La Tatiana sabia que a l’àvia li agradava servir molt de menjar als convidats. La Tatiana va observar com l’àvia obria els braços i abraçava amb compte la mare menuda de la Tatiana i tot seguit la portava cap a la taula, li treia el xal de les espatlles, l’asseia al seu lloc d’honor i li deia senzillament: N’hi ha de sobres.
L’àvia obria els braços i abraçava amb compte la mare menuda de la Tatiana i tot seguit duia l’àvia cap a la taula.