 Tonnen im FAO-Untergebiet 48. 4 Antarktis in der Zeit vom 1. März bis 31. August 1996 oder bis die in Buchstabe a genannte TAC erreicht ist. Abi. Nr. 171 vom 6. 7. 1994, S. 7. c) 297 Tonnen November 1995 bis 30. Juni 1996. im FAO-Bereich 58. 5. 2 Antarktis in der Zeit vom 4 3. a) b) Die zulässige Gesamtfangmenge (TAC) von Champsocephalus gunnari wird festgesetzt auf 311 Tonnen im FAO-Bereich 58. 5. 2 Antarktis in der Zeit vom 4. November 1995 bis 30. Juni 1996. 1 000 Tonnen im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis in der Zeit vom 4. November 1995 bis 3I. März 1996. Die gezielte Fischerei auf Champsocephalus gunnari im FAO-Untergebiet 48 3 Antarktis und im Gebiet von Shag Rocks wird eingestellt, wenn die Beifänge einer der in Absatz 6 Unterabsatz I genannten Arten die zulässigen Grenzen überschreiten. Übersteigt bei der gezielten Fischerei auf Champsocephalus gunnari der Beifang einer der in Absatz 6 Unterabsatz (i) genannten Arten in einem Hol 5 %, so begibt sich das Fischereifahrzeug an einen anderen Fangplatz mindestens fünf Seemeilen entfernt. Das Fischereifahrzeug fischt mindestens fünf Tage lang nicht in einem Umkreis von 5 Seemeilen um den Fangplatz, an dem die Beifänge 5 % überstiegen. 4. Die zulässige Gesamtfangmenge (TAC) von Krebs parolomis spp. (Ordnung Decapoda, Unter-Ordnung Reptantia) wird festgesetzt auf 1 600 Tonnen im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis in der Zeit vom 4. November 1995 bis 2. November 1996. 5. Die zulässige Gesamtfangmenge von Electrona carlsbergi wird festgesetzt auf 109 000 Tonnen im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis vom 4 November 1995 bis 2. November 1996, davon höchstens 14 500 Tonnen in dem Gebiet um Shag Rocks, das begrenzt wird durch 52° 30' S, 40° W; 52°30'S, 44°W; 54°30'S, 40°W und 54° 30'S, 44° W. Der gezielte Fang von Electrona carlsbergi im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis und im Gebiet von Shag Rocks wird eingestellt, wenn die Beifänge einer der in Absatz 6 Unterabsatz (i) genannten Arten die zulässigen Grenzen überschreiten Übersteigt bei der gezielten Fischerei auf Electrona carlsbergi der Beifang einer der in Absatz 6 Unterabsatz (i) genannten Arten in einem Hol 5 %, so begibt sich das Fischereifahrzeug an einen anderen Fangplatz mindestens 5 Seemeilen entfernt. Das Fischereifahrzeug fischt mindestens 5 Tage lang nicht in einem Umkreis von 5 Seemeilen um den Fangplatz, an dem die Beifänge 5 % überstiegen. (i) Bei der Fischerei im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis sind die Beifänge an Gobionotothen gibberrifrons auf 1 470 Tonnen, die Beifänge an Chaenocephalus aceratus auf 2 200 Tonnen und die Beifange an Pseudochaenichthys georgianus, Notothenia rossii und Lepidonotothen squamifrons auf jeweils 300 Tonnen beschränkt. (ii) Übersteigt bei der gezielten Fischerei auf Dissostichus eleginoides oder Champsocephalus gunnari im FAO-Bereich 58. 5. 2 Antarktis der Beifang an einer der Arten Lepidonotothen rossii, Channichtys rhinoceratus oder Bathyrajja spp. in einem Hol 5 %, so begibt sich das Fischereifahrzeug an einen anderen Fangplatz mindestens 5 Seemeilen entfernt. Das Fischereifahrzeug fischt mindestens 5 Tage lang nicht in einem Umkreis von 5 Seemeilen um den Fangplatz, an dem die Beifänge 5 % überstiegen. squamifrons, Notothenia Die zulässige Gesamtfangmenge (TAC) von Lepidonotothen squamifrons im FAO- Bereich 58. 4. 4 Antarktis (Ob- und Lena-Bänke) ist vom 5. November 1994 bis 2. November 1996 festgesetzt auf - 715 Tonnen über der Lena-Bank und 435 Tonnen über der Ob-Bank. Die von einem Gemeinschaftsschiff zu Forschungszwecken getätigten Fänge einer der oben aufgeführten Arten werden auf die zulässigen Fangmengen für die entsprechenden Arten angerechnet. Fanggerät Artikel 6 1. 2. 3. 4. Die Fischerei auf Dissostichus eleginoides ist im FAO-Bereich 58. 5. 2 Antarktis untersagt, es sei denn, sie wird mit Schleppnetzen betrieben. Für die Krebsfischerei gemäß Artikel 5 Absatz 4 dürfen nur Korbreusen (Fallen) eingesetzt werden. Gefangen werden dürfen nur ausgewachsene Männchen; alle weiblichen und untermaßigen männlichen Krebse werden freigelassen. Bei Parolomis spinosissima und P. formosa dürfen männliche Tiere mit einer Panzerbreite von mindestens 102 mm bzw. 90 mm an Bord behalten werden. Auf See verarbeitete Krebse werden als Krebsstücke gefroren (die Mindestgröße der Krebse kann anhand der Stücke bestimmt werden). Die Fischerei auf Dissostichus eleginoides in den FAO-Untergebieten 48. 3 und 48. 4 Antarktis ist verboten, es sei denn, sie wird mit Langleinen ausgeübt. Die Fischerei auf Chamsocephalus gunnari im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis mit Grundschleppnetzen ist verboten. Kontrollmafinahmen Artikel 7 Die Schiffe der Gemeinschaft unterliegen der Pflicht, Angaben über Fangmengen und Fischereiaufwand nach drei unterschiedlichen Systemen zu melden: 1. 2. 3. Für das monatliche Meldesystem gilt ein Meldezeitraum von Kaiendermonat. einem Für das Zehn-Tage-Meldesystem wird drei Meldezeiträume mit den Buchstaben A, B und C vom 1. bis zum 10. Tag, vom 11. bis zum 20. Tag und vom 21. bis zum letzten Tag des Monats eingeteilt. jeder Kalendermonat in Für das Fünf-Tage-Meldesystem wird sechs Meldezeiträume mit den Buchstaben A, B, C, D und F vom 1. bis zum 5. Tag, vom 6. bis zum 10. Tag, vom 11. bis zum 15. Tag, vom 16. bis zum 20. Tag, vom 21. bis zum 25. Tag und vom 26. bis zum letzten Tag des Monats eingeteilt. jeder Kalendermonat in 1. Das Fünf-Tage-Meldesystem gilt für Artikel 8 die Fischerei auf Dissostichus eleginoides in den FAO-Untergebieten 48. 3 und 48. 4 Antarktis ab 1. März 1996 die Fischerei auf Champsocephalus gunnari im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis die Fischerei auf Lepidonotothen squamifrons im FAO-Bereich 58 4. 4 Antarktis. 2. Das Zehn-Tage-Meldesystem gilt für die Fischerei auf Krebse paralomis spp. (Ordnung Decapoda, Unter- Ordnung reptania) im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis. Angaben zu den vom 31. Juli bis 25. August 1996 getätigten Fangen werden der Kommission spätestens am 25. September 1996 gemeldet. die Fischerei auf Champsocephalus gunnari und Dissortichus eleginoides und andere Tiefseearten im FAO-Bereich 58. 5. 2 Antarktis. 3. Das monatliche Meldesystem gilt für die Fischerei auf Electrona carlsbergi im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis die Fischerei auf Euphasia superba im FAO-Gebiet 48 Antarktis und im FAO-Bereich 58. 4. 2 Antarktis. 4. Diese Meldesysteme gelten auch für alle zu Forschungszwecken gefangenen Arten, sobald die Fänge in einem bestimmten Zeitraum fünf Tonnen überschreiten. 1. 2. 3. Artikel 9 Die Kapitäne der Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft übermitteln den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats spätestens einen Tag nach Ablauf des jeweiligen Meldezeitraums einen Bericht mit Angaben über Fangmengen und Fischereiaufwand. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission spätestens drei Tage nach jedem Meldezeitraum die Berichte aller Schiffe, die ihre Flagge führen und in der Gemeinschaft ist der entsprechende Meldezeitraum angegeben. jedem Bericht registriert sind. In Die Kommission übermittelt der Antarktis-Kommission spätestens fünf Tage nach Ablauf eines jeden Meldezeitraums die gemäß Absatz 2 bei ihr eingegangenen Berichte. Artikel 10 Der Bericht mit Angaben über Fangmengen und Fischereiaufwand enthält folgende Angaben für den vorangegangenen Meldezeitraum. den Namen, die äußeren Kennbuchstaben und -Ziffern des betreffenden Schiffs, die Gesamtfangmenge der befischten Arten, die Gesamtzahl der Fangtage und -stunden, die an Bord behaltenen Mengen aller Arten und Beifang-Arten, die Anzahl der Haken an den Langleinen. Artikel 11 1. 2. Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die Fangmengen mit, die jedes ihre Flagge führende und in der Gemeinschaft registrierte Schiff im Zeitraum zwischen dem 1. Juli 1995 und dem Ende des ersten Monats nach dem Monat, in dem die Verordnung in Kraft tritt, gefischt hat. Diese Mitteilung erfolgt binnen zehn Tagen nach Ablauf des genannten Zeitraums. Alle Schiffe, die im FAO-Untergebiet 48. 3 Antarktis oder im FAO-Bereich 58. 4. 2 Antarktis Krebse (paralomis spp. ) befischen, übermitteln der Kommission bis zum 25. August 1996 folgende Angaben zu den Krebsfängen, die vor dem 31. Juli 1996 getätigt wurden: Ort, Datum, Tiefe, Zahl und Abstand der Körbe sowie Aufwandszeit und Fangmenge (Anzahl und Gewicht) der Krebse mit marktfähiger Größe für jeden Zeitraum von zehn Tagen (unter Angabe eines möglichst kleinen Maßstabes, höchstens 0,5° Breitengrad mal 1° Längengrad); Art, Größe und Geschlecht einer repräsentativen Probe von Krebsen, die nach dem Verfahren des Anhangs 1 entnommen wurde (täglich werden 35 bis 50 Krebse aus den Körben der mittags eingeholten Leine entnommen) unter Angabe des Beifangs in den Fallen; weitere Angaben gemäß Anhang 1. Regelung zur Meldung biologischer Daten Artikeln 1. 2. 3. Gemeinschaftsschiffe, die Dissostichus eleginoides und Electrona carlsbergi in den FAO-Untergebieten 48. 3 und 48. 4 sowie im Bereich 48. 3 in der Fangperiode 1995/96 befischen, übermitteln den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, dessen Flagge sie führen, spätestens am 15. des darauffolgenden Monats einen Bericht mit den biologischen Daten und den Aufwandsdaten. Die Mitgliedstaaten leiten diese Daten am Ende eines jeden Monats an die Kommission weiter. Die Kommission wiederum leitet diese Daten spätestens am Ende des folgenden Monats an die Antarktis-Kommission weiter. Diese Meldung der biologischen Daten und der Aufwandsdaten umfaßt u. a folgende Informationen: für der Antartktis-Kommission Für jeden Hol die Angaben, die zur Vervollständigung der detaillierten Fang- und Aufwandsdaten die Langleinenfischerei erforderlich sind (Formblatt C2 in der neuesten Fassung für Dissostichus eleginoides und Electrona carlsbergi und Formblatt Cl für Chamsocephalus gunnari). Diese Angaben umfassen die Anzahl der gefangenen und getöteten Seevögel und Meeressäugetiere aufgeschlüsselt nach Arten. Angaben über die'Längenzusammensetzung einer repräsentativen Probe (Formblatt B2 in der neuesten Fassung). Bei der Längenangabe handelt es sich um die Gesamtlänge des Fisches, abgerundet auf ganze Zentimeter, und die repräsentativen Proben müssen von einem einzigen Fangplatz stammen. Befischt das Schiff innerhalb eines Monats mehrere Fangplätze, so ist die Längenzusammensetzung für jeden einzelnen davon anzugeben. Einstellung der Fischerei Artikel 13 Hat die Antarktis-Kommission der Kommission gemeldet, daß die TAC für einen Bestand oder eine Bestandsgruppe gemäß Artikel 5 ausgeschöpft ist, oder ist die in Artikel 5 festgelegte Fangperiode abgelaufen, so ist es den Fischereifahrzeugen der Gemeinschaft untersagt, diese Bestände oder Bestandsgruppen zu befischen oder die entsprechenden Fänge, die nach dem genannten Zeitpunkt getätigt wurden, an Bord mitzufahren, umzuladen oder anzulanden. Maschengröße Artikel 14 1. eleginoides, Gobionotothen gibberifrons, Nothothenia Für die gezielte Fischerei auf die Arten bzw. Gruppen der Arten Notothenia rossii, Dissostichus kempi, squamifrons und Champsochephalus gunnari dürfen keine Lepidonotothen Snurrewaden oder ähnliche Netze eingesetzt werden, die Maschen mit einer geringeren Öffnung als in Anhang 3 festgelegt aufweisen. Alle Vorrichtungen, mit denen die Maschen verstopft oder verengt werden, sind verboten. 2. Für die Netze gemäß Absatz 1 wird die MindestmaschenöfTnung nach folgenden Regeln gemessen: in Anhang 3 vorgeschriebene A. Beschreibung der Meßgeräte a) b) Die zur Bestimmung der Maschengrößen zu verwendenden Meßgeräte sind 2 mm dicke Platten aus dauerhaftem und formbeständigem Material. Sie besitzen entweder parallele Kanten, die sich durch mehrere Schrägabschnitte auf beiden Seiten im Verhältnis 1:8 verjüngen, oder nur schräge Kanten mit der gleichen Verjüngung. Sie sind am schmalen Ende mit einem Loch versehen. Die Oberseite des Meßgeräts trägt die Angabe der jeweiligen Breite in mm sowohl bei Parallel kanten als auch bei schrägen Kanten. Bei letzteren ist die Breite in Abständen von 1 mm eingeprägt und in regelmäßigen Abständen angegeben. B. Benutzung der Meßgeräte a) b) c) Das Netz wird in Richtung der Maschenlängsdiagonale gestreckt. Ein Meßgerät gemäß Punkt A wird mit dem schmalen Ende im rechten Winkel zur Netzebene in die Maschenöffnung eingeführt. Das Meßgerät wird von Hand oder mittels eines Gewichts oder Kraftmessers in die Masche gedrückt, bis der Widerstand der Masche an den Schrägkanten ein weiteres Einführen verhindert. C. Auswahl zu den messenden Maschen a) b) Die zu messenden Maschen müssen eine Reihe von 20 in der Längsachse des Netzes aufeinanderfolgenden Maschen bilden. Maschen, die weniger als 50 cm von Laschen, Tauen oder der Steertleine entfernt sind, werden nicht gemessen. Dieser Abstand ist im rechten Winkel zu den Laschen, Tauen oder der Steertleine zu messen, wobei das Netz in Richtung dieser Messung gestreckt 10 wird. Es darf auch keine Masche gemessen werden, die geflickt oder gerissen ist oder an der Netzzubehörteile angebracht sind. c) d) Abweichend von Buchstabe a) brauchen die zu messenden Maschen nicht aufeinanderzufolgen, wenn die Anwendung von Buchstabe b) dies unmöglich macht. Die Netze dürfen nur im Naßzustand gemessen werden und dabei nicht gefroren sein. D. Messung der einzelnen Maschen Als Öffnung der Masche gilt die Breite des Meßgeräts an dem Punkt, an dem ein weiteres Einführen bei Benutzung nach Punkt B verhindert wird. E. Bestimmung der Maschengroße des Netzes Als Maschengröße des Netzes gilt das auf volle Millimeter gerundete arithmetische Mittel der Meßwerte der Gesamtheit der nach den Buchstaben C und D ausgewählten und gemessenen Maschen. Die Gesamtzahl der zu messenden Maschen ist in Punkt F festgelegt. 11 F. Ablauf des Kontrollverfahrens a) Der Inspektor mißt eine Reihe von 20 Maschen, die entsprechend Punkt C ausgewählt werden, indem er das Meßgerät von Hand ohne Verwendung eines Gewichts oder Kraftmessers einführt. Die Maschengröße des Netzes wird dann gemäß Punkt E bestimmt. b) Zeigt die Berechnung, daß die Maschengröße nicht mit der geltenden Regelung übereinstimmt, so werden zwei weitere nach Punkt C ausgewählte Reihen von 20 Maschen gemessen. Die Maschengröße wird dann nach Punkt E unter Berücksichtigung der 60 bereits gemessenen Maschen neu berechnet. Unbeschadet Buchstabe b) gilt dies als Maschengröße des Netzes. Bestreitet der Kapitän des Schiffes die nach Buchstabe a) für die bestimmte Maschengröße, so wird diese Messung Bestimmung der Maschengröße nicht berücksichtigt und das Netz erneut gemessen. Bei der erneuten Messung wird am Meßgerät ein Gewicht oder ein Kraftmesser angebracht. Die Wahl des Gewichts oder Kraftmessers bleibt dem Inspektor überlassen. Das Gewicht wird mittels eines Hakens in das Loch am schmalen Ende des Meßgeräts eingehängt. Der Kraftmesser kann entweder am Loch des schmalen Endes des Meßgeräts oder am breiten Ende des Meßgeräts angebracht werden. Die Genauigkeit des Gewichts oder des Kraftmessers muß von der zuständigen einzelstaatlichen Stelle bescheinigt sein. Bei Netzen mit einer nach Buchstabe a) bestimmten Maschengröße von höchstens 35 mm wird eine Kraft von 19,61 Newton (entsprechend einer Masse von 2 kg) angewandt, bei anderen Netzen eine Kraft von 49,03 Newton (entsprechend einer Masse von 5 kg). Zur Bestimmung der Maschengröße nach Punkt E unter Verwendung eines Gewichts oder Kraftmessers wird nur eine Reihe von 20 Maschen gemessen. 3. Maßnahmen zum Schutz von Seevögeln bei der Langleinenfischerei sind in Anhang 4 festgelegt. 12 Anmeldung neuer Fischereien Artikel 15 1. Eine neue Fischerei im Sinne dieses Artikels ist die unter Verwendung einer bestimmten Fangmethode in einem FAO-Untergebiet Antarktis, mit Ausnahme des FAO-Untergebieten 58 6 und 58. 7 Antarktis sowie der FAO-Bereich 58. 5. 1 Antarktis, ausgeübte Fischerei auf eine Art, für die a) b) c) der Antarktis-Kommission keine Angaben über Verteilung, Größe, Demographie, Ertragspotential und Bestandsbeschreibung aus umfassenden Forschungsarbeiten, Erhebungen oder aus der Versuchsfischerei vorliegen, oder der Antarktis-Kommission bisher keine Angaben über Fangmengen und Fischereiaufwand übermittelt worden sind, oder der Antarktis-Kommission keine Angaben über Fangmengen oder Fischereiaufwand aus den beiden letzten Fangperioden übermittelt worden sind. Die Ausübung einer neuen Fischerei im Übereinkommensbereich ist untersagt, solange keine ausdrückliche Genehmigung gemäß Absatz 6 erteilt wurde. eines Gemeinschaftsschiffes mit im Jeder Betreiber Übereinkommensbereich eine neue Fischerei zu entwickeln, setzt die zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, dessen Flagge das Schiff führt, von dieser Absicht in Kenntnis und legt diesen Behörden, soweit ihm möglich ist, die in Absatz 4 geforderten Angaben vor. der Absicht, Ein Mitgliedstaat, der von der geplanten Entwicklung einer neuen Fischerei im Übereinkommensbereich in Kenntnis gesetzt worden ist, teilt dies der Kommission unverzüglich und nicht später als vier Monate vor der nächsten Jahrestagung der Antarktis-Kommission mit. Zusammen mit der Anmeldung der neuen Fischerei übermittelt der Mitgliedstaat soweit möglich die nachstehenden Angaben: 2. 3. 4. a) b) c) die Art der vorgeschlagenen Fischerei einschließlich Zielarten, etwaige vorgeschlagenes Gebiet Fangmethoden, Mindestfangmengen, die erforderlich sind, um eine rentable Fischerei zu entwickeln; sowie biologische Daten wie Verteilung, Bestandsgröße, demographische Angaben umfassenden und Bestandsbeschreibung, bestandskundiichen Erhebungen zusammengestellt wurden; die in Einzelheiten über abhängige und vergesellschaftete Arten und die Wahrscheinlichkeit, daß diese von der vorgeschlagenen Fischerei mitbetroffen sein werden; 13 d) Angaben über andere Fischereien in demselben Gebiet oder gleiche zur Einschätzung des Fischereien Ertragspotentials beitragen können. anderen Gebieten, die in 5. 6. Die Kommission leitet die Angaben nach Absatz 4 zusammen mit allen weiteren einschlägigen Informationen zur Prüfung an die Antarktis-Kommission weiter. Sobald die Antarktis-Kommission eine Entscheidung getroffen hat, wird die neue Fischerei von der Kommission genehmigt. Versuchsfischerei Artikel 16 Eine Versuchsfischerei ist definiert als eine Fischerei, die zuvor eine neue Fischerei gemäß Artikel 15 war. Eine Versuchsfischerei wird weiterhin als solche eingestuft, bis genügend Angaben zur Verfügung stehen, a) b) c) um eine Schätzung der Verteilung, Größe und Demographie der Zielart zu ermöglichen, die eine Abschätzung des Ertragspotentials der betreffenden Fischerei zuläßt; um die möglichen Auswirkungen der Fischerei auf abhängige und vergesellschaftete Arten prüfen zu können und um dem Wissenschaftlichen Ausschuß der Antarktis-Kommission zu erlauben, Empfehlungen über angemessene Fangmengen sowie gegebenenfalls den Fischereiaufwand und das zu verwendende Fanggerät abzugeben. Die für eine Versuchsfischerei erforderlichen Angaben sind in Anhang 5 angegeben. Artikeln Anwendung der Erhaltungsmaßnahmen auf Fischereiforschungstätigkeiten 1. Mitgliedstaaten, deren Schiffe beabsichtigen, zu Forschungszwecken Fänge von weniger als 50 Tonnen zu tätigen, senden folgende Angaben direkt an die Antarktis-Kommission mit Kopie an die Kommission: Name und äußere Kennbuchstaben und -ziffem des Schiffes Bereich und Untergebiet, in dem die Fischerei zu Forschungszwecken ausgeübt werden soll; Zeitpunkt, voraussichtlicher Übereinkommensbereich anlaufen und wieder verlassen; Forschungsziel; voraussichtlich eingesetzes Fanggerät. Schiffe dem den die zu 14 2. 3. 4. Die Gemeinschaftsschiffe gemäß Absatz 1 sind von den Erhaltungsmaßnahmen im Zusammenhang mit der Mindestmaschenöffnung, dem Verbot von Fanggeräten, Schutzzonen, Fangperioden und Größen sowie der Meldepflicht mit Ausnahme der in Artikel 5 Absatz 8 und Artikel 8 Absatz 4 vorgesehenen Maßnahmen freigestellt. Mitgliedstaaten, deren Schiffe beabsichtigen, zu Forschungszwecken Fänge von über 50 Tonnen zu tätigen, übermitteln der Antarktis-Kommission mit Kopie an die Kommission mindestens sechs Monate im voraus die Pläne für diese Forschungstätigkeiten unter Verwendung des Formblatts der Antarktis- Kommission. Bevor die Antarktis-Kommission die Prüfung dieser Pläne abgeschlossen und ihre Entscheidung mitgeteilt hat, darf die geplante Fischereitätigkeit zu Forschungszwecken nicht ausgeübt werden. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Antarktis-Kommission Fang- und Aufwandsdaten zu diesen Fischereitätigkeiten zu Forschungszwecken auf dem Formblatt C4 mit Kopie an die Kommission. Eine Zusammenfassung der Ergebnisse übermittelt der Mitgliedstaat der Antarktis-Kommission mit Kopie an die Kommission binnen 180 Tagen nach Abschluß der Fischerei. Ein vollständiger Bericht wird der Antarktis-Kommission binnen 12 Monaten mit Bericht an die Kommission vorgelegt. Artikel 18 Anhang 2 enthält die Bestimmungen für die Versuchsfischerei auf Krebse im FAO- Untergebiet 48. 3 Antarktis für die Fangperioden 1995-199Ö bis 1997-98 sowie die zulässigen Fanggebiete. Artikel 19 Die Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft müssen mindestens einen von der Antarktis- Kommission ernannten wissenschaftlichen Beobachter an Bord haben, wenn sie folgende Fischereien ausüben: auf Lepidonotothen squamifrons im FAO-Untergebiet 58. 4. 4 Antarktis in der Zeit vom 5. Novemer 1995 bis 2. November 1996; auf Dissostichus eleginoides in den FAO-Untergebieten 48. 3 und 48. 4 in der Zeit vom 1. März bis 3L August 1996; auf Champsocephalus gunnari im FAO-Untergebiet 48. 3 in der Zeit vom 4. November 1995 bis 31. März 1996. Vor Aufnahme der Fischerei muß das Schiff eine wissenschaftliche Erhebung in Übereinstimmung mit der entsprechenden Entscheidung vornehmen. Der betreffende Mitgliedstaat übermittelt der Antarktis- Kommission spätestens einen Monat vor Beginn der Erhebung ein Verzeichnis der vorgeschlagenen Stationen mit einer Kopie an die Kommission. 15 Eingeschränkte Verwendung von Plastikgurten Artikel 20 von Plastikgurten ist Die Verwendung Fischereifahrzeugen in der Fangperiode 1996/1997 an untersagt. Die Verwendung von Plastikgurten zu anderen Zwecken die keine Verbrennungsöfen an Bord benutzen, in der Fangperiode 1996/1997 untersagt. zur Befestigung der Köderkisten ist den Fischereifahrzeugen, Artikel 21 Änderungen dieser Verordnung, die zur Anwendung der von der Antarktis-Kommission angenommenen Empfehlungen erforderlich sind, erläßt die Kommission nach dem Verfahren des Artikels 18 der Verordnung (EWG) Nr. 3760/92 des Rates. Die Verordnung (EWG) Nr. 2245/85 wird aufgehoben. Artikel 22 Artikel 23 Diese Verordnung tritt am siebten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Geschehen zu Brüssel, am Im Namen des Rates Der Präsident 16 ANHANG 1 ANGABEN ZUR VERSUCHSFISCHEREI AUF KREBSE IM FAO- UNTERGEBIET 48. 3 ANTARKTIS Fang- und Auf^anqfrfoten: Einzelheiten zur Fangreise Code der Reise, Code des Schiffes, Nummer der Erlaubnis, Jahr Beschreibung der Körbe Diagramme und andere Angaben einschließlich Form, Abmessungen, Maschenöffnungen, Trichterstellung, Öffnung und Ausrichtung, Anzahl Kammern, Fluchtfenster. Aufwand Datum, Zeit, Längengrad und Breitengrad beim Aussetzen der Leine, Kompaßausrichtung der Leine, Gesamtzahl der Fangkörbe, Abstand zwischen Fangkörben an der Leine, Anzahl der verlorenen Fangkörbe, Tiefe, Aufwandsstunden, Köder. Beschreibung der Fänge Anzahl und Gewicht der gefangenen Tiere, Beifang nach Arten (siehe Tabelle 1), Registernummer als Verbindung zu den Probedaten. Tabelle 1 Art Erforderliche Angaben Dissostichus eleginoides Notothenia rossii Andere Arten Anzahl und geschätztes Gesamtgewicht Anzahl und geschätztes Gesamtgewicht Geschätztes Gesamtgewicht Biologische Daten: Zur Zusammenstellung dieser Daten werden Krebse aus den Körben einer Leine enmommen, die kurz vor Mittag eingeholt wird, und zwar der gesamte Inhalt einer Anzahl Körbe, die an der Leine aufgereiht sind, so daß etwa 35 bis 50 Exemplare entnommen werden. Angaben zur Fangreise: Code der Fangreise, Code des Schiffes, Nummer der Erlaubnis Angaben zur Probe Datum, position beim Aussetzen der Leine, Kompaßausrichtung der Leine, Nummer der Leine. 17 Daten Art, Geschlecht, Länge von mindestens 35 Exemplaren, Vorkommen von Rhizocephalan-Parasiten, Bestimmung der einzelnen Krebse (an Bord behalten, zurückgeworfen, vernichtet), Nummer des Korbes, aus dem der Krebs enmommen wurde. 18 ANHANG 2 Regelung für Versuchsfischerei auf Krebse im FAO-Untergebiet 48. 3 für die Fangperiode 1995/96 Die folgenden Maßnahmen gelten für den Krebsfang im statistischen Untergebiet 48. 3 in der Fangperiode 1995/96. Alle Schiffe, die sich am Krebsfang im Untergebiet 48. 3 beteiligen, befolgen die unten beschriebene Regelung für Versuchsfischerei: 1. 2. 3. 4. Die Regelung für Versuchsfischerei besteht aus drei Phasen. Die beteiligten Schiffe fuhren alle drei Phasen aus. Phase 1 wird in der ersten Fangperiode ausgeführt, in der das Schiff an der Versuchsfischerei teilnimmt. Phasen 2 und 3 werden in der folgenden Fangperiode ausgeführt. Die Schiffe führen Phase 1 der Regelung zu Beginn ihrer ersten Fangperiode im Rahmen der Versuchsfischerei aus. Für Phase 1 gelten folgende Bestimmungen: (i) (ii) Phase 1 ist definiert als die ersten 200 000 Fangkorb-Aufwandsstunden des Schiffes zu Beginn seiner ersten Fangperiode. In Phase 1 setzen die Schiffe ihre ersten 200 000 Fangkorb- Aufwandsstunden in einem Gebiet ein, das aus zwölf Feldern mit einer Seitenlange von 0,5 Breitengrad und 1 Längengrad besteht. Die Fangkorb- Aufwandsstunden werden für die einzelnen Leinen berechnet, indem die Gesamtzahl der Fangkörbe an der Leine mit der Zeit (in Stunden) multipliziert wird, während der die Leine mit den Fangkörben fängig war. Die Fangzeit der einzelnen Leinen beginnt mit dem Auslegen und endet, sobald mit dem Einholen begonnen wird. (iii) Bis zum Abschluß von Phase 1 dürfen die Schiffe nicht außerhalb des in (ii) beschriebenen Gebiets fischen. (iv) Während der Phase 1 darf jedes Schiff in einem einzelnen Feld nicht mehr als 30 000 Fangkorb-Aufwandsstunden einsetzen. (v) Kehrt ein Schiff in den Hafen zurück, bevor es 200 000 Fangkorb- Aufwandsstunden in Phase 1 eingesetzt hat, müssen die restlichen Aufwandsstunden eingesetzt werden, bevor Phase 1 für dieses Schiff als abgeschlossen gilt. (vi) Nach 200 000 Fangkorb-Aufwandsstunden der Versuchsfischerei gilt Phase 1 als abgeschlossen, und die Schiffe können mit der normalen Fischerei beginnen. im Rahmen Die normale Fischerei erfolgt nach den Artikeln 3, 5 Absatz 4, 6 Absatz 2 und 8 Absatz 2. Für die Ausübung der normalen Fischereitätigkeiten nach Beendung von Phase 1 der Regelung für Versuchsfischerei gilt das Zehn-Tage-Meldesystem gemäß Artikel 7 Absatz 2. 19 5. Phase 2 der Regelung für Versuchsfischerei führen die Schiffe zu Beginn ihrer zweiten Fangperiode im Rahmen dieser Regelung aus. Für Phase 2 gelten folgende Bestimmungen: (i) (ii) Jedes Schiff in Phase 2 befischt drei kleine Rechtecke, deren Fläche etwa 26 Quadratseemeilen ausmacht (die Rechtecke haben eine Seitenlänge von 6 Breitengraden und 7,5 Längengraden). Diese Rechtecke sind Unterteilungen der für Phase 1 der Regelung beschriebenen Felder. Die Kapitäne der Schiffe bestimmen, welche Rechtecke befischt werden, wobei diese jedoch nicht aneinander angrenzen dürfen, sondern mindestens vier Seemeilen voneinander entfernt liegen müssen. (iii) Die Schiffe fischen fortwährend (außer in Notfällen und bei schlechtem Wetter) in einem einzigen Rechteck, bis die durchschnittliche Fangmenge pro Korb nur noch 25 % oder weniger der Anfangsmenge beträgt, und setzen ihre Tätigkeit dann noch weitere 7 500 Fangkorb-Aufwandsstunden fort. Pro Rechteck werden nicht mehr als 50 000 Fangkorb- Aufwandsstunden eingesetzt. Für Phase 2 wird die anfängliche Fangrate in einem bestimmten Rechteck definiert als die durchschnittliche Fangmenge pro Korb während der ersten fünf Hols in diesem Rechteck. Während dieser ersten Hols bleiben die Körbe mindestens 24 Stunden lang fängig. (iv) Die Schiffe beenden die Fischerei in einem Rechteck, bevor sie mit dem Einsatz in einem anderen Rechteck beginnen. (v) Die Schiffe verteilen ihren Fischereiaufwand nach Möglichkeit über das gesamte Rechteck und setzen das Fanggerät nicht bei jedem Hol an der gleichen Stelle aus. Die Entfernung zwischen zwei Rechtecken beträgt mindestens vier Seemeilen. (vi) Nach Beendung der Fangtätigkeiten im dritten Rechteck gilt Phase 2 als abgeschlossen, und die Fischereifahrzeuge beginnen mit der normalen Fischerei. Nach Abschluß von Phase 2 der Regelung für Versuchsfischerei unterliegt die normale Fischerei dem Zehn-Tage-Meldesystem. Phase 3 der Regelung für Versuchsfischerei führen die Schiffe am Ende ihrer zweiten Fangperiode im Rahmen dieser Regelung aus. Für Phase 3 gelten folgende Bestimmungen: 6. 7. (i) Die einzelnen Schiffe beginnen Phase 3 etwa eine Woche vor Abschluß ihrer zweiten Fangperiode. Die Fangperiode eines Schiffes wird abgeschlossen, wenn das Schiff die Fischerei freiwillig beendet oder wenn die Fischerei eingestellt wird, weil die TAC ausgeschöpft ist. (ii) Beendet der Kapitän eines Schiffes die Fischerei freiwillig, beginnt das Schiff mit Phase 3 etwa eine Woche vor Beendung seiner Fangtätigkeiten. 20 (iii) Alle Vertragsparteien, deren Schiffe in der zweiten Fangperiode im fischen, werden von der Antarktis- Rahmen der Versuchsfischerei Kommission (nach den Leitlinien des Zehn-Tage-Meldesystems) etwa eine Woche vor Ausschöpfung der TAC und Einstellung der Fischerei aufgefordert, ihre Schiffe mit Phase 3 beginnen zu lassen. (iv) In Phase 3 kehrt jedes Schiff zu den drei Rechtecken zurück, die es im Laufe der Phase 2 abgefischt hat, und setzt in jedem Rechteck 10 000 bis 15 000 Fangkorb-Aufwandsstunden ein. Um die Auswertung der in den Phasen 2 und 3 gesammelten Daten zu erleichtern, melden die Schiffe für jeden Hol das befischte Rechteck, unter Angabe der entsprechenden Koordinaten, das Datum, den Fischereiaufwand (Anzahl der Körbe, Abstand zwischen ihnen und Zeit, in der die Körbe fängig waren) und die Fangmengen (Anzahl und Gewicht). im Rahmen der Regelung für Versuchsfischerei bis zum 30. Juni Die zusammengestellten Daten werden der Antarktis-Kommission bis zum 31. August des darauffolgenden Zwölf-Monats-Zeitraums übermittelt, wobei ein Zwölf- Monats-Zeitraum am 1. Juni beginnt und am 30. Juni des Kalenderjahres endet. folgenden Schiffe, die alle drei Phasen der Regelung für Versuchsfischerei abgeschlossen in künftigen Fangperioden nicht zur Teilnahme an der haben, werden Versuchsfischerei aufgefordert. Diese Schiffe halten sich an die Leitlinien der Artikel 3, 5 Absatz 4, 6 Absatz 2 und 8 Absatz 2. Die Fischereifahrzeuge beteiligen sich individuell an dem Versuch (die Schiffe können also nicht zusammenarbeiten, um die Phasen zu vervollständigen). Krebse, die im Rahmen der Versuchsfischerei gefangen werden, sind auf die geltende TAC fur die laufende Fangperiode anzurechnen (so werden für 1995/96 die im Rahmen der Versuchsfischerei getätigten Fänge auf die in Artikel 5 Absatz 4 festgesetzte TAC von 1 600 Tonnen angerechnet). Die Regelung für Versuchsfischerei wird für drei Zwölf-Monats-Zeiträume eingeführt (1995/96 bis 1997/98); die Einzelheiten der Regelung können von der Kommission in dieser Zeit geändert werden. Fischereifahrzeuge, die mit der im Zwölf-Monats-Zeitraum 1996/97 beginnen, müssen die Versuchsfischerei Regelung im Zwölf-Monats-Zeitraum 1998/99 abschließen, wobei ein Zwölf- Monats-Zeitraum am 1. Juli beginnt und am 30. Juni des folgenden Kalenderjahres endet. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 21 ANHANG 3 Mindestmaschenoflnungen gemäß Artikel 14 Art Notothenia rossii Dissostichus eleginoides Gobionotomen gibberifrons Notothenia kempi Lepidonotothen squamifrons Champsocephalus gunnari Netztyp Mindestmaschenöffnung Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze Schleppnetze, Snurrewaden und ähnliche Netze 120 mm 120 mm 80 mm 80 mm 80 mm 90 mm 22 ANHANG 4 Maßnahmen zum Schutz von Scevögeln bei der Langleinenfischerei im CCAMLR-Regelungsbereich mit Ausnahme des FAO-Untergebieten 58. 6 und 58. 7 Antarktis und der FAO-Bereich 58. 5. 1 Antarktis, a) b) c) d) e) f) g) h) Bei der Langleinenfischerei ist darauf zu achten, daß die mit Ködern versehenen Haken abtauchen, sobald sie ausgebracht sind. Es dürfen nur aufgetaute Köder verwendet werden. Langleinen werden nur nachts ausgebracht (in der Zeit zwischen zwei nautischen Dämmerungen). Bei der nächtlichen Langleinenfischerei dürfen nur die zur Sicherheit des Schiffes erforderlichen Lichter gesetzt werden. Beim Aussetzen oder Einholen der Langleinen darf kein Abfall über Bord geworfen werden; ist dies unvermeidlich, so wird der Abfall so weit entfernt wie möglich und/oder auf der gegenüberliegenden Schiffsseite von der Stelle über Bord geworfen, an der die Langleinen ausgesetzt oder eingeholt werden. Sollte es vorkommen, daß Vögel bei der Langleinenfischerei lebend gefangen werden, so ist nach Möglichkeit dafür Sorge zu tragen, daß sie lebend freigelassen und alle Köderhaken entfernt werden, ohne das Überleben des Tiers zu gefährden. Das Schiff schleppt eine Scheuchvorrichtung, die Seevögel davon abhalten soll, sich beim Aussetzen der Langleinen auf die Köder niederzulassen. In der Anlage wird diese Scheuchvorrichtung beschrieben. Einzelheiten der Konstruktion wie Anzahl und Anbringung der Wirbelschäkel können variiert werden, Hauptsache, die abgedeckte Meeresoberfläche ist nicht geringer als bei dem hier beschriebenen Modell. Auch die Spannvorrichtung kann unterschiedlich gestaltet sein. Im Geltungsbereich des Antarktis-Übereinkommens dürfen ab der Fangperiode 1994/1995 keine Netzsondenkabel verwendet werden. Die Anzahl der Seevögel der verschiedenen Arten, die bei der gezielten Fischerei auf Lepidonotothen squamifrons im FAO-Untergebiet 58. 4. 4 Antarktis in der Fangperiode 1995-96 getötet oder verletzt werden, ist zu melden. Konstruktionsvarianten der Scheuchvorrichtung können von Schiffen getestet werden, die mindestens zwei Beobachter an Bord haben, von denen wenigstens einer nach der CCAMLR-Regelung für Internationale wissenschaftliche Beobachtung ernannt wurde. 23 Anlage zu Anhang 4 1. 2. 3. Die Scheuchvorrichtung wird am Heck etwa 4,5 m über der Wasserlinie befestigt und zwar so, daß sie sich unmittelbar über dem Punkt befindet, an dem die Köder die Wasseroberfläche berühren. Die Scheuchvorrichtung besteht aus einer 3 mm starken und mindestens 150 m langen Scheuchleine, an deren Ende sich eine Spannvorrichtung befindet, mit der die Hauptleine auch bei starkem Seitenwind hinter dem Schiff gehalten wird. In Abständen von 5 m werden an der Hauptleine fünf Scheuchbänder angebracht, von denen jedes aus zwei etwa drei Millimeter starken Strängen besteht. Die Länge der Scheuchbänder beträgt zwischen 3,5 m für das erste und 1,25 m für das Ist die Scheuchleine ausgebracht, sollten die Bänder die fünfte Band. Meeresoberfläche berühren und mit der Schiffsbewegung eintauchen. Auf der Hauptleine sind Wirbelschäkel anzubringen, und zwar am Befestigungspunkt der Scheuchleine, vor und nach dem Ansatzpunkt der Scheuchbänder und unmittelbar vor der Spann Vorrichtung am Ende der Hauptleine. Auch jedes der Scheuchbänder hat einen Wirbelschäkel am Verbindungspunkt zur Hauptleine. 3 e f e st i gungspunkt der Scheuch l ei he W i r b e l s c h ä k el \ Schefcichbändar Scheuchleine Gewicht oder andere Spannvorrichtühg 24 Angaben zur Versuchsfischerei ANHANG 5 1. Um sicherzustellen, daß dem Wissenschaftlichen Ausschuß der Antarktis- Kommission ausreichende Informationen übermittelt werden, gelten für die Zeit, in der eine Fischerei als Versuchsfischerei eingeordnet wird, folgende Bestimmungen: (i) (ii) (iii) (iv) (v) Der Wissenschaftliche Ausschuß entwickelt einen Datenerfassungsplan, den er gegebenenfalls jährlich anpaßt; aus diesem Plan geht hervor, welche Daten erforderlich sind, und auf welche Weise die erforderlichen Daten aus der Versuchsfischerei abgeleitet werden. Jedes Mitglied, dessen Schiffe an der Fischerei teilnehmen, übermittelt der Antarktis-Kommission jährlich zu einem festgesetzten Zeitpunkt die im Datenerfassungsplan vorgesehenen Angaben. Jedes Mitglied, dessen Schiffe an der Fischerei teilnehmen oder die Erlaubnis dazu erhalten sollen, erstellt jährlich einen Forschungs- und Fischereiplan, den er der Antarktis-Kommission zu einem festgesetzten Zeitpunkt zur Prüfung durch den Wissenschaftlichen Ausschuß und die Kommission unterbreitet. ein Mitglied seinen Schiffen Bevor einer Versuchsfischerei erlaubt, unterrichtet dieses Mitglied die Kommission mindestens drei Monate vor der nächsten ordentlichen Tagung der Kommission hiervon; die Schiffe des Mitglieds dürfen nicht vor Abschluß dieser Tagung an der Versuchsfischerei teilnehmen. die Teilnahme an Hat ein Mitglied die im Datenerfassungsplan vorgesehenen Angaben über die letzte Fangperiode nicht an die Antarktis-Kommission übermittelt, so ist es seinen Schiffen untersagt, die Versuchsfischerei fortzusetzen, bevor die entsprechenden Daten der Antarktis-Kommission zugeleitet und vom Wissenschaftlichen Ausschuß geprüft worden sind. (vi) Durch eine vorsorgliche Beschränkung der Fangmenge werden Fangkapazität und Fischereiaufwand so begrenzt, daß sie gerade zur Zusammenstellung der im Plan vorgesehenen und für die Beurteilung gemäß Artikel 16 erforderlichen Daten ausreichen. (vii) Mindestens drei Monate vor Beginn der Fangperiode werden der Antarktis- Kommission für jedes der an der Versuchsfischerei beteiligten Schiffe Name, Schiffstyp, Tonnage, Registriernummer und Funkzeichen übermittelt. (viii) Alle einen an der Versuchsfischerei der die Einhaltung des wissenschaftlichen Beobachter an Bord, vereinbarten Datenerfassungsplans der Zusammenstellung von biologischen und anderen wichtigen Daten behilflich ist. beteiligten Schiffe haben überwacht und bei 25 vom Wissenschaftlichen Ausschuß Der Datenerfassungsplan sollte folgende Angaben umfassen: erstellte und überarbeitete (i) (ii) Angaben zum Fischereiaufwand und den biologischen, ökologischen und umweltrelevanten Daten; einen Plan zur Steuerung des Fischereiaufwands in der Versuchsphase, der es erlaubt, die zur Einschätzung des Fischerei potential s und der ökologischen Beziehungen abhängigen und vergesellschafteten Fischpopulationen sowie der etwaigen nachteiligen Folgen erforderlichen Daten zusammenzustellen; zwischen befischten, (iii) Einschätzung der Zeit, die erforderlich ist, um die Auswirkungen der abhängigen und vergesellschafteten Fischerei auf die befischten, Fischpopulationen beurteilen zu können. Der Forschungs- und Fischereiplan ^der Mitglieder, deren Schiffe an der Versuchsfischerei teilnehmen oder teilnehmen wollen, umfaßt im Rahmen der Möglichkeiten der Mitglieder folgende Angaben: (i) (ii) (iii) (iv) (v) in der die Mitglieder dem vom Eine Beschreibung der Art und Weise, Wissenschaftlichen Ausschuß erstellten Datenerfassungsplan gerecht werden; die Art der Versuchsfischerei einschließlich Zielarten, Fangmethoden, vorgeschlagenen Gebieten und Höchstfangmengen für die kommende Fangperiode; biologische Daten aus umfassenden bestandskundlichen Erhebungen (Verteilung, Größe, Demographie und Identifikation des Bestands); Einzelheiten über abhängige und vergesellschaftete Arten voraussichtliche Auswirkungen der geplanten Fischerei; sowie Informationen, die im Rahmen anderer Fischereien im gleichen Gebiet oder aber ähnlicher Fischereien in anderen Gebieten zusammengestellt wurden und für die Einschätzung des Ertragspotentials hilfreich sein könnten. 26 ISSN 0256-2383 KOM(96)117endg. DOKUMENTE DE 03 11 Katalogriummcr : CB-CO-96-128-DE-C ISBN 92-78-01796-5 Amt für amtliche Veröffentlichungen der Europäischen Gemeinschaften L-2985 Luxemburg &


title: Muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä

eurovoc_concepts:
Antarctic Ocean
authorised catch
conservation of fish stocks
exchange of information
fishing controls

formats: html pdf pdfa1b print

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO • fr -fr * «!r Bryssel, 28. 03. 1996 KOM(96) 117 1opuU. 95/0252 (CNS) Muutettu ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI ŒY) tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä (komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) EXPLANATORY MEMORANDUM The proposal for the regulation COM (95) 0475, regarding the fishing activities in the CCAMLR Convention Area was submitted to Council on 17 October 1995. The purpose of this proposal was to revise the conservation measures currently in force, including those adopted at the 1994 Annual Meeting and thereby replace regulation 2245/85, the clanty of which had been affected by numerous annual modifications. In the meantime, the 1995 Annual Meeting of the Commission for the Conservation of the Antarctic Marine Living Resources (CCAMLR) took place in Hobart in the period of 24 October to 3 November 1995. On 7 November 1995, CCAMLR notified Contracting Parties of the conservation measures adopted at this Meeting. Pursuant to Article IX (6) (b) of the Convention these measures have become binding on all Contracting Parties on May 7 1995. These conservation measures are based on the scientific advice submitted by CCAMLR's Scientific Committee and reflect conservation measures adopted by CCAMLR in the past. They involve in particular the fixing of TACs for the species of Euphausia superba, Dissostichus eleginoides, Champsocephalus gunnari, Electrona carslbergi, Lepidonotothen squamifrons and crab. The purpose of this modification is therefore threefold and would consist of: factual changes, taking into account the new TACs and fishing seasons established during the 1995 CCAMLR Annual Meeting procedural changes, aiming at the lightening of the administrative procedures on catch and data reporting changes pertaining to the future modifications of this regulation. Given that the changes will be of technical nature, modifying the TACs and fishing seasons, future modifications will be made through a standing committee chaired by the Commission. In view of the agreement between the members of CCAMLR and the importance of these conservation measures for the fish stocks concerned, the Community is called upon to apply these measures immediately. A MUUTETTU EHDOTUS: NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o annettu 1996, tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotukseni1), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2), sekä katsoo, että yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92(3) 4 artiklan mukaisesti neuvosto voi määrittää tietyt edellytykset, joilla yhteisön kalastusaluksilla on mahdollisuus päästä vesille ja hyödyntää kalavaroja, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2847/93(4) sovelletaan kaikkeen kalastustoimintaan ja kalastukseen liittyvään toimintaan, jota harjoitetaan jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella tai siihen kuuluvilla merialueilla, sekä kaikkeen avomerellä ja muilla kuin jäsenvaltioiden vesillä toimivien yhteisön kalastusalusten toimintaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden erityisten määräysten soveltamista, jotka sisältyvät yhteisön ja kolmansien maiden välillä tehtyihin kalastussopimuksiin tai kansainvälisiin yleissopimuksiin, joiden osapuolena yhteisö on, yleissopimus Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä, jäljempänä 'yleissopimus', hyväksyttiin neuvoston päätöksellä 81/691/ETY(5); yleissopimus tuli voimaan yhteisössä 21 päivänä toukokuuta 1982, yleissopimuksella perustettu toimikunta Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämiseksi, jäljempänä 'CCAMLR', vahvisti tieteellisen komiteansa antaman suosituksen perusteella tietyt säilyttämistoimenpiteet, 1. EYVL. 2. EYVL. 3 EYVL N:o L 389, 31. 12. 1992, s. 1 4 EYVL N:o L 261, 20. 10. 1993, s. 1 5 EYVL N:o L 252, 5. 9. 1981, s. 26 joita sovelletaan erityisesti Etelä-Georgian rannikon edustalla esiintyviin kalakantoihin, tietyistä Antarktiksen kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 2 päivänä elokuuta 1985 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2245/85(6) pantiin täytäntöön nämä säilyttämistoimenpiteet ja tähän asetukseen on vuosittain tehty muutoksia, mikä on vaikuttanut lainsäädännön selkeyteen, siten olisi tarpeen korvata asetus 2245/85 uudella asetuksella, josta ilmenevät nykyisin voimassa olevat CCAMLR:n säilyttämistoimenpiteet, CCAMLR:n jäsenet totesivat, että ne aikovat soveltaa väliaikaisesti viimeisimpiä, 4 päivänä marraskuuta 1995 vahvistettuja sailyttämistoimenpiteitä odottamatta niiden tuloa sitoviksi, koska tietyt säilyttämistoimenpiteet koskevat kalastuskausia, jotka alkoivat 1 päivänä heinäkuuta 1995 tai sen jälkeen, Euroopan yhteisön on CCAMLR:n sopimuspuolena varmistettava, että CCAMLRm vahvistamia toimenpiteitä sovelletaan yhteisön kalastajiin asianmukaisista päivämääristä alkaen, olisi tarpeen säätää järjestelystä, jolla komissio voi panna täytäntöön CCAMLRin myöhemmin vahvistamia sailyttämistoimenpiteitä kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomitean menettelyjen mukaisesti, ja ottaen huomioon, että Antarktiksella on maailmanlaajuisesti tärkeä merkitys ympäristöltään herkkänä, suurimmalta osaltaan ihmisten toiminnan ulottumattomissa olevana alueena, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: EYVL N:o L 210, 07. 08. 1985, s. 2 Soveltamisala 1 artikla 1. 2. 3. Tätä asetusta sovelletaan yhteisön kalastusaluksiin, jotka kalastavat ja säilyttävät aluksella 60. eteläisen leveyspiirin eteläpuolella olevalla alueella sekä kyseisen leveyspiirin ja Etelämantereen konvergenssin välisellä alueella olevista meren elollisista luonnonvaroista kaloja, jotka ovat osa Etelämantereen meren ekosysteemiä, ei kuitenkaan rannikkovaltion mahdollisesti kansainvälisen oikeuden mukaiseen lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä esiintyviä kaloja. Tätä asetusta sovelletaan yleissopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden sekä yleissopimuksen hyväksyneen konferenssin päätösasiakirjan määräysten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yleissopimuksen määräysten soveltamista. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu Etelämantereen konvergenssi määritetään viivaksi, joka yhdistää seuraavat leveys- ja pituuspiirien pisteet: E-50°, 0°; E-50°, 1-30°; E-45°, 1-30°; E-45°, 1-80°; E-55°, 1-80°; E-55°, 1-150°; E-60°, 1-150°; E-60°, L-50°; E-50°, L-50°; E-50°, 0°. Oikeus kalastaa 2 artikla 1. 2. 3. Ainoastaan niillä kalastusaluksilla, joiden nimi on 2 kohdassa mainitussa luettelossa, on oikeus harjoittaa kalastusta tai tieteellistä tutkimustoimintaa 1 artiklassa määritellyllä alueella. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi luettelo kaikista niiden lipun alla purjehtivista ja yhteisön alueella rekisteröidyistä kalastusaluksista, joilla halutaan harjoittaa kalastustoimintaa tai tieteellistä tutkimusta 1 artiklassa määritellyllä alueella, kahdenkymmenen päivän kuluessa siitä, kun tämä asetus tulee voimaan ja sen jälkeen vähintään kolmekymmentä päivää ennen tällaisen toiminnan aloittamista. Tässä komissiolle toimitetussa luettelossa on mainittava kalastustoimintaa harjoittavien alusten osalta alusrekisterin sisäinen numero yhteisön kalastusalusrekisteristä 19 päivänä tammikuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 109/94(7) 1 artiklan mukaisesti. EYVL N:o L 19, 22. 01. 1994, s. 5 3 artikla Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle neljä kuukautta aiemmin tiedoksi kalastajiensa aikomus harjoittaa ravunpyyntiä FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner. Komissio myöntää sen jälkeen alukselle erityiskalastusluvan kesäkuussa 1994 annetun asetuksen (EY) N:o 1627/948 7 artiklan mukaisesti. Pyyntikiellot 4 artikla 1. 2. 3. Notothenia rossiin kohdennettu kalastus on kielletty FAO suuralueen 48. 1 Etelämanner niemimaa-alueella, FAO suuralueella 48. 2 Etelämanner eteläisten Orkneysaarten ympärillä ja FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner Etelä-Georgian ympärillä. Kalojen kohdennettu kalastus muihin kuin tieteellisiin tarkoituksiin on kielletty FAO suuralueilla 48. 1 Etelämanner ja 48. 2 Etelämanner. Gobionotothen gibberifronsm, Chaenocephalus aceratusin, Pseudochaenichthys georgianusln, Lepidonotothen squamifronsm Patagonotothen guntherin kohdennettu kalastus on kielletty FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner 2 päivään marraskuuta 1996. ja Pyyntirajoitukset 5 artikla 1. Euphasia superban suurin sallittu saalis (TAC) on kaikkina kalastuskausina: a) 1,5 miljoonaa tonnia FAO alueella 48 Etelämanner, b) 450 000 tonnia FAO alueella 58. 4. 2 Etelämanner. Kalastuskauden määritellään alkavan 1 päivänä heinäkuuta ja päättyvän seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivänä. 2. Dissostichus e/eginoides\n suurin sallittu saalis (TAC) on: a) 4 000 tonnia FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner 1 päivästä maaliskuuta 31 päivään elokuuta 1996. EYVL N:o L 171, 06. 07. 1994, s. 7 b) 28 tonnia FAO suuralueella 48. 4 Etelämanner 1 päivästä maaliskuuta 31 päivään elokuuta 1996 tai kunnes 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määritetty suurin sallittu saalis on saavutettu. c) 297 tonnia FAO alueella 58. 5. 2 Etelämanner 4 päivästä marraskuuta 1995 30 päivään kesäkuuta 1996 3. Champsocephalus gunnarin suurin sallittu saalis (TAC) on: a) 311 tonnia FAO alueella 58. 5. 2 Etelämanner 4 päivästä marraskuuta 1995 30 päivään kesäkuuta 1996. b) 1 000 tonnia FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner 4 päivästä marraskuuta 1995 31 päivään maaliskuuta 1996. Champsocephalus gunnarin kohdennettu kalastus FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner ja Shag-saarten alueella lopetetaan, jos jonkin jäljempänä 6 kohdan i alakohdassa mainittujen lajien sivusaaliit ylittävät vahvistetut kiintiöt. Jos Champsocephalus gunnarin kohdennetun kalastuksen aikana minkään jäljempänä 6 kohdan i alakohdassa luetellun lajin sivusaalis jollakin vetokerralla ylittää 5 prosenttia, kalastusaluksen on siirryttävä toisille kalavesille vähintään 5 merimailin päähän. Kalastusaluksella ei ole lupa kalastaa 5 päivän aikana alle 5 merimailin etäisyydellä vesistä, joilla sivusaalis ylitti 5 prosenttia. 4. Rapujen, paralomis spp. (Decapoda, alalahko Reptantia) suurin sallittu saalis (TAC) on: - 1 600 tonnia FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner 4 päivästä marraskuuta 1995 2 päivään marraskuuta 1996. 5. Electrona carlsbergin suurin sallittu saalis on: - 109 000 tonnia FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner 4 päivästä marraskuuta 1995 2 päivään marraskuuta 1996, josta enintään 14 500 tonnia Shag-saarten alueella, jota rajoittaa seuraavat pisteet yhdistävä viiva: E-52°30\ L-40°; E-52°30', L-44°; E- 5 4 ° 3 0\ L-40° ja E-54°30', L-44°. Electrona carlsbergin kohdennettu kalastus FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner ja Shag-saarten alueella lopetetaan, jos jonkin jäljempänä 6 kohdassa luetellun lajin sivusaalis ylittää vahvistetun rajan. Jos Electrona carlsbergin kohdennetun kalastuksen aikana jonkin jäljempänä 6 kohdassa luetellun lajin sivusaalis jollakin vetokerralla ylittää 5 prosenttia, kalastusaluksen on siirryttävä toisille kalavesille vähintään 5 merimailin päähän. Kalastusaluksella ei ole lupa kalastaa 5 päivän aikana alle 5 merimailin etäisyydellä vesistä, joilla sivusaalis ylitti 5 prosenttia. 6. i. Kalastettaessa FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner Gobionotothen gibberrifronsm sivusaaliit rajoitetaan 1 470 tonniin; Chaenocephalus aceratusln sivusaaliit rajoitetaan 2 200 tonniin; Pseudochaenichthys georgianusln, Notothenia rossiin ja Lepidonotothen sivusaaliit rajoitetaan kukin 300 tonniin. squamifronsin ii. Jos Dissostichus eleginoidesnn tai Champsocephalus gunnarin kohdennetun kalastuksen aikana FAO alueella 58. 5. 2 Etelämanner Lepidonotothen squamifrons, Notothenia rossit', Channichthys rhinoceratus tai Bathyrajja spp. lajien sivusaaliit ylittävät 5 prosenttia, kalastusalusten on siirryttävä toisille kalavesille vähintään 5 merimailin päähän. Kalastusaluksella ei ole lupa kalastaa 5 päivän aikana alle 5 merimailin etäisyydellä vesistä, joilla sivusaalis ylitti 5 prosenttia. 7. 8. Lepidonotothen squamifrons\n suurin sallittu saalis (TAC) on FAO alueella 58. 4. 4 (Ob- ja Lena-jokien rannat) Etelämanner 5 päivänä marraskuuta 1994 alkavan ja 2 päivänä marraskuuta 1996 päättyvän kaksivuotiskauden aikana: - 715 tonnia Lena-joen osalta ja 435 tonnia Ob-joen osalta. Jonkin edellä mainitun lajin saaliita, jotka yhteisön alukset kalastivat tieteellisiin tarkoituksiin, pidetään osana kunkin lajin voimassa olevia pyyntirajoituksia edellä olevissa kohdissa esitetyllä tavalla. Pyydykset 6 artikla 1. 2. 3. 4. Dissostichus eleginoidesln kalastus muuten kuin troolaamalla on kielletty alueella 58. 5. 2 Etelämanner. Edellä 5 artiklan 4 kohdassa määritellyn ravunpyynnin osalta ainoastaan rapumerrat (ansat) sallitaan. Tämä kalastus rajoitetaan sukukypsiin urosrapuihin; kaikki naaras- ja alakokoiset urosravut on päästettävä vapaaksi. Para/omis spinosissima ja P. formosa -lajeihin kuuluvat urosravut, joiden selkäkilven leveys on vähintään 102 millimetriä Paralomis spinosissiman osalta ja vähintään 90 millimetriä P. formosan osalta, voidaan pitää aluksella. Merellä käsitellyt ravut pakastetaan paloina (rapujen vähimmäiskoko voidaan määritellä palojen avulla). Dissostichus eleginoidesln kalastus muuten kuin pitkälläsiimalla on kielletty FAO suuralueella 48. 3 ja 48. 4 Etelämanner. Chamsocephalus gunnarin kalastus pohjatroolilla on kielletty FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner. Valvontatoimenpiteet 7 artikla Yhteisön aluksia koskee kolme erilaista saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää: 1. 2. 3. Kuukausittaisessa saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmässä aikaväli, jolla ilmoitukset tehdään, on yksi kalenterikuukausi. Kymmenen päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmässä kalenterikuukausi jaetaan kolmeen kirjaimilla A, B ja C merkittyyn ilmoitusjaksoon, jotka ajoittuvat tässä järjestyksessä kuukauden 1 päivästä 10 päivään, 11 päivästä 20 päivään ja 21 päivästä kuukauden viimeiseen päivään. Jos saaliista ilmoitetaan viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmän mukaisesti, jokainen kalenterikuukausi jaetaan kuuteen kirjaimilla A, B, C, D, ja F merkittyyn ilmoitusjaksoon, jotka ajoittuvat tässä järjestyksessä kuukauden 1 päivästä 5 päivään, 6 päivästä 10 päivään, 11 päivästä 15 päivään, 16 päivästä 20 päivään, 21 päivästä 25 päivään ja 26 päivästä kuukauden viimeiseen päivään. 8 artikla 1. Viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää sovelletaan: - Dissostichus eleginoidesln kalastukseen FAO suuralueilla 48. 3 ja 48. 4 Etelämanner 1 päivästä maaliskuuta 1996, - Champsocephalus gunnarin kalastukseen FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner, - Lepidonotothen squamifronsln kalastukseen FAO alueella 58. 4. 4 Etelämanner. 2. Kymmenen päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää sovelletaan: - ravunpyyntiin, paralomis spp. {Decapoda, alalahko Reptantia) FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner. Tiedot 31 päivän heinäkuuta ja 25 päivän elokuuta 1996 välisenä aikana saaduista saaliista on toimitettava komissiolle 25 päivään syyskuuta 1996 mennessä. - Champsocephalus gunnarin ja Dissostichus eleginoidesln ja muiden syvän veden lajien kalastukseen FAO alueella 58. 5. 2 Etelämanner. Kuukausittaista saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää sovelletaan: - Electrona carlsbergin kalastukseen FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner, - Euphasia superban kalastukseen FAO tilastollisella alueella 48 Etelämanner ja FAO alueella 58. 4. 2 Etelämanner. Saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmiä sovelletaan kaikkiin tieteelliseen tutkimustarkoitukseen pyydettyihin lajeihin, jos saaliin määrä on tiettynä ajanjaksona suurempi kuin 5 tonnia. 9 artikla Yhteisön kalastusalusten päälliköiden on tehtävä saalis- ja pyyntiponnistusilmoitus lippuvaltiona olevan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään seuraavana päivänä sen jälkeen, kun kyseinen ilmoitusjakso on päättynyt. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi jokaisen lippunsa alla purjehtivan ja alueellaan rekisteröidyn kalastusaluksen tekemä saalis- ja pyyntiponnistusilmoitus viimeistään kolmen päivän kuluessa kustakin ilmoitusjaksosta. Jokaisessa saalis- ja pyyntiponnistusilmoituksessa on eriteltävä kyseinen ilmoitusjakso. Komissio antaa CCAMLR:lle tiedoksi 2 kohdan mukaisesti saamansa saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset viimeistään viiden päivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä. 3. 4. 1. 2. 3. 10 artikla Saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmään on sisällyttävä seuraavat tiedot: - aluksen nimi, - kyseisen aluksen ulkoiset tunnusmerkit, - kyseisten lajien kokonaissaaliit, - niiden päivien ja tuntien kokonaismäärä, joina kalastustoimintaa harjoitettiin, - kaikkien lajien säilytetyt saaliit ja sivusaalislajit kyseisen ilmoitusjakson aikana - pitkäsiimakalastuksen osalta koukkujen numero 11 artikla 1. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 päivän heinäkuuta 1995 ja tämän asetuksen voimaantulokuukautta seuraavan kuukauden viimeisen päivän välisenä aikana pyydetyt aluskohtaisesti jaotellut kokonaissaaliit niiden alusten osalta, jotka purjehtivat niiden lipun alla ja jotka on rekisteröity yhteisön alueella. Tämä ilmoitus on tehtävä 10 päivän kuluessa tämän ajanjakson päättymisestä. Kaikkien rapuja {paralomis spp. ) FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner ja FAO alueella 58. 4. 2 Etelämanner pyytävien alusten on ilmoitettava komissiolle seuraavat tiedot ennen 31 päivää heinäkuuta 1996 pyydetyistä ravuista 25 päivään elokuuta 1996 mennessä. jokaisen 10 päivän ajanjakson osalta sijainti, päivämäärä, syvyys, mertojen määrät ja tiheys sekä vedessä oloaika, kaupallista kokoa olevien rapujen saaliit (määrät ja paino) käyttäen mahdollisimman tarkkaa asteikkoa, ei kuitenkaan pitempiä kuin 0,5° eikä leveämpiä kuin 1,0°, liitteessä 1 vahvistetun menettelyn ( 35-50 rapua kerätään joka päivä juuri enen keskipäivää vedetystä siimasta)mukaisesti otetun edustavan otoksen laji, koko ja sukupuoli sekä ansoilla pyydetyt sivusaaliit, ja muut asiaa koskevat mahdolliset tiedot liitteessä 1 vahvistettujen edellytysten mukaisesti Biologisten tietojen ilmoitusjärjestelmä 12 artikla 1. 2. 3. Kalastuskautena 1995/1996 Dissostichus eleginoides ja Electrona carlsbergi -lajeja FAO suuralueella 48. 3 ja 48. 4 Etelämanner pyytävien yhteisön alusten ja suuralueella 48. 3 pyytävien alusten on annettava sen jäsenvaltion, jonka lipun alla ne purjehtivat, toimivaltaisille viranomaisille tiedoksi viimeistään kalastuskuukautta seuraavan kunkin kuukauden 15 päivänä pyyntiponnistusten ja biologisten tietojen ilmoitusjärjestelmä. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän tiedoksiannon mukaiset tiedot kunkin kuukauden päättyessä. Komissio toimittaa nämä tiedot välittömästi CCAMLR:lle Pyyntiponnistusten ja biologisten tietojen ilmoitusjärjestelmään on sisällyttävä seuraavat tiedot: vetokertakohtaiset tiedot, jotka tarvitaan CCAMLR:n pitkäsiimakalastusta koskevan yksityiskohtaisen saalis- ja pyyntiponnistustietolomakkeen täyttämiseen (lomake C2, viimeisin versio Dissostichus eleginoidesln ja Electrona carlsbergin osalta, lomake C1 Chamsocephalus gunnarin osalta). Näihin tietoihin sisältyvät saaliiksi jääneiden ja vapautettujen tai kuolleiden merilintujen tai merinisäkkäiden lukumäärä, edustava otos harjoitetun kalastuksen pituusjakaumamittauksista (lomake B2, viimeisin versio). Kalojen pituus on mitattava kokonaispituutena pyöristäen lähimpään alempaan senttimetriin ja pituusjakaumaotokset olisi otettava yhden kalaveden alueelta. Jos alus siirtyy toisille kalavesille kuukauden kuluessa, jokaisen kalaveden osalta on mitattava erilliset pituusjakaumat. Kalastustoiminnan keskeyttäminen 13 artikla CCAMLR:n ilmoitettua komissiolle, että 5 artiklassa jollekin kalakannalle tai kantaryhmälle vahvistettu TAC on täynnä tai että 5 artiklassa esitetty kalastuskausi on päättynyt, mikään yhteisön kalastusalus ei saa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata eikä purkaa aluksesta kyseisestä kannasta tai kantaryhmästä pyydettyjä kaloja kyseisen päivämäärän jälkeen. Silmäkoot 14 artikla 1. Troolia, ankkuroitua kierrenuottaa eikä vastaavia verkkoja, joiden jonkin osan silmäkoko on pienempi kuin liitteessä 3 esitetyt silmäkoot, ei saa käyttää eikä vetää kalastettaessa Notothenia rossii, Dissostichus eleginoides, Notothenia gibberifrons, Notothenia kempi, Lepidonotothen squamifrons ja Champsocephalus gunnari -lajeja täi näiden lajien ryhmiä. Kaikkien keinojen ja välineiden käyttö, jotka tukkivat silmäkokoja tai pienentävät silmäkokoja, on kielletty. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verkkojen liitteessä 3 määrätyt vähimmäissilmäkoot määritetään seuraavien sääntöjen mukaisesti: A. Tulkkien kuvaus a) Silmäkoon määrittämiseen käytettävien tulkkien on oltava kahden millimetrin vahvuisia, litteitä sekä kestävästä ja taipumattomasta aineesta valmistettuja. Tulkeissa on oltava yksi tai useampi suorasivui- nen reuna, joka tai jotka on yhdistetty kaltevuudeltaan kaksi senttimetriä kahdeksaa senttimetriä kohti olevilla viistosivuisilla väliosilla. Tulkit on revitettävä kapeimmasta kohdastaan. 10 b) Kunkin tulkin suorasivuiseen osaan tai osiin sekä viistoihin osiin on merkittävä yhdelle puolelle leveys millimetreinä mitattuna. Viistoihin osiin on tehtävä millimetriasteikko, ja leveys on merkittävä säännöllisin välein. B. Tulkin käyttö a) Havasta venytetään viistosti silmien pituussuunnassa. b) Edellä A kohdassa annettua kuvausta vastaava tulkki pujotetaan kapeimmasta kohdastaan silmään kohtisuorassa havaksen tasoon nähden. c) Tulkki pujotetaan käsin tai painon tai dynamometrin avulla silmään, kunnes silmän vastus pysäyttää sen viistojen reunojen kohdalla. C. Mitattavan silmän valitseminen a) Mitattavien silmien on muodostettava havaksen pituussuunnassa 20 yhtäjaksoisen silmän sarja. b) Alle 50 senttimetrin päässä jameista, nostoköydestä ja sulkuköysistä sijaitsevia silmiä ei mitata. Kyseinen etäisyys mitataan kohtisuorassa jameja, nostoköyttä ja sulkuköysiä vasten havaksen ollessa venytettynä mittaussuunnassa. Mittaamatta jätetään myös paikatut tai repeytyneet silmät sekä silmät, joihin on kiinnitetty lisälaitteita. c) Edellä olevasta a alakohdasta poiketen mitattavien silmien ei tarvitse muodostaa yhtäjaksoista sarjaa, jos b alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät. d) Silmäkoko voidaan mitata ainoastaan silloin, kun verkko on märkä eikä se ole jäätynyt. 11 D. Silmän mittaaminen Kunkin silmän koko on sama kuin tulkin leveys sen pysäytyspisteessä käytettäessä tulkkia B kohdan mukaisesti. E. Verkon silmäkoon määrittäminen Verkon silmäkoko on C ja D kohdassa kuvattujen menetelmien mukaan valittujen ja mitattujen silmien mittausten kokonaismäärän millimetreinä ilmoitettu aritmeettinen keskiarvo pyöristettynä lähimpään millimetriin. Mitattavien silmien kokonaismäärä on esitetty jäljempänä F kohdassa. F. Tarkastusmenettelyn vaiheet a) Tarkastaja mittaa kahdenkymmenen, edellä C kohdan mukaan valitun silmän sarjan pujottamalla tulkin käsin silmään painoa tai dynamometriä käyttämättä. Verkon silmäkoko määritetään sitten edellä E kohdan mukaisesti. Jos laskutoimitusten tulokset osoittavat, että silmäkoko ei ole voimassaolevien asetusten mukainen, on mitattava kaksi ylimääräistä, C kohdan mukaisesti valittua 20 silmän sarjaa. Silmäkoko lasketaan sitten uudelleen E kohdan mukaisesti ottaen huomioon 60 aikaisemmin mitattua silmää. Tämä silmäkoko on verkon silmäkoko sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä b alakohdan säännöksiä. b) Jos aluksen päällikkö asettaa kyseenalaiseksi a alakohdan mukaisesti määritetyn silmäkoon niin tätä mittausta ei oteta huomioon silmäkokoa määritettäessä ja verkko on mitattava uudelleen. Tulkkiin kiinnitettyä painoa tai dynamometriä on käytettävä uudessa mittauksessa. Painon tai dynamometrin valinta on jätettävä tarkastajan harkinnan varaan. Paino on kiinnitettävä (koukulla) tulkin kapeimmassa kohdassa olevaan reikään. Dynamometri voidaan kiinnittää tulkin kapeimmassa tai leveimmässä kohdassa olevaan reikään. Kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on todistettava oikeaksi painon tai dynamometrin tark kuus. Silmäkooltaan enintään 35 millimetriä oleviin edellä a alakohdan mukaisesti määritettyihin verkkoihin sovelletaan 19,61 newtonin suuruista voimaa (vastaa 2 kilogramman massaa) ja muihin verkkoihin 49,03 newtonin suuruista voimaa (vastaa 5 kilogramman massaa). Määritettäessä silmäkokoa edellä E kohdan mukaisesti (painoa tai dynamometriä käyttäen) ainoastaan 20 silmän sarja mitataan, jos painoa tai dynamometriä käytetään. 12 3. Pitkäsiimakalastuksesta johtuvan merilintujen satunnaisen kuolevuuden alentamiseksi sovellettavat toimenpiteet esitetään liitteessä 4. Ilmoitus uudenlaisesta kalastuksesta 15 artikla 1. Tässä artiklassa uudenlainen kalastus on jonkin lajin kalastusta, jossa käytetään erityistä pyyntimenetelmää FAO suuralueella Etelämanner, lukuun ottamatta FAO suuralueita 58. 6, 58. 7 Etelämanner ja FAO aluetta 5 8. 5. 1, josta: 2. 3. 4. a) CCAMLRMIe ei ole toimitettu perusteellisista tutkimuksista tai koekalastuksesta saatuja kalakannan levinneisyyttä, määrää, ikäjakaumaa, mahdollista tuottoa ja sen ominaislaatua koskevia tietoja, tai b) CCAMLR:lle ei ole koskaan toimitettu saalis- ja pyyntiponnistustietoja, tai c) CCAMLR:lle ei ole toimitettu saalis- ja pyyntiponnistustietoja kahdelta viimeisimmältä kalastuskaudelta, joilla kalastustoimintaa on harjoitettu. Uudenlaisen kalastustoiminnan harjoittaminen CCAMLR:n sopimusalueella on kielletty, jollei sitä hyväksytä 6 kohdan mukaisesti. Kaikkien yhteisön kalastusalusten päälliköiden, jotka aikovat aloittaa uudenlaisen kalastuksen CCAMLR:n sopimusalueella, on ilmoitettava aikomuksestaan sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka lipun alla kyseinen alus purjehtii, ja toimitettava kyseisille viranomaisille 4 kohdassa määritetyt tiedot parhaan kykynsä mukaan. Jäsenvaltion, jolle on ilmoitettu aikomuksesta aloittaa uudenlainen kalastus CCAMLR:n sopimusalueella, on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä ja viimeistään neljä kuukautta ennen CCAMLR:n seuraavaa vuosikokousta. Ilmoitukseen on liitettävä kaikki seuraavat tiedot, jotka jäsenvaltio voi toimittaa: a) ehdotetun kalastuksen luonne, mukaan lukien saalislajit, pyyntimuodot, ehdotettu alue ja kannattavan kalastuksen edellyttämä saaliiden vähimmäistaso, b) merellä suoritetuista yksityiskohtaisista tutkimuksista saadut biologiset tiedot, joihin sisältyvät kalakannan levinneisyyttä, määrää, ikäjakaumaa ja sen ominaislaatua koskevat tiedot, 13 c) yksityiskohtaiset tiedot toisten kanssa riippuvuussuhteessa olevista ja yhdessä elävistä lajeista sekä ehdotetun kalastuksen todennäköinen vaikutus niihin, d) tiedot muunlaisesta tällä alueella tai samanlaisesta muualla harjoitettavasta kalastustoiminnasta, joita voidaan käyttää apuna arvioitaessa mahdollista tuottoa. Komissio toimittaa CCAMLR:n tarkasteltaviksi 4 kohdan mukaisesti saadut tiedot sekä kaikki muut sen käytettävissä olevat asianmukaiset tiedot. Kun CCAMLR on tehnyt päätöksen, komissio hyväksyy uudenlaisen kalastuksen. 5. 6. Koekalastus 16 artikla Koekalastus määritellään kalastukseksi, joka aiemmin luokiteltiin 15 artiklassa määritellyksi uudenlaiseksi kalastukseksi. Koekalastus luokitellaan edelleen sellaiseksi, kunnes saatavilla on riittävät tiedot, jotta: a) saalislajien levinneisyys, määrä ja ikäjakauma voidaan arvioida, mikä mahdollistaa kyseisenlaisen kalastuksen mahdollisen tuoton arvioimisen, b) kyseisenlaisen kalastuksen mahdollisia vaikutuksia riippuvaisiin ja vastaaviin lajeihin voidaan arvioida, c) CCAMLR:n tieteellinen komitea voi laatia ja antaa neuvoja sopivista pyyntimääristä sekä tarvittaessa pyyntiponnistuksen tasoista ja pyydyksistä. Koekalastuksen osalta toimitettavat tiedot esitetään liitteessä 5. 17 artikla Säilyttämistoimenpiteiden soveltaminen tieteelliseen tutkimukseen 1. Jäsenvaltioiden, joiden alukset aikovat harjoittaa tieteellistä tutkimusta, jossa arvioidun saaliin odotetaan olevan vähemmän kuin 50 tonnia, on toimitettava suoraan CCAMLR:lle sekä kopiona komissiolle seuraavat tiedot: - aluksen nimi ja ulkoiset tunnusmerkit, - alue ja suuralue, joilla tutkimus aiotaan toteuttaa, - arvioitu CCAMLR:n sopimusalueelle saapumis- ja sieltä poistumispäivämäärä, - tutkimuksen tarkoitus, 14' 2. 3. 4. - todennäköisesti käytettävät kalastusvälineet. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut yhteisön alukset vapautetaan silmäkokomääräyksiä, pyydystyyppikieltoja, suljettuja alueita, kalastuskausia ja kokorajoituksia koskevista säilyttämistoimenpiteistä sekä muista kuin 5 artiklan 8 kohdassa ja 8 artiklan 4 kohdassa määritellyistä ilmoitusjärjestelmissä asetetuista vaatimuksista. Jäsenvaltioiden, joiden alukset aikovat harjoittaa tutkimusta, jossa arvioidun kokonaissaaliin odotetaan olevan enemmän kuin 50 tonnia, on toimitettava CCAMLR:lle tarkastelua varten sekä kopiona komissiolle CCAMLR:n laatimalla lomakkeella tutkimussuunnitelmat vähintään kuusi kuukautta ennen tutkimuksen suunniteltua aloittamispäivää. Suunniteltua tieteellisiin tarkoituksiin harjoitettavaa kalastustoimintaa ei saa aloittaa ennen kuin CCAMLR on saanut suoritettua tarkastelunsa ja sen päätös on annettu tiedoksi. Jäsenvaltioiden on toimitettava saalis- ja pyyntiponnistustiedot näiden säännösten alaisten tieteellisten tutkimusten tuloksista CCAMLR:lle sekä kopiona komissiolle vetokertakohtaisella lomakkeella (lomake C4). Jäsenvaltion on toimitettava CCAMLRMIe sekä kopiona komissiolle yhteenveto tuloksista 180 päivän kuluessa tutkimuksen päättymisestä. CCAMLR:lle sekä komissiolle kopiona on toimitettava täydellinen kertomus tutkimustuloksista'12 kuukauden kuluessa. 18 artikla Liitteessä 2 vahvistetaan ravunpyynnin koekalastusjärjestelmää FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner kalastuskaudesta 1995 - 1996 kalastuskauteen 1997 - 1998 koskevat säännöt sekä sallitut kalastusalueet. 19 artikla Yhteisön kalastusaluksilla on oltava vähintään yksi CCAMLR:n osoittama tieteellinen tarkkailija, jos kyseiset alukset kalastavat: - Lepidonotothen squamifronsia FAO suuralueella 58. 4. 4 Etelämanner 5 päivästä marraskuuta 1995 2 päivään marraskuuta 1996. , - Dissostichus eleginoidesln FAO suuralueella 48. 3 ja 48. 4 1 päivästä maaliskuuta 31 päivään elokuuta 1996, - Champsocephalus gunnarin FAO suuralueella 48. 3 4 päivästä marraskuuta 1995 31 päivään maaliskuuta 1996. Jokaisen aluksen, joka aikoo osallistua kalastukseen, on toteutettava tieteellinen tutkimus tutkimuspäätöksen 15 mukaisesti. Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava luettelo ehdotetuista troolitutkimusasemista komissiolle ja CCAMLR:lle sekä kopiona komissiolle vähintään yksi kuukausi ennen tutkimuksen aloittamista. 20 artikla Muovisten pakkausnauhojen käytön vähentämistä koskevat säännökset Muovisten pakkausnauhojen käyttö kalastusaluksia syöttilaatikoiden tiiviyden varmistamiseen on kielletty kalastuskaudella 1996 - 1997. Pakkausnauhojen käyttö muihin tarkoituksiin sellaisilla kalastusaluksilla, joilla ei ole aluksella jatteenpolttouuneja, on kielletty kalastuskaudella 1996/1997. 21 artikla Komissio tekee tähän asetukseen CCAMLR:n suositusten täytäntöön panemiseksi tarvittavat muutokset neuvoston asetuksen 3760/92 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Kumotaan muodollisesti asetus (ETY) N:o 2245/85. 22 artikla 23 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä, Neuvoston puolesta Puheenjohtaja 16 LIITE 1 VAADITUT TIEDOT RAVUN KOEPYYNNIN OSALTA FAO SUURALUEELLA 48. 3 ETELÄMANNER Saalis- ja pyyntiponnistustiedot: Pyyntimatkan kuvaus pyyntimatkan koodi, aluskoodi, luvan numero, vuosi. Merran kuvaus kaaviot ja muut tiedot, mukaan luettuna merran muoto, mitat, silmän koko, suppilon sijainti, aukko ja suunta, kammioiden määrä, poistoaukko. Pyyntiponnistuksen kuvaus päivämäärä, aika, pyydyksen laskupaikan leveys- ja pituusasteet, pyydyksen laskun kompassilukemat, laskettujen mertojen kokonaismäärä, mertojen tiheys siimassa, kadotettujen mertojen määrä, syvyys, vedessä oloaika, syöttityyppi. Saaliin kuvaus säilytetyn saaliin määrä ja koko, kaikkien lajien sivusaaliit (ks. taulukko 1), arkistointinumero näytetietojen kanssa yhdistämistä varten. Taulukko 1 Lajit Vaaditut tiedot Dissostichus eleginoides Notothenia Rossii Muut lajit Määrät ja arvioitu kokonaispaino Määrät ja arvioitu kokonaispaino Arvioitu kokonaispaino Biologiset tiedot: Näitä tietoja varten rapuotos on otettava siimasta, joka on vedetty juuri ennen keskipäivää, keräämällä siimaan tietyin välein asetettujen useiden mertojen koko sisältö niin, että osanäyte koostuu 35-50 yksilöstä. Pyntimatkan kuvaus pyyntimatkan koodi, aluskoodi, luvan numero. Näytteen kuvaus päivämäärä, asema pyydyksen laskun alkaessa, kompassilukemat pyydyksen laskun alkaessa, siiman numero. 17 Tiedot laji, sukupuoli, vähintään 35 yksilön pituus, esiintyykö rhizocephalan -loista tai ei, tiedot ravun lopullisesta käytöstä (säilytetty, heitetty pois, hävitetty), tiedot merran numerosta, josta rapu on peräisin. 18 LIITE 2 Ravunpyynnin koekalastusjärjestelmä FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner kalastuskaudella 1995 - 1996 Seuraavia toimenpiteitä sovelletaan kaikkeen ravunpyyntiin tilastollisella suuralueella 48. 3 kalastuskautena 1995/96. Kaikkien ravunpyyntiin FAO suuralueella 48. 3 Etelämanner osallistuvien alusten on toteutettava kalastustoimensa jäljempänä esitetyn koekalastusjärjestelmän mukaisesti: 1. 2. Koekalastusjärjestelmä on kolmivaiheinen. Jokaisen kalastusta harjoittavan aluksen on suoritettava kaikki kolme vaihetta. Jäljempänä esitetty 1 vaihe on suoritettava ensimmäisen kalastuskauden aikana, jona alus osallistuu koekalastusjärjestelmään. Jäljempänä esitetyt 2 ja 3 vaiheet on suoritettava seuraavan kalastuskauden aikana. Alusten on suoritettava koekalastusjärjestelmän 1 vaihe niiden ensimmäisen koekalastusjärjestelmään osallistumiskauden alussa. Seuraavat edellytykset koskevat 1 vaihetta: i) 1 vaihe määritellään aluksen 200 000 ensimmäisen mertatunnin pyyntiponnistukseksi sen ensimmäisen kalastuskauden alusta. ii) Jokaisen aluksen, joka suorittaa 1 vaihetta, on toteutettava 200 000 mertatunnin pyyntiponnistuksensa kokonaisalueella, joka muodostuu kahdestatoista 0,5° leveästä ja 1° pitkästä lohkosta. Jokaisen selkäsiiman osalta mertatunnit lasketaan kertomalla selkäsiimassa olevien mertojen kokonaismäärä ajalla (tunteina), jonka kyseinen selkäsiima on ollut vedessä. Vedessä oloaika määritetään kunkin selkäsiiman osalta pyydyksen laskemisesta sen vetämiseen. iii) Alukset eivät saa kalastaa kahdentoista 0,5° leveän ja 1° pitkän lohkon muodostaman alueen ulkopuolella ennen 1 vaiheen suorittamista. iv) Alukset eivät 1 vaiheen aikana saa käyttää 30 000 mertatuntia enempää yhdellä 0,5° leveällä ja 1° pitkällä lohkolla. v) Jos alus palaa satamaan ennen kuin se on käyttänyt 200 000 mertatuntia 1 vaiheessa, jäljellä olevat mertatunnit on käytettävä ennen kuin alus voi pitää 1 vaihetta suoritettuna. 19 vi) Kun alukset ovat käyttäneet koekalastukseen 200 000 mertatuntia, alusten on pidettävä 1 vaihetta suoritettuna ja aloitettava tavallinen kalastus. 3. 4. 5. Tavalliset kalastustoimet on toteutettava 3 artiklassa, 5 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen säännösten mukaisesti. Tavallisten kalastustoimien toteuttamiseksi koekalastusjärjestelmän 1 vaiheen jälkeen sovelletaan 7 artiklan 2 kohdassa esitettyä kymmenen päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää. Alusten on suoritettava koekalastusjärjestelmän 2 vaihe niiden toisen koekalastusjärjestelmään osallistumiskauden alussa. Seuraavat edellytykset koskevat 2 vaihetta: i) Jokaisen 2 vaiheessa olevan aluksen on kalastettava kolmella pienellä neliöllä, joiden pinta-ala on noin 26 neliömeripeninkulmaa (nämä neliöt ovat 6° leveät ja 7,5° pitkät). Nämä neliöt ovat koekalastusjärjestelmän 1 vaiheessa rajattujen lohkojen osa-alueita. ii) Alusten päälliköt päättävät kalastettavien kolmen neliön sijainnin, mutta valitut neliöt eivät saa olla vierekkäisiä ja kahden neliön rajojen välisen välimatkan on oltava vähintään 4 merimailia. iii) Alukset kalastavat jatkuvasti (lukuun ottamatta hätätilanteitä tai huonoja sääolosuhteita) yhden ainoan neliön sisällä, kunnes keskimääräinen saalis mertaa kohden on laskenut vähintään 25 prosenttiin sen alkuperäisestä arvosta ja sen jälkeen jatkaa kalastamista vielä 7 500 mertatunnin ajan. Yhdellä neliöllä saa käyttää enintään 50 000 mertatuntia. Saaliiden lähtötaso tietyllä neliöllä määritellään 2 vaiheessa keskimääräiseksi saaliiksi mertaa kohden, joka lasketaan matemaattisesti kyseisellä neliöllä tehdystä viidestä ensimmäisestä mertojen laskusta. Näiden ensimmäiseksi mereen laskettujen mertojen on oltava vedessä vähintään 24 tuntia. iv) Alusten on lopetettava kalastus yhdellä neliöllä ennen kuin ne aloittavat toimet toisella neliöllä. v) Alusten on pyrittävä jakamaan pyyntiponnistus koko neliölle eivätkä ne saa asettaa pyydyksiä samaan paikkaan joka pyyntikerralla, kahden neliön rajojen välisen välimatkan on oltava vähintään 4 merimailia. 20 6. 7. 8. 9. vi) Kun kalastustoimet kolmannella neliöllä päättyvät, kalastusalusten on pidettävä 2 vaihetta suoritettuna ja aloitettava tavallinen kalastus. Tavallisten kalastustoimien toteuttamiseksi koekalastusjärjestelmän 2 vaiheen jälkeen sovelletaan kymmenen päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmää. Alusten on suoritettava koekalastusjärjestelmän 3 vaihe niiden toisen koekalastusjärjestelmään osallistumiskauden lopussa. Seuraavat edellytykset koskevat 3 vaihetta: i) Aluksen on aloitettava koekalastusjärjestelmän 3 vaiheen suorittaminen noin yhtä viikkoa ennen sen toisen kalastuskauden päättymistä. Aluksen kalastuskausi päättyy, jos alus lopettaa kalastuksen vapaaehtoisesti tai jos kalastus lopetetaan TAC:in täyttymisen vuoksi. ii) Jos aluksen päällikkö lopettaa kalastustoimet vapaaehtoisesti, aluksen on aloitettava 3 vaiheen toteuttaminen noin yhtä viikkoa ennen sen kalastustoimien lopettamista. iii) CCAMLR ilmoittaa (kymmenen päivän saaliiden ja pyyntiponnistusten ilmoitusjärjestelmässä esitettyjen suuntaviivojen mukaisesti) kaikille sopimuspuolille, jotka suorittavat toisen koekalastuskauden toimiaan, että näiden olisi aloitettava 3 vaihe, kun jäljellä on noin yksi viikko ennen TAC:in täyttymistä ja kalastuksen lopettamista. iv) Jokaisen aluksen on 3 vaiheen suorittamiseksi palattava niille kolmelle neliölle, joilla se kalasti koekalastusjärjestelmän 2 vaiheessa ja toteutettava 10 000 - 15 000 mertatunnin pyyntiponnistus jokaisella neliöllä. Edellä 2 ja 3 vaiheessa kerättyjen tietojen analysoinnin helpottamiseksi alusten on ilmoitettava sen neliön rajojen, jolla se kalasti, koordinaatit sekä päivämäärä, mertojen lukumäärä ja tiheys sekä aika, jonka ne olivat vedessä ja saalis (määrät ja paino) kultakin pyyntikerralta. Koekalastusjärjestelmän piirissä 30 päivään kesäkuuta mennessä kerätyt tiedot on toimitettava CCAMLR:lle seuraavan 12 kuukauden ajanjakson 31 päivään elokuuta mennessä, 12 kuukauden ajanjakso määritellään ajanjaksoksi 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta. 10. Alusten, jotka suorittavat kaikki kolme koekalastusjärjestelmän vaihetta, ei edellytetä harjoittavan koekalastusta seuraavina 21 1 1. 12. 13. kalastuskausina. Näiden alusten on kuitenkin noudatettava 3 artiklassa, 5 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja suuntaviivoja. Kalastusalusten on osallistuttava koekalastusjärjestelmään itsenäisesti (esimerkiksi alukset eivät saa tehdä yhteistyötä koevaiheiden suorittamiseksi). Koekalastusjärjestelmän aikana pyydettyjä rapuja on pidettävä osana kyseisellä kalastuskaudella voimassa olevaa TAC:ia (esimerkiksi kalastuskaudella 1995/96 koesaaliita pidetään osana 5 artiklan 4 kohdassa vahvistettua 1 600 tonnin TAC:ia). Koekalastusjärjestelmä perustetaan kolmeksi 12 kuukauden ajanjaksoksi (1995/96 - 1997/98) ja komissio voi tarkistaa järjestelmän yksityiskohtia tänä ajanjaksona. Kalastusalukset, jotka aloittavat koekalastuksen 12 kuukauden ajanjaksona 1996/97, on suoritettava järjestelmä 12 kuukauden ajanjakson 1998/99 aikana, 12 kuukauden ajanjakso määritellään ajanjaksoksi 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta. 22 LIITE 3 Edellä 14 artiklassa säädetty vähimmäissilmäkoko. L. J. ,, ,, Vcrkkocyypp. VähimmäifUiilmä- ^ Notothenia rossii Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot 120 mm Dissostichus eleginoides 120 mm Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot Gobionotothen gibberijrons Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot 80 mm Notothenia kempi Lepidonotothen squamifrons i Champsocephalus gunnari Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot Troolit, ankkuroidut kierrenuotat ja vastaavat verkot 80 mm 80 mm 90 mm 23 LUTE 4 Toimenpiteet pitkäsiimakalastuksen aikana aiheutuneen merilintujen satunnaisen kuolevuuden vähentämiseksi CCAMLR:n sopimusalueella, lukuun ottamatta FAO suuralueita 58. 6, 58. 7 Etelämanner ja FAO aluetta 58. 5. 1: a) b) c) d) e) f) g) h) Kalastustoimet on toteutettava siten, että koukku, johon syötti on kiinnitetty, uppoaa mahdollisimman pian sen jälkeen, kun se on laskettu veteen. Ainoastaan sulatettuja syöttejä saa käyttää. Pitkiäsiimoja saa laskea ainoastaan yöllä (hämäräjakson aikana). Laskettaessa pitkiäsiimoja yöllä ainoastaan vähäisiä aluksen turvallisuuden varmistavia valoja saa käyttää. Pitkiäsiimoja laskettaessa tai nostettaessa mereen ei saa heittää kalanjätteitä; jos kalanjätteiden päästämistä mereen ei voida välttää, se on tehtävä aluksen toiselta puolelta kuin jolle pitkätsiimat lasketaan tai jolta ne nostetaan ja/tai mahdollisimman kaukana tästä alueesta. Olisi kaikin tavoin pyrittävä varmistamaan, että pitkäsiimakalastuksen aikana pyydyksiin elävinä kiinni jääneet linnut saataisiin päästettyä irti elävinä ja että aina, kun se on mahdollista, koukut irrotettaisiin vahingoittamatta kyseisen linnun henkeä. Käytettäessä pitkiäsiimoja olisi hinattava selkäsiimaa, jonka tarkoituksena on pelottaa lintuja asettumasta syöttien päälle. Yksityiskohtainen kuvaus selkäsiimasta ja sen käyttötavasta annetaan tähän toimenpiteeseen liitetyssä lisäyksessä. Leikarien lukumäärään ja sijoittamiseen liittyvät rakennetta koskevat yksityiskohdat voivat vaihdella edellyttäen, että tapsien peittämä tosiasiallinen veden pinta- ala on vähintään tässä määritellyn mallin peittämän pinta-alan suuruinen. Siiman jännittämiseksi vedessä vedettävää laitetta koskevat yksityiskohdat voivat myös vaihdella. Seurantalaitteiden käyttö aluksilla, jotka kalastavat CCAMLR:n sopimusalueella, on kielletty kalastuskaudesta 1994/1995. Lepidonotothen squamifronsln kohdennetun kalastuksen aikana FAO suuralueella 58. 4. 4 Etelämanner pyyntikaudella 1995-1996 seurantalaitteiden vuoksi kunkin merilintulajin kuolleiden ja vahingoittuneiden yksilöiden määrät on myös ilmoitettava. Muita muunnoksia selkäsiimasta voidaan testata aluksilla, joilla on kaksi tarkkailijaa, joista vähintään yhden on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimitetty. Lisäys on liitteenä. 24 Lisäys LIITTEESEEN 4 1. 2. 3. Selkäsiima on jännitettävä aluksen perään ja kiinnitettävä noin 4,5 metriä vedenpinnan yläpuolelle siten, että siima on suoraan sen paikan yläpuolella, jossa syötit osuvat veteen. Selkäsiiman halkaisijan on oltava noin 3 millimetriä, sen on oltava vähintään 150 metriä pitkä ja sen päässä on oltava laite, jolla siima jännittyy siten, että selkäsiima pysyy suoraan aluksen perässä myös vastatuulessa. Selkäsiimaan olisi kiinnitettävä viisi tapsia, jotka muodostuvat kahdesta, halkaisijaltaan noin 3 millimetriä paksusta köydestä, 5 metrin välein siitä kohdasta alkaen, jossa selkäsiima kiinnitetään alukseen. Tapsin pituuden olisi vaihdeltava noin 3,5 metristä aluksen lähellä noin 1,25 metriin viidennen tapsin kohdalla. Selkäsiimaa käytettäessä tapsien olisi yllettävä meren pintaan ja ajoittain tultava veden pinnan yläpuolelle, kun alus kohoaa aallokossa. Leikarit olisi asetettava selkäsiiman hinauspisteeseen, tapsien kiinnityspisteen molemmin puolin ja aivan selkäsiiman päähän kiinnitettävän painon viereen. Jokaisessa tapsissa olisi myös oltava leikari kohdassa, jossa se on kiinnitetty selkäsiimaan. e l k ä si i. Tia t ai MUU i/a i n to jännityksen aiheuttava l a i te 25 Koekalastuksesta toimitettavat tiedot: LIITE 5 1. Sen varmistamiseksi, että CCAMLR:n tieteellisen komitean käytettävissä on koekalastusaikana asianmukaiset tiedot arvion tekemiseksi: i) tieteellinen komitea laatii (ja päivittää tarvittaessa vuosittain) tietojen keräämissuunnitelman, jossa eritellään asianmukaisten koekalastusta koskevien tietojen saamiseen tarvittavat tiedot ja esitetään siihen tarvittavat toimet, ii) jokaisen tällaista kalastustoimintaa harjoittavan jäsenen on vuosittain (määrättynä päivänä) toimitettava CCAMLR:lle tieteellisen komitean laatimassa tietojen keräämissuunnitelmassa eritellyt tiedot, iii) jokaisen tällaista kalastustoimintaa harjoittavan jäsenen tai jäsenen, joka aikoo sallia alustensa harjoittaa tällaista toimintaa, on vuosittain laadittava tutkimus- ja kalastustoimintasuunnitelma ja toimitettava se CCAMLR:lle määrättyyn päivään mennessä, jotta tieteellinen komitea ja toimikunta voivat tarkastaa sen, iv) ennen kuin jäsen voi antaa aluksilleen luvan jatkaa jo käynnissä olevaa koekalastustoimintaa, kyseisen jäsenen on ilmoitettava siitä toimikunnalle vähintään kolme kuukautta ennen toimikunnan sääntömääräistä kokousta eikä kyseinen jäsen saa aloittaa koekalastusta ennen kuin kyseinen kokous päättyy, v) jos tietojen keräämissuunnitelmassa eriteltyjä tietoja ei ole toimitettu CCAMLR:lle viimeisimmältä kalastuskaudelta, jolla koekalastusta harjoitettiin, tietonsa ilmoittamatta jättänyttä jäsentä kielletään jatkamasta koekalastusta, kunnes asianmukaiset tiedot on toimitettu CCAMLR:lle ja kunnes tieteellisellä komitealla on ollut mahdollisuus tarkastaa tiedot, vi) pyyntikapasiteetti ja -ponnistus rajoitetaan varopyyntirajoituksella tasolle, joka on ainoastaan hiukan enemmän kuin tietojen keräämissuunnitelmassa määriteltyjen tietojen saamiseksi tarvittava ja 1 artiklan ii kohdassa esitettyjen arvioiden tekemiseen edellytetty taso, vii) jokaisen koekalastukseen osallistuvan aluksen nimi, tyyppi, koko, rekisteröintinumero ja radiokutsutunnus on ilmoitettava CCAMLR:n sihteeristölle viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kalastuskauden alkua, ja viii) jokaisella koekalastukseen osallistuvalla aluksella on oltava tieteellinen tarkkailija sen varmistamiseksi, että tietoja kerätään 26 sovitun tietojen keräämissuunnitelman mukaisesti, sekä avustaakseen biologisten ja muiden asianmukaisten tietojen keräämisessä. 2. Tietojen keraamissuuhnitelmaan, jonka tieteellinen komitea laatii ja jota se pitää ajan tasalla, on sisällyttävä tarvittaessa: i) selvitys pyyntiponnistuksesta ja siihen liittyvistä biologisista, ekologisista ja ympäristöä koskevista tiedoista. ii) suunnitelma pyyntiponnistuksen kohdentamisesta koevaiheessa niiden asianmukaisten tietojen hankkimiseksi, joita tarvitaan kalastuspotentiaalin ja hyödynnettyjen, näistä riippuvaisten ja näitä vastaavien kantojen ekologisten suhteiden sekä epäsuotuisten vaikutusten todennäköisyyden arvioimiseen, ja iii) arvio aikataulusta, jota käytetään määriteltäessä hyödynnettyjen, näistä riippuvaisten ja näitä vastaavien kantojen reaktioita kalastustoimintaan. 3. Tutkimus- ja kalastustoimintasuunnitelmiin, jotka koekalastukseen osallistuvien jäsenten tai jäsenten, jotka aikovat osallistua siihen, on laadittava, on sisällyttävä kaikki seuraavat tiedot, jotka jäsen pystyy toimittamaan: i) selvitys siitä, kuinka jäsenen toiminta sopii yhteen tieteellisen komitean laatiman tietojen keräämissuunnitelman kanssa, ii) selvitys koekalastuksen luonteesta, mukaan lukien saalislajit, pyyntimenetelmät, ehdotettua alue ja tulevalle kaudelle ehdotetut pyynnin enimmäistasot, iii) perusteellisilta tutkimusmatkoilta saadut biologiset tiedot, esimerkiksi tiedot kannan levinneisyydestä, määrästä ja ikärakenteesta sekä sen ominaislaatua koskevat tiedot, iv) yksityiskohtaiset tiedot riippuvaisista ja vastaavista kannoista sekä todennäköisyys, jolla ehdotettu kalastus vaikuttaa niihin, ja v) tiedot muunlaisesta kalastuksesta samalla alueella tai samanlaisesta kalastuksesta muilla alueilla, joita voidaan käyttää arvioitaessa mahdollista tuottoa. 27 ISSN 1024-4492 K0M(96) 117 lopullinen ASIAKIRJAT FT 03 11 Luettelonumero : CB-CO-96-128-FI-C ISBN 92-78-01803-1 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg &