Em vaig asseure sentint-me com aquell individu d’una novel·la, que havia matat un altre paio i havia amagat la carcassa sota la taula del menjador i després havia hagut de ser l’ànima de la festa acompanyat d’ella tota l’estona.
Havia hagut de ser l’ànima de la festa acompanyat de la taula tota l’estona.